bet · H601JuU12 · 2019-03-29 00:00:00 — Såväl förordningen som direktivet innehåller krav på vilken information som ska lämnas till den enskilde i olika situationer samt bestämmelser om hur detta ska ske. Enligt dataskyddsförordningen (artiklarna 13 och 14) ska den enskilde som huvudregel bl.a. få information om den personuppgiftsansvariges identitet och kontaktuppgifter, om dataskyddsombudets kontaktuppgifter i tillämpliga fall samt om ändamålen med den rättsliga grunden för behandlingen. Motsvarande reglering finns i det nya dataskyddsdirektivet (artiklarna 12 och 13) och kommer att genomföras i svensk rätt genom brottsdatalagen. I direktivet görs däremot skillnad på sådan allmän information som ska göras tillgänglig för den registrerade (artikel 13.1) och sådan information som i specifika fall ska lämnas till den registrerade (artikel 13.2). Regeringen konstaterar att det i lagen endast bör införas ett krav på att upplysning ska ske om kamerabevakning, dvs. att platsen är kamerabevakad. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid bevakningen bör det liksom krävas att en särskild upplysning lämnas också om detta. Frågan om vilken information som ska lämnas om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakning innebär, t.ex. uppgift om vem som bedriver kamerabevakning, bör däremot i stället styras av bestämmelser i dataskyddsförordningen, brottsdatalagen och annan tillämplig personuppgiftslagstiftning. Pågående utrednings- och beredningsarbete Regeringen tillsatte som framgår ovan en särskild utredare med uppgift att bl.a. föreslå åtgärder som kan underlätta kameraövervakning i brottsbekämpande syfte (dir. 2017:124). Utredaren ska även bl.a. analysera ett utökat undantag för kameraövervakning av allmänna transportmedel och stationer. Uppdraget att föreslå åtgärder som kan underlätta kameraövervakning i brottsbekämpande syfte redovisades i delbetänkandet Kamerabevakning i brottsbekämpande syfte – ett enklare förfarande (SOU 2018:62). Uppdraget att analysera möjligheterna till ett utökat undantag från tillståndsplikten för kameraövervakning av allmänna transportmedel och stationer redovisades i slutbetänkandet Kamerabevakning i kollektivtrafiken (SOU 2019:8). Utredningen konstaterade i betänkandet som lämnades att framför allt men även , och har behov av förenklade regler vid kamerabevakning som bedrivs inom ramen för brottsdatalagens (2018:1177) tillämpningsområde eller motsvarande reglering för Säkerhetspolisen. Samhället står inför flera utmaningar i den brottsbekämpande verksamheten, t.ex. i fråga om organiserad brottslighet, kriminalitet på särskilt utsatta platser eller områden och terrorhot. Kamerabevakning utgör ett allt viktigare verktyg i den brottsbekämpande verksamheten. Utredningen anser att skälen mot ett tillståndsförfarande för sådan kamerabevakning som framför allt men även , och bedriver i den brottsbekämpande verksamheten väger tyngre än skälen för ett sådant förfarande. Utredningen föreslår därför att tillståndsplikten tas bort för dessa brottsbekämpande myndigheter. En anmälningsplikt föreslås inte däremot föreslår utredningen att överviktsprincipen ska gälla framöver. Överviktsprincipen innebär att en förutsättning för att berörda myndigheter ska få bedriva kamerabevakning är att intresset av sådan bevakning väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli bevakad. Vid intresseavvägningen ska motsvarande kriterier beaktas som beaktas inom ramen för tillståndsförfarandet. Skillnaden är att myndigheterna i första hand själva ska göra intresseavvägningen. Betänkandet har remitterats och bereds inom . En proposition om kamerabevakning i brottsbekämpningen är aviserad till . Utskottet har återkommande behandlat frågor om kamerabevakning och, som tidigare framgått, föreslagit flera tillkännagivanden. I betänkande 2017/18:JuU19 föreslog utskottet , med stöd av sin initiativrätt i 9 kap. 16 § riksdagsordningen, att för regeringen skulle tillkännage att kravet på att polisen ska söka tillstånd för kameraövervakning ska tas bort och ersättas av en anmälningsplikt. Ändringen skulle enligt utskottets förslag till tillkännagivande införas senast i samband med att den nya kamerabevakningslagen trädde i kraft . följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:127). Utskottet anförde följande i sitt ställningstagande. Det finns i bostadsområden som i allt större utsträckning kommit att påverkas av brottslighet och otrygghet. Utskottet anser att det är angeläget med en kraftsamling för att förebygga brott och öka tryggheten, inte minst i socialt utsatta områden. Polisen måste kunna agera snabbt för att bryta negativa trender i brottsutsatta områden, och till det arbetet krävs verkningsfulla verktyg. Dagens tillståndsförfarande för kameraövervakning är tidskrävande och försämrar polisens möjligheter till kameraövervakning. Den utredning om kameraövervakning som överlämnades till regeringen överensstämmer inte med samhällsutvecklingen och polisens ökade behov. Det kan nämnas att en av utredningens experter i ett särskilt yttrande anförde att polisens tillståndskrav borde ha slopats. Utskottet har som framkommit tidigare anfört att tillgången till information från kameraövervakning i många fall är avgörande för polisens möjlighet att förebygga brott, avbryta pågående brottslighet och utreda begångna brott och att polisens möjlighet till kameraövervakning behöver förbättras ytterligare. Utskottet föreslår därför att polisens tillståndskrav för kameraövervakning ska tas bort och ersättas av en anmälningsplikt. När polisen gör en anmälan om kameraövervakning ska polisen, förutom det som krävs vid en anmälan enligt 21 § kameraövervakningslagen, ange skälen till att andra åtgärder visat sig otillräckliga. Förslaget ska genomföras senast i samband med att den nya kamerabevakningslagen träder i kraft . ska en utredning tillsättas för att utvärdera och analysera effekterna av lagändringen. Utskottet noterar att frågan bereds inom . Utskottet befarar dock att beredningen, trots att det finns en bred majoritet för att ta bort kravet på tillstånd för polisen, riskerar att ta . Under den tiden begränsas polisens möjlighet till kameraövervakning, och svensk polis får sämre förutsättningar än polis i övriga europeiska länder att skaffa uppgifter för att bekämpa brott. Det är självklart viktigt att regeringsformens krav på beredning iakttas. Som framkommit bestäms kravets faktiska innehåll av det aktuella ämnets natur. Det är utskottets uppfattning att den tid som återstår innan den nya kamerabevakningslagen ska träda i kraft är fullt tillräcklig för att en väl avvägd och ändamålsenlig lagstiftning ska kunna tas fram. Det handlar i första hand om vilka prioriteringar regeringen gör och vilka resurser regeringen väljer att avsätta för beredningen av ärendet. har i samband med beredningen av regeringens proposition Ny kamerabevakningslag (prop. 2017/18:231) på nytt tillkännagett för regeringen att tillståndsplikten för och andra brottsbekämpande myndigheters kamerabevakning ska tas bort genom att myndigheternas kamerabevakning helt undantas från den nya kamerabevakningslagen (bet. 2017/18:JuU36, rskr. 2017/18:391). Som nämnts ovan tillsatte regeringen en särskild utredare med uppdrag att föreslå åtgärder som kan underlätta kamerabevakning i brottsbekämpande syfte (dir. 2017:124) och utredningens förslag i denna del redovisades . har även tillkännagett för regeringen att det bör bli möjligt för polisen att i större utsträckning än använda sig av kameraövervakning i områden som är utsatta för allvarlig brottslighet (bet. 2016/17:JuU17, rskr. 2016/17:212). Utskottet anförde i det sammanhanget att det är bra att regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att utreda vissa frågor om kameraövervakning med det uttalade syftet att säkerställa att kameraövervakning kan användas där det behövs för att bekämpa brott och garantera ett starkt skydd för den personliga integriteten. Utskottet framförde vidare att det dock är viktigt att detta leder fram till en ordning som gör det lättare för polisen att använda kameraövervakning i de områden där brottsligheten är som störst. har vidare tillkännagett att regeringen bör överväga att införa ett undantag från tillståndsplikten när det gäller kameraövervakning av vilt (bet. 2014/15:JuU15, rskr. 2014/15:139). har därefter tillkännagett att regeringen bör gå tidigare beslut till mötes och återkomma med ett förslag om att ersätta tillståndsplikten för kameraövervakning med ett anmälningsförfarande (bet. 2016/17:MJU4, rskr. 2016/17:26 och rskr. 2016/17:27). Dessa tillkännagivanden är slutbehandlade genom propositionen Ny kamerabevakningslag (prop. 2017/18:231). Frågan om utökade möjligheter till kameraövervakning berördes även i budgetbetänkandet (bet. 2017/18:JuU1 s. 50). Utskottet vidhöll att polisens möjlighet till kameraövervakning behöver förbättras ytterligare och anförde att man kommer att följa utvecklingen på området. Utskottet avstyrkte vid beredningen av propositionen Ny kamerabevakningslag motioner om att det behövdes lagändringar för att det ska bli lättare att få tillstånd för kameraövervakning vid bl.a. tillfälliga arbetsplatser, ökade möjligheter till kameraövervakning och att regeringen ska utreda möjligheten att införa kamerabevakning på slakterier (bet. 2017/18:JuU36 s. 22 f.). Utskottet konstaterade att genom den nya lagen tillgodoses önskemålen om att möjligheterna till kamerabevakning ska förbättras eftersom lagen innebär dels ett begränsat tillståndskrav, dels att möjligheterna att få tillstånd ökar. Utskottet avstyrkte i detta sammanhang även motioner om att det inte bör finnas krav på att ange namn och adress på övervakningskameror utan att det ska anses tillräckligt att på något annat sätt knyta kameran till dess ägare, t.ex. genom att ange jägar-id. Utskottet anförde bl.a. att det enligt den nya kamerabevakningslagen inte längre krävs tillstånd för att kamerabevaka viltåtel, förutsatt att verksamheten inte bedrivs av en myndighet. Kamerabevakning som inte omfattas av tillståndskravet omfattas dock av lagens bestämmelser om krav på upplysning. Det krav som ställs på upplysningen är att det tydligt ska framgå att det pågår kamerabevakning på platsen. Mot den bakgrunden ansåg utskottet att motionerna fick anses tillgodosedda och avstyrkte dessa (s. 22). Enligt kamerabevakningslagen gäller som huvudregel alltjämt krav på tillstånd för kamerabevakning. Regeringen har således inte tillgodosett de tillkännagivanden som riktade till regeringen dels med stöd av sin initiativrätt (bet. 2017/18:JuU19), dels i samband med beredningen av proposition 2017/18:231 En ny kamerabevakningslag (bet. 2017/18:JuU36). Som utskottet tidigare påpekat är det angeläget med en kraftsamling för att förebygga brott och öka tryggheten, inte minst i socialt utsatta områden. Polisen måste kunna agera snabbt för att bryta negativa trender i brottsutsatta områden, och till det arbetet krävs effektiva verktyg. Dagens tillståndsförfarande för kameraövervakning är tidskrävande och försämrar polisens möjligheter till kameraövervakning. Som framgår ovan lämnade utredningen, som har till uppgift att föreslå åtgärder som kan underlätta kameraövervakning i brottsbekämpande syfte, delbetänkandet Kamerabevakning i brottsbekämpande syfte – ett enklare förfarande . Utredningen föreslår att tillståndsplikten för de brottsbekämpande myndigheternas kameraövervakning tas bort. Regeringen har aviserat att en proposition kommer att lämnas . Utskottet ansåg att polisen väntat nog på ett enklare förfarande och konstaterar att inget har hänt när det gäller de brottsbekämpande myndigheternas tillståndsförfarande. Utskottet väljer därför att återigen rikta ett tillkännagivande till regeringen och betonar på nytt vikten av att polisens tillståndskrav för kamerabevakning tas bort genom att myndigheternas kamerabevakning helt undantas från kamerabevakningslagen. Vad utskottet nu anfört bör tillkännage för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion, motion 2018/19:132 (SD) yrkande 17, motion 2018/19:2819 (M, C, L, KD) yrkande 25 och motion 2018/19:2880 (M) yrkande 8 och delvis, motion 2018/19:2596 (L) yrkande 15. Utskottet avstyrker med hänvisning till den pågående beredningen av delbetänkande Kamerabevakning i brottsbekämpande syfte – ett enklare förfarande (SOU 2018:62) motion 2018/19:368 (SD) yrkande 8 om att tillståndsplikten för brottsbekämpande verksamhet ska slopas. Utskottet har tidigare behandlat och avstyrkt ett motionsyrkande om att polisen ska ges tillgång till befintliga övervakningskameror. Utskottet ser inte heller nu något skäl att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande och avstyrker därför motion 2018/19:402 (SD) yrkande 3 (bet. 2017/18:JuU36). Utskottet avstyrker också motion 2018/19:133 (SD) yrkande 11 om förlängd lagringstid för de uppgifter som samlar in. Lagringstid för insamlade uppgifter beslutas enligt 13 § kamerabevakningslagen av tillsynsmyndigheten i samband med att tillstånd lämnas till kamerabevakning om uppgifterna har betydelse för att skydda enskildas personliga integritet och sådana villkor behövs för tillståndet. Vid beredningen av propositionen om en ny kamerabevakningslag behandlade utskottet motionsyrkanden om ökad trygghetsskapande kameraövervakning, att det ska bli lättare att få tillstånd till kameraövervakning kring butiker och om möjligheten att införa kameraövervakning på slakterier (bet. 2017/18:JuU36 s. 25). Utskottet ansåg att yrkandena till stora delar var att anse som tillgodosedda genom den nya kamerabevakningslagen och avstyrkte yrkandena med motiveringen dels att den nya lagen tillgodoser önskemålen om att möjligheten till kameraövervakning ska underlättas, vilket innebär att viss kamerabevakning inte längre omfattas av kamerabevakningslagen, dels att möjligheterna att få tillstånd förbättras. Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker därför liknande yrkanden i motionerna 2018/19:150 (SD) yrkande 1, 2018/19:735 (SD) yrkande 7, motion 2018/19:2464 yrkandena 1 och 2 och motion 2018/19:795 (M). Utskottet är medvetet om det problem som motionärerna pekar på i motion 2018/19:2787 yrkandena 26 och 27 när det gäller hot och våld inom vården. Utskottet konstaterar att den nya kamerabevakningslagen även underlättar möjligheten att få tillstånd till kameraövervakning inom hälso- och sjukvården och ser därför inget skäl för att ställa sig bakom ett tillkännagivande om att slopa tillståndsplikten för kameraövervakning på vårdmottagningar och i ambulanser. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom ett tillkännagivande om kroppskameror. Utskottet avstyrker även nämnda motionsyrkanden. Utskottet finner inget skäl för något initiativ med anledning av det tillkännagivande om att utreda frågan om att göra det möjligt för butiker att dela övervakningsbilder med varandra som efterfrågas i motion 2018/19:2870. I betänkande 2017/18:JuU36 behandlades även ett motionsyrkande om att det ska bli enklare att få tillstånd för kameraövervakning vid tillfälliga arbetsplatser i syfte att motverka bl.a. skadegörelse samt för viltövervakning. Utskottet konstaterade att det inte längre krävs tillstånd för att kamerabevaka viltåtel, förutsatt att verksamheten inte bedrivs av en myndighet. Motionsyrkandet avstyrktes då det ansågs tillgodosett. Utskottet vidhåller denna uppfattning och konstaterar att det inte heller krävs tillstånd för kameraövervakning vid tillfälliga arbetsplatser, förutsatt att verksamheten inte bedrivs av en myndighet. Utskottet avstyrker motion 2018/19:2439 (C). Kamerabevakning som inte omfattas av tillståndskravet omfattas dock av lagens bestämmelse om krav på upplysning. Det krav som ställs på upplysningen är att det tydligt ska framgå att det pågår kameraövervakning på platsen. Mot den bakgrunden avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att det ska vara möjligt att endast märka viltkameror med jägar-id för att anse att kravet på upplysningsplikt ska vara tillgodosett. Utskottet konstaterar att frågan om vilken information som ska lämnas till den enskilde i olika situationer regleras av EU-rättsliga bestämmelser. Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:1675 (M) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. utökad användning av hemliga tvångsmedel och datalagring. Jämför reservation 7 (M), 8 (SD), 9 (SD) och 10 (M). Utökad användning av hemliga tvångsmedel I kommittémotion 2018/19:132 av m.fl. (SD) yrkande 22 begärs att restriktionerna för polisens användning av hemliga tvångsmedel ska lättas så att dessa ska kunna användas vid brottslighet med ett lägre straffvärde än vad som är fallet . I samma motion yrkande 23 begärs att ljudupptagning ska tillåtas vid hemlig kameraövervakning. Enligt kommittémotion 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkande 20 i denna del bör regeringen enligt motionärerna återkomma med förslag som gör det möjligt för Säkerhetspolisen att använda preventiva tvångsmedel och inhämtning av elektronisk kommunikation även för normalgraden av brott mot lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall och lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet. Regeringen bör även skyndsamt lämna ett förslag om hemlig dataavläsning till . I kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 4 begärs att gränsen för när hemliga tvångsmedel kan användas ska sänkas. I samma motion yrkande 5 begärs att gränsen för när hemlig rumsavlyssning kan användas ska sänkas. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2018/19:2880 yrkande 5 att hemlig rumsavlyssning ska vara möjlig vid grova brott med koppling till terrorism. I samma motion yrkande 7 begärs att möjlighet till hemlig dataavläsning ska införas skyndsamt, och i yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att nivån bör sänkas för när hemliga tvångsmedel får användas enlig lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott (lagen om preventiva tvångsmedel). I motion 2018/19:1021 av (M) begärs ett tillkännagivande om att framtida beslut om lagring av trafikdata bättre ska beakta gränsen mellan personlig integritet och brottsbekämpande myndigheters behov av information. I kommittémotion 2018/19:2880 av m.fl. (M) yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om att skyndsamt införa en ny reglering av datalagring på plats. Bestämmelser om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning som tvångsmedel vid utredning av brott finns i 27 kap. (RB). Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation innebär att meddelanden, som i ett elektroniskt kommunikationsnät överförs eller har överförts till eller från ett telefonnummer eller annan adress, i hemlighet avlyssnas eller tas upp genom ett tekniskt hjälpmedel för återgivning av innehållet i meddelandet (27 kap. 18 § RB). Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation kan avse såväl fast telefoni som mobiltelefoni och ip-telefoni. Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation får användas vid en förundersökning om brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller för vissa särskilt angivna brott, bl.a. sabotage och spioneri. Detsamma gäller försök, förberedelse eller stämpling till brott av angivet slag, om en sådan gärning är belagd med straff. Avlyssning får också användas vid en förundersökning om ett annat brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde skulle överstiga fängelse . En förutsättning för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation är att någon är skäligen misstänkt för brottet. Åtgärden ska vidare vara av synnerlig vikt för utredningen (27 kap. 20 § RB). Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in om meddelanden som i ett elektroniskt kommunikationsnät överförs eller har överförts till eller från ett telefonnummer eller annan adress, om vilka elektroniska kommunikationsutrustningar som har funnits inom ett visst geografiskt område eller om i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits (27 kap. 19 § RB). Genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får även sådana meddelanden hindras från att nå fram. Tvångsmedlet ger inte tillgång till innehållet i utväxlade meddelanden. Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får användas vid en förundersökning om brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller för vissa särskilt angivna brott, bl.a. dataintrång, barnpornografibrott som inte är att anse som ringa, narkotikabrott och narkotikasmuggling. Detsamma gäller försök, förberedelse eller stämpling till brott av angivet slag, om en sådan gärning är belagd med straff. Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får användas när någon är skäligen misstänkt för brottet eller, med vissa begränsningar, för att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet. Åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen (27 kap. 20 § RB). Hemlig avlyssning och hemlig övervakning får avse ett telefonnummer eller en annan adress eller en viss elektronisk kommunikationsutrustning som som tillståndet avser innehas eller har innehafts av den misstänkte eller annars kan antas ha använts eller komma att användas av honom eller henne. Tvångsmedlen får också avse ett telefonnummer eller en annan adress eller en viss elektronisk kommunikationsutrustning som det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte som tillståndet avser har kontaktat eller kommer att kontakta (27 kap. 20 § RB). Hemlig kameraövervakning innebär att fjärrstyrda tv-kameror, andra optisk-elektroniska instrument eller därmed jämförbara utrustningar används för optisk personövervakning vid förundersökning i brottmål, utan att upplysning om övervakningen lämnas (27 kap. 20 a § RB). Ljudinspelning är inte tillåten vid sådan övervakning. Förutsättningarna för hemlig kameraövervakning är i huvudsak desamma som för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. Övervakningen får även omfatta den plats där ett brott har begåtts eller en nära omgivning till denna plats för att fastställa vem som skäligen kan misstänkas för brottet om åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen (27 kap. 20 c § RB). Hemlig rumsavlyssning innebär att avlyssning eller upptagning görs i hemlighet med ett tekniskt hjälpmedel som är avsett att återge ljud och som avser tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid sammanträden eller andra sammankomster som allmänheten inte har tillträde till (27 kap. 20 d § RB). Hemlig rumsavlyssning får användas vid en förundersökning om brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Tvångsmedlet får vidare användas för spioneri eller för brott som avses i 26 § lagen (2018:558) om företagshemligheter, om det finns anledning att anta att gärningen har begåtts på uppdrag av eller har understötts av en främmande makt eller av någon som har agerat för en främmande makts räkning och det kan antas att brottet inte leder till endast böter. Hemlig rumsavlyssning får också användas vid förundersökning om vissa särskilt angivna brott, t.ex. människohandel och våldtäkt, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde skulle överstiga fängelse . Även för försök, förberedelse eller stämpling till sådant annat brott får tillstånd ges om en sådan gärning är belagd med straff och det kan antas att gärningens straffvärde överstiger fängelse (27 kap. 20 d § RB). En förutsättning för hemlig rumsavlyssning är att någon är skäligen misstänkt för brottet. Åtgärden ska vidare vara av synnerlig vikt för utredningen (27 kap. 20 e § RB). Avlyssningen får avse endast en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig.