bet · H601FöU7 · 2019-04-05 00:00:00 — Motionärerna menar att det är viktigt att vara förutseende och agera proaktivt innan ett nytt terrordåd äger rum och yrkar därför på att en utredning om att terroristsäkra svensk infrastruktur bör genomföras (yrkande 42). I motion 2018/19:2901 skriver m.fl. (M) att dådet på i visade på sårbarheten i vårt öppna samhälle vad gäller hotet från terrorismen. Samhällets infrastruktur utgör attraktiva mål för terrorister, och attacker mot transportsystemet kan orsaka förödande skada. Motionärerna yrkar därför på att skyddet av transportsystemet bör stärkas med anledning av det ökade terrorhotet (yrkande 34). I delredovisningen av sin slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen: Det är av stor vikt att samhällsviktiga funktioner t.ex. elförsörjningen, telenäten, väg- och järnvägsnäten, sjö- och flygtransporter, finansiella tjänster och sjukvård kan upprätthållas i tillräcklig omfattning även under krig. En indelning av de bevakningsansvariga myndigheterna i samhällssektorer utgör en mer lämplig struktur för beredskapsplanering. Inom varje sektor bör en sektorsansvarig myndighet utses. En sektorsansvarig myndighet ska ges tydligt ansvar och resurser att samordna verksamheten inom sektorn, såväl i fred som under höjd beredskap. I detta arbete ingår bl.a. att samordna beredskapsförberedelser och åtgärder (såväl för krisberedskap som för höjd beredskap), samordna och genomföra operativ planläggning, svara för att personal utbildas och för att övningar genomförs. [ – – –] I arbetet bör också ingå att till regeringen lämna förslag på prioriteringar mellan verksamheter inom sektorn ur totalförsvarssynpunkt. Denna struktur kan liknas vid den funktionsindelning som fanns i totalförsvaret –2002. Att hålla samman planeringen i sektorer, som innefattar samhällsviktiga verksamheter som behöver upprätthållas under kriser och höjd beredskap, utgör en mer passande ram för arbetet. Detta är också en lämpligare struktur för samordning under höjd beredskap. Näringslivet utför en stor del av den samhällsviktiga verksamhet som bedrivs. Det är därför avgörande att näringslivets aktörer engageras i planeringen för totalförsvaret på alla nivåer. Enligt regeringens Delrapport över genomförandet av Nationella säkerhetsstrategin () har – i linje med inriktningen i den nationella säkerhetsstrategin – fått ansvar för övergripande samordning och planering av krisberedskap och det civila försvaret inom transportområdet. Det har lett till bättre förutsättningar för planering och samverkan mellan myndigheter och med näringslivet, enligt regeringen. Bakgrunden är den rapport som , , och lämnat om ansvar och roller för krisberedskap och planering inför och vid höjd beredskap. Där beskrivs vissa brister i ansvarsfördelningen, t.ex. att det saknats en myndighet med samlat ansvar för övergripande beredskapsplanering för transportområdet. Regeringen beslutade om en nationell infrastrukturplan –2029 (skr. 2017/18:278). I planen anges att ska bidra till att vidareutveckla krisberedskapen och det civila försvaret samt förmågan att hantera händelser och situationer i fredstid, vid höjd beredskap och ytterst i krig. Några angelägna frågor uppges vara ökad säkerhet i it- och kommunikationssystem, förbättrat skalskydd av vitala delar av transportinfrastrukturen samt förbättrad robusthet i kritisk infrastruktur och samhällsviktiga transporter inklusive förmågan att hantera exempelvis stora olyckor, naturhändelser och antagonistiska hot. Det är av stor vikt att samhället kan skyddas mot olika typer av hot. Utskottet finner att Försvarsberedningens betoning på vikten av att samhällsviktiga funktioner kan upprätthållas i tillräcklig omfattning även under höjd beredskap och krig ligger i tiden. Utskottet välkomnar den nationella infrastrukturplanen och regeringens och arbete med att samordna och planera krisberedskapen och det civila försvaret inom transportområdet. Utskottet vill även framhålla att berett och antagit regeringens förslag som syftar till att uppnå en mer heltäckande straffrättslig terrorismlagstiftning (prop. 2017/18:174, bet. 2017/18:JuU35, rskr. 2017/18:390). Utskottet anser följaktligen inte att det finns skäl att föregripa Försvarsberedningens slutrapport, regeringens beredning av föreslagna åtgärder i denna och övrigt arbete genom att föreslå ytterligare åtgärder rörande skydd av samhällsviktig infrastruktur. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om energiberedskap. Jämför reservation 14 (SD) och 15 (C). I motion 2018/19:764 skriver m.fl. (SD) att olika elkraftskonsumenter är olika beroende av säker el och att oacceptabla konsekvenser snabbt kan uppstå för samhällsviktig verksamhet vid elavbrott. Med hjälp av modern styrteknik kan olika användare sättas i prioriteringsordning vid brist på el. Forskning visar att särskilda reservkraftnät med viss radie är kostnadseffektiva när det finns flera samhällsviktiga verksamheter nära varandra. bör enligt motionärerna ges i uppdrag att med dessa utgångspunkter förstärka försörjningstryggheten särskilt för samhällsviktiga verksamheter (yrkande 1). m.fl. (C) yrkar i motion 2018/19:2840 på att stärka motståndskraften i den svenska energiförsörjningen. Motionärerna konstaterar att är beroende av sin import av råolja och anser att användandet och importen av fossil energi bör minska till förmån för förnybara och närproducerade energikällor. En ökad självförsörjning inom förnybar energi och fossilfria maskiner inom lantbruket skulle öka primärproduktionens motståndskraft eftersom den blir mindre beroende av import av olja och fossila drivmedel. Även en ökad inhemsk produktion av biodrivmedel skulle innebära en ökad försörjningstrygghet samt skapa arbetstillfällen. Motionärerna anser även att småskalig el och vattenkraft bidrar till samhällets samlade motståndskraft (yrkande 8). I delredovisningen av sin slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen följande: Det är av stor vikt att samhällsviktiga funktioner t.ex. elförsörjningen, telenäten, väg- och järnvägsnäten, sjö- och flygtransporter, finansiella tjänster och sjukvård kan upprätthållas i tillräcklig omfattning även under krig. En indelning av de bevakningsansvariga myndigheterna i samhällssektorer utgör en mer lämplig struktur för beredskapsplanering. Försvarsberedningen anger mer specifikt när det gäller elberedskap: Det är svårt och kostsamt att få till ett fullvärdigt fortifikatoriskt skydd av stamnätets infrastruktur. För att säkra elförsörjningen i vid ett väpnat angrepp konstaterar att det kommer att behöva läggas en ökad tonvikt på oberoende reservkraftförsörjning i beredskapsplaneringen hos de aktörer som ansvarar för samhällsviktig verksamhet. Även enskilda hushåll kan komma att behöva säkra den egna elförsörjningen genom exempelvis reservelverk. Flera samhällsviktiga verksamheter saknar tillgång till reservkraft och uthålligheten i befintlig reservkraftförsörjning är i flera fall bristfällig. Ungefär hälften av kommunerna saknar exempelvis en planering för hur kommunens egen verksamhet ska försörjas med reservelverk vid störningar i elförsörjningen. Eftersom det nationella stamnätet är sårbart anser Försvarsberedningen att det kan finnas behov av att skapa ökade förutsättningar för lokal produktion och distribution av el som exempelvis genom lokala kraftverk. Vid elbrist behöver det finnas en planering för vilka verksamheter som ska prioriteras och hur en eventuell elransonering ska gå till. Styrel har utvecklats för prioritering och av el vid kortsiktig eleffektbrist. […] Styrel är dock inte utformat för krigets krav och är heller inget ransoneringsverktyg. [] […] har påbörjat ett arbete med att ta fram nya modeller för ransonering och prioritering av el. Försvarsberedningen betonar vikten av att det på förhand finns rutiner och strukturer för både prioritering och ransonering vid höjd beredskap och föreslår att detta arbete utvecklas vidare. Överlag anser Försvarsberedningen att ”omställningen till förnybar el även bör kunna ge fördelar ur ett totalförsvarsperspektiv”. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 21) anger regeringen att hade investerat av anslaget 1:8 Elberedskap för att minska riskerna för allvarliga störningar inom elsektorn samt för att stärka elsektorns krigsberedskap. Även Energimyndigheten har genomfört och rapporterat sitt arbete med det civila försvaret. Liksom gjordes i betänkande 2017/18:FöU7 instämmer utskottet med Försvarsberedningen om vikten av att säkra elförsörjningen vid ett väpnat angrepp på , men också vid fredstida olyckor och kriser. Försvarsberedningens redogörelse för att flera samhällsviktiga verksamheter saknar tillgång till reservkraft är oroande. Utskottet välkomnar därför Försvarsberedningens inriktning med arbetet, inklusive den föreslagna indelningen av de bevakningsansvariga myndigheterna i samhällssektorer och förslaget om att utveckla rutiner och strukturer för både prioritering och ransonering vid höjd beredskap, samt och Svenska kraftnäts arbeten. Utskottet anser sammantaget att motionärernas intentioner i huvudsak är tillgodosedda genom detta. I väntan på Försvarsberedningens slutrapport, regeringens beredning av föreslagna åtgärder samt relevanta myndigheters fortsatta utvecklingsarbete finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om energiberedskap. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om livsmedelsberedskap. Jämför reservation 16 (M), 17 (SD) och 18 (KD). I motion 2018/19:766 av m.fl. (SD) föreslås att självförsörjningsgraden av livsmedel bör öka och att regeringen bör ta fram en strategi för att verka för detta ändamål (yrkande 30). m.fl. (SD) anför i motion 2018/19:1287 att trots relativt goda geografiska förutsättningar för ett både miljövänligt och högproduktivt jordbruk har självförsörjningsgraden i sjunkit till . Stärkt självförsörjning vad gäller livsmedel är också en viktig komponent i fråga om att förstärka totalförsvaret. Motionärerna föreslår att den svenska självförsörjningsgraden vad gäller livsmedel i termer av kvantitativa mål bör stärkas (yrkande 3). I samma motion anförs att har ansvar för nationell samordning när det gäller kris- och beredskapsplanering av livsmedelsförsörjning i leden efter primärproduktionen. Dock saknar myndigheten ansvar för beslut och genomförande. Ingen myndighet har något helhetsansvar för hela livsmedelsförsörjningen, menar motionärerna. I motionen föreslås att livsmedelskedjans sårbarhet vid kriser bör utredas och ansvarsfördelningen av livsmedelsberedskapen bör tydliggöras (yrkande 4). m.fl. (SD) föreslår i motion 2018/19:1381 att självförsörjningsgrad av livsmedel bör öka för att garantera större uthållighet vid internationella kriser (yrkande 18). I motion 2018/19:2150 av (M) understryks att i händelse av nöd måste kunna försörja sin egen befolkning med livsmedel men att självförsörjningsgraden är dålig. En annan oroande faktor menar motionären är att det generellt sett är dåligt med de enskilda hushållens kunskap och beredskap i fråga om livsmedelsförsörjning vid en eventuell kris. Motionären föreslår att i händelse av kris bör ha högre beredskap att försörja befolkningen med livsmedel än (yrkande 1). I samma motion anförs att det för svenskt vidkommande inte i någon högre grad går att räkna med stöd i form av livsmedel från EU vid en krissituation. I motionen föreslås därför att primärproduktionen av livsmedel bör öka genom bl.a. sänkta kostnader, regelförenklingar och färre särkrav för jordbruksnäringen samt att myndigheterna och jordbruksnäringen bör öka samverkan för att nå detta mål (yrkande 2). m.fl. (M) för fram i motion 2018/19:2896 att i händelse av begränsningar eller avbrott i importen finns det stor risk för att vissa livsmedel relativt snabbt blir till en bristvara. Ur det perspektivet är ökad livsmedelsproduktion viktig eftersom det innebär minskad sårbarhet. Livsmedelsförsörjningen är också beroende av fungerande transporter. Motionärerna föreslår sålunda att den svenska livsmedelsförsörjningen bör stärkas (yrkande 4). I motion 2018/19:2736 av m.fl. (KD) anförs att den svenska självförsörjningsgraden av livsmedel har minskat kraftigt och anges till . I krig eller kris kan räkna med att importen väsentligt försvåras. Bland annat av dessa skäl behöver den svenska jordbruksmarken utnyttjas bättre för produktion, menar motionärerna som föreslår att vikten av en svensk försörjningstrygghet bör betonas än mer (yrkande 7). I samma motion anförs att det behövs nationella mål för självförsörjningsgraden. Motionärerna hänvisar till (SOU 2015:15) förslag om fyra etappmål för att uppnå ett övergripande nationellt mål om en hållbar, attraktiv och innovativ jordbruks- och trädgårdsnäring. Motionärerna föreslår att regeringen bör återkomma med förslag på kvantitativa mål för självförsörjningsgrad. Till exempel förs i motionen förs fram vikten av att tar fram indikatorer för sådana mål. Även de nordiska grannländerna bör studeras med avseende på målformuleringar om självförsörjning, anser motionärerna (yrkande 9). m.fl. (MP) menar i motion 2018/19:2741 att jordbruket har en viktig roll i det civila försvaret. En stor strukturomvandling har dock skett i jordbruket . är beredskapslagren och självförsörjningsmålet avvecklade. Motionärerna föreslår därför att ett mål för självförsörjningsgraden bör utvecklas (yrkande 1). I och läkemedelsförsörjning – samhällets säkerhet och viktiga samhällsfunktioner (RiR 2018:6) är dess sammantagna bedömning att det inte finns tillräckligt tydliga förutsättningar, och inte vidtas tillräckliga åtgärder för att skapa förutsättningar, för livsmedels- och läkemedelsförsörjning vid kris eller under höjd beredskap. Man rekommenderar regeringen att klargöra mål, krav och ansvar, att förtydliga de samordningsuppdrag som och har samt att säkerställa att samverkan fortsätter att utvecklas och att kunskaper tillvaratas. Regeringen instämmer i sin skrivelse (skr. 2017/18:283) delvis i iakttagelser och menar att man har vidtagit ett flertal åtgärder. Med koppling till livsmedelsområdet anger regeringen att den har tillsatt utredningar som har bäring på det granskade området: Utredningen om ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar, som ska redovisas , och Utredningen om näringslivets roll inom totalförsvaret samt försörjningstrygghet i fråga om försvarsmateriel, som ska redovisas . I skrivelsen anger regeringen också att den i budgetpropositionen stärkte det civila försvaret med ca , totalt ca . Medlen, som tillförs ansvariga myndigheter inom de aktuella områdena, ska bl.a. användas för arbete med frågor som rör läkemedelsförsörjning och livsmedelsförsörjning. I statens budgetproposition , utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap, har MSB fått ökade resurser för att bl.a. stärka arbetet med att bygga upp det civila försvaret genom att prioritera stöd för beredskapsplaneringen. Regeringen anger vidare i skrivelsen att den i regleringsbreven har gett MSB och Försvarsmakten i uppdrag att, som stöd till bevakningsansvariga myndigheter, precisera gällande dimensionerande utgångspunkter för den planering för det civila försvaret som myndigheterna genomför enligt gällande författningsreglering. Detta är ett steg i riktning mot att skapa planeringsförutsättningar för de myndigheter som har ett särskilt ansvar inom det civila försvaret, och inkluderar således bl.a. , , och . Regeringen ansåg att var slutbehandlad i och med skrivelsen. Utskottet föreslog i betänkande 2018/19:FöU2 att skulle lägga skrivelsen till handlingarna. Försvarsberedningens delrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) omfattar även förslag på åtgärder för utveckling av livsmedelsförsörjning som har bäring på de frågor tar upp i sin granskning. I delredovisningen uttrycker Försvarsberedningen följande: behöver bygga upp en livsmedelsberedskap för att kunna förse civilbefolkningen och Försvarsmakten med nödvändiga förnödenheter. lanserade regeringen den nationella livsmedelsstrategin (prop. 2016/17:104) med sikte mot . Det krävs [dock] ytterligare åtgärder med särskilt fokus på livsmedelsberedskapen vid krig för att snabbare säkerställa en tillräcklig livsmedelsförsörjning. En livsmedelsberedskap behöver byggas främst genom lagerhållning av nödvändiga livsmedel för att klara försörjningen vid en säkerhetspolitisk kris. Privata aktörer har en viktig roll i uppbyggandet av livsmedelsberedskapen. Regeringen behöver ange en inriktning avseende vilka metoder som ska användas för att öka den svenska livsmedelsberedskapen. Inriktningen bör utgå från en analys av dagens samhälleliga förutsättningar och de förändringar som har skett inom livsmedelsförsörjningen. Berörda offentliga och privata aktörer på central nivå behöver utifrån regeringens inriktning gemensamt planera för hur livsmedelsförsörjningen ska utformas samt hur distributionen inom landet ska säkras. Försvarsberedningen föreslår att ”sektorsansvarig myndighet enligt beredningens förslag leder arbetet med att stärka livsmedelsberedskapen” samt att ”aktörer [på central nivå] i fredstid även [behöver] fastställa fördelnings- och prioriteringsgrunder som kan användas vid höjd beredskap”. Slutligen anger Försvarsberedningen följande: Det yttersta ansvaret för att tillgodose livsmedelsförsörjningen på lokal nivå åligger kommunerna. Nuvarande lagstiftning är inte helt anpassad för att säkerställa att vissa kritiska varor finns att tillgå vid krigsfara eller krig. Det saknas t.ex. krav på privata aktörer som äger livsmedelsproduktionen och distributionen att säkra tillgången på livsmedel i såväl fredstid som vid krig. Försvarsberedningen föreslår att regleringen inom detta område ses över för att tydliggöra både statens och privata aktörers ansvar och roll i livsmedelsförsörjningen. Rapporten bereds i . Regeringen inväntar dessutom Försvarsberedningens slutrapport som kommer att utgöra grund för förslag till inriktning i den planerade försvarspolitiska inriktningspropositionen för perioden –2025. Utskottet anser – liksom det tidigare uttryckt i bl.a. betänkandena /19:FöU2 och 2017/18:FöU7 – att det är av stor vikt att kunna säkerställa en nödvändig försörjningsberedskap för svenskt vidkommande inför en fredstida samhällskris, höjd beredskap eller krig. Detta gäller inte minst vad avser livsmedel och läkemedel, vilket Försvarsberedningen också gett uttryck för i sin delrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66). Utskottet ser exempelvis positivt på den inriktning som Försvarsberedningen visat på i fråga om livsmedelsförsörjning då man uttalat att man bör fastställa mängden livsmedel som måste finnas tillgänglig för att en tillräcklig nivå av försörjning ska kunna upprätthållas under en allvarlig säkerhetspolitisk kris som pågår upp . Överlag är det centralt för all beredskapsplanering, anser utskottet, att miniminivåer för försörjningen av viktiga resurser kan fastställas inom olika samhällskritiska sektorer. Det är också viktigt att beroendeförhållandena mellan olika sektorer analyseras vidare. Utskottet ser positivt på regeringens vilja att utveckla området och att regeringen redan har vidtagit många åtgärder. Utskottet konstaterar dock att mycket återstår att göra och ser därför fram emot regeringens beredning av Försvarsberedningens del- och slutrapporter samt kommande utredningsförslag. Utskottet vill inför det arbetet återigen understryka vikten av att den privat-offentliga samverkan i samhället utvecklas, inte minst i fråga om läkemedels- och livsmedelsindustrin med sina komplexa distributionskedjor. Det är också viktigt med en fördjupning av synen på ansvarsförhållanden, samordning och kunskapsinhämtning inom de aktuella sektorerna. Utskottet anser vidare att det är centralt för alla relevanta myndigheter att kunna prioritera åtgärder kopplade till försörjningsaspekter i förhållande till annan verksamhet när man måste göra en avvägning i fråga om hur man ska använda begränsade resurser. I väntan på regeringens beredning av Försvarsberedningens del- och slutrapporter samt kommande utredningsförslag finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om livsmedelsberedskap. Samtliga motionsyrkanden avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om läkemedelsberedskap. (M) anför i motion 2018/19:854 att är ett litet land som är importberoende, och stängda gränser vid krig eller kris skulle därför innebära att bl.a. läkemedel snabbt skulle sina. Regeringen har tillsatt en utredning om hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga inför och vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap (dir. 2018:77). Uppdraget ska redovisas . Motionären anser att det är av vikt att regeringen skyndsamt agerar så att en ny strategi för läkemedelsberedskap tas fram och genomförs. I motion 2018/19:1442 av (M) förs fram att de statliga beredskapslagren för läkemedel i princip är avvecklade, att läkemedelsförsörjningen är internationaliserad vilket kan medföra en extra sårbarhet, att ansvar för läkemedelsförsörjning vid höjd beredskap och kriser har avvecklats samt att har reducerat sin beredskapslagring. har ett visst lager rörande pandemi- och smittskydd men utöver detta finns ingen beredskapslagring av läkemedel i statlig regi. Motionären föreslår därför att det bör upprättas en nationell ambitionsnivå för vilka läkemedel och sjukvårdsmateriel som är nödvändiga att ha samt utse ansvarig myndighet för detta. I sin rapport och läkemedelsförsörjning – samhällets säkerhet och viktiga samhällsfunktioner (RiR 2018:6) är sammantagna bedömning att det inte finns tillräckligt tydliga förutsättningar, och inte vidtas tillräckliga åtgärder för att skapa förutsättningar för livsmedels- och läkemedelsförsörjning vid kris eller under höjd beredskap. Man rekommenderar regeringen att klargöra mål, krav och ansvar, att förtydliga de samordningsuppdrag som och har samt att säkerställa att samverkan fortsätter att utvecklas och att kunskaper tillvaratas. Regeringen instämmer i sin skrivelse (skr. 2017/18:283) delvis i iakttagelser och menar att man har vidtagit ett flertal åtgärder. Regeringen nämner att den har tillsatt utredningar som har bäring på bl.a. läkemedelsberedskapen: Utredningen om ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar, som ska redovisas , Utredningen om hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga inför och vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap, som ska redovisas , samt Utredningen om näringslivets roll inom totalförsvaret samt försörjningstrygghet i fråga om försvarsmateriel, som ska redovisas . Regeringen anger också att den gav i uppdrag att stödja landstingen i deras arbete med katastrofmedicinsk beredskap och planering för civilt försvar inom hälso- och sjukvården. I uppdraget ingår bl.a. att göra en förstudie av landstingens behov av kunskapsunderlag på området samt att ta fram förslag till en nationell utbildnings- och övningsverksamhet. Uppdraget har en övergripande inriktning på hälso- och sjukvårdsberedskap, som läkemedelsförsörjningen är en del av, och ska slutredovisas . Regeringen ansåg att var slutbehandlad i och med skrivelsen. Utskottet föreslog i betänkande 2018/19:FöU2 att skulle lägga skrivelsen till handlingarna. I budgetpropositionen tillfördes vidare ansvariga myndigheter inom de aktuella områdena medel som bl.a. ska användas för arbete med frågor som rör läkemedelsförsörjning. I statens budgetproposition , utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap, har MSB bl.a. fått ökade resurser för att stärka arbetet med att bygga upp det civila försvaret genom att prioritera stöd för beredskapsplaneringen och för sjukvårdens säkerhet i kris och krig.