bet · H601JuU15 · 2019-03-29 00:00:00 — Den som är får dock inte dömas till svårare straff än fängelse eller i vissa fall fängelse (29 kap. 7 § andra stycket ). skulle enligt sitt uppdrag bl.a. ta ställning till om lagöverträdare som har fyllt 18 men inte ska behandlas som vuxna lagöverträdare vid straffmätning och påföljdsval eller i något av dessa avseenden. Utredningen skulle även analysera på vilket sätt ungdom beaktas vid straffmätningen i de fall straffet ska sättas ned. Utredningen skulle även se över var och en av påföljderna sluten ungdomsvård, ungdomsvård och ungdomstjänst i fråga om påföljdens ställning, huvudmannaskapet för påföljden, valet av påföljden, dess innehåll och utformning i övrigt samt uppföljning och reaktion vid återfall i brott eller annan misskötsamhet. Vidare skulle utredningen även lämna förslag till en slopad eller mer begränsad användning av dagsböter för lagöverträdare i åldersgruppen 15–. I betänkandet Nya påföljder (SOU 2012:34) föreslog utredningen att påföljdsvalet för ungdomar i åldern 18–i princip ska göras som för vuxna. Utredningen föreslog att det inte ska förutsättas särskilda skäl för att döma lagöverträdare i åldersgruppen 18–till fängelse oavsett om fängelsestraffet är villkorligt eller ovillkorligt. De särskilda ungdomspåföljderna ungdomsvård, ungdomstjänst eller sluten ungdomsvård ska vara förbehållna personer som inte fyllt för brottet. Den som begår brott efter att ha fyllt men inte ska dock kunna dömas till ungdomsvård om det finns särskilda skäl. Om straffvärdet är sådant att brottet kan leda till fängelse och gärningsmannen är ska hans eller hennes ungdom även fortsättningsvis beaktas vid straffmätningen. Vid ett brott vars straffvärde endast motiverar ett bötesstraff ska dock inte gärningsmannens ungdom beaktas särskilt vid straffmätningen, om han eller hon fyllt för brottet (SOU 2012:34 band 1 s. 41). Förslagen som gäller lagöverträdare i åldersgruppen 18–har inte genomförts. Andra delar av förslag har däremot lett till lagstiftning, se bl.a. proposition 2014/15:25 Tydligare reaktioner på ungas brottslighet och proposition 2015/16:151 Ny påföljd efter tidigare dom. Som framgår av följande avsnitt har en utredare också haft i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar och förslag som lämnats av om nya påföljdsinslag för unga lagöverträdare. Utredaren föreslår att det införs två nya ungdomspåföljder: ungdomstillsyn och ungdomsövervakning (Ds 2017:25 Nya ungdomspåföljder). Förslagen bereds fortfarande inom . Slopad straffrabatt för unga myndiga Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att överväga och föreslå ändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av lagöverträdare i åldersgruppen 18–(dir. 2017:122). Syftet var att åstadkomma att påföljdsbestämningen för denna åldersgrupp ska motsvara den som gäller för andra myndiga lagöverträdare. I uppdraget ingick därför att lämna förslag som innebar att den åldersgruppen behandlas som andra myndiga lagöverträdare vid straffmätningen och när det gäller val av påföljd. Det ingick också i uppdraget att analysera vad en sådan ordning kan få för konsekvenser för lagöverträdare i åldern 15–och mot den bakgrunden överväga olika modeller för hur straffmätningen för lagöverträdare i den åldersgruppen skulle kunna göras. Uppdraget redovisades i betänkandet Slopad straffrabatt för unga myndiga (SOU 2018:85). I betänkandet föreslår utredningen, som antagit namnet , att den s.k. ungdomsreduktionen som gäller för lagöverträdare under , framöver ska gälla för den som har begått brott innan han eller hon har fyllt . Utredningen föreslår även att bortfallande av påföljd (preskription) för mord och de övriga allvarliga brottstyper som räknas upp i samma paragraf ska ske endast om lagöverträdaren var för brottet. Som en följd av detta föreslås att bestämmelsen i 26 kap. 3 § andra stycket – som handlar om att straffskalan i vissa fall kan utvidgas uppåt på grund av återfall i förhållande till brott som den tilltalade begått fr.o.m. – ska ändras så att återfall i förhållande till brott som begåtts fr.o.m. ska beaktas. Ytterligare en följdändring föreslås i 35 kap. 2 § andra stycket . I fråga om lagöverträdare i åldern 15–diskuterar utredningen fyra olika modeller i fråga om straffmätning. Utredningen konstaterar att intresset av att undvika en tröskeleffekt inte är så starkt att repressionshöjningar för åldersgruppen 15–17 bör genomföras, och därför anser utredningen att nuvarande reglering bör fortsätta att gälla och fortsätta att tillämpas på samma sätt som när det gäller lagöverträdare i åldern 15–. Det innebär i sin tur att det tillkommer en tröskeleffekt i och med att den s.k. ungdomsreduktionen för 18-åriga lagöverträdare ska upphöra (s. 18). När det gäller påföljdsval anges i att det krävs synnerliga skäl respektive särskilda skäl för att döma 15–17åriga respektive 18–20åriga lagöverträdare till fängelse. Utredarna föreslår att ändras på så sätt att man tar bort stycket om att det krävs särskilda skäl för att döma lagöverträdare i åldern 18–till fängelse. I fråga om straffmätning för lagöverträdare i åldern 15–bedömer utredarna att man inte bör ändra bestämmelserna i om valet av påföljd för lagöverträdare i åldern 15–. Utredningens förslag bereds inom . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om sänkt straffmyndighetsålder, senast i förra årets betänkande om unga lagöverträdare (bet. 2017/18:JuU18, s. 30 f.). Utskottet ansåg då att den nuvarande straffmyndighetsåldern var väl avvägd och avstyrkte motionsyrkandet. Utskottet har också tidigare behandlat motionsyrkanden om att straffrabatten för gärningsmän mellan ska tas bort eller minskas, bl.a. (bet. 2016/17:JuU21, s. 21 f.). Utskottet föreslog då ett tillkännagivande om att regeringen borde göra en översyn av bestämmelsen om att gärningsmannens ungdom ska beaktas särskilt i fråga om personer som fyllt men inte för brottet. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:224). När utskottet behandlade liknande yrkanden ansåg utskottet, mot bakgrund av den då tillsatta , att motionsyrkandena om att ta bort den s.k. straffrabatten för unga lagöverträdare fick i huvudsak anses tillgodosedda, och utskottet avstyrkte därför samtliga motioner (bet. 2017/18:JuU18. s. 33). När det gäller sänkt straffmyndighetsålder vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning om att den nuvarande straffmyndighetsåldern är väl avvägd, och avstyrker motion 2017/18:138 (SD) yrkande 1. Betänkandet Slopad straffrabatt för unga myndiga (SOU 2018:85) bereds som framgår ovan, inom . Denna beredning bör enligt utskottet inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2018/19:138 (SD) yrkandena 2 och 3, 2018/19:417, (KD) yrkande 2, 2018/19:2905 (SD), 2018/19:2592 (L) yrkande 11 och 2018/19:2861 (C) yrkande 8. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om nya ungdomspåföljder. Jämför reservation 12 (SD, L). I kommittémotion 2018/19:138 av m.fl. (SD) yrkande 6 anför motionärerna att de vill se fler påföljder för unga lagöverträdare, t.ex. i form av helgavskiljning med fotboja. Även i kommittémotion 2018/19:2592 av m.fl. (L) yrkande 10 anförs att det behövs nya former av påföljder för unga. I båda motionerna hänvisar motionärerna till promemorian Nya ungdomspåföljder (Ds 2017:25) som överlämnades av utredaren till regeringen, men som ännu inte nått i form av en proposition. Motionärerna förväntar sig att den tillträdande regeringen fullföljer lagstiftningsarbetet och presenterar färdiga förslag till . De särskilda påföljder för unga som finns är ungdomsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård. Dessa regleras främst i 32 kap. . Enligt 1 § får den som är och som begått brott dömas till ungdomsvård om han eller hon har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och den unge kan ges sådan vård eller åtgärd. Vården och åtgärderna ska syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt. Ungdomsvård får dömas ut endast om planerade åtgärder, i förekommande fall i förening med ungdomstjänst eller böter, kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Om åtgärderna ska vidtas med stöd av socialtjänstlagen ska rätten utfärda en föreskrift om att den unge ska följa det ungdomskontrakt som upprättats av socialnämnden. Innehållet i kontraktet ska framgå av domen. I de fall åtgärderna i stället vidtas med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, ska den vårdplan som upprättats av socialnämnden bifogas domen. Det finns även möjlighet för rätten att besluta att den unge ska biträda den skadelidande med visst arbete, som syftar till att avhjälpa eller begränsa den skada brottet orsakat eller som annars i belysning av brottets och skadans art framstår som lämpligt. En förutsättning är dock att den skadelidande samtycker till detta. Som anförts tidigare får den som är och som begått brott dömas till ungdomstjänst om påföljden är lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter (32 kap. 2 § ). Den som döms till ungdomstjänst är skyldig att utföra oavlönat arbete och delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst . Den som är får dock dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. En förutsättning för att rätten ska få döma någon till ungdomstjänst är vidare att påföljden kan anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet, samt att det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. Om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den unges tidigare brottslighet får rätten enligt 3 § förena ungdomsvård med ungdomstjänst eller dagsböter. Det är socialnämnden som ska bestämma det närmare innehållet i en utdömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. ska även kontrollera att arbetsplanen följs (5 kap. 1 b § socialtjänstlagen [2001:453]). Ungdomstjänsten ska verkställas så snart det är möjligt och ska bestå av oavlönat arbete och annan särskilt anordnad verksamhet (prop. 2014/15:25 s. 22). I förarbetena (prop. 2005/06:165 s. 67) anförs att det är lämpligt att det i ungdomstjänsten ingår moment som innebär att klargör villkoren för ungdomstjänsten för den unge samt ger honom eller henne möjlighet att reflektera över sin livssituation och diskutera det brott han eller hon begått. Därutöver kan ungdomstjänsten innefatta ett avslutande samtal mellan representant och den unge och, om möjligt, den unges vårdnadshavare och någon från arbetsplatsen. På så vis kan den unge ges en återkoppling om hur ungdomstjänsten fungerat. Ungdomstjänsten ska bestå av meningsfulla arbetsuppgifter. Det är viktigt att arbetet inte uppfattas enbart som en bestraffning. Vilka arbetsplatser som kan bli aktuella beror till stor del på de lokala förhållandena. Det kan t.ex. röra sig om verksamhet och olika ideella föreningar, trossamfund och andra liknande verksamheter som inte har kommersiellt syfte. Även statlig verksamhet kan komma i fråga. Om det uppstår svårigheter att hitta lämpliga arbetsplatser finns också den möjligheten att kommunen i egen regi anordnar lämpligt arbete. När Brå 2011 gjorde en utvärdering av påföljdsreform om ungdomsvård och ungdomstjänst (rapport 2011:10) visade det sig att vanliga arbetsuppgifter bland ungdomar som gör sin ungdomstjänst inom offentlig sektor eller inom en ideell verksamhet är vaktmästarsysslor, fastighetsskötsel och parkarbete. De som arbetar för en ideell verksamhet får ofta hjälpa till i en butik eller hjälpa till i någon idrottsverksamhet. Bland dem som gör sin ungdomstjänst inom ett privat företag är arbete i kök, kafé eller restaurang den vanligaste arbetsuppgiften. I vissa kommuner är köksarbete på hamburgerkedjor vanligt. I de fall rätten finner att påföljden för den som begått ett brott innan han eller hon fyllt bör bestämmas till fängelse, ska den enligt 32 kap. 5 § i stället bestämma påföljden till sluten ungdomsvård , lägst och högst . Detta gäller dock inte om det, med hänsyn till den tilltalades ålder vid lagföringen eller annan omständighet, finns särskilda skäl som talar emot det. Bestämmelser om verkställighet finns i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Där framgår det bl.a. att den dömde ska ges nödvändig vård och behandling och ges tillfälle till utbildning, aktiviteter, förströelse, fysisk träning och vistelse utomhus (12 §). Han eller hon får hindras att lämna det särskilda ungdomshemmet och även i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att verkställigheten ska kunna genomföras (13 §). Vidare föreskrivs att verkställigheten alltid ska inledas på en låsbar enhet, men den dömde ska så snart förhållandena medger det ges möjlighet till vistelse under öppnare former (14 §). Enligt 1 § ska verkställigheten av sluten ungdomsvård ske vid sådana särskilda ungdomshem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Det är (Sis) som ansvarar för verkställigheten (3 § lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård). Den ska planläggas och genomföras efter samråd med socialnämnden på den dömdes hemort. En individuellt utformad verkställighetsplan ska också upprättas för den dömde. trädde nya bestämmelser i kraft i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård som gett Sis en större och delvis annorlunda roll vid utslussning av unga som dömts till sluten ungdomsvård (prop. 2010/11:107, bet. 2010/11:JuU25). Bestämmelserna syftar till att förbättra verkställigheten och öka möjligheterna till successiv utslussning under kontrollerade former. Under den senare delen av verkställigheten ska den dömde genom konkreta åtgärder förberedas för ett liv i frihet (18 a §). Bestämmelsen tydliggör att Sis under den senare delen av verkställigheten genom konkreta åtgärder ska förbereda den dömde för ett liv i frihet. Behovet av konkreta åtgärder varierar utifrån strafftiden och de personliga och sociala förhållandena. En bedömning ska göras i varje enskilt fall av den dömdes behov av åtgärder under utslussningen. I normalfallet bör det dock innebära att någon form av kvalificerad insats görs utanför det särskilda ungdomshemmet under utslussningen. Förberedelserna kan avse olika områden, t.ex. utbildning, praktik, boende eller fritidsaktiviteter. Genom en lagändring som trädde i kraft tydliggjordes socialnämndens ansvar för att tillgodose det särskilda behov av stöd som unga kan ha efter att ha verkställt sluten ungdomsvård (prop. 2014/15:25, bet. 2014/15:JuU9, rskr. 2014/15:102). I betänkandet Nya påföljder (SOU 2012:34) föreslog att två nya ungdomspåföljder kallade kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning skulle införas. Påföljderna var avsedda att tillämpas för lagöverträdare som inte fyllt för brottet. Regeringen gav en utredare i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar och förslag som lämnat om nya påföljdsinslag för unga lagöverträdare. I promemorian Nya ungdomspåföljder (Ds 2017:25) föreslås att det införs två nya påföljder för unga lagöverträdare: ungdomstillsyn och ungdomsövervakning. De föreslagna påföljderna ska avhjälpa brister och täcka upp luckor i det nuvarande påföljdssystemet. Syftet är att det för en person i princip alltid ska finnas en tillämplig ungdomspåföljd som är tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens allvar och den unges tidigare brottslighet. Därmed ska vuxenpåföljder och höga bötesstraff kunna undvikas. Ungdomstillsyn innebär att den unge ska hålla kontakt med och regelbundet träffa en särskilt utsedd stödperson samt delta i annan särskilt anordnad verksamhet. Sammantaget ska momenten omfatta fördelat på två tillfällen. Ungdomstillsyn ska kunna dömas ut i minst en månad och högst . Påföljden ska väljas när det saknas förutsättningar för ungdomsvård och/eller ungdomstjänst. I ingripandegrad motsvarar ungdomstillsyn påföljden ungdomstjänst och ska kunna omfatta brottslighet av samma svårighetsgrad som den påföljden. Ungdomstillsyn ska, på samma sätt som ungdomstjänst, även kunna användas som förstärkningspåföljd till ungdomsvård. i den unges hemkommun ska vara huvudman för påföljden. Ungdomsövervakning ska tillämpas i de situationer där varken ungdomsvård, ungdomstjänst eller ungdomstillsyn är en tillräckligt ingripande straffrättslig reaktion och alltså användas vid förhållandevis allvarliga brott. Ungdomsövervakning ska pågå under lägst och högst , beroende på brottets allvar. Påföljden innefattar tydliga inskränkningar i den unges rörelsefrihet, som utgångspunkt i form av s.k. helghemarrest. Att påföljden följs ska kontrolleras med elektroniska hjälpmedel. Påföljden innebär också en skyldighet för den unge att hålla regelbunden kontakt med en koordinator. Den unge ska även delta i en inledande verkställighetsplanering omfattande . Planeringen ska utgöra en omfattande och allsidig kartläggning av den unges förhållanden och ligga till grund för en individuellt utformad verkställighetsplan som den unge är skyldig att följa. Sis ska vara huvudman för påföljden. Förslagen i promemorian bereds inom . Vid behandlingen av proposition 2014/15:25 Tydligare reaktioner på ungas brottslighet (bet. 2014/15:JuU9) behandlade och biföll utskottet ett motionsyrkande om att införa en ny påföljd för unga – helgavskiljning med fotboja. följde utskottets förslag och gav regeringen till känna att de borde se över hur ungdomspåföljden helgavskiljning med fotboja kan utformas och återkomma med ett sådant förslag till (rskr. 2014/15:102). Motioner om att införa fler påföljder för unga behandlades även (bet. 2016/17:JuU21 s. 30) av utskottet. Utskottet såg då positivt på att en utredare hade fått i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar och förslag som lämnats av om påföljdsinslag för unga lagöverträdare men framhöll också vikten av att arbetet skulle leda fram till konkreta åtgärder. Utskottet föreslog därför ett tillkännagivande till regeringen om att fler olika former av påföljder för unga borde införas. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:224). När utskottet senast behandlade motionsyrkanden om nya ungdomspåföljder vidhöll utskottet sin uppfattning att det borde införas fler former av påföljder för unga (bet. 2017/18:JuU18 s. 38). Utskottet betonade att det därför var viktigt att den beredning som då pågick av förslagen att införa fler påföljder för unga ledde fram till konkreta åtgärder. Enligt utskottet fanns det därför anledning för att åter göra ett tillkännagivande till regeringen om att de bör återkomma till med ett förslag som tillgodoser detta. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:175). Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om fler och nya påföljder för unga lagöverträdare, och har även riktat tillkännagivanden om detta till regeringen. Som framgår ovan så bereds ett förslag om nya ungdomspåföljder också inom . Mot denna bakgrund finns det enligt utskottet inte anledning för att ta några sådana initiativ som efterfrågas av motionärerna. Utskottet avstyrker därför motionerna 2018/19:138 (SD) yrkande 6, och 2018/19:2592 (L) yrkande 10. Brottsförebyggande åtgärder för unga, punkt 1 (M, KD) av (KD), (M), (M), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2867 av m.fl. (M) yrkande 7 och 2018/19:1569 av (M) och 2018/19:2740 av (MP) yrkande 3. har det förekommit en ny grupp unga vuxna på fängelserna som innebär nya utmaningar för . Det rör sig om unga män från socialt utsatta områden med lågt förtroende för myndigheter som ofta är tungt kriminellt belastade och har missbruksproblem. Intresset för att lämna kriminaliteten är inte sällan obefintligt. Kriminalvården måste därför anpassa sina insatser för att ge dessa unga män stöd för att återgå till ett laglydigt och ordnat liv. Vi vill därför att en utredare ges i uppdrag att, bl.a. utifrån erfarenheter från andra länder, ta ett samlat grepp kring denna grupp i syfte att lämna förslag på lämpliga brottsförebyggande åtgärder och insatser anpassade efter denna grupp. Sociala insatsgrupper, punkt 2 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2592 av m.fl. (L) yrkande 8. De sociala insatsgrupperna har visat sig vara en framgångsrik metod. Jag vill uppmuntra detta arbetssätt. gjorde ett tillkännagivande till regeringen (bet. 2016/17:JuU21) angående en utökad användning av sociala insatsgrupper som arbetsmetod. Ärendet bereds inom , men några besked om fortsatta åtgärder har inte lämnats. Jag anser därför att det finns anledning för att på nytt göra ett tillkännagivande om en utökad användning av sociala insatsgrupper. Regeringen bör således vidta åtgärder som tillgodoser det anförda. Polisen och skolan, punkt 3 (KD) av (KD) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2453 av m.fl. (KD) yrkande 9. För att förebygga och bekämpa brott är det viktigt att det finns ett förtroende mellan polis och ungdomar. Att samarbeta med lokala ungdomsorganisationer bör vara en stående del i polisens arbete, och att polisen kommer i kontakt med barn och ungdomar innan dessa hamnar i kriminalitet är också av stor vikt. Polisen bör ha ett utvecklat samarbete med varje skola, gärna med en särskilt utnämnd polis knuten till skolan, som kan lära känna elever och personal och som de kan vända sig till om de blir utsatta för brott. I den nya polisorganisationen finns kommunpoliser, och vi anser att flera av dessa bör kunna knytas till enskilda skolor för att få en bättre kontakt med eleverna. Utvärdering av sekretessbestämmelse, punkt 4 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2791 av m.fl. (M) yrkande 13. Ett välfungerande samarbete mellan och polisen är grundläggande för att man ska kunna förhindra ungdomsbrottslighet. Därför infördes en ny sekretessbrytande bestämmelse som innebär att en uppgift som rör en enskild person som inte fyllt i vissa fall ska kunna lämnas från till polisen. Det finns dock indikationer på att bestämmelser om sekretess fortfarande förhindrar att nödvändig information delas mellan och polisen. riktade därför ett tillkännagivande till regeringen och anförde att regeringen borde se lagändring och vilken effekt den haft (bet. 2017/18:JuU18). Det är angeläget att regeringen påskyndar arbetet med denna översyn. För att säkerställa detta bör rikta ännu ett tillkännagivande till regeringen i denna fråga. Drogtester av barn , punkt 5 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:138 av m.fl. (SD) yrkande 4. Trots att det skett förändringar i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare har polisens nya möjligheter att drogtesta barn inte nyttjats särskilt ofta. Mot bakgrund av detta riktade ett tillkännagivande till regeringen med en uppmaning att titta närmare på bestämmelsen i 36 b LUL om drogtester på barn och dess tillämpning (bet. 2017/18:JuU18). Några besked om fortsatta åtgärder har inte lämnats. För att säkerställa att regeringen utvärderar bestämmelsen i syfte att sådana tester kan genomföras i tillräcklig omfattning bör göra ett nytt tillkännagivande till regeringen i denna fråga. Utredning av brott som begåtts av personer , punkt 6 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: