bet · H601SoU8 · 2019-05-10 00:00:00 — Patientkontraktet är en sammanhållen plan över inplanerade vårdinsatser som gör patienten mer delaktig i sin vård (). Kontraktet ska bidra till trygghet för patienten i att veta vilka vårdinsatser som är inplanerade och att de kommer att genomföras inom rimlig tid. Hälso- och sjukvården ska bistå patienten med att samordna samtliga vårdkontakter inom primärvård och specialiserad vård och ska säkerställa att den sammanlagda tiden för vård och behandling blir så kort som möjligt samt att patienten blir delaktig i sin vård och kan vara med att utföra planeringen. Genom samverkan mellan vårdgivare och mellan landsting och kommun ska vårdens övergångar samordnas och säkras. I budgetpropositionen föreslog regeringen en satsning på patientkontrakt, och 2018 har tre landsting och regioner bedrivit pilotverksamhet för att utveckla sådana kontrakt. lämnades en slutrapport för projektet (S2017/02482/FS). Av rapporten framkommer att det för att lyckas krävs en solid värdegrund med ett engagerat ledarskap och medarbetarskap, vilket skapar genomförandekraft. I rapporten beskrivs de fyra delarna i konceptet patientkontrakt, nämligen överenskommelse, fast vårdkontakt, överenskommen tid och sammanhållen plan, samt hur arbetet med värdegrunden kan genomföras. Kommuner och Landsting (SKL) har i uppdrag att stödja landsting och regioner med införandet av patientkontrakt. Uppdraget beskrivs i statens och SKL:s överenskommelse om patientmiljarden (se s. 51 i detta betänkande). Tillitsdelegationen (Fi 2016:03) Regeringen beslutade att tillsätta en delegation (dir. 2016:51) med uppdrag att analysera och föreslå hur styrningen av välfärdstjänster i offentlig sektor, kommuner och landsting kan utvecklas för att i större omfattning ta till vara medarbetares kompetens och erfarenhet, för att därigenom bidra till högre kvalitet för medborgare och företag. presenterade Tillitsdelegationen delbetänkandet Jakten på den perfekta ersättningsmodellen – Vad händer med medarbetarnas handlingsfrihet? (SOU 2017:56). I delbetänkandet kartlägger Tillitsdelegationen ersättningsmodellernas styrande effekter i hälso- och sjukvård samt socialtjänst. Utredningen presenterar de ersättningsmodeller som är mest aktuella i och diskuterar sedan deras betydelse för möjligheten att ta till vara medarbetarnas kompetens och förmåga och därigenom bidra till en ändamålsenlig, kostnadseffektiv och innovativ välfärd av hög kvalitet. redovisade utredningen sitt huvudbetänkande Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn (SOU 2018:47) och delbetänkande – En lärande tillsyn – Statlig granskning som bidrar till verksamhetsutveckling i vård, skola och omsorg (SOU 2018:48). Kärnan i delegationens arbete har varit tolv försöksverksamheter som följts med stöd av forskare. I huvudbetänkandet diskuteras de insikter och den kunskap som delegationen fått genom dessa verksamheter. Den delen av uppdraget som avser att utveckla den statliga tillsynen redovisas i delbetänkandet. De båda betänkandena har varit på remiss och bereds vidare i . fick Tillitsdelegationen genom ett tilläggsdirektiv (dir. 2017:119) i uppdrag att bl.a. organisera och driva nätverk där grupper av statliga myndigheter praktiskt söker och prövar konkreta förändringar i styrningen utifrån ett tillitsperspektiv samt att sprida kunskap om hur statliga myndigheter kan utveckla en mer tillitsbaserad styrning i den egna verksamheten. Dessa delar av uppdraget ska redovisas i en slutrapport . Styrning för en mer jämlik vård (S 2017:08) fattade regeringen beslut om direktiv till en utredning med syftet att utreda olika möjligheter att säkerställa att vårdens pengar går till just vård, och att den som har det största behovet av hälso- och sjukvård också ges företräde till vården (dir. 2017:128). Utredningen har tagit namnet Styrning för en mer jämlik vård (S 2017:08). I uppdraget ingår att – med utgångspunkt i tillitsbaserad styrning analysera och överväga olika alternativ vad gäller vilka styrsystem för hälso- och sjukvården som bäst överensstämmer med målsättningarna i hälso- och sjukvårdslagen, och med principen om vård efter behov på lika villkor till hela befolkningen. Det innefattar att med denna utgångspunkt även se över lagen om valfrihetssystem. Analys och överväganden av hur systemen kan förändras och utvecklas ska tas fram efter dialog med professionerna, så att systemet gynnar en utveckling där deras kunskap och erfarenhet tas till vara. – utifrån Tillitsdelegationens delbetänkande SOU 2017:56 Jakten på den perfekta ersättningsmodellen – Vad händer med medarbetarnas handlings-frihet? kartlägga och analysera möjligheter och begränsningar för att via förändringar i vårdsystemens ersättnings- och finansieringsmodeller främja en behovsstyrd vård – följa upp och redovisa om skillnader i vårdutnyttjande varierar mellan patientgrupper med olika socioekonomiska förutsättningar – kartlägga och analysera användandet av stafettläkare och annan inhyrd vårdpersonal, i öppenvården såväl som i slutenvården, och lämna förslag på hur en kontinuerlig vård kan främjas genom att minska användandet av inhyrd vårdpersonal – utreda behov av och förutsättningar för, samt för- och nackdelar med att införa viss tillståndsprövning eller alternativ till sådan prövning inom hälso- och sjukvårdsområdet. Utredningen ska exempelvis analysera förutsättningarna med utgångspunkt i den modell som och föreslår för socialtjänstlagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och verksamhet enligt skollagen. fick utredningen tilläggsuppdraget att analysera hur ett långsiktigt hållbart system för s.k. nätdoktorer kan skapas, med beaktande av principen om en behovsstyrd vård (dir. 2018:14). lämnade utredningen delbetänkandet Styrning och vårdkonsumtion ur ett helhetsperspektiv – Kartläggning av socioekonomiska skillnader i vårdutnyttjande och utgångspunkter för bättre styrning (S 2018:55). Utredningen anför bl.a. att det finns skillnader i vårdkonsumtion mellan olika grupper (s. 11 f.). Skillnader finns inte bara mellan socioekonomiska grupper utan också mellan kön, åldersgrupper och geografiska förutsättningar, exempelvis mellan stad och landsbygd. Skillnaderna ser också olika ut beroende på vilken vårdnivå som studeras. Vidare gör utredningen bedömningen att måluppfyllelsen inte främjas av hälso- och sjukvårdens nuvarande struktur, med ett sjukhustungt system där både utbudet av primärvård och tillgången till kontinuitet varierar mellan landstingen. Enligt utredningen har staten ofta en oklar roll i styrningen av vården och styr på olika sätt direkt mot den professionella nivån. Vidare konstaterar utredningen när det gäller landstingens styrning att landstingen ännu bara undantagsvis agerar gemensamt och tar ett gemensamt nationellt ansvar för hälso- och sjukvården, även om det finns positiva tendenser. Slutligen anför utredningen att den i analysen kommer att utgå från de avlämnade betänkandena från utredningarna Samordnad utveckling för god och nära vård (SOU 2018:39) och Tillitsdelegationen (SOU 2017:56). Utredningen ska slutredovisa sitt uppdrag . Genom lagändringar som träder i kraft tas kravet på praktisk tjänstgöring, allmäntjänstgöring, för att få läkarlegitimation bort (prop. 2017/18:274, bet. 2017/18:SoU5, rskr. 2018/19:50). Ändringarna bygger på ett förslag om en sexårig utbildning till läkarexamen, där en läkarexamen kommer att utgöra underlag för läkarlegitimation utan krav på ytterligare praktisk tjänstgöring. Det senare förslaget är fortfarande under beredning i . I stället ska det finnas möjligheter till anställning i landstingen för läkares specialiseringstjänstgöring inklusive bastjänstgöring som bör vara en fristående första introduktionsdel i läkarnas specialiseringstjänstgöring. Med nationell högspecialiserad vård avses offentligt finansierad hälso- och sjukvård som behöver koncentreras till en eller flera enheter men inte till varje sjukvårdsregion. Beslut om vilken hälso- och sjukvård som ska utgöra nationell högspecialiserad vård och vid hur många enheter den ska bedrivas fattas av . Besluten ska baseras på analyser gjorda av sakkunniggrupper som består av bl.a. professions- och patientföreträdare. För att få bedriva nationell högspecialiserad vård krävs det tillstånd. Beslut om sådana tillstånd fattas av som består av en representant för respektive sjukvårdsregion som utses av regeringen. ordförande är ordförande i nämnden. har tagit fram en tidsplan för att genomföra nivå-strukturering av all nationell högspecialiserad vård med start (Att nivåstrukturera nationell högspecialiserad vård – förslag till arbetsprocess, 2017). gav regeringen i uppdrag att genomföra och återrapportera arbetet med nivåstrukturering av högspecialiserad vård. (S2018/03661/FS [delvis]). Uppdraget inkluderar hela processen, från att förslag till vårdområden tas fram till uppföljning av beslut om tillstånd för högspecialiserad vård. Patientsäkerhet ska särskilt beaktas i uppföljningen. Vidare ingår i uppdraget att utse sakkunniggrupper som ska gå igenom alla sjukdomsgrupper och lämna förslag på vilken hälso- och sjukvård som ska utgöra nationell högspecialiserad vård. Det ingår också att analysera konsekvenserna för akutsjukvården i arbetet med nivåstrukturering och andra konsekvenser för hälso- och sjukvården. ska hålla uppdaterat om hur arbetet fortskrider och , , lämna en delredovisning. Av delredovisningen som lämnades framgår att arbetsprocessen prövats genom de två pilotområdena Kvinnosjukdomar och förlossning samt Nervsystemets sjukdomar och att nio sakkunniggrupper inom dessa områden påbörjat sitt arbete. Utöver pilotarbetet har myndigheten också inlett arbetet inom åtta programområden, bl.a. Akut vård, Barn- och ungdomars hälsa och Endokrina sjukdomar. Sedan den första tidsplanen presenterades har den enligt fått kritik för att vara för optimistisk och inte möjliggöra adekvata konsekvensanalyser. Myndigheten har därför beslutat att delvis ändra arbetsprocessen, och med det följer en ny tidsplan för arbetet. För att möjliggöra ett mer sammanhållet arbete samt för att hålla ihop vårdområden med stora beroenden kommer det första processteget att genomföras för alla programområden parallellt. Detta kommer enligt myndigheten att ge en första övergripande kartläggning av alla förslag på vårdområden som i arbetsprocessens andra steg ska genomlysas i sakkunniggrupper. kommer den breda inventeringen av områden aktuella för nivåstrukturering att göras, och startar arbetet i nya sakkunniggrupper. kommer arbetet med inventering, förankring och gruppering av förslagen att fortsätta parallellt med att de nya sakkunniggrupperna bildas. Sammanfattningsvis konstaterar att myndigheten även i fortsättningen behöver arbeta aktivt för att skapa tillit till arbetsprocessen genom ett nära samarbete och bred förankring med företrädare för patienter, närstående, profession och vårdens beslutsfattare. Regionala cancercentrum (RCC) Regeringen har avsatt medel för uppbyggnaden av regionala cancercentrum (RCC). Det finns sex olika RCC. RCC ska tillsammans med landsting och regioner skapa en mer patientfokuserad, jämlik och tillgänglig cancervård. Arbetet utgår från målen och utredningsförslagen i den nationella cancerstrategin (). RCC:s arbete är baserat på tio gemensamma kriterier som regeringen har tagit fram och som landsting och regioner ställt sig bakom. De tio kriterierna utgör RCC:s huvudsakliga uppdrag och insatsområden och anger förutsättningarna för deras verksamhet och organisation. De tio kriterierna är förebyggande insatser och tidig upptäckt av cancer psykosocialt stöd, rehabilitering och palliativ vård patientens ställning i cancervården klinisk cancerforskning och innovation ledningsfunktion, RCC-samverkan och uppföljning av cancervårdens kvalitet utvecklingsplan för cancervården i sjukvårdsregionen I RCC:s uppdrag ingår att samverka nationellt. Det sker under ledning av Regionala cancercentrum i samverkan – landstingens och regionernas nationella samverkansgrupp inom cancervården. Samverkansgruppen består av de sex RCC-cheferna samt SKL:s cancersamordnare, som leder gruppens arbete. En stor del av RCC:s arbete med den nationella cancerstrategin har som övergripande mål att bidra till en mer jämlik cancervård. En mer jämlik och patientfokuserad vård ingår som en dimension i flera av de kriterier som utgör RCC:s samlade uppdrag. Det gäller t.ex. nationella vårdprogram, standardiserade vårdförlopp och nivåstrukturering. genomför årliga, uppföljande platsbesök hos regionala cancercentrum. Platsbesöken ska genomföras i dialogform och ska stödja och stimulera RCC:s arbete och fortsatta utveckling. Satsningen på standardiserade vårdförlopp i cancervården påbörjades . publicerade Standardiserade vårdförlopp i cancervården – Lägesrapport . Enligt rapporten har satsningen bidragit till ett ökat fokus på att utveckla vårdens processer och att förbättra kommunikationen mellan olika verksamheter. Sammanfattningsvis verkar satsningen ha bidragit till en viktig utveckling av processer och rutiner som också kan komma andra vårdområden till del. En samlad analys av satsningens effekter och uppdragets samlade frågeställningar ska lämnas till regeringen . Amelmottagningen vid i har till syfte att vara en specialistmottagning som förbättrar och utvecklar vården för patienter med erfarenhet av kvinnlig könsstympning (). sökte och tilldelades mottagningen projektmedel för att kunna genomföra en utbildningsinsats riktad till hälso- och sjukvårdspersonal i : . Projektet erbjuder utbildning för vårdpersonal, patientutbildning och samverkan genom nätverk för olika aktörer och delar av samhället. ME-center i tar emot remitterade patienter med medelsvår till svår ME/CFS (kroniskt trötthetssyndrom) för utredning och behandling (). ME-center är en relativt nystartad mottagning som vuxit snabbt på grund av den stora patienttillströmningen och har som vision att bli den ledande kliniken i för utredning och hjälp till patienter och anhöriga. Nationellt kompetensutvecklingsprojekt för dopningsproblematik (NKD) drevs av Region län under projektåren 2013–2015 med finansiellt stöd från (). Ett stort antal nationella experter inom dopningsområdet deltog i projektarbetet, främst personal från hälso- och sjukvården och från olika universitet. Projektets kliniska förankring tillhandahölls av dopningsmottagningen på i . Projektets slutrapport finns under Dopningsmottagningen på läns webbplats och är en kunskapsöversikt som kan användas som kunskapsstöd i det dagliga kliniska behandlingsmötet med personer som har en dopningsproblematik (Dopning – Översikt, vård och behandling samt idéskiss till ett nationellt . Slutrapport från Nationellt kompetensutvecklingsprojekt för dopningsproblematik (NKD) 2013–2015). Av rapporten framgår att styrgruppen för NKD har funnit att det nationella behovet av och intresset för ett för dopningsfrågor är stort. I rapporten ges förslag till uppdragsordning och organisation för ett nationellt för dopningsproblematik (NKD). En promemoria har tagits fram i : Utveckling av verksamheter som bedrivs enligt lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för fysioterapi (Ds 2018:31). I promemorian lämnas förslag om att bl.a. göra avsteg från heltidskravet i lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för fysioterapi om läkaren eller fysioterapeuten i avtal med kommit överens om att bedriva verksamheten på minst halvtid. Vidare föreslås att undantag ska kunna göras från kravet att läkaren eller fysioterapeuten inte får vara anställd i något landstings hälso- och sjukvård om läkaren eller fysioterapeuten i ett avtal med kommer överens om att läkaren eller fysioterapeuten får vara anställd högst på halvtid i något landstings hälso- och sjukvård eller i ett bolag eller av någon annan juridisk person inom hälso- och sjukvården som har ett rättsligt inflytande i. Promemorian har remitterats och bereds i . besvarade socialminister (S) en interpellation om en nationell primärvårdsreform (ip 2018/19:55). Ministern anförde bl.a. följande. Acko Ankarberg har frågat mig hur jag och regeringen kommer att genomföra beslut om en nationell primärvårdsreform. Jag välkomnar ett brett engagemang för den nära vården. Socialdemokraterna, de gröna är inom ramen för januariavtalet överens om att en primärvårdsreform ska genomföras. Den utredning som Acko Ankarberg nämner har arbetat med primärvårdsfrågan . Regeringen utsåg då som särskild utredare med uppdrag att stödja landstingen och berörda myndigheter och organisationer i arbetet med att samordnat utveckla en modern, jämlik, tillgänglig och effektiv hälso- och sjukvård med fokus på primärvården. Uppdraget är också att utarbeta en nationell plan där primärvården är utgångspunkten för en ökad närhet till patienten. I planen ska det redovisas vad som krävs för en nationellt samordnad förändring och vilka utmaningar som finns. En tidsplan för det fortsatta förändringsarbetet ska också redovisas, och den ska vara förankrad hos berörda aktörer. Regeringen har gett utredningen två tilläggsdirektiv som bland annat handlar om bättre samverkan och samordning mellan huvudmän inom vård och omsorg. En slutredovisning lämnas senast . Utredningens andra delbetänkande redovisades . Betänkandet redovisar inte bara läget, behoven och möjligheterna, som Acko Ankarberg nämner, utan även exempelvis förslag till ett nationellt utformat primärvårdsuppdrag och förslag om kompetensförsörjning och förtydligande av patientens rätt till fast läkarkontakt om patienten så önskar. Remissvaren analyseras i . Det är angeläget att på bästa sätt stödja kommuner och landsting i omställningsarbetet mot en god och nära vård. Regeringen avser att återkomma när satsningen på området är utformad. De initiativ som vi avser att ta kommer i kommande budgetar. De innehåller förstås resurser som ska komma välfärden och vården till del. Genomför man omfattande primärvårdsreformer är det klart att man också finansierar dem. besvarade socialminister (S) en interpellation om en förstärkt nationell cancerstrategi (ip. 2018/19:31). Ministern anförde bl.a. följande: Acko Ankarberg har frågat mig på vilket sätt jag och regeringen arbetar med beslut om att fullfölja arbetet med cancerstrategin, RCC och barncancervården? De regionala cancercentrumen, RCC, utför ett viktigt arbete för att stärka cancervården i . Den förra regeringen har framhållit att de regionala cancercentrumen kommer vara viktiga även . I överenskommelsen Kortare väntetider i cancervården mellan regeringen och Kommuner och Landsting framkommer att regeringen anser att det finns behov av att fortsatt arbeta med nationell och regional samverkan genom de regionala cancercentrumen. I den långsiktiga inriktningen för det nationella arbetet med cancervården uttrycks att regeringen bedömer att de regionala cancercentrumen kommer att ha en nyckelroll även i framtidens cancervård. Regeringens positiva syn på de regionala cancercentrumen visas även genom att regeringen beslutade att ge i uppdrag att fördela i statsbidrag till de regionala cancercentrumen. Det är samma belopp som har avsatts för detta statsbidrag . Regeringen har även beslutat om en förordning om statsbidrag för verksamhet i regionala cancercentrum. Genom förordningen skapas stabila förutsättningar för statsbidraget till de regionala cancercentrumen, så att de långsiktigt kan bedriva och utveckla sin verksamhet. I betänkande 2017/18:SoU18 En ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården beslutade om två tillkännagivanden till regeringen, nämligen att säkerställa patientsäkerheten också när det gäller den akuta vården i alla regioner och att följa upp den nya beslutsprocessen för den nationella högspecialiserade vården. följde utskottet (rskr. 2017/18:176). Utskottet anförde följande (s. 18): Utskottet vill emellertid betona att när en stor del av den högspecialiserade vården koncentreras blir det viktigt att beakta värdet av att ha tillgång till regionvård i hela landet. Utskottet anser att frågan om konsekvenserna för uppdraget att bedriva akutsjukvård i de olika regionerna inte är tillräckligt belyst av regeringen och att det finns en risk för att mindre regionsjukhus kan få svårt att klara stora trauman. Regeringen bör därför ge den myndighet som regeringen utser i uppdrag att säkerställa patientsäkerheten också när det gäller den akuta vården i alla regioner. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage detta för regeringen. Motion […] bör bifallas. Utskottet noterar regeringens bedömning när det gäller uppföljningen av tillstånd att bedriva högspecialiserad vård liksom tillsynen över att dessa beslut följs. Utskottet anser att regeringen dessutom regelbundet bör följa upp den nya beslutsprocessen för den nationella högspecialiserade vården. En första utvärdering bör göras tidigt, lämpligen i samband med att de två första vårdområdena är klara, dvs. när ett beslut är fattat om vilka vårdenheter som får tillstånd att bedriva vården när det gäller de två s.k. pilotområdena. Det är också viktigt att här följa upp konsekvenserna för akutsjukvården samt för universitetssjukhusen. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage detta för regeringen. Motion […] bör bifallas, och motion […] bör bifallas delvis. I skrivelse 2018/19:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anför regeringen följande: Vad gäller punkterna 3 och 4 anger regeringen i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 9 avsnitt 3.5 s. 44) att tillkännagivandena har tillmötesgåtts genom beslut om att ge i uppdrag att löpande följa upp och återrapportera om genomförandet av och tidsplanen för den nya beslutsprocessen för nivåstrukturering av nationell högspecialiserad vård. Uppdraget inkluderar hela processen, från att förslag till vårdområden tas fram, till uppföljning av beslut om tillstånd för högspecialiserad vård. Patientsäkerhet ska särskilt beaktas i uppföljningen. I uppdraget ingår att ska analysera konsekvenserna för akutsjukvården i arbetet med nivåstrukturering. Det framgår också av uppdraget att det är viktigt att analysera andra konsekvenser för hälso- och sjukvården. Punkt 3 och 4 är slutbehandlade. I betänkande 2017/18:SoU18 En ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården beslutade om ett tillkännagivande till regeringen om ansvarsfördelningen mellan staten och nuvarande huvudmän när det gäller sjukvården (rskr. 2017/18:176). ställde sig bakom det som anfördes i reservationen (s. 22 res. För att alla medborgare ska få tillgång till högkvalitativ vård anser vi att det krävs ett ökat statligt ansvarstagande i fråga om sjukvårdens organisation. Vi anser att det är ett steg i rätt riktning att besluta om en ny beslutsprocess för den nationella högspecialiserade vården som sker, men därutöver bör regeringen tillsätta en parlamentarisk utredning för att klarlägga förutsättningarna för en ändamålsenlig ansvarsfördelning mellan staten och nuvarande huvudmän när det gäller sjukvården. I skrivelse 2018/19:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anför regeringen följande: Vad gäller punkt 6, om ansvarsfördelningen mellan staten och de nuvarande huvudmännen, så konstaterar regeringen i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 9 avsnitt 3.5 s. 44) att en utredning om statens kontra läns och landstings ansvar har avslutats av den s.k. , som har lämnat betänkandet Myndighetsgemensam indelning – samverkan på regional nivå (SOU 2018:10). Regeringen avser att återkomma till i budgetpropositionen . Punkten är inte slutbehandlad. I betänkande 2017/18:SoU22 Styrande principer inom hälso- och sjukvården och en förstärkt vårdgaranti föreslog utskottet att skulle rikta ett tillkännagivande till regeringen om att skapa en samlad definition av primärvårdens uppdrag och funktion. följde utskottet (rskr. 2017/18:294). Utskottet anförde följande (s. 28): Enligt utskottet är det viktigt att tillgängligheten i primärvården förbättras.