bet · H601MJU9 · 2019-03-29 00:00:00 — ställer sig bakom det som utskottet anför om att införa licensjakt på säl. avslår övriga motionsyrkanden om förvaltning av säl, skarv, gås, trana och korp. Jämför reservation 13 (S, V, L, MP), 14 (SD), 15 (KD), 16 (M, KD), 17 (SD), 18 (C), 19 (SD) och 20 (KD). Ett stort antal motioner behandlar frågor om säl- och skarvbestånden. I kommittémotionerna 2018/19:2605 av m.fl. (KD) yrkande 7 och 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 9 i denna del anförs att jakten på skarv och säl bör utökas. Motionärerna anger att de stora sälstammarna hotar fisket. Därför måste jaktkvoterna höjas, jakten på skarv intensifieras och reglerna för jakt på säl och skarv ses över. Även kommittémotion 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 19 rör utökad jakt på skarv och säl. Enligt motionärerna har säl och skarv en betydande verkan på fiskbestånden i . De orsakar även skador på fiskeredskap, och stora skarvkolonier kan skada växtligheten lokalt. Även motion 2018/19:298 av (SD) yrkande 2 rör frågan om åtgärder mot skarv och säl på grund av påverkan på fiskerinäringen. Ett antal motioner rör frågan om att införa licensjakt på säl och skarv. Enligt motion 2018/19:1601 av i (M) finns det ett behov av att se över möjligheten att införa licensjakt på säl och skarv på grund av påverkan på fisket och fiskbeståndet. Även i motion 2018/19:2156 av m.fl. (M) föreslås att regeringen ska se över möjligheten att införa licensjakt på skarv och säl. Motionärerna framför även att regeringen bör se över möjligheten att vidta ytterligare åtgärder för att minska bestånden av skarv och säl i , som t.ex. oljering av skarvens ägg. I motion 2018/19:505 av och (båda L) föreslås en översyn av villkoren för kustfisket och konsekvenserna av rådande jaktpolitik. Värnat kustfiske kräver en översyn av möjligheterna till jakt på säl och skarv, bl.a. genom jakt på säl från land, övervägande av allmän jakttid på säl och skarv, att föra upp skarven på listan över jaktbara arter och att införa möjlighet till skyddsjakt på enskilda initiativ. I motion 2018/19:1360 av (M) framhålls behovet av en förvaltningsplan för skarv och säl. Enligt motion 2018/19:1908 av (M) bör regeringen överväga att införliva säl och skarv i länens viltförvaltningsplaner. Ett antal motioner rör förvaltningen av säl. Enligt kommittémotion 2018/19:81 av m.fl. (SD) yrkande 6 framhålls att det ökade antalet sälar innebär allvarliga problem för kustfisket. Enligt motionärerna skulle en licensjakt inte hota sälbestånden. Motionärerna anför även att reglerna för jakt på säl bör ses över, vilket omfattar reglerna för att sälja sälprodukter. I kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 17 föreslås att licensjakt på säl ska införas. Även i denna motion framhålls att det ökade antalet sälar vållar skador för kustfisket. Enligt motionärerna skulle en licensjakt inte hota sälbestånden utan snarare vara ett sätt att minska konflikten mellan sälarna och fiskenäringen. För att bromsa sälpopulationens stora tillväxt bör en licensjakt åtminstone omfatta en fördubbling av dagens nivå vad beträffar skjutna sälar. Även i kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 76 föreslås att licensjakt på säl ska införas. Att vi har starka stammar av vilt i är i grunden givetvis bra, men alltför stora stammar skapar också problem, både för människor och för ekosystemet. Motion 2018/19:2393 av och (båda C) yrkande 1 rör även den frågan om att införa licensjakt på säl. Motionerna 2018/19:298 av (SD) yrkande 1 och 2018/19:2409 av och (båda C) rör frågan om att införa allmän jakt på säl. I motion 2018/19:619 av (S) föreslås att lagstiftningen och regelverket för avskjutning av säl ska ses över. I motionerna 2018/19:2393 av och (båda C) yrkande 2 och 2018/19:2599 av (M) berörs frågan om jakt på säl och förbudet mot handel med sälprodukter. Ett antal motioner rör förvaltningen av skarv. I kommittémotionerna 2018/19:81 av m.fl. (SD) yrkande 5 och 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 16 föreslås att allmän jakttid på skarv ska införas. I den sistnämnda motionen anförs vidare att skyddet för skarv bör avlägsnas från fågeldirektivet. I motion 2018/19:1330 av (M) framförs ett liknande yrkande. Även enligt motionerna 2018/19:1683 av (M) yrkande 1, 2018/19:2346 av (C) yrkande 1 och 2018/19:2510 av och (båda C) bör allmän jakt på skarv införas. I kommittémotion 2018/19:2726 av m.fl. (KD) yrkande 25 anförs att den svenska skarvpopulationen bör minskas genom ökad jakt. Motionärerna föreslår att fågeldirektivet uppgraderas så att skarven förs upp på listan över jaktbara arter. Då blir det möjligt för att besluta om allmän jakt på skarv. Som andrahandsalternativ bör andra legala vägar för att utöka jakten på skarv undersökas. Enligt kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 78 bör en betydligt utökad skyddsjakt på skarv tillåtas. Motionärerna anför att skarven är skyddad enligt EU:s fågeldirektiv trots att den inte är naturlig i den svenska miljön och orsakar skada på det svenska ekosystemet. I motion 2018/19:2290 av (M) framförs att regeringen bör återkomma till med förslag på åtgärder för att komma till rätta med skarven. Enligt motion 2018/19:625 av (S) bör kunskapsläget om skarvars beteende nära bebyggelse ses över. I motion 2018/19:2346 av (C) yrkande 2 och 2018/19:2849 av Per Lodenius och (båda C) läggs det fram förslag om en årlig heltäckande inventering av bon i skarvkolonier. I den senare motionen anförs även att möjligheterna till bekämpning bör utnyttjas fullt ut och att behöver uppdatera skarvförvaltningsplanen. I motion 2018/19:2346 av (C) yrkande 3 anförs att det vore fördelaktigt med internationellt samarbete runt hela för en mer effektiv skarvbekämpning. I kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 9 i denna del anförs att gäss och tranors skador på odlingar har ökat. Reglerna för jakt på gäss och tranor bör ses över i syfte att utöka jakten på dessa arter så att stammarna kan hållas på en balanserad nivå. Enligt kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 14 bör allmän jakt på korp införas –. Motionärerna anför att korpen har ökat i antal. Den jagar småvilt och orsakar skador inom tamdjursskötseln, framför allt vid fårens lamning. behandling och kompletterande uppgifter Enligt art- och habitatdirektivet är EU:s medlemsstater skyldiga att vidta åtgärder för att säkerställa att arter som omfattas av direktivet har en gynnsam bevarandestatus. I bilaga II anges de djur- och växtarter av gemenskapsintresse för vilka förvaltningsåtgärder kan bli aktuella. I fråga om dessa arter, t.ex. gråsäl, knubbsäl och vikaresäl, kan det vara nödvändigt för medlemsstaterna att anta skötsel- och förvaltningsplaner för att säkerställa bibehållandet av en gynnsam bevarandestatus. Bestämmelser om jakt på säl finns i jaktlagen, jaktförordningen och föreskrifter. Skyddsjakt är den enda tillåtna jaktformen avseende säl. Skyddsjakt på säl får ske i enlighet med 23 a och 23 b §§ jaktförordningen. Det är som beslutar om sådan jakt. Beslut om skyddsjakt får fattas bl.a. för att förhindra allvarlig skada på fiske eller annan egendom och för att skydda eller bevara livsmiljöer för vilda djur eller växter. En förutsättning är dock att det inte finns någon annan lämplig lösning och att det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Beslut om skyddsjakt kan fattas efter ansökan av den som riskerar att drabbas av skada eller på eget initiativ. Om det finns en stor sannolikhet för att allvarlig skada kommer att uppstå, får beslut om skyddsjakt fattas även om någon skada inte har inträffat. beslutade om skyddsjakt efter totalt 740 gråsälar, 325 knubbsälar och 190 vikaresälar. 499 gråsälar, 280 knubbsälar och 130 vikaresälar rapporterades sedan fällda . Av beslut framgår att antalet fiskare som rapporterade sälskador var betydande och ungefär på samma nivå som 2016. anger vidare att Havs- och vattenmyndigheten rapporterade att den totala ekonomiska skadan orsakad av sälar beräknas uppgå till ca och att skadorna inte har minskat . Vidare framgår att antalet knubbsälar i och fortsätter att öka och att det beräknas finnas sammanlagt 23 000 knubbsälar i dessa områden. Tillväxthastigheten har varit 6–. Populationen bedöms ha gynnsam bevarandestatus. Det framgår därutöver att även gråsälspopulationen i har gynnsam bevarandestatus och att antalet gråsälar i beräknas uppgå till 38 000–50 000 individer. Tillväxthastigheten låg på men har därefter minskat något. Det totala antalet vikaresälar i bedöms överstiga 20 000 djur. Tillväxthastigheten beräknas till . Vikaresälen bedöms dock inte ha gynnsam bevarandestatus, med hänsyn till den låga tillväxthastigheten och till att utbredningsområdet väntas minska . Vad gäller frågan om licensjakt på säl kan noteras att regeringen regleringsbrev gav i uppdrag att utreda förutsättningarna för att föreslå hur en licensjakt på säl bör utformas. redovisade sitt uppdrag . bedömde att licensjakt på säl är möjligt under förutsättning att en sådan jakt har ett tydligt syfte och att jakten ingår som ett verktyg i respektive arts förvaltningsplan. Licensjakten måste även, i likhet med vad som gäller vid skyddsjakt, förenas med villkor som är utformade för sälarternas speciella behov med hänsyn till säkerställandet av en fortsatt gynnsam bevarandestatus. Enligt uppgift från har regeringen inga förslag om licensjakt på säl, men man följer frågan noggrant. har även på uppdrag av regeringen tagit fram förslag på hur man kan förbättra möjligheterna till jakt på allmänt vatten. Syftet är att fler ska få möjlighet att jaga och att länsstyrelsernas administration ska minska. Ärendet bereds inom . har vidare på uppdrag av regeringen utrett förutsättningarna för att möjliggöra jakt i ekonomiska zon. föreslår att ekonomiska zon upplåts för jakt på säl som ska få ske efter anmälan till jaktkortsregistret och sedan bedrivas enligt säljaktsbeslut. ekonomiska zon är belägen närmast utanför vårt sjöterritorium och kan sträcka sig högst ut från territorialgränsen. Den ekonomiska zonen är inte svenskt territorium, men har genom internationella överenskommelser ensamrätt att utvinna naturresurser i zonen. bedömer att vilt är en sådan resurs som omfattas av ensamrätten. tillåts ingen jakt i den ekonomiska zonen. Redovisningen har remitterats. Sista svarsdag var . Ärendet bereds nu vidare inom . anförde dåvarande landsbygdsministern följande i debatten om interpellation 2017/18:462 Framtiden för skärgårdsfisket. Jag är även medveten om att sälarna orsakar skada eftersom de tar fisk direkt ur fiskenäten och förstör fiskeredskap. Det finns också indikationer på att säl och skarv kan ha en negativ effekt på kustfiskebestånden. Regeringen har varit tydlig med att vi vill se ett livskraftigt fiske längs . Genom de medel som regeringen avsatt för redskapsutveckling har också flera sälsäkra redskap utvecklats, till exempel torskburar. Havs- och vattenmyndigheten får även använda medel för fortsatt utveckling av selektiva och skonsamma redskap, i samverkan med fiskenäringen och . Yrkesfiskare kan även fortsättningsvis få viss ersättning för uppkommen skada orsakad av säl. redovisade ett regeringsuppdrag om förutsättningarna för samt förslag till hur licensjakt på säl bör utformas och hur skyddsjakten på säl kan effektiviseras i syfte att uppnå beslutad tilldelning. Regeringen följer frågan noga men har inga sådana förslag. har även avrapporterat regeringsuppdrag dels om hur möjligheterna till jakt på allmänt vatten kan förenklas, dels om förutsättningarna för att möjliggöra jakt i ekonomiska zon. Ärendena är under beredning i . Jag som ansvarigt statsråd har inte för avsikt att föregripa denna beredning. deltog ett flertal myndigheter och organisationer i ett rundabordssamtal om säl, efter inbjudan från . Det fördes en gemensam diskussion avseende möjligheter och utmaningar med sälens livskraftiga populationer samt hur sälen kan förvaltas på ett hållbart sätt. överväger hur de synpunkter som framkom under samtalet kan hanteras. Enligt Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev får myndigheten använda högst för utveckling av selektiva och skonsamma redskap i samverkan med fiskenäringen och SLU. Enligt regleringsbrevet för anslaget 1:7 Ersättningar för viltskador m.m. inom utgiftsområde 23 disponeras av Havs- och vattenmyndigheten för bidrag för att förebygga skador orsakade av säl och för att ersätta sådana skador som inträffat. Havs- och vattenmyndigheten ska fördela till länsstyrelserna för ersättning till den som drabbats av skada av vilt. Av anslagsposten ska användas inom ramen för havs- och fiskeriprogrammet för medfinansiering av förebyggande åtgärder mot skador i fisket orsakade av säl. Vad gäller frågan om att införliva sälen i länens viltförvaltningsplaner kan följande noteras. tar fram nationella förvaltningsplaner. Det har gjorts för björn, varg, järv, lodjur, kungsörn, vildsvin och skarv. Utifrån de nationella förvaltningsplanerna tar sedan länen fram regionala förvaltningsplaner. För älg tar älgförvaltningsgrupperna fram förvaltningsplaner på regional nivå. Havs- och vattenmyndigheten tar fram nationella förvaltningsplaner för de olika sälpopulationerna. Länsstyrelserna har det regionala ansvaret inom viltförvaltningen. Länsstyrelserna ansvarar för inventering, som ofta genomförs i samarbete med jägare och andra naturintresserade. I varje län finns en viltförvaltningsdelegation som fattar övergripande beslut om viltförvaltningen i länet, bl.a. om övergripande riktlinjer för viltförvaltning. Nationella förvaltningsplaner finns för gråsäl i respektive för knubbsäl i och . Havs- och vattenmyndigheten är ansvarig för förvaltningsplanerna. Handel med sälprodukter regleras av och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 om handel med sälprodukter. är all handel med sälprodukter förbjuden, förutom sådana produkter som härrör från den jakt som inuitsamhällen och andra ursprungsbefolkningar bedriver. Dåvarande landsbygdsministern lämnade följande svar på skriftlig fråga 2015/16:536 Försäljning av sälprodukter. Ett import- och försäljningsförbud av sälprodukter inom EU infördes . Eftersom hade en jakt som motiverades av att skydda fisket fick ett undantag och kunde fortsätta att sälja sälprodukter inom EU. Som en följd av en tvist i mot EU lades 2015 ett lagstiftningsförslag om förbud som även gällde . Detta ledde till att , trots en stor och aktiv insats från regeringen och andra aktörer till försvar för undantaget, förlorade undantaget och från är det förbjudet att sälja sälprodukter inom EU. Undantag gäller försäljning av sälprodukter från jakt utfört av urfolk. måste rätta sig efter gällande förordning och är således förhindrat enligt att sälja sälprodukter inom EU. Frågan om handel med sälprodukter har behandlats i näringsutskottet, senast i betänkande 2017/18:NU11. avstyrkte då den aktuella motionen i berörd del och anförde i sitt ställningstagande bl.a. att det finns ett stort motstånd mot säljakt inom EU, att frågan har spelat ut sin roll i närtid och att möjligheterna att driva frågan bedömdes som mycket små. Utskottet framhöll avslutningsvis vikten av att respektera de internationella handelsreglerna och WTO:s tvistlösningsmekanism. Av betänkandet framgick vidare att utskottet tidigare gjort bedömningen att regeringen vid en eventuell framtida utvärdering av förordningen skulle verka för att åter införa det tidigare undantaget och att frågan aktualiserats mot bakgrund av en WTO-tvist. beslutade i enlighet med utskottets förslag (bet. 2017/18:NU11, prot. 2017/18:89, rskr. 2017/18:197). Fågeldirektivet innehåller regler till skydd för samtliga fågelarter som förekommer naturligt inom EU, liksom för deras ägg, bon och livsplatser. Direktivet ålägger medlemsstaterna att införa ett generellt system för skydd av samtliga fåglar som ska förbjuda att avsiktligt döda eller fånga dessa fåglar. Detta inkluderar skarv. Enligt direktivet får dock medlemsstaterna medge undantag från förbudet av vissa angivna anledningar, om det inte finns någon annan lämplig lösning. Undantag får bl.a. göras av hänsyn till människors hälsa och säkerhet, flygsäkerheten, för att förhindra allvarlig skada på gröda, boskap, skog, fiske och vatten eller för att skydda flora och fauna. De fågelarter som är upptagna i bilaga II till direktivet får med hänsyn tagen till populationsnivå, geografisk spridning och reproduktion inom gemenskapen jagas i enlighet med nationell lagstiftning. Skarven är inte upptagen i bilaga II till direktivet. Fågeldirektivet medger således inte att s.k. allmän jakt på skarv sker i enlighet med nationell lagstiftning. För detta krävs en ändring i direktivets bilagor. Fågeldirektivet har genomförts i svensk rätt genom bl.a. bestämmelser i jaktlagen (1987:259) och jaktförordningen (1987:905). Om det på grund av ett viltbestånds storlek finns påtagliga risker för trafikolyckor eller för allvarliga skador av vilt, får enligt 7 § jaktlagen den myndighet som regeringen bestämmer besluta om jakt för att förebygga eller minska dessa risker. Av 23 a och 24 §§ jaktförordningen följer att får meddela beslut om skyddsjakt på skarv om det inte finns någon annan lämplig lösning och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Beslut om jakt får dock endast meddelas av hänsyn till vissa i förordningen utpekade intressen som allmän hälsa och säkerhet eller andra tvingande skäl som har ett allt överskuggande allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär och betydelsefulla positiva konsekvenser för miljön. Skyddsjakt får även meddelas för att förhindra allvarlig skada på t.ex. fiske, vatten eller annan egendom och för att skydda vilda djur eller växter eller bevara livsmiljöer för sådana djur eller växter. Ett beslut om skyddsjakt får även avse rätt att göra ingrepp i fåglars bon eller förstöra fåglars ägg. anförde dåvarande landsbygdsministern följande i debatten om interpellation 2017/18:462 Framtiden för skärgårdsfisket. Jag är medveten om att mängden skarv lokalt kan uppfattas som problematisk. Naturen i anslutning till häckningsplatser för skarv förändras, vilket kan uppfattas som negativt. […] Det finns också indikationer på att säl och skarv kan ha en negativ effekt på kustfiskebestånden. Regeringen har varit tydlig med att vi vill se ett livskraftigt fiske längs . [– – –] För att minska effekterna av skarvskadorna finns det inom havs- och fiskeriprogrammet stöd till investeringar i utrustning som avser att skydda redskap och fångster från fåglar som skyddas av och rådets direktiv /147/EG. Ökningen av det häckande beståndet av skarv i landet som helhet har avstannat, och beståndet har minskat något . Det är viktigt att följa utvecklingen av skarvpopulationen för en långsiktigt hållbar förvaltning. bedömer att skarven har gynnsam bevarandestatus. Förvaltningen av skarv är regionaliserad, och om det är motiverat kan länsstyrelserna besluta om skyddsjakt. Vad gäller frågan om skarvens bevarandestatus och att undanta skarven från fågeldirektivet hänvisas till det som angetts ovan under avsnittet Naturvårdsdirektiven. Därutöver kan noteras att dåvarande miljöministern anförde bl.a. följande som svar på skriftlig fråga 2017/18:440 Allmän jakttid för skarv. Regeringen betraktar möjligheten att ändra skarvens status inom EU-lagstiftningen som utesluten inom överskådlig tid. Frågor om svensk jakt beslutas i . har det övergripande nationella ansvaret för jaktfrågor. Förvaltningen av skarv är regionaliserad och om det är motiverat kan besluta om skyddsjakt. Regeringen har inte för avsikt att föreslå en ändring i denna ordning. Jag är dock inte främmande för att legala metoder används för att begränsa förekomsten av skarv, som t.ex. förebyggande åtgärder och skyddsjakt. När tillstånd till skyddsjakt beviljas är det också betydelsefullt att ansträngningar görs för att utnyttja tillståndet fullt ut. Europeiska kommissionen presenterade 2013 en vägledning om hur undantagsbestämmelsen i fågeldirektivet kan tillämpas när det gäller skarv (Great cormorant – Applying derogations under Article 9 of the Birds Directive 2009/147/EC). Kommissionären svarade på en parlamentsfråga bl.a. följande. Eftersom medlemsstaterna redan fullt ut kan använda de möjligheter till undantag för att hantera konflikter mellan skarvar och fiske som finns, ser Europeiska kommissionen ingen anledning att skarvar ska omfattas av bilaga II till fågeldirektivet. Konflikter mellan skarvar och fiske hanteras bäst genom att använda direktivets möjligheter till undantag. Kommissionen har redan utarbetat riktlinjer för att hjälpa medlemsstaterna att utnyttja dessa bestämmelser och uppmuntrar dem att använda denna flexibilitet i direktivet. Vad gäller frågan om att införliva skarven i länens viltförvaltningsplaner hänvisas till det som angetts ovan i denna fråga under avsnittet om sälen. Vidare kan följande noteras. tog 2014, på regeringens uppdrag, fram en förvaltningsplan för skarven. Där anges bl.a. följande. I enlighet med åtaganden och regeringens preciseringar av miljömålen ska naturligt förekommande arter ha en gynnsam bevarandestatus i . Skarven har under utökat sitt utbredningsområde i och och populationstillväxten har varit kraftig och lik den för många andra stora fågelarter (vissa gäss, flera rovfåglar, trana, sångsvan etc.) gör bedömningen att arten uppfyller kriterierna för gynnsam bevarandestatus. Skarven torde under överskådlig framtid inte vara i behov av ytterligare skydds- eller bevarandeåtgärder. Processen att fatta skyddsjaktbeslut har ibland uppfattats som arbetskrävande och onödigt komplicerad. hoppas att förvaltningsplanen ska ge viss vägledning i processen. Enligt rådande lagstiftning är det inte tillåtet att bedriva en populationsreglerande jakt som är frånkopplad skadebilden. Önskemål om att skyddsjakten ska utökas behöver ses i ljuset av den återraportering av jakterna som görs av länsstyrelserna. Rapporteringen visar att det sällan är av tilldelningen som fälls. Eftersom problematiken tycks ligga i att jakten inte utövas i den omfattning som tillåtits är det tveksamt om en ökad tilldelning av skarvindivider och underlättande av beslutsfattandet för skyddsjakt efter skarv skulle få önskad effekt. Skyddsjakten anses dock fylla en viktig funktion som förebyggande skrämselåtgärd oavsett antalet fällda individer, Det finns även svårigheter i samordning av skyddsjakten i de fall då jaktområden delas mellan flera län. Att komma till rätta med samordningen skulle eventuellt bidra till ökad verkställighet för besluten. Vad gäller frågan om inventering av skarvkolonier framgår följande i förvaltningsplanen. finns inget nationellt program för övervakning av skarvbeståndet i . Inom den nationella miljöövervakningen täcks skarven till viss del av de nationella delprogrammen Svensk fågeltaxering och Svensk sjöfågelinventering. Totalinventeringar görs inte inom de löpande nationella programmen, men data för de häckande och övervintrande populationerna är tillräckligt goda för att göra årliga trendberäkningar över beståndsutvecklingen. Totalinventeringar på nationell nivå gjordes och , som delar av ett EU-gemensamt initiativ. Om samarbete i kan följande noteras. är part till konvention om skydd av miljö (Helsingforskonventionen), vilken är en regional miljökonvention för , inklusive . Konventionen gäller för hela avrinningsområdet. Parter är , , , , , , , , och EU. Arbetet för att förbättra tillstånd samordnas av (Helcom). Helcom består av representanter för konventionens parter. Inom Helcom finns fem stående och tre tidsbegränsade arbetsgrupper. Grupperna tar fram förslag och strategier samt arbetar med genomförande och uppföljning av dessa. Gås, trana och korp Vad gäller jakt på gås och trana kan konstateras att tranan inte är upptagen i bilaga II till fågeldirektivet och att allmän jakt inte är tillåten. Vad gäller gäss är ett antal arter upptagna i bilaga II.