bet · H601AU6 · 2019-03-22 00:00:00 — , som har nämnts , framhålls att möjligheterna till omställning ska förstärkas och att arbetsgivarnas behov av arbetskraft med rätt utbildning bättre ska tillgodoses. Vår förmåga att svara upp mot framtidens behov av kontinuerlig kompetensutveckling under hela arbetslivet är avgörande för konkurrenskraft, välstånd och sammanhållning. Därför måste vi fortsätta skapa förutsättningar för nya idéer att växa och nya arbetstillfällen att skapas. måste vi skapa förutsättningar för livslångt lärande. Människor behöver möjligheter till omskolning - ofta mer än en gång - för att ta de jobb som finns på en arbetsmarknad i ständig utveckling. Avslutningsvis, fru talman: investeringar i utbildning sätts vår produktivitet och vår förmåga till innovationer på spel. Vår styrka riskerar att försämras i den internationella konkurrens som blir allt hårdare. Människor riskerar att fastna i jobb som inte erbjuder vare sig utveckling eller trygghet. Utan gemensamma satsningar på utbildning får vi ökad ojämlikhet och en allt starkare polarisering. En sådan utveckling ger bränsle åt populism och sätter tilltron till det demokratiska samhället på spel. Därför är kunskap trygghet. Kunskap är styrka. Kunskap är makt - makt att ta plats och kunna förändra samhället, men också makt över ens eget liv. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motionsyrkanden. När vi behandlar arbetsmarknadsutskottets betänkande AU6 vill jag prata om funktionshindersfrågorna. Personer med funktionsvariationer ska kunna vara fullt delaktiga i alla delar av det politiska, sociala, ekonomiska och kulturella livet. Alla som kan jobba ska jobba - det är en av hörnstenarna i den svenska modellen. Men för den här gruppen av människor räcker det ofta inte att man vill och kan, detta trots att man behövs på arbetsmarknaden och att en väsentlig del av varje människas liv är att ha en förankring på arbetsmarknaden. Enligt SCB:s statistik är sysselsättningsgraden bland personer med funktionsvariationer som medför nedsatt arbetsförmåga . uppgav sex av tio personer med nedsatt arbetsförmåga som inte var sysselsatta att de både ville och hade kunnat arbeta om de fått rätt stödinsatser. Arbetsmarknadspolitiken behöver ha ett starkare fokus på att dessa personer blir delaktiga i arbetslivet. Människors kompetens och erfarenheter behövs och ska tas till vara, oavsett om personen har funktionsvariationer eller inte. Det skapar förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Vi behöver ändra vårt sätt att se på den här gruppen av människor. har vi väldigt mycket fokus på vad människor inte kan. Om vi i stället började titta på vad människor kan tror jag att det skulle bli mycket enklare för dessa personer att ta plats på arbetsmarknaden. Jag ska ge ett exempel. Jag känner en kille, lite . Han har en grav synnedsättning, nedsatt hörsel och aspberger. Detta är en fantastisk kille. Han är en duktig musiker - hans stora intresse är musik. Han är ute och uppträder på en mängd olika ställen, vikarierar som kantor och har också uppträtt utomlands. Detta är möjligt tack vare hans fantastiska föräldrar och andra som sett hans kompetens och kunnat stötta och pusha honom så att han fått dessa möjligheter. är det inte alla som har hans talang, men andra människor i denna grupp har andra förmågor som bör tas till vara. Det händer en del positivt i den här frågan. Arbetsförmedlingens årsredovisning visar att övergången till arbete och studier har ökat för den här gruppen. Men för att denna positiva utveckling ska fortsätta för gruppen som har en mer utsatt ställning på arbetsmarknaden behövs stöd för anpassning av arbetsplatsen och ekonomiskt stöd till arbetsgivaren. Här har regeringen under förra mandatperioden genomfört en rad satsningar för att stärka gruppens möjligheter på arbetsmarknaden. Man har höjt taket för lönebidrag. höjs det till och till . Man har också höjt ersättningen till , till 870 miljoner och till drygt 1 miljard. Insatserna till personer som står långt från arbetsmarknaden och personer med funktionsvariationer fortsätter. satsas 1 883 miljoner. Trots detta finns det en del problem på området som behöver lyftas. Ett är arbetsgivarnas brist på kunskap om vilka stöd man kan få. handlar det också om fördomar. Ett annat problem är att om du vill byta jobb och flytta är stödet du fått kopplat till din kommun eller region. Du kan inte söka nytt stöd förrän du är folkbokförd på din nya adress. Det kan innebära att du blir utan stöd . Det kan också medföra att du inte kan jobba. En annan sak som inte är anpassad efter dagens arbetsmarknad är arbetsresor. Du får resa mellan hemmet och arbetsplatsen, men om du har ett jobb som innebär att du har ditt kontor på en plats men också arbetar på olika andra platser - till exempel om du är skolinformatör - kan du inte använda dig av arbetsresor för att åka till dessa platser. Detta är bara några exempel. Det finns alltså en del som behöver göras, både för dem som har jobb och för dem som inte har jobb. En sak som oroar mig när vi pratar om den här gruppen är de stora nedskärningar som sker på Arbetsförmedlingen. Många i den här gruppen behöver mycket stöd för att komma ut på arbetsmarknaden, och här har Arbetsförmedlingen stor kompetens. Det kan vara svårt för många att använda digitala tjänster, och man kan också ha svårt att resa långa sträckor. Det kan handla om diskussioner för att få arbetsgivare att anställa, förhandlingar med arbetsgivare om lönebidrag, diskussioner om anpassning av arbetsplatsen, arbetsredskap med mera. Jag är rädd att det är den här gruppen som får betala priset för Arbetsförmedlingens neddragningar. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.)