bet · H601JuU11 · 2019-04-05 00:00:00 — Utskottet anförde att det är angeläget att utredningens lagförslag genomförs . Utskottet föreslog att skulle göra ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med förslag om att genomföra de lagförslag som framförs i betänkandet Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Frågor om skärpta straff för våldsbrott behandlades även av utskottet i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 65 f.). Utskottet såg då, med beaktande av att regeringen avsåg att lämna en proposition om straffskalorna för allvarliga våldsbrott , inte något behov av ytterligare tillkännagivanden om straffskärpningar m.m., utan motionerna avstyrktes. följde utskottet (rskr. 2015/16:196). Det ovan nämnda tillkännagivandet har ansetts slutbehandlat i propositionen Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott (prop. 2016/17:108). Ett motionsyrkande om ytterligare höjningar av straffskalorna för de brottstyper som omfattades av lagförslaget om skärpta straff för bl.a. grov misshandel behandlades då även av utskottet i betänkande 2016/17:JuU14. Utskottet anförde att de höjningar av minimistraffen som föreslogs i den behandlade propositionen var väl avvägda och avstyrkte därför motionen. följde utskottet (rskr. 2016/17:232). Det är viktigt att samhället kraftfullt markerar mot grova brott. Utskottet noterar att straffen för vissa allvarliga våldsbrott skärptes 2017 och att man just nu i bereder en lagändring som tydliggör att straffet för mord som huvudregel ska vara livstids fängelse. Utskottet ser mot denna bakgrund inte anledning för att ta några sådana initiativ till mer allmänna straffskärpningar som motionärerna efterfrågar. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:136 (SD) yrkande 1, 2018/19:417 (KD) yrkande 1, 2018/19:887 (M) och 2018/19:2861 (C) yrkande 10. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om dels användning av farliga laserpekare, dels misshandel av gravida. Jämför reservation 3 (SD). I kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 9 begärs skärpt straff för misshandel av gravida. Enligt motionärerna bör misshandel av en gravid kvinna alltid rubriceras som grov misshandel, och om graviditeten avbryts till följd av misshandeln eller fostret skadas ska detta anses försvårande vid bedömningen av straffvärdet. Ett liknande yrkande framförs i motion 2018/19:195 av (SD). Enligt kommittémotion 2018/19:132 av m.fl. (SD) yrkande 29 bör straffet för illegal användning av farliga lasrar skärpas. Enligt motionärerna bör användning av farliga laserpekare mot andra människor klassas som synnerligen grov misshandel. Enligt 3 kap. 5 § döms den som tillfogar en annan person kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försätter honom eller henne i vanmakt eller något annat sådant tillstånd, för misshandel till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Enligt 3 kap. 8 § döms den som av oaktsamhet orsakar en annan person sådan kroppsskada eller sjukdom som inte är ringa, för vållande till kroppsskada eller sjukdom till böter eller fängelse . Är brott som avses i 5 § att anse som grovt, döms för grov misshandel till fängelse i lägst och och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen var livsfarlig eller om gärningsmannen har tillfogat en svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet (3 kap. 6 § första stycket). Enligt andra stycket i samma paragraf döms, om brottet är att anse som synnerligen grovt, för synnerligen grov misshandel till fängelse i lägst fem och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om kroppsskadan är bestående, om gärningen har orsakat synnerligt lidande eller om gärningsmannen har visat synnerlig hänsynslöshet. Bestämmelsen i 3 kap. 6 § ändrades senast genom en lagändring som trädde i kraft (prop. 2016/17:108, bet. 2016/17:JuU14, rskr. 2016/17:232). Ändringen innebar bl.a. att minimistraffet för grov misshandel höjdes från fängelse till fängelse och . För synnerligen grov misshandel höjdes minimistraffet från fängelse till fängelse . Vidare infördes brottsbeteckningen synnerligen grov misshandel i . Enligt 5 kap. 9 § strålskyddsförordningen (2018:506), som trädde i kraft , krävs tillstånd för att förvärva, inneha, använda, upplåta, överlåta, tillverka eller till föra in starka laserpekare (laserklass 3R, 3B eller 4 enligt svensk standard SS EN 60825-1, utgåva 4, 2007). Enligt 11 § i samma kapitel får tillstånd endast ges till den som behöver laserpekaren för ett godtagbart ändamål och endast om det skäligen kan antas att laserpekaren inte kommer att missbrukas. Straffet för den som med uppsåt eller av oaktsamhet inte innehaft tillstånd är enligt strålskyddslagen (2018:396) böter eller fängelse i högst . Utskottet behandlade i betänkande 2014/15:JuU14 (s. 18 f.) motionsyrkanden om användning av farliga laserpekare och misshandel av gravida. Utskottet anförde att det var en fråga för domstolarna att avgöra om skador som vållats av en laserpekare ska bedömas som synnerligen grov misshandel. Enligt utskottets uppfattning gav gällande bestämmelser om bl.a. grov misshandel och synnerligen grov misshandel domstolarna tillräckligt utrymme för att vid bedömningen av en gärnings straffvärde beakta den omständigheten att gärningen riktat sig mot en gravid kvinna. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkandena. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Utskottet har därefter behandlat yrkanden om misshandel av gravida kvinnor liknande de nu aktuella förenklat. behandlade i betänkande 2016/17:FöU9 (s. 10 f.) två motionsyrkanden om farliga laserpekare. Utskottet konstaterade att en adekvat straffpåföljd redan finns reglerad, varför utskottet för tillfället inte såg något behov av att vidta ytterligare åtgärder. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:177). Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att gällande bestämmelser om bl.a. grov misshandel och synnerligen grov misshandel ger domstolarna tillräckligt utrymme för att vid bedömningen av en gärnings straffvärde beakta den omständigheten att gärningen riktat sig mot en gravid kvinna. Likaså anser utskottet fortfarande att det är en fråga för domstolarna att avgöra om skador som vållats av en laserpekare ska bedömas som grov misshandel. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2018/19:136 (SD) yrkande 9, 2018/19:195 (SD) och 2018/19:132 (SD) yrkande 29. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att kriminalisera omvandlingsterapi. I motion 2018/19:530 av och (båda L) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att kriminalisera utövandet av omvandlingsterapi. Motionärerna skriver att omvandlingsterapi, som handlar om att ”omvandla” personer som identifierar sig som homo- eller bisexuella personer till heterosexuella, fördöms av både och erkända medicinska och psykologiska institutioner som verkningslöst och kränkande för de utsatta. Enligt motionerna blir denna typ av omvandlingsterapi tyvärr allt vanligare i . I många europeiska länder pågår en diskussion om förbud, och motionärerna anser att en särskild straffbestämmelse skulle hjälpa många utsatta och uppger att bestämmelsen om olaga tvång inte är tillräcklig. Enligt 4 kap. 4 § ska den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar någon att göra, tåla eller underlåta något dömas för olaga tvång till böter eller fängelse i högst . Om någon med sådan verkan utövar tvång genom hot att åtala eller ange någon annan för brott eller att lämna menligt meddelande om någon annan, döms också för olaga tvång, om tvånget är otillbörligt. Utskottet behandlade en motion om att kriminalisera utövandet av omvandlingsterapi i betänkande 2017/18:JuU14 (s. 18 f.). Utskottet anförde då att det inte var berett att ta något initiativ med anledning av vad som anfördes i motionen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och är inte berett att ta något initiativ med anledning av vad som anförs i motionen om att kriminalisera omvandlingsterapi. Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:530 (L) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skärpta straff för bl.a. grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning. avslår även ett motionsyrkande om en särskild straffbestämmelse för barnfridskränkning respektive misshandel av barn. Jämför reservation 4 (M), 5 (SD), 6 (L) och 7 (C). I motion 2018/19:467 av Gulan Avci (L) yrkande 1 begärs att minimistraffet för grov kvinnofridskränkning ska höjas till fängelse. I kommittémotion 2018/19:2598 av m.fl. (L) yrkande 13 begärs att minimistraffet för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning ska höjas till fängelse. Även i kommittémotion 2018/19:2806 av m.fl. (M) yrkande 21 begärs det en sådan straffskärpning. Enligt kommittémotion 2018/19:2865 av m.fl. (M) yrkande 1 bör minimi- som maximistraffen för grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning skärpas till respektive fängelse. Enligt kommittémotion 2018/19:735 av m.fl. (SD) yrkande 13 bör straffen för grov kvinnofridskränkning och vissa andra brott som är särskilt knutna till våld mot kvinnor skärpas. I kommittémotion 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 21 begär motionärerna ett ökat skydd för barn. Motionärerna vill införa ett särskilt barnfridskränkningsbrott för dem som begår många mindre allvarliga brott mot ett barn. Barnfridskränkningsbrottet bör leda till strängare straff än andra fridskränkningsbrott. Motionärerna anser även att ett nytt barnmisshandelsbrott som inkluderar såväl fysisk som psykisk misshandel bör införas i . Straffen för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning skärptes . Enligt 4 kap. 4 a § döms den som begår brottsliga gärningar enligt 3, 4, 6 eller 12 kap. eller enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud mot en närstående eller tidigare närstående person för grov fridskränkning till fängelse i lägst och högst . En förutsättning för att brottet ska kvalificeras som grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning är att var och en av gärningarna utgjort ett led i en upprepad kränkning av personens integritet och att gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla. Om gärningar som anges i första stycket har begåtts av en man mot en kvinna som han är eller har varit gift med eller som han bor eller har bott tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden, ska han i stället dömas för grov kvinnofridskränkning till samma straff. I 3 kap. 5 § föreskrivs att den som tillfogar en annan person kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försätter honom eller henne i vanmakt eller något annat sådant tillstånd döms för misshandel till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Av kommentaren till 3 kap. 5 § framgår att (se m.fl., , , Zeteo, kommentaren till 3 kap. 5 §) rekvisitet sjukdom också inbegriper psykisk sjukdom och psykisk invaliditet. Under sjukdom faller också sådant psykiskt lidande som medför en medicinskt påvisbar effekt, t.ex. en psykisk chock. (Brå) fick i regleringsbrevet för i uppdrag bl.a. att analysera hur strafftiderna för grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning har utvecklats, mot bakgrund av den straffskärpning som trädde i kraft . Uppdraget redovisades i promemorian Effekter av straffskärpningen för fridskränkningsbrott. Brå anför i promemorian bl.a. följande (s. 8): När det gäller strafftiderna för de gärningspersoner som fått huvudpåföljden fängelse har lagändringen haft en tydlig effekt. Den andel som dömts till minst nio månaders fängelse, istället , har ökat kraftigt: • Den andel av de fängelsedömda för grov kvinnofridskränkning som dömts till minst nio månaders fängelse har ökat från . • Den andel av de fängelsedömda för grov fridskränkning som dömts till minst nio månaders fängelse har ökat från . Detta har även bidragit till att den genomsnittligt utdömda strafftiden för dessa typer av brott har ökat. I genomsnitt handlar det om en ökning av strafftiden , för bägge brottstyper. • Den genomsnittliga strafftiden för grov kvinnofridskränkning har ökat från (median 10 månader) (median 12 månader). • Den genomsnittliga strafftiden för grov fridskränkning har ökat från (median 10 månader) (median 12 månader). Enligt Brå är trenden således att det för brott begångna efter lagändringen blivit vanligare med längre fängelsestraff, såväl för grov kvinnofridskränkning som för grov fridskränkning. Brå fick i regleringsbrevet även i uppdrag att studera utvecklingen av grov kvinnofridskränkning och analysera orsakerna till det minskade antalet anmälda, uppklarade och lagförda brott. I uppdraget ingår att belysa om utvecklingen kan ha påverkats av hur bestämmelsen tillämpas i olika delar av rättskedjan, användningen av andra närliggande brottsrubriceringar eller förändringar i anmälningsbenägenheten eller den faktiska utsattheten för dessa brott. Brå ska även i möjligaste mån analysera om den observerade utvecklingen och orsakerna till utvecklingen även gäller grov fridskränkning. Uppdraget ska redovisas (Ju2018/04526/). lämnade i betänkandet blir svensk lag (SOU 2016:19) förslag på en lag om inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter (), samt en rad åtgärder som behöver vidtas vid en inkorporering, liksom ett antal författningsförslag i övrigt för att stärka barnets rättigheter i svensk lagstiftning, bl.a. en ny straffbestämmelse om misshandel av barn. överlämnade regeringen proposition 2017/18:186 Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter till . Regeringen föreslår i propositionen en lag om inkorporering av . Regeringen anför att genom inkorporeringen ges ställning som svensk lag, vilket innebär ett förtydligande av att rättstillämparna i mål och ärenden ska tolka svenska bestämmelser i förhållande till . Regeringen uppger vidare bl.a. att det vid sidan av en inkorporering krävs en fortsatt transformering av bestämmelser i nationell rätt för att ska få genomslag. sa ja till regeringens förslag. beslutade även om ett tillkännagivande om att regeringen ska följa upp att konventionen följs och används i enlighet med svensk rätt. Lagändringarna börjar gälla (bet. 2017/18:SoU25, rskr. 2017/18:389). Regeringen utsåg en särskild utredare som ska kartlägga och belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med FN:s konvention om barnets rättigheter. Regeringen uppger att kartläggningen har som mål att ge stöd i det fortsatta arbetet med att överföra bestämmelser inom olika rättsområden. Uppdraget ska redovisas (dir. 2018:20). har informerat om att frågan om att införa av ett barnmisshandelsbrott fortfarande bereds. Motioner om att skärpa straffen för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning har behandlats ett flertal gånger, bl.a. (bet. 2015/16:JuU18 s. 28 f.). Utskottet var då inte berett att ställa sig bakom förslagen om straffskärpningar. Däremot föreslog utskottet att det skulle göras en utvärdering av straffskärpningen 2013 för att se om den fått avsedd effekt. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:196). Utskottet valde i samma betänkande liksom tidigare att inte ställa sig bakom förslaget om att införa ett nytt barnfridskränkningsbrott i . Utskottet har därefter behandlat motionsyrkanden om skärpta straff för fridskränkning förenklat. Vad gäller yrkandet om att införa ett barnmisshandelsbrott anförde utskottet i betänkande 2014/15:JuU14 (s. 18 f.) att begreppet ”sjukdom” i bestämmelse om misshandel inbegriper psykisk sjukdom och psykisk invaliditet. Under sjukdom faller också sådant psykiskt lidande som medför en medicinskt påvisbar effekt, t.ex. en psykisk chock. Utskottet ansåg att den nuvarande regleringen var väl avvägd. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). När utskottet senast behandlade ett motionsyrkande om att införa en särskild bestämmelse i om misshandel mot barn konstaterade man bl.a. att förslaget i SOU 2016:19 om att införa en straffbestämmelse om misshandel av barn bereddes inom (bet. 2017/18:JuU14 s. 12 f.). Dessutom skulle en eventuell inkorporering av innebära ett tydligare krav på att rättstillämparna i mål och ärenden ska tolka svenska bestämmelser i förhållande till , vilket kunde förväntas bidra till att barn i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barn. Regeringen hade vidare uppgett att det vid sidan av en inkorporering kommer att krävas fortsatt transformering av bestämmelser i nationell rätt för att barnets rättigheter ska få önskat genomslag. Enligt utskottets mening borde beredningen av tillkommande arbete inte föregripas, och det fanns därför inte skäl för att då ta något sådant initiativ som motionärerna efterfrågade, varför motionen avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Utskottet, som ser mycket allvarligt på fridskränkningsbrott, konstaterar att den straffskärpning som gjordes 2013 lett till att strafflängderna för grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning ökat och att medianstraffet för brotten numera är fängelse . Mot denna bakgrund är utskottet inte berett att ställa sig bakom motionsyrkanden om ytterligare straffskärpningar. Motionerna 2018/19:467 (L) yrkande 1, 2018/19:2598 (L) yrkande 13, 2018/19:2806 (M) yrkande 21, 2018/19:2865 (M) yrkande 1 och 2018/19:735 (SD) yrkande 13 avstyrks därmed. Vad gäller yrkandet om att införa en ny straffbestämmelse avseende barnfridskräkning och att införa ett nytt barnmisshandelsbrott vidhåller utskottet den bedömning som utskottet gjorde och är därmed inte berett att ställa sig bakom ett sådant yrkande. Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:2861 (C) yrkande 21. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vad som bör omfattas av brottet olaga förföljelse och om att olaga förföljelse av flera medlemmar i en familj ska bedömas samlat. Jämför reservation 8 (L). I kommittémotion 2018/19:2598 av m.fl. (L) yrkande 11 anförs att brottskatalogen i bestämmelsen om olaga förföljelse behöver utökas med fler brott som begås på internet. Eftersom många fall av trakasserier inträffar via nätet bör det exempelvis utredas om man borde inkludera brottstyper som förtal och förolämpning. Likaså förekommer det att enskilda trakasseras genom identitetskapning, såsom systematiska falska beställningar på postorder m.m. Därför bör också bedrägeribrott ingå i bestämmelsen. I yrkande 12 samma motion begärs att stalkning av flera familjemedlemmar vid straffmätningen ska kunna bedömas som ett samlat brott. Om en man exempelvis stalkar såväl en kvinna som hennes minderåriga barn skulle det kunna höja det samlade straffvärdet. Den som förföljer en person genom brottsliga gärningar som utgör misshandel eller försök till sådant brott som inte är ringa, olaga tvång, olaga hot, hemfridsbrott eller olaga intrång, kränkande fotografering, olovlig identitetsanvändning, olaga integritetsintrång, ofredande, sexuellt ofredande, skadegörelse eller försök till sådant brott, ringa skadegörelse eller överträdelse av kontaktförbud med elektronisk övervakning eller överträdelse av kontaktförbud enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud döms, om var och en av gärningarna har utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet, för olaga förföljelse till fängelse i högst (4 kap. 4 b § ). Bestämmelsen ändrades senast genom lagändringar som trädde i kraft (prop. 2016/17:222, bet. 2017/18:KU13, rskr. 2017/18:36). Ändringarna innebar bl.a. att ett nytt gradindelat brott infördes i , olaga integritetsintrång, och att straffbestämmelsen om olaga förföljelse utvidgades till att omfatta även gärningar som utgör olaga integritetsintrång enligt den nya bestämmelsen i 4 kap. 6 c § . Vidare förtydligades och moderniserades bl.a. straffbestämmelserna om olaga hot, ofredande och förolämpning. Bestämmelsen om olaga förföljelse ändrades genom lagändringar som trädde i kraft (prop. 2015/16:150, bet. 2015/16:JuU29, rskr. 2015/16:240). Lagändringarna innebar att det nya brottet olovlig identitetsanvändning infördes i . Med olovlig identitetsanvändning menas att någon använder en annan persons identitetsuppgifter utan att personen lämnat sitt samtycke. Brottet olaga förföljelse uppdaterades i fråga om brottskatalogen så att det även omfattar gärningar som utgör olovlig identitetsanvändning. Vad gäller yrkandet om att inkludera brottstyper som förtal, förolämpning och bedrägeri i brottskatalogen för olaga förföljelse behandlade utskottet ett liknande yrkande i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 30 f.). Utskottet konstaterade då att frågor som rör förtal, förolämpning och bedrägeri varit föremål för översyn och att förslag hade lämnats om en ny straffbestämmelse om olaga integritetsintrång (SOU 2016:7). Utskottet ansåg att den då pågående beredningen av förslaget inte borde föregripas. Vidare anförde utskottet då att regeringen lämnat en proposition till med ett förslag om att straffbestämmelsen om olaga förföljelse i ska utvidgas till att även omfatta gärningar som utgör olovlig identitetsansvändning. Det fanns därför inte anledning för att ta något initiativ i frågan. I samma avsnitt behandlades frågan om huruvida en persons förföljelse av olika medlemmar i en familj ska kunna bedömas som ett samlat brott. Utskottet anförde då att det inte var berett att ställa sig bakom ett sådant förslag. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:196). Utskottet har därefter behandlat yrkanden motsvarande de nu aktuella förenklat. Brottet olaga förföljelse omfattar numera gärningar som utgör olovlig identitetsanvändning. Med olovlig identitetsanvändning menas att någon använder en annan persons identitetsuppgifter, på internet eller annars, utan att personen lämnat sitt samtycke. Motionsyrkandet om att straffbestämmelsen ska utökas med fler brott som begåtts på internet får därmed anses vara åtminstone delvis tillgodosett. Det har enligt utskottet inte framkommit något som ger anledning för att ta något initiativ till att utöka straffbestämmelsen om olaga förföljelse med fler brott som utförs på internet. När det gäller frågan om huruvida en persons förföljelse av olika medlemmar i en familj ska kunna bedömas samlat är utskottet inte berett att ställa sig bakom ett sådant förslag. Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:2598 (L) yrkandena 11 och 12. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av straffbestämmelsen om kränkande fotografering. Jämför reservation 9 (L). I motion 2018/19:536 av (SD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten till en hårdare lagstiftning mot kränkande fotografering. Motionären anser att regeringen bör återkomma med förslag för att tydligare säkerställa att även offentliga personer kan skyddas från kränkande fotografering i hemmet eller i vissa fall på arbetsplatsen. Enligt kommittémotion 2018/19:2598 av m.fl. (L) yrkande 10 anförs att lagstiftningen om kränkande fotografering behöver ses över. Motionärerna hänvisar till en dom i från (mål nr B 2590-16) där en man som fört upp sin mobiltelefon under kjolen på en kvinna som stod framför honom i rulltrappan och tagit foton av hennes underliv dömdes för sexuellt ofredande. Med instämmande från övriga ledamöter skrev ett av justitieråden ett särskilt yttrande där det påpekades att utrymmet för att med stöd av avgörandet komma till rätta med integritetskränkande fotografering är begränsat. Motionärerna anser att den prejudicerande domen bör analyseras i samband med kommande översyner av bestämmelsen om kränkande fotografering. I 4 kap. 6 a § första stycket anges att den som olovligen med tekniskt hjälpmedel i hemlighet tar upp bild av någon som befinner sig inomhus i en bostad eller på en toalett, i ett omklädningsrum eller ett annat liknande utrymme, döms för kränkande fotografering till böter eller fängelse i högst . Av andra stycket i paragrafen framgår att det inte ska dömas till ansvar om gärningen med hänsyn till syftet och övriga omständigheter är försvarlig.