bet · H601CU6 · 2019-02-27 00:00:00 — Har domstolen tillgång till sådan information bör den som regel pröva sökandens uppgift om obestånd. I 2 kap. 14–23 §§ KL finns bestämmelser om prövning av konkursansökan m.m. Enligt huvudregeln ska en ansökan prövas genast – utan förhandling – om gäldenären är sökande eller han eller hon har medgett en borgenärs ansökan. I övriga fall ska ansökan prövas vid en förhandling. Enligt 2 kap. 22 § KL får en konkursansökan inte återkallas sedan beslut om konkurs har meddelats. Beslutet kan dock hävas i högre instans om gäldenären har överklagat och kan visa att han eller hon är solvent. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda och lämna förslag till förändringar av de krav och rutiner som gäller för svenska identitetshandlingar. Syftet är att minska det ökande antalet bedrägerier som begås med förfalskade identitetshandlingar (dir. 2017:90). Utredningen har antagit namnet ID-kortsutredning. Utredningen ska bl.a. föreslå hur antalet identitetshandlingar och utfärdare ska begränsas, analysera och föreslå hur verifieringen av äktheten och giltigheten av identitetshandlingar kan förbättras samt utreda och vid behov föreslå hur identitetshandlingar bör utfärdas och utformas för att bli säkrare. Utredningen ska också lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Utskottet behandlade motionsyrkanden om skärpt kontroll vid konkursansökan i betänkande 2017/18:CU17. Utskottet avstyrkte då motionsyrkandena bl.a. med hänvisning till pågående arbete. följde utskottets förslag. Utskottet konstaterar att det fortfarande pågår ett utredningsarbete för säkrare identitetshandlingar. Utskottet anser bl.a. mot den bakgrunden att det inte finns anledning för att ta ett initiativ med anledning av motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om ändring i konkurslagen när det gäller tvistiga lönefordringar. Utskottet hänvisar till gällande rätt. I motion 2018/19:745 av och (båda S) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga en ändring i konkurslagen för att göra det möjligt för tingsrätten att bedöma helheten av ett bolags ekonomiska situation vid en konkursförhandling. Motionärerna menar att om en arbetsgivare invänder mot en lönefordran vid en konkursförhandling kan tingsrätten inte fatta ett beslut om konkurs. I stället inleds tvisteförhandlingar mellan fackföreningen och arbetsgivaren enligt en process som följer förhandlingsordningen. Detta kan pågå , vilket får förödande privatekonomiska konsekvenser för arbetstagaren. Bestämmelser om förfarandet vid konkurs finns i konkurslagen (1987:672), förkortad KL. I 2 kap. 1 § KL anges att en ansökan om konkurs ska göras skriftligen hos behörig tingsrätt och vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller sökandens ombud. Om ansökningen görs av en borgenär ska uppgift om fordran och de omständigheter i övrigt som yrkandet grundas på lämnas av borgenären. Upptas en borgenärs konkursansökan ska rätten sätta ut en förhandling för prövning av ansökningen. Förhandlingen ska som huvudregel hållas från det att ansökningen kom in till rätten (2 kap. 16 §). Enligt 2 kap. 9 § KL presumeras en gäldenär som är bokföringsskyldig vara insolvent under vissa förutsättningar. Det kan t.ex. handla om en arbetsgivare som inte har betalat en klar och förfallen lönefordran. Om arbetsgivaren har delgetts en betalningsuppmaning att betala fordran och underlåter att betala inom samt arbetstagaren begär arbetsgivaren i konkurs , ska arbetsgivaren anses vara insolvent och kan försättas i konkurs, om fordran är obetald. Om arbetsgivaren försätts i konkurs har arbetstagaren förmånsrätt enligt förmånsrättslagen (1970:979) till betalning av vissa lönekrav framför de flesta övriga fordringsägarna i konkursen. Förmånsrätt gäller för lönefordringar, liksom annan ersättning på grund av anställningen, som löper före konkursbeslutet och inom en månad därefter (12 §). Huvudregeln är att fordringen inte får ha tjänats in tidigare än före konkursansökan. Även om en arbetstagares lönefordran är förenad med förmånsrätt i arbetsgivarens konkurs händer det dock att betalning inte kan ske från konkursboet. Reglerna om förmånsrätt har därför kompletterats med lönegarantilagen (1992:497). Lagen, som gäller både vid konkurs och vid företagsrekonstruktion, innebär att staten, för och upp till ett visst belopp, går in och betalar arbetstagarens fordringar på lön m.m. hos en arbetsgivare som har försatts i konkurs (7 §). Det finns även regler i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, förkortad MBL, som gäller hur tvister ska lösas, t.ex. bestämmelserna om tvister om arbetsskyldighet (34 § MBL) och tvister om lön (35 § MBL). Ett av syftena med bestämmelserna är att sådana tvister ska lösas så snabbt som möjligt. Några av förutsättningarna för att 35 § MBL ska vara tillämplig är att det har uppstått en tvist om lön eller annan ersättning som grundas på avtal eller lag (s.k. rättstvist). För att bestämmelsen ska gälla förutsätts också att lönetvisten har uppstått mellan arbetsgivare och arbetstagarorganisation som är bundna av samma kollektivavtal och att tvisten gäller en medlem i den avtalsbundna arbetstagarorganisationen. Arbetsgivaren ska påkalla förhandling i tvisten. Om tvisten inte kan lösas vid förhandling, ska arbetsgivaren väcka talan vid domstol. Om inte arbetsgivaren begär förhandling eller väcker talan i enlighet med vad som anges i MBL, är arbetsgivaren skyldig att betala lön i enlighet med arbetstagarorganisationens mening, om inte kravet är oskäligt. Utskottet konstaterar att en arbetstagare har ett skydd för sin lönefordran i arbetsgivarens konkurs enligt gällande regler om förmånsrätt och lönegaranti. Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. Beräkning av förbehållsbeloppet vid löneutmätning Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att kostnader för umgänge med barn ska beaktas vid beräkning av förbehållsbeloppet vid löneutmätning. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande och pågående beredningsarbete inom . Jämför reservation 9 (KD). I partimotion 2018/19:2997 av m.fl. (KD) yrkande 47 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga en lagändring som innebär att kostnader för umgänge med barn ingår i förbehållsbeloppet vid löneutmätning. I 7 kap. utsökningsbalken (UB) finns bestämmelser om utmätning av lön m.m. Lön får tas i anspråk genom utmätning endast till den del den överstiger vad gäldenären behöver för sitt och familjens underhåll samt till fullgörande av betalningsskyldighet mot någon annan som vid utmätningen har bättre rätt till lönen (4 §). Den del av gäldenärens lön som inte får tas i anspråk genom utmätning (förbehållsbeloppet) bestäms av med ledning av ett normalbelopp som kan variera beroende på om gäldenären är ensamstående eller sammanlevande med en annan person eller har barn. Ett normalbelopp innefattar alla vanliga levnadskostnader utom bostadskostnader, som beräknas särskilt och läggs till normalbeloppen (5 §). Enligt ett bemyndigande med stöd av 5 § utfärdar föreskrifter om bestämmande av förbehållsbeloppet vid utmätning av lön m.m. utfärdar även allmänna råd om bestämmande av förbehållsbeloppet. Enligt dessa råd bör det inte göras något tillägg till normalbeloppet för kostnader för umgänge med barn som inte bor varaktigt med gäldenären. har i rättsfallet NJA 2015 s. 211 tagit ställning till om kostnader som uppstår i samband med att ett barn återkommande vistas hos en förälder ska beaktas vid beräkning av förbehållsbeloppet vid löneutmätning. Enligt domstolen bör det, när förbehållsbeloppet bestäms, beaktas att även barn som inte bor varaktigt hos gäldenären hör till hans eller hennes familj. Kostnader som uppstår i samband med att barnet återkommande vistas hos föräldern kan inte anses ingå i normalbeloppet för vuxna. Enligt domstolen finns det därför anledning att ta hänsyn till sådana kostnader med ett schablonmässigt bestämt belopp som är beroende av omfattningen av umgänget. Som redovisats ovan under avsnittet om distansutmätning har en översyn av utsökningsbalken gjorts i betänkandet Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81). Utredningen hade bl.a. i uppdrag att ta ställning till om gäldenären vid löneutmätning ska kunna tillgodoräknas umgängeskostnader och i så fall föreslå hur det ska regleras. Utredningen föreslår att kostnader för umgänge med barn ska beaktas i löneutmätningsförfaranden. Det föreslås vidare att kostnader som avser en gäldenärs livsföring i övrigt ska fastställas av regeringen i 7 kap. 4 § utsökningsförordningen. Betänkandet har remitterats och bereds inom . Utskottet behandlade motsvarande motionsyrkande i betänkande 2017/18:CU17. Utskottet konstaterade att förslag som ligger i linje med motionsförslaget bereds inom . Utskottet ansåg att det pågående arbetet inte borde föregripas genom någon åtgärd från sida och avslog yrkandet. följde utskottets förslag. Utskottet konstaterar att det fortfarande pågår ett beredningsarbete i av förslag som ligger i linje med motionsyrkandet. Utskottet anser, i likhet med tidigare, att det pågående arbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från . Motionsyrkandet bör därför avslås. Distansutmätning, punkt 7 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1352 av (M) och 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 20. får utmätning av lös egendom som smycken, kontanter eller bilar göras av eller genom myndighetens försorg genom s.k. distansutmätning. Det har visat sig att det inte alltid är möjligt att genomföra distansutmätningar. Konsekvenserna av detta kan bli att om polisen stoppar en kriminellt belastad och skuldsatt person med en värdefull bil kan de inte omhänderta bilen. Både och har uppmärksammat behovet av ändrad lagstiftning och påpekat att en ändring i lagen skulle kunna leda till att betydligt mer egendom kan utmätas. Vi anser att det är viktigt att samhället skickar en signal till medlemmarna i de kriminella gängen om att deras livsstil inte lönar sig i längden. Därför vill vi se en ändring av lagstiftningen så ska kunna utföra distansutmätning i betydlig fler fall än vad som är möjligt . Frågan har behandlats i betänkandet Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81). Vi anser att regeringen bör påskynda arbetet med frågan och ta nödvändiga initiativ i enlighet med det anförda. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Avlägsnande av otillåtna bosättningar, punkt 9 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 61 och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkandena 62 och 63. Personer som olovligen bosätter sig på privat mark för har blivit ett växande problem för många markägare. Det nya avlägsnandeförfarandet som infördes har till syfte att främja markägares möjligheter att skydda sin mark, i synnerhet genom de lättade kraven på identifiering av ockupanterna som tidigare ålagts markägaren. Det nya förfarandet innebär också att markägarens kostnader för att freda sin mark minskar genom att markägaren inte längre behöver ansvara för förvaring av ockupanternas egendom. Förrättningsavgifterna hos kvarstår dock. Som redovisats ovan har grundavgifterna för verkställighet av ett avlägsnande sänkts till , och sökandens ansvar för grundavgifter i ett mål om avlägsnande har begränsats till högst . Jag anser dock att markägare inte bör beläggas med några förrättningskostnader över huvud taget. Regeringen bör därför återkomma med ett lagförslag som innebär att markägare som ansöker om avlägsnande inte ska belastas med några förrättningskostnader. Jag instämmer i övrigt i majoritetens bedömning med där anförda skäl att önskemålen i motion 2018/19:2914 (KD) yrkandena 62 och 63 får anses vara tillgodosedda. Betalningsplanens längd vid skuldsanering, punkt 10 (M, C, KD, L) av (KD), (M), (C), (M), (M), (M) och (L). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2830 av m.fl. (M) yrkande 3 i denna del, 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 7 i denna del och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 56. En mycket angelägen fråga är att förkorta gäldenärernas totala överskuldsättningsperiod så att de så snabbt som möjligt kan bli ekonomiskt rehabiliterade och komma tillbaka till ett mer normalt samhällsliv. Det är bättre att snabbt befrias från sin skuld än att erbjudas tidsbegränsade avbetalningsfria perioder under pågående skuldsanering. Vidare bör regelverket för skuldsanering vara rättvist och förutsebart. Vi anser mot denna bakgrund att betalningsplanen som huvudregel ska bestämmas till i stället för fem. Det finns då inte någon anledning att dessutom låta vara betalningsfria. Regeringen bör därför återkomma till med lagförslag som innebär att betalningsplanen vid skuldsanering för privatpersoner som huvudregel ska bestämmas till utan några betalningsfria månader. Vad som ovan anförts bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Skuldsanering och budget- och skuldrådgivning i övrigt, punkt 11 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2830 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 3 i denna del och 2018/19:337 av (SD) yrkande 4, 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 7 i denna del och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 55. Vi instämmer i majoritetens bedömning med där anförda skäl att motionerna 2018/19:337 (SD) yrkande 4, 2018/19:2838 (C) yrkande 7 i denna del och 2018/19:2914 (KD) yrkande 55 bör avslås. Kommunernas budget- och skuldrådgivning spelar en viktig roll i skuldsaneringen. Att kommunernas skyldighet att lämna budget- och skuldrådgivning har förtydligats är något vi välkomnar, men vi menar att detta bör regleras i skuldsaneringslagen och inte i socialtjänstlagen. Tillsynsansvaret bör överföras till som har i uppgift att stödja budget- och skuldrådgivningen. Tillgången till snabba krediter aldrig har varit större än , vilket tyvärr även innebär att överskuldsättningen ökar. En strategi mot överskuldsättning måste därför också inbegripa åtgärder i ett tidigare led som gör att överskuldsättningen aldrig blir ett faktum. Vi anser att skuldsaneringsinstitutet bör göras mer tillgängligt för människor som verkligen behöver det och för vilka en skuldsaneringsprocess skulle öppna en väg ut ur skuldfällan. Vi föreslår därför att den kommunala budget- och skuldrådgivningen får ett tydligare uppdrag så att den kan komma in tidigare i processen och på så sätt hjälpa enskilda att tidigt komma ur överskuldsättning. Det bör införas en maximal kötid för att få hjälp av den kommunala budget- och skuldrådgivningen. Möjligheterna för ordinarie kreditgivare på marknaden att erbjuda saneringslån bör också utredas. Regeringen bör därför återkomma till med förslag på åtgärder som innebär en förstärkning av stödet från det offentliga i syfte att förbättra skuldsaneringen. Regeringen bör även återkomma till med förslag till lagändringar som innebär att ska ansvara för tillsynen över kommunernas budget- och skuldrådgivning samt att reglerna om kommunernas skyldighet att lämna budget- och skuldrådgivning ska vara placerade i skuldsaneringslagen. Vad som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Skuldsanering och budget- och skuldrådgivning i övrigt, punkt 11 (C, L) av (C) och (L). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 7 i denna del och 2018/19:337 av (SD) yrkande 4, 2018/19:2830 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 3 i denna del och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 55. Vi instämmer i majoritetens bedömning med där anförda skäl att motionerna 2018/19:337 (SD) yrkande 4, 2018/19:2830 (M) yrkandena 1 och 3 i denna del samt 2018/19:2914 (KD) yrkande 55 bör avslås. Många människor är så skuldsatta att det inte kan förväntas betala tillbaka sina skulder. Det är angeläget att människor inte tvingas kvar i en skuldsatt situation som innebär stor finansiell osäkerhet och utanförskap. Vi menar att kraven för kvalificerad insolvens enligt skuldsaneringslagen är för högt ställda och att frågan bör ses över. Regeringen bör därför återkomma till med lagförslag som innebär att kraven för kvalificerad insolvens sänks. Vad som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Skuldsanering och budget- och skuldrådgivning i övrigt, punkt 11 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 55 och 2018/19:337 av (SD) yrkande 4, 2018/19:2830 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 3 i denna del och 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 7 i denna del. Jag instämmer i majoritetens bedömning med där anförda skäl att motionerna 2018/19:337 (SD) yrkande 4, 2018/19:2830 (M) yrkandena 1 och 3 i denna del och 2018/19:2838 (C) yrkande 7 i denna del bör avslås. Den grupp i samhället som lider svårast är de som levt under hotet om indrivning av varje krona de kan tjäna utöver existensminimum. De skuldsatta och deras anhöriga lever ett kringskuret liv år . De saknar ofta ork och förmåga att genomföra den totala skuldsanering som skulle vara dem till störst hjälp. Resultatet blir ofta att de hamnar i en alltmer omöjlig situation, med allt mindre hopp om att någonsin ta sig ur den. För att sätta en gräns på det livstidsstraff som den mest utsatta gruppen i praktiken lever under och öka möjligheten att bli skuldfri föreslog Utredningen om överskuldsättning i betänkandet Överskuldsättning i kreditsamhället? (SOU 2013:78) att slutlig preskription ska inträda för fordringar som fastställts av eller i domstol. Jag anser att utredningens slutsatser om en slutlig preskriptionstid bör övervägas för lagstiftning. Vad som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Företagsrekonstruktion, punkt 12 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2829 av m.fl. (M) yrkande 3. Lagstiftningen om företagsrekonstruktion är viktig för att fler företag ska få en möjlighet till en andra chans. Ett företag som långsiktigt bedöms ha överlevnadsförmåga, men som mer eller mindre tillfälligt har hamnat i betalningssvårigheter, ska kunna rekonstrueras i stället för att försättas i konkurs. Företagsrekonstruktion är därför ett sätt att minska risken för ett misslyckande, men möjligheten används i liten utsträckning. För att fler krisande företag ska använda sig av företagsrekonstruktion och för att antalet lyckade rekonstruktioner ska öka behöver borgenärerna ha förtroende för institutet. Genom reformer i enlighet med förslagen i Entreprenörskap i det tjugoförsta århundradet (SOU 2016:72), som tar hänsyn till borgenärernas intressen och som borgenärerna känner sig trygga med, bör även företagens möjlighet till krediter och tillväxt förbättras. Vi anser att det är angeläget att förslagen i betänkandet genomförs . Regeringen bör därför ta nödvändiga initiativ till att genomföra de aktuella förslagen. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Skärpt kontroll vid konkursansökan, punkt 13 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 57. Det finns brister i handläggningen av konkursansökningar som medför att personer och företag ofrivilligt försätts i konkurs. Detta är möjligt eftersom någon egentlig kontroll av sökanden inte görs regelmässigt av domstolarna. En s.k. falsk konkurs kan få långtgående konsekvenser för enskilda personer, företag och bostadsrättsföreningar. Den utredning som regeringen har tillsatt och som syftar till att minska bedrägeribrotten genom användandet av falska identitetshandlingar är, enligt min mening, inte en tillräcklig åtgärd för att förhindra falska konkursansökningar. Min uppfattning är att det finns anledning för regeringen att se över regelverket för ansökningsförfarandet vid konkurs, särskilt när det gäller säkerställandet av sökandens identitet och hans eller hennes behörighet och befogenhet att ansöka om konkurs. Det bör ställas krav på att sökanden legitimerar sig och sedan bekräftar konkursbeslutet. Med dagens teknik kan det enkelt göras genom t.ex. användande av bank-id, och bekräftelse kan ske på sms. Det som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Beräkning av förbehållsbeloppet vid löneutmätning, punkt 15 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2997 av m.fl. (KD) yrkande 47. Föräldrar är de viktigaste personerna för barn, och de kan aldrig ersättas fullt ut. Det är viktigt att barn har tillgång till båda sina föräldrar även om de bor stadigvarande hos en av dem. kan umgängesföräldrar som har löneutmätning behöva avstå från att träffa sina barn av ekonomiska skäl, eftersom kostnader för umgänge med barn inte beaktas vid löneutmätningsförfaranden. Det ligger inte i barnets intresse att umgänget med en förälder begränsas på detta sätt. Jag anser därför att regeringen bör prioritera arbetet med betänkande och presentera ett förslag som innebär att kostnader för umgänge med barn ska beaktas vid beräkning av förbehållsbeloppet vid löneutmätning. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Fordonsrelaterade skulder och fordonsmålvakter, punkt 6 (SD) (SD), (SD) och (SD) anför: Genom att använda en fordonsmålvakt undgår fordonets verkliga ägare betalningsansvar för fordonsrelaterade skatter och avgifter, eftersom fordonsmålvakten är den som är betalningsansvarig för skulderna. Fordonsmålvakter betalar dock inte skatter eller avgifter, och staten går därmed miste om stora intäkter. Det finns i fordonsrelaterade skulder till staten. tillsatte en utredning och utredaren redovisade uppdraget i departementspromemorian Översyn av lagstiftningen mot s.k. fordonsmålvakter (2018:33). Det är vår uppfattning att det nu inte främst behövs fler utredningar utan de åtgärder som föreslagits i promemorian bör förverkligas genom ändrade regler. Vi vill vidare att regeringen tar initiativ till att begränsa möjligheten för personer att äga fler fordon, när det är uppenbart att det är frågan om en fordonsmålvakt. Det är vår uppfattning att problemen med fordonsmålvakter måste åtgärdas . Med hänsyn till det arbete som pågår har vi dock valt att inte lämna någon reservation till förmån för motion 2018/19:1121 (SD) yrkande 27. Vi avser att noga följa arbetet och återkomma med förslag om det finns skäl för det. Fordonsrelaterade skulder och fordonsmålvakter, punkt 6 (L) (L) anför: trädde lagändringar i kraft för att motverka problemet med fordonsmålvakter. Tyvärr visar det sig att lagändringarna har haft mycket begränsad effekt. Det är uppenbart att lagstiftningen om fordonsmålvakter behöver skärpas ytterligare inom de ramar som uppställs av egendomsskyddet i och regeringsformen.