bet · H601JuU10 · 2019-04-15 00:00:00 — Utskottet konstaterar även att betänkandet SOU 2017:93 – i vilket bl.a. fingeravtryck och fotografier i identifieringssyfte behandlas – bereds inom och att nya regler om inspektioner på arbetsplatser trädde i kraft så sent som . Polisen har även fått i uppdrag att fortsätta sitt arbete med kompetensutveckling av de inre utlänningskontrollerna samt säkerställa att kontrollerna bedrivs effektivt och rättssäkert med tillräckliga resurser. Mot denna bakgrund avstyrks motionerna 2018/19:2768 (KD) yrkande 17, 2018/19:2921 (M) yrkandena 27 och 28 och 2018/19:2987 (SD) yrkandena 4 och 5 om att bl.a. öka antalet inre utlänningskontroller och att genomföra fingeravtryckssökningar. Europols mandat och internationellt polissamarbete Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör Europols mandat och internationellt polissamarbete. Jämför reservation 67 (M), 68 (L), 69 (KD) och 70 (L). I partimotion 2018/19:2040 av m.fl. (L) yrkande 16 begär motionärerna ett tillkännagivande om ett europeiskt FBI. Europol har, anför motionärerna, till skillnad mot FBI i inte rätt att driva egna förundersökningar eller bedriva arbete med en egen operativ polisstyrka runt om i medlemsländerna. Byrån har själv påpekat att det krävs ett operativt mandat för att på ett mer effektivt sätt kunna bekämpa den europeiska organiserade brottsligheten. Ett första steg mot ett eget sådant mandat – som kräver fördragsändring – skulle vara att Europol ges möjligheten att runt om i unionen anställa nationellt behöriga poliser för tjänst i nya lokala Europolkontor i de olika medlemsländerna. Också i kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 1 begärs ett operativt mandat för Europol. I kommittémotion 2018/19:2921 av m.fl. (M) yrkande 60 anförs att Europol och det polisiära EU-samarbetet ska vidareutvecklas för att stävja kriminella nätverk. I kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 2 anförs att en av de viktigaste åtgärderna är att stärka den analytiska kapaciteten hos Europol. Hos Europol finns spetskompetens kring kreditkortsförfalskning, förfalskning av eurosedlar och produktion av syntetiska droger. Den analysfunktionen bör enligt motionärerna utökas väsentligt. I yrkande 3 anförs att Eurojust, det straffrättsliga samarbetet mellan åklagare i EU-länderna, i likhet med Europol inte har någon möjlighet att bedriva någon egen brottsutredande verksamhet. Att ge Eurojust rätt att bedriva förundersökningar och beordra spaning och tillslag i flera länder skulle vara en viktig förstärkning av det europeiska samarbetet mot grov och gränsöverskridande brottslighet. I kommittémotion 2018/19:2453 av m.fl. (KD) yrkande 11 anförs att organiserad brottslighet ligger bakom huvuddelen av den gränsöverskridande brottsligheten. För att komma åt brottslighet som rör sig över gränserna behöver rättsväsendet samarbeta internationellt. EU-samarbetet innebär stärkta möjligheter att bekämpa gränsöverskridande brottslighet. I motion 2018/19:2481 av (C) yrkande 3 anförs att det europeiska polissamarbetet och informationsutbytet om djurrättsrelaterad brottslighet måste stärkas. I kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om samarbetsavtal med länder i EU:s närområde. Ett ökat samarbete med EU:s grannländer är av stor betydelse för insatserna mot grov organiserad brottslighet. Det är positivt att har tecknat två avtal om samarbete om bekämpning av grov brottslighet med , och . Fler liknande samarbetsavtal, särskilt med övriga länder på västra där arbetet är inställt på ett framtida EU-medlemskap, skulle ytterligare förbättra möjligheterna att bekämpa grov och gränsöverskridande brottslighet. I motion 2018/19:2775 av (KD) yrkande 1 begärs en intensifierad samverkan med Europol såväl som med och för att kunna stoppa införseln av illegala vapen och narkotika vid den skånska gränsen och för att bekämpa människohandel. Europol inrättades 1999 och är EU:s brottsbekämpande organisation. Europol hjälper till med brottsbekämpande insatser på fältet, är ett nav för informationsutbyte om brottslig verksamhet och ett expertcentrum för brottsbekämpning. Europol har som målsättning att förebygga och bekämpa organiserad brottslighet, terrorism och andra former av allvarlig brottslighet som berör två eller flera medlemsstater. Exempel på sådan brottslighet är olaglig narkotikahandel, människosmuggling och människohandel, penningtvätt och it-brottslighet. Europol kan ses som en stödtjänst till brottsbekämpande organ i EU:s medlemsstater. Europol samlar in, bearbetar och analyserar information från samarbetsländernas brottsbekämpande myndigheter, sprider uppgifterna och samordnar åtgärder. Länderna använder sedan informationen för att förebygga, upptäcka och utreda brott. Europol har däremot ingen verkställande makt, och dess tjänstemän kan inte anhålla misstänkta personer eller agera utan godkännande från nationella myndigheter. I gemensamma databaser registrerar medlemsstaterna information om personer som är inblandade i grov gränsöverskridande brottslighet. Övriga länders brottsbekämpande myndigheter får tillgång till informationen. I finns en enhet vid polisens nationella operativa avdelning (), som fungerar som sambandsorgan mellan Europol, övriga EU-länder och svenska polisen. Enheten samordnar allt informationsutbyte genom Europol. trädde lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete i kraft. Genom lagen utökades det internationella polissamarbetet genom att bestämmelserna om operativt polissamarbete i två EU-beslut, Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet, genomfördes i svensk rätt. Den svenska polisen får därmed samarbeta med utländska myndigheter enligt Prümrådsbeslutet genom att ta emot dels hjälp inom ramen för gemensamma insatser, dels hjälp vid större evenemang, katastrofer och allvarliga olyckor. Vidare får polisen samarbeta med utländska myndigheter enligt Atlasrådsbeslutet genom att ta emot hjälp från utländska särskilda insatsgrupper. Både vid gemensamma insatser enligt Prümrådsbeslutet och vid operationer med särskilda insatsgrupper enligt Atlasrådsbeslutet kan utländska tjänstemän få polisiära befogenheter i (prop. 2016/17:139, bet. 2016/17:JuU27, rskr. 2016/17:273). Eurojust inrättades 2002 genom rådets beslut /187/RIF med ändringar i rådets beslut /426/RIF för att underlätta och förbättra samordningen och samarbetet mellan de nationella myndigheterna i samband med bekämpning av grov gränsöverskridande brottslighet som berör Europeiska unionen. Var och en av de 28 medlemsstaterna har utsett en representant till Eurojust i . Representanterna kallas för nationella medlemmar och är erfarna åklagare, domare eller polistjänstemän med motsvarande kompetens. Sinsemellan fullgör de Eurojusts uppdrag att samordna de nationella myndigheterna under alla faser av brottsutredningar och åtal. De löser även de hinder och praktiska problem som uppkommer till följd av skillnader mellan medlemsstaternas rättssystem. Om Eurojust har ett samarbetsavtal med ett land utanför EU kan sambandsåklagare från det landet stationeras på Eurojust. finns sambandsåklagare från och på Eurojust. Genom ny EU-lagstiftning har Eurojust även fått rätt att utse egna sambandsåklagare i länder utanför EU. Sekretariaten för det europeiska rättsliga nätverket (), nätverket för kontaktpunkter för bekämpning av folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser samt nätverket för gemensamma utredningsgrupper är också placerade på Eurojust. Eurojust har ett antal befogenheter som anges i Eurojustbeslutet. Bland annat handläggs framställningar om bistånd från behöriga nationella myndigheter i medlemsstaterna. Eurojust har i sin tur befogenhet att anmoda medlemsstaterna att inleda utredningar eller väcka åtal i enskilda ärenden. Eurojust bidrar också till att lösa jurisdiktionskonflikter i ärenden där fler än en nationell myndighet är lämpade att inleda en utredning eller väcka åtal i samma ärende. Eurojust underlättar verkställigheten av internationella rättsliga instrument, t.ex. europeiska arresteringsordrar. En förordning om att inrätta Eppo, en europeisk åklagarmyndighet med uppgift att bekämpa brott mot EU:s finansiella intressen, antogs vid rådet för rättsliga och inrikes frågor , inom ramen för ett fördjupat samarbete. Med undantag för de länder som har valt att på olika sätt stå utanför det straffrättsliga samarbetet, dvs. , och , har samtliga medlemsstater förutom , och anslutit sig till Eppo. Medlemsstater som väljer att stå utanför Epposamarbetet har möjlighet att ansluta sig i efterhand. har inte uteslutit att delta . Eppo ska ha behörighet framför nationella myndigheter att utreda och lagföra brott mot EU:s finansiella intressen. Dessa brott omfattar bl.a. bedrägeri, penningtvätt, förskingring, mutbrott och vissa allvarligare former av bedrägerier med mervärdesskatt där effekten av brotten påverkar unionens budget. Eppo kommer att samarbeta med andra institutioner, byråer och organ i Europeiska unionen, bl.a. Europeiska unionens byrå för straffrättsligt samarbete (Eurojust), Europeiska byrån för bedrägeribekämpning () och Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) samt med de medlemsstater som står utanför Eppo. Eppo får även upprätta samarbeten med myndigheter och organisationer utanför EU. Eppo ska vara inrättat tidigast efter att förordningen trätt i kraft, dvs. vid slutet av 2020. Kommissionen har föreslagit en utvidgning av befogenheterna för Eppo till att även omfatta gränsöverskridande terroristbrott (se faktapromemoria 2018/19:FPM5). I årsredovisning anförs såvitt avser internationellt polissamarbete av olika slag bl.a. följande (s. 93 f.): lade kraft på att öka medvetenheten om hur viktigt det är att se det internationella polissamarbetet som en naturlig och integrerad del i det nationella arbetet. Det internationella perspektivet ska beaktas i såväl strategiska beslut som i det dagliga operativa arbetet eftersom det har stor betydelse för en effektiv brottsbekämpning och brottsuppklaring. Stort fokus har lagts på samarbetet inom EU. För att få genomslag och nytta i verksamheten av det europeiska samarbetet, bland annat grundat på EU:s rättsakter, har polisen arbetat med att öka såväl kunskap om som användande av internationella samarbetsformer och verktyg. En av ärenden med internationell koppling arbetades fram . ska vara ett stöd för verksamheten i det dagliga arbetet genom att informera om hur polisanställda ska använda de internationella verktygen. Syftet är också att sprida kunskap om de internationella samarbetsformerna. utvecklades it-stödet Polisens Multifråga (PMF) så att det vid sökning på person per automatik även söker i internationella it-system. Detta har lett till en stor ökning av sökningar mot exempelvis SIS121, vilket ökar möjligheten till anträffande av personer som är efterlysta av andra EU-medlemsstater eller inte har rätt att uppehålla sig i på grund av att de är utvisade eller avvisade. Ytterligare ett exempel på ett ökat användande av internationella verktyg är att antalet ECRIS122-förfrågningar till och från har ökat med . Informationen om domar från andra länder kan bland annat påvisa systematik i brottligheten och därmed leda till en straffskärpning när ett nytt brott begås i . Den nationella EMPACT-koordinatorn vid har ett myndighetsgemensamt samordningsansvar för deltagandet och engagemanget inom EMPACT-samarbetet mot grov organiserad brottslighet. Utöver är , , och direkt engagerade i EMPACT-samarbetet. genomfördes en rad gemensamma internationella operativa insatser med svenskt deltagande. De som har gett bäst nationellt resultat är den inom ramen för människohandel för sexuella ändamål, mot internationella stöldligor som reser över , mot vapensmuggling från samt mot s.k. målvakter på nätet i penningtvättssyfte. Resultatet av insatserna är flera förundersökningar med identifierade gärningsmän och ett stort antal beslag av vapen och narkotika. Ett annat resultat är ökad erfarenhet i det fortsatta arbetet med metoder för selektering och profilering av aktivt kriminella som reser in i landet, samt utökad samverkan med andra myndigheter. fortsatte samarbetet i de nordiska arbetsgrupperna. var varit ordförande och de ställföreträdande rikspolischeferna träffades för att diskutera arbetet. Vid årets möte uppdaterades bland annat riktlinjerna för de nordiska arbetsgrupperna. Rikspolischeferna träffades och diskuterade samarbetet och gemensamma sakfrågor. Under ordförandeskap i det undertecknade ansvariga nordiska ministrar en avsiktsförklaring. Avsiktsförklaringen syftade till att kunna bedriva operativt polisarbete på varandras territorium i större utsträckning än . I samband med ministermötet anordnades även ett nordiskt expertmöte om arbetet mot sexuella övergrepp mot barn på internet. deltog vid mötet och i framtagandet av gemensamma slutsatser på området. Som en uppföljning av avsiktsförklaringen anordnade tillsammans med en nordisk konferens på temat gränsöverskridande samarbete mellan brottsbekämpande myndigheter i gränsområdena. har beslutat att ska utgöra svensk delegation i genomförandekommittén avseende både EES, som är ett system för registrering av in- och utreseuppgifter, och systemet Etias för reseuppgifter och resetillstånd. var fortsatt engagerad inom en rad olika rådsarbetsgrupper, expertnätverk och expertgrupper inom EU. I vissa grupper utgör delegationsledare och i andra bistår myndigheten eller annan svensk myndighet. är delaktig i ett 20-tal expertgrupper under rådet och kommissionen. har uppdragit åt att utgöra styrelseledamot i styrelserna för EU-byråerna Cepol, Europol, eu-LISA och Frontex. Varje EU-byrå har även en rad arbetsgrupper under styrelsen, eller expertnätverk, där deltar. har vid ett flertal tillfällen uttalat kritik mot att en europeisk åklagarmyndighet inrättas (se bl.a. yttr. 2015/16:JuU5y s. 5), och vid överläggningar med regeringen har en klar majoritet av utskottets ledamöter ställt sig bakom regeringens ståndpunkt att tills vidare ska välja att stå utanför samarbetet kring myndigheten (prot. 2016/17:11). Med anledning av ett meddelande från kommissionen till och rådet om ett initiativ för att utvidga befogenheterna för Eppo till att omfatta terroristbrott som har gränsöverskridande inslag uttalade justitieutskottet, efter att talmannen hänvisat dokumentet till utskottet för granskning, att det var tveksamt till en sådan utvidgning (bet. 2018/19:JuU19). Utskottet anförde därefter följande: Eftersom inget konkret förslag från kommissionen har presenterats än anser utskottet dock att det är för tidigt med ett slutgiltigt ställningstagande gällande en eventuell utvidgning av Eppo. Gällande deltagande i Eppo utesluter inte utskottet ett senare deltagande. Utskottet anser därför att frågan om behovet av den föreslagna utvidgningen av Eppos befogenheter och konsekvenserna därav behöver analyseras ytterligare. Utskottet anförde i betänkande 2016/17:JuU18 (polisfrågor) med anledning av en motion om att stärka Europols analytiska förmåga att det pågår ett ständigt utvecklingsarbete för att åstadkomma detta och fann därför inte skäl till något tillkännagivande om saken (s. 63). I samma betänkande avstyrkte utskottet även ett motionsyrkande om att ge Europol ett operativt mandat. Enligt utskottet borde Europol inte vara mer operativt än vad det är . I förra årets betänkande om polisfrågor, 2017/18:JuU13, anförde utskottet (s. 75) att den ökade rörligheten över gränserna och behovet av skydd mot terroristattentat och annan grov brottslighet ställer allt större krav på internationell samverkan. Åtgärder mot gränsöverskridande brottslighet var alltså enligt utskottet mycket angelägna. Utskottet kunde således i stora delar instämma i det som motionärerna hade anfört i motionsyrkanden om att bör verka för att effektivisera Europol och brottsbekämpningen inom EU och stärka Europols analyskapacitet. Utskottet såg vidare positivt på internationellt polissamarbete och på bl.a. samarbetsavtal med länder i och EU:s närområde. Mot bakgrund av det omfattande arbete som redan bedrivs på området ansåg utskottet emellertid inte att det fanns skäl för något initiativ från utskottets sida i dessa frågor. Vidare ansåg utskottet fortfarande att Europol inte ska vara mer operativt än vad det är . Den ökade rörligheten över gränserna och behovet av skydd mot terroristattentat, människohandel, internationella stöldligor, vapensmuggling och annan grov brottslighet ställer, som utskottet konstaterade , allt större krav på internationell samverkan. Åtgärder mot gränsöverskridande brottslighet är således mycket angelägna. Utskottet gör emellertid inte någon annan bedömning än i fråga om förslagen om att bl.a. vidareutveckla Europol och det polisiära EU-samarbetet, om att stärka den analytiska kapaciteteten hos Europol, om internationellt polissamarbete och om samarbetsavtal med länder i EU:s närområde. Mot bakgrund av det omfattande arbete som redan bedrivs på området saknas det enligt utskottet anledning för att ta något initiativ med anledning av dessa motionsyrkanden. Utskottet har inte heller ändrat sin inställning i fråga om Europols mandat, utan vidhåller att Europol inte bör vara mer operativt än . Samtliga motioner i detta avsnitt avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som i huvudsak rör brottsbekämpande verksamhet, bl.a. möjligheterna att kvarhålla fordon och misstänkta gärningspersoner. Jämför reservation 71 (M) och 72 (SD). I kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 13 begärs att ska få befogenheter att hålla kvar transportörer i väntan på polisen. Motionärerna anför att de anser att främsta uppgift är brottsbekämpning, vilket även dess verksamhet indikerar eftersom en majoritet av myndighetens resurser ägnas åt brottsbekämpning. borde därmed få befogenheter att stoppa, beslagta och hålla kvar transportörer i väntan på att dessa ska överlämnas till polisen. Också i motion 2018/19:368 av m.fl. (SD) yrkande 6 begärs att ska ges befogenheter att stoppa och hålla kvar fordon och misstänkta gärningsmän för att sedan lämna en eventuell förundersökning till polisen. Liknande yrkanden framställs även av m.fl. (M) som i kommittémotion 2018/19:2929 yrkande 6 och 2018/19:2872 yrkande 5 begär att regeringen ska återkomma med lagstiftning som ger tjänstemän befogenhet att stoppa och genomsöka fordon samt hålla kvar personer som påträffats med misstänkt stöldgods, för att motverka utförsel av sådant gods. Lagstiftningen bör träda i kraft . I motion 2018/19:917 av (M) yrkas att myndigheters befogenheter att lagra trafikuppgifter som har tillhandahållits av transportföretag ska ses över. Motionären anför att personer som är misstänkta för kriminell verksamhet lättare kan identifieras och fångas upp om transportföretag delger trafikinformation, passagerarlistor och liknande till de brottsbekämpande myndigheterna. (KD) anför i motion 2018/19:2765 yrkande 2 att polisen och tullen bör få sätta upp ANPR-kameror vid samtliga svenska gränsvägar och färjor, för att motverka utländska stöldligor. I kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 17 anförs att och andra myndigheter bedriver en organiserad samverkan inom ramen för projektet i samverkan mot den organiserade brottsligheten. Denna samverkan bör intensifieras. Ytterligare samverkansvägar bör också övervägas, inte minst genom att nyttja datoriserade hjälpmedel och samkörning av relevanta data som finns tillgängliga hos olika myndigheter. I motion 2018/19:916 av och (båda M) yrkande 2 anförs att tull- och kustbevakningsutbildningen bör jämställas med en högskoleutbildning. Motionärerna anför att om polisutbildningen ska likställas med en högskoleutbildning, så bör även såväl som utbildningar också göra det. uppgifter framgår av ett flertal författningar, bland annat EU:s tullagstiftning, tullagen (2016:253) och förordningen (2016:1332) med instruktion för . I förordningen med instruktion för framgår att bl.a • ska fastställa och ta ut tullar, skatter och avgifter så att en riktig uppbörd kan säkerställas • ska övervaka och kontrollera trafiken till och från så att bestämmelser om in- och utförsel av varor följs • ska förebygga och motverka brottslighet i samband med in- och utförsel av varor • ska bedriva viss utrednings- och åklagarverksamhet i fråga om brott mot bestämmelser om in- och utförsel av varor • ska bedriva viss verksamhet i fråga om rattfylleribrott. Lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (inregränslagen) innehåller bestämmelser om befogenheter vid införsel eller utförsel över gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. Lagen är endast tillämplig för vissa varor som anges i 3 §. Bland dessa kan nämnas krigsmateriel, narkotika, vapen och ammunition, barnpornografi och explosiva varor. Enligt 4 § ska den som för in en vara från ett annat EU-land till anmäla varan till , om varan bl.a. omfattas av ett förbud mot införsel eller ett villkor för införsel som inte är uppfyllt. En sådan anmälan ska göras också av den som för ut en vara från till ett annat EU-land om varan omfattas av sådana förbud eller villkor. För att kontrollera om förbuden eller villkoren iakttagits får en tulltjänsteman undersöka transportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införsel från eller utförsel till ett annat EU-land och bagage, såsom resväskor och portföljer, handväskor och liknande som medförs av en resande vid inresa från eller utresa till ett annat EU-land (7 §). En tulltjänsteman får vidare undersöka postförsändelser, såsom paket, brev och liknande försändelser, och motsvarande försändelser som är förmedlade av kurirföretag (8 §). och är skyldiga att medverka i kontrollverksamheten enligt lagen. Ett befordringsföretag är skyldigt att göra anmälan till om det i företagets verksamhet uppkommer misstanke om att en försändelse innehåller narkotika som kan tas i beslag enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) och att på begäran av överlämna en sådan försändelse till verket (12 §). I lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) finns ytterligare bestämmelser om befogenheter, bl.a. avseende kroppsvisitation och kroppsbesiktning, och även särskilda bestämmelser om förundersökning, tvångsmedel, åtal m.m. vid brott som rör införsel eller utförsel. Smugglingslagen innehåller bestämmelser om ansvar m.m. för gärningar som rör införsel till eller utförsel från landet av varor, om någon straffbestämmelse inte finns i någon annan lag. Exempelvis döms den som, i samband med införsel till landet av en vara som omfattas av ett särskilt föreskrivet förbud mot eller villkor för införsel, uppsåtligen bryter mot förbudet eller villkoret genom att underlåta att anmäla varan till tullbehandling, för smuggling till böter eller fängelse i högst (3 §). Av 21 § framgår att en tjänsteman vid eller har samma befogenhet som en polis att enligt 24 kap. 7 § första stycket gripa den som misstänks för brott enligt smugglingslagen eller t.ex. inregränslagen. Vad som föreskrivs i om befogenheter och skyldigheter i förhållande till den som gripits gäller för tjänstemannen i samma utsträckning som för en polis samt för i samma utsträckning som för . En tjänsteman vid eller har vidare i fråga om sådana brott samma befogenhet som en polis att enligt 27 kap. 4 § ta egendom i beslag. En tjänsteman vid eller eller en polis får även i andra fall än som anges i 27 kap. 4 § ta egendom i beslag, om den skäligen kan antas bli förverkad på grund av ovan nämnda brott. Dessutom kan i dessa fall också andra tvångsmedel, bl.a. husrannsakan, kroppsvisitation m.m. komma i fråga. Tullagen kompletterar en rad EU-förordningar med tullagstiftning. I 4 kap. tullagen finns allmänna principer för tullkontroll.