bet · H601JuU11 · 2019-04-05 00:00:00 — Justitie- och inrikesminister lämnade följande svar på en riksdagsfråga (fr. 2017/18:800) om en översyn av knivlagen: har frågat mig om jag och regeringen kommer att göra en översyn av knivlagen. Knivlagen är och det grova brottet infördes . Därefter har inga ändringar gjorts i lagen. Risken för dödlig utgång är stor när knivar används som vapen och det är angeläget att antalet knivar som bärs på allmän plats minskar. Om det skulle visa sig att det finns problem med lagstiftningen är jag inte främmande för att göra en översyn av knivlagen. I betänkande 2016/17:juU16 (s 69 f.) behandlade utskottet en motion om möjligheterna att se över möjligheterna till skärpt straff för den som ertappas med kniv eller motsvarande tillhygge i samband med bråk. Utskottet ansåg då att de nuvarande straffskalorna i knivlagen ger goda möjligheter för domstolarna att mäta ut ett straff som är rimligt utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Utskottet konstaterade också att bestämmelserna om förberedelse till brott kan aktualiseras i vissa fall, varför motionsyrkandet avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:211). Utskottet vidhåller den uppfattning som det tidigare anfört att de nuvarande straffskalorna i knivlagen är adekvata och att bestämmelserna om förberedelse till brott kan aktualiseras i vissa fall. Motion 2018/19:880 (M) avstyrks därmed. Olovlig körning och rattfylleri Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. skärpta krav och skärpt straff för den som inte kan visa upp ett giltigt körkort, om skärpta straff för rattfylleri, om sänkt promillegräns och om att införa ett förbud mot s.k. eftersupning. Jämför reservation 37 (M) och 38 (KD). Enligt motion 2018/19:199 av (SD) bör få rätt att utfärda mycket höga böter och låta beslagta och med vissa restriktioner (tillsammans med den lagförde) fatta beslut om att förstöra ett fordon vars ägare framfört fordonet utan körkort och trafikförsäkring. I motion 2018/19:859 av (M) anförs att det har förekommit medieuppgifter om ett antal fall där bilförare som i poliskontroller inte kunnat visa upp ett giltigt körkort friats för olovlig körning eftersom de hävdat att de haft ett utländskt körkort som de tappat bort. Enligt motionären bör reglerna ändras så att bilförare som inte kan uppvisa ett giltigt körkort ska åläggas att betala ett högt bötesbelopp, oavsett invändning. Ett liknande förslag framförs i kommittémotion 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkande 28. I motion 2018/19:202 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att sänka promillegränsen till noll för att framföra fordon. Enligt motion 2018/19:316 av (KD) bör trafikbrottslagen kompletteras med ett förbud för motorfordonsförare att dricka alkohol eller inta något annat berusningsmedel de första efter en trafikincident för att motverka att gärningspersoner frikänns på grund av påståenden om s.k. eftersupning. Liknande förslag framställs i motion 2018/19:1535 av (M) och i kommittémotion 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 13. I motion 2018/19:657 av (M) anförs att regeringen bör låta utreda möjligheterna att närmare låta påverkansgraden inverka på rubricering och påföljd vid drograttfylleri. Motionären anför att det inte är acceptabelt att en svårighet att fastställa påverkansgraden leder till att en förare som är påverkad av droger i större utsträckning behandlas mer förmånligt än någon som är påverkad av alkohol. Motionären menar att den som kör bil under påverkan av andra droger än alkohol i större utsträckning bör kunna dömas för grovt brott. Enligt kommittémotion 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 11 bör straffet för rattfylleri och grovt rattfylleri skärpas. Av 3 kap. 15 § körkortslagen (1998:488) framgår att den som framför bl.a. bil ska ha med sig sitt körkort. Om körkortet efter utfärdande ännu inte har lämnats ut och färden äger rum fr.o.m. den dag då det utfärdades är det tillräckligt att föraren har med sig en handling som styrker hans eller hennes identitet. Körkortet eller identitetshandlingen ska överlämnas för kontroll om en bilinspektör eller en polis begär det. Det följer vidare av 9 kap. 2 § första stycket att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot dessa bestämmelser döms till penningböter. I andra stycket anges vissa situationer när föraren inte ska dömas till straff, bl.a. om förarens identitet genast har kunnat fastställas. Av 3 § första stycket lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott (trafikbrottslagen) framgår att om någon uppsåtligen framför ett körkortspliktigt fordon utan att vara berättigad till det ska han eller hon dömas till böter för olovlig körning. Har personen tidigare innehaft körkort som blivit återkallat eller har brottet skett vanemässigt eller är det annars att anse som grovt, får dömas till fängelse . Av 4 § första stycket lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott framgår att den som framför ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker under vissa omständigheter ska dömas för rattfylleri till böter eller fängelse . Enligt tredje stycket döms också den som framför ett motordrivet fordon eller en spårvagn och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att det kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt för rattfylleri enligt första stycket. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel. Av andra stycket framgår vidare att den som framför ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha intagit sådan narkotika som avses i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet också ska dömas för rattfylleri enligt första stycket. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med en läkares eller annan behörig receptutfärdares ordination. Enligt tredje stycket döms också den som framför ett motordrivet fordon eller en spårvagn och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att det kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt för rattfylleri enligt första stycket. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel. I 4 a § samma lag föreskrivs att om ett brott som avses i bl.a. 4 § första eller andra stycket är att anse som grovt ska föraren dömas för grovt rattfylleri till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas bl.a. om föraren har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel eller om framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. fick en utredare i uppdrag att utreda och utvärdera vissa frågor om trafikbrott och sjöfylleri (Ju 2018:F). Uppdraget ska redovisas . I uppdraget ingår bl.a. att kartlägga tillämpningen av trafikbrottslagens bestämmelser om grov olovlig körning, rattfylleri och grovt rattfylleri samt att se över straffskalorna för dessa brott. I uppdraget ingår även att se över regelverket om befogenhet för polismän m.fl. att omhänderta fordonsnycklar. I samband med att justitie- och migrationsminister besvarade en skriftlig fråga om strängare straff för vållande till annans död vid fordonstrafik sa han bl.a. följande (fr. 2018/19:65): Det står helt klart att det krävs mer ingripande åtgärder mot personer som återkommande sätter sig bakom ratten och på ett hänsynslöst sätt utsätter andra människors liv och hälsa för fara. Regeringen ser det som mycket angeläget att förhindra sådana återfall i trafikbrott. gav jag därför en utredare i uppdrag att se över hur det straffrättsliga skyddet mot upprepad trafikbrottslighet kan förstärkas. I utredarens uppdrag ingår att se över straffskalorna för vissa brott i trafikbrottslagen. Skärpta straffskalor skulle ge utrymme för strängare straff vid t.ex. återfall. För grov olovlig körning och rattfylleri ska det föreslås en skärpning av maximistraffet till fängelse. Då kommer den som gör sig skyldig till dessa brott att kunna frihetsberövas redan i samband med ett polisingripande. Utredningen ska också se över om det bör införas ett nytt, samlat brott som träffar den som återkommande gör sig skyldig till trafikbrott. En sådan straffbestämmelse skulle med större kraft än dagens reglering kunna träffa och motverka gärningar som på ett upprepat och systematiskt sätt innebär allvarlig fara för trafiksäkerheten. För ett sådant brott kan även övervägas en straffskala som bättre motsvarar brottslighetens allvar och som innebär mer kännbara straff än . Uppdraget ska redovisas . Efter sedvanlig beredning kommer jag att återkomma till för eventuella lagskärpningar. föreslog i betänkande 2010/11:SoU8 att skulle ge regeringen till känna att den skulle återkomma till med ett förslag till kriminalisering av eftersupning. anförde att det inte är rimligt att någon ska kunna klara sig undan ansvar för rattfylleri genom att hävda att han eller hon i efterhand förtärt exempelvis alkohol. hade i ett yttrande till socialutskottet framfört uppfattningen att eftersupning inte borde kriminaliseras och att den aktuella motionen borde avstyrkas. följde socialutskottets förslag (rskr. 2010/11:203). Justitieministern gav en utredare i uppdrag att biträda departementet med att överväga lagstiftning om eftersupning (Ju 2012:I). Utredaren redovisade uppdraget i promemorian Straffansvar för eftersupning (Ds 2013:28). Den analys som görs i promemorian mynnar ut i bedömningen att ett straffansvar för efterförtäring och efterbruk inte bör införas. har informerat om att promemorian bereds i . I betänkande 2014/15:JuU14 (s. 55 f.) behandlades motionsyrkanden om bl.a. noll promille och lagstiftning om eftersupning. Utskottet anförde att det när det gäller frågan om gränsen för när en förare av ett motordrivet fordon eller en spårvagn gör sig skyldig till rattfylleri anser att denna gräns är väl avvägd. Vad gäller s.k. eftersupning konstaterade utskottet att frågan bereds i . Denna beredning bör inte föregripas. Utskottet avstyrkte därmed motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). I betänkande 2014/15:JuU10 behandlades proposition 2014/15:26 Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott. Regeringen föreslår i propositionen ökade möjligheter att förverka fordon som har använts vid trafikbrott, om gärningsmannen tidigare gjort sig skyldig till olovlig körning eller rattfylleribrott. Propositionen innehåller vidare förslag om en skärpning av oskälighetsrekvisitet. Endast om ett förverkande är uppenbart oskäligt ska förverkande inte ske. Utskottet tillstyrkte lagförslaget och anförde att möjligheten att förverka fordon som har använts vid trafikbrott utgör ett viktigt led i arbetet med att förhindra återfall i trafikbrott och därigenom förbättra trafiksäkerheten. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:112). I betänkande 2016/17:JuU16 (s.71 f.) behandlades ett yrkande om skärpt straff för den som inte kan visa upp ett giltigt körkort. Enligt utskottet var bestämmelserna i såväl körkortslagen som trafikbrottslagen väl avvägda, varför det inte fanns någon anledning för att ta initiativ med anledning av motionen. I samma betänkande behandlades ett yrkande om skärpning av straffen för drograttfylleri genom att låta påverkansgraden inverka på rubricering och påföljd (s. 68 f.). Motionen avstyrktes med motiveringen att den som framför ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha intagit narkotika under vissa omständigheter kan dömas för rattfylleri eller grovt rattfylleri och att denna reglering enligt utskottets uppfattning var väl avvägd. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:211). Ett liknande yrkande behandlades av utskottet i betänkande 2017/18:JuU14. Utskottet vidhöll sin tidigare angivna uppfattning att regleringen av rattfylleri och grovt rattfylleri efter intag av narkotika är väl avvägd och avstyrkte därmed motionen. I betänkandet behandlade utskottet även motionsyrkanden om skärpta straff för rattfylleri (s. 55 f.). Utskottet anförde följande: Alkohol och droger är en av de absolut viktigaste orsakerna till olyckor i trafiken, ofta med allvarliga skador eller dödsfall som resultat. Att identifiera påverkade förare och få dem ur trafik handlar inte bara om brottsbekämpning, utan också om att rädda liv i trafiken. är straffet för rattfylleri böter eller fängelse och för grovt rattfylleri fängelse i högst . Straffet för olovlig körning är böter och för grov olovlig körning fängelse . Det är utskottets uppfattning att en skärpning av straffskalorna för rattfylleri och grov olovlig körning så att straffmaximum uppgår till fängelse skulle göra att straffskalorna står i bättre proportion till brottens allvar. Dagens straffskalor för rattfylleri, drograttfylleri och grov olovlig körning innebär dessutom att personer som är misstänkta för dessa brott inte kan anhållas och häktas. Enligt utskottets uppfattning är det inte acceptabelt att en person som gör sig skyldig till rattfylleri eller grov olovlig körning inte kan frihetsberövas i väntan på huvudförhandling. En skärpning av straffmaximum för dessa brott till fängelse skulle ge åklagare möjlighet att anhålla och begära dessa personer häktade. Mot denna bakgrund anser utskottet att det bör göras en översyn av straffskalorna för rattfylleri, grovt rattfylleri och grov olovlig körning. I samband med översynen bör vidare en utvärdering göras av det gällande regelverket för polisens, tullens och befogenhet att tillfälligt omhänderta fordonsnycklar för att hindra fortsatt färd i dessa situationer. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Utskottet ser positivt på att en utredare fått i uppdrag att se över straffskalorna för vissa brott i trafikbrottslagen med direktiv att föreslå en skärpning av maximistraffet för grov olovlig körning och rattfylleri till fängelse. Utredningens förslag bör inte föregripas, varför det inte finns anledning att vidta någon åtgärd med anledning av det som anförs i motion 2018/19:2734 (KD) yrkande 11 om skärpt straff för rattfylleri och grovt rattfylleri. Motionsyrkandet avstyrks därmed. Utskottet gör ingen annan bedömning än vad det tidigare gjort vad avser frågorna om skärpta krav och skärpt straff för den som inte kan visa upp ett giltigt körkort, om en översyn av straffbestämmelsen om drograttfylleri, om sänkt promillegräns och om att införa ett förbud mot s.k. eftersupning. Utskottet anser därmed att det inte finns anledning att vidta någon åtgärd med hänsyn till vad som anförs i motionerna 2018/19:199 (SD), 2018/19:202 (SD), 2018/19:316 (KD), 2018/19:657 (M), 2018/19:859 (M), 2018/19:1535 (M), 2018/19:2734 (KD) yrkandena 11 och 13 och 2018/19:2901 (M) yrkande 28. Skärpt straff för djursmuggling Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om skärpt straff för smuggling av djur. I motion 2018/19:1851 av (M) begärs ett tillkännagivande om skärpt straff för smuggling av djur. I 3–7 §§ lagen (2000:1225) om straff för smuggling finns bestämmelser om smugglingsbrott. Det framgår av 3 § att straffet för smugglingsbrott är böter eller fängelse i högst . I 4 § anges att om brottet är att anse som ringa är straffet penningböter, medan 5 § anger att om brottet är att bedöma som grovt döms för grov smuggling till fängelse i lägst och högst . I 7 § anges bl.a. att den som av grov oaktsamhet begår en gärning som avses i 3 eller 6 § döms för olovlig införsel eller olovlig utförsel till böter eller fängelse i högst . Utskottet behandlade en motion om skärpta straff för smuggling av djur i betänkande 2016/17:JuU16 (s. 76 f.). Utskottet ansåg att de nuvarande straffskalorna i lagen om straff för smuggling ger goda möjligheter för domstolarna att mäta ut ett straff som är rimligt utifrån omständigheterna i det enskilda fallet och avstyrkte motionen. följde utskottet (rskr. 2016/17:211). Utskottet gör ingen annan bedömning än tidigare och avstyrker därmed motion 2018/19:1851 (M). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att utöka antalet EU-brott. Jämför reservation 39 (L). I kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om listan över EU-brott. Motionärerna anför att en förutsättning för att ett brott ska kunna utredas av Europol eller för att EU ska kunna lagstifta om gemensamma regler för strafflängd är att brottet definieras i . är terrorism, människohandel, narkotikahandel, vapenhandel, penningtvätt, korruption, förfalskning av pengar och it-brott med på listan över sådan brottslighet. Men den grova gränsöverskridande brottsligheten är mer diversifierad än så. Listan över EU-brott bör därför utvidgas, så att även miljöbrott, skattebrott och andra områden där grov organiserad brottslighet opererar kan utredas av Europol. I artikel 83.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (även kallat EUF-fördraget), i avdelning V Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, kapitel 4 Straffrättsligt samarbete, föreskrivs följande: och rådet får genom direktiv i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa minimiregler om fastställande av brottsrekvisit och påföljder inom områden med särskilt allvarlig brottslighet med ett gränsöverskridande inslag till följd av brottens karaktär eller effekter eller av ett särskilt behov av att bekämpa dem på gemensamma grunder. Detta gäller följande områden av brottslighet: terrorism, människohandel och sexuellt utnyttjande av kvinnor och barn, olaglig narkotikahandel, olaglig handel med vapen, penningtvätt, korruption, förfalskning av betalningsmedel, it-brottslighet och organiserad brottslighet. Med hänsyn till brottslighetens utveckling får rådet anta ett beslut där andra områden av brottslighet anges som uppfyller de kriterier som avses i denna punkt. Rådet ska besluta med enhällighet efter godkännande. Utskottet behandlade ett motionsyrkande om listan över EU-brott i betänkande 2016/17:JuU16 (s. 60). Utskottet var då inte berett att ställa sig bakom yrkandet att utöka antalet EU-brott, varför yrkandet avslogs. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:211). Utskottet är inte berett att ställa sig bakom yrkandet att utöka antalet EU-brott. Motion 2018/19:2589 (L) yrkande 5 avstyrks. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att preskriptionen för vissa sexualbrott bör avskaffas respektive förlängas och tillkännager detta för regeringen. Jämför särskilt yttrande 4 (SD). I kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 13 anförs att preskriptionstiden bör avskaffas för vålds- och sexualbrott av allvarligare art, grova fridskränkningsbrott samt stöldbrott av allvarligare art, t.ex. inbrottsstöld. Enligt motion 2018/19:751 av (S) bör regeringen överväga att göra en översyn av preskriptionstiden för sexualbrott. I kommittémotion 2018/19:2598 av m.fl. (L) yrkande 9 anförs att preskriptionstiden för sexualbrott bör förlängas. För sexualbrott mot barn bör preskriptionstiden helt tas bort. Ett liknande förslag framförs i kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 44. Även i kommittémotion 2018/19:2843 av m.fl. (C) yrkande 32 anförs att preskriptionstiderna för sexualbrott bör förlängas. Enligt kommittémotion 2018/19:2869 av m.fl. (M) yrkande 4 bör regeringen se över om preskriptionstiderna för sexualbrott mot barn bör avskaffas. Liknande yrkanden framförs i motion 2018/19:769 av Boriana (M) och motion 2018/19:1534 av (M). I motion 2018/19:1030 av (S) anförs att regeringen bör överväga att avskaffa preskriptionstiden för sexuella övergrepp och grova våldsbrott som begåtts mot ett barn. För brott enligt gäller de bestämmelser om åtals- och påföljdspreskription som följer av 35 kap. . Enligt 35 kap. 1 § första stycket gäller att påföljd för brott (åtalspreskription) inte får dömas ut om inte den misstänkte häktats eller fått del av åtal för brottet inom • , om det inte kan följa svårare straff på brottet än fängelse • , om svåraste straffet är högre men inte över fängelse • , om svåraste straffet är högre men inte över fängelse • , om svåraste straffet är fängelse över åtta år • , om fängelse på livstid kan följa på brottet. Av bestämmelsens andra stycke framgår att om en handling innefattar flera brott får påföljd dömas ut för alla brotten så länge påföljd kan dömas ut för något av dem. Tiderna som anges ovan ska enligt 35 kap. 4 § samma balk som huvudregel räknas från den dag då brottet begicks. Enligt 35 kap. 2 § gäller dock inte bestämmelserna om bortfallande av påföljd för vissa brott som anges särskilt i lagrummet, bl.a. mord och dråp, om gärningsmannen begått brotten efter det att han eller hon fyllt . Vidare finns i 35 kap. 4 § bestämmelser om en senareläggning av utgångspunkten för preskriptionsberäkning för sexualbrott som riktat sig mot barn och brott mot lagen (1982:316) om förbud mot könsstympning av kvinnor och försök till sådana brott. Preskriptionstiden börjar i dessa fall att räknas från den dag då målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . I 35 kap. 6 § finns bestämmelser om absolut preskription, dvs. tider som gäller oberoende av om häktning skett eller åtal delgetts. Enligt lagrummet får inte i något fall påföljd dömas ut sedan det som anges i 4 § (dvs. som huvudregel sedan den dag då brottet begicks) har gått • , om det inte kan följa svårare straff på brottet än böter och tid för att döma ut påföljd för brottet bestäms enligt 1 § 1 • , om det svåraste straffet är högre men inte över fängelse • i övriga fall. I 35 kap. 8 § finns bestämmelser om s.k. påföljdspreskription. Dessa regler innebär att ett fängelsestraff som inte har börjat verkställas inom från det att domen vann laga kraft bortfaller. Ett fängelsestraff på högst bortfaller således om det inte har börjat verkställas från det att domen vann laga kraft. För ett fängelsestraff på livstid gäller en preskriptionstid . fick en utredare i uppdrag att lämna förslag på skärpta straff för grovt barnpornografibrott och utreda om det grova barnpornografibrottet träffar de gärningar som bör bedömas som grova. I uppdraget ingick också att överväga om det finns anledning att avskaffa eller förlänga preskriptionen för sexualbrott och andra allvarliga brott mot barn. Uppdraget redovisades i promemorian Vissa frågor om barnpornografibrottet och om avskaffad preskription för allvarliga brott mot barn (Ds 2018:23). Utredaren föreslår bl.a. att preskription avskaffas för våldtäkt som inte är mindre grov, grov våldtäkt, våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn och brott mot 2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor som inte är mindre grov om det utförts mot ett barn. Könsstympningsbrottet ska i princip aldrig anses vara mindre grovt när brottet utförs mot ett barn. Det finns därmed enligt utredaren inte skäl att avskaffa preskription för den mindre grova varianten. Av förslaget följer att de uppräknade brotten inte blir föremål för åtalspreskription, påföljdspreskription eller absolut preskription, om de begåtts mot en person som inte fyllt . Enligt förslaget ska inte heller försök till mord eller dråp, folkmord, brott mot mänskligheten eller grov krigsförbrytelse och terroristbrott preskriberas. Det föreslås ingen ändring av bestämmelsen om att brott som begås av någon som inte fyllt alltid preskriberas. Enligt uppdraget ska, oavsett ställningstagande i sak, författningsförslag lämnas om avskaffad preskription för alla sexualbrott mot barn och andra allvarliga brott mot barn. Utredaren gör bedömningen att det inte finns tillräckliga skäl att avskaffa preskription för andra brott än våldtäktsbrott och brott mot lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor. I enlighet med uppdraget lämnas dock även författningsförslag som innebär att preskription avskaffas för alla sexualbrott som begås mot barn. För barnpornografibrottet gäller detta i fråga om skildring. Preskription för brottet samlag med syskon föreslås inte avskaffas eftersom bägge syskonen straffas för ett sådant brott.