bet · H601UU8 · 2019-01-01 00:00:00 — Utskottet noterar att säkerhetsrådet under medlemskapet diskuterade relationerna mellan centralregeringen i och den kurdiska regionala regeringen i , inklusive de omtvistade områdena kring staden . Utskottet konstaterar att den olösta frågan om den kurdiska regionens formella status potentiellt kan hota stabiliteten i landet och att säkerhetsrådet även har utryckt oro för detta. vikten av dialog och försoningsinitiativ mellan parterna och av att våldsamheter undviks och välkomnar att i förhandlingarna har lyft fram självbestämmanderätten. När det gäller kurdernas ställning och situation i framhåller utskottet att en viktig förutsättning för att nå en politisk lösning är en så bred oppositionsplattform som möjligt som kan tala med en röst, formulera en vision för landet och ge tillräckliga försäkringar till minoriteter att de har en plats i framtid. När det gäller yrkanden om kristnas situation står det klart att kristna har förföljts både som grupp och som individer och utsatts för svåra övergrepp i och i . Utskottet påminner i sammanhanget även om sina tidigare ställningstaganden om att förföljelsen av kristna minoriteter i bl.a. och måste upphöra, senast i betänkande 2016/17:UU15. Utskottet konstaterar att det är oacceptabelt och i strid med folkrätten att medvetet förstöra byggnader och föremål för att rensa områden från en viss grupps kulturella referenser. FN har fördömt Daeshs handlingar som syftar till att förstöra kulturarv, exempelvis i säkerhetsrådets resolution (2017). När det gäller frågan om att inrätta säkra zoner eller skyddszoner för att skydda etniska och religiösa grupper vill utskottet påminna om betänkande 2017/18:UU14. Där konstaterade utskottet att det av erfarenhet har visat sig komplicerat att upprätthålla särskilda skyddade zoner för utsatta minoriteter och att det finns en risk att sådana zoner kan bli en dödsfälla för redan utsatta människor. Utskottets bedömning var vidare att en samsyn inom är nödvändig för ett trovärdigt beslut om att inrätta och med vapenmakt upprätthålla sådana skyddade zoner. En förutsättning vore vidare att länderna själva skulle efterfråga detta, vilket inte har gjorts. Utskottet står fast vid bedömningen ovan och hänvisar till de åtgärder för att förbättra minoriteters situation som har redovisats tidigare i betänkandet. Mot bakgrund av vad som anförs ovan avstyrker utskottet motionerna 2018/19:1364 (SD) yrkandena 11–14, 2018/19:1368 (SD), 2018/19:1380 (SD) yrkandena 2–5 och 7, 2018/19:2777 (KD) yrkande 10 och 2018/19:3089 (KD) yrkandena 4 och 8. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om mänskliga rättigheter och den kärntekniska överenskommelsen med . Jämför reservation 18 (KD). Skrivelsen beskriver hur rådet har behandlat frågan om den kärntekniska överenskommelsen och händelseutvecklingen efter beslut att ensidigt dra sig ur överenskommelsen. Vidare behandlar skrivelsen det möte om situationen i som hölls i rådet . I kommittémotion 2018/19:3089 av m.fl. (KD) yrkande 7 anser att tydligare borde står upp för mänskliga rättigheter i samband med den kärntekniska överenskommelsen med . Utskottet konstaterar att diskussionerna om i säkerhetsrådet – 2018 fokuserade på områdena icke-spridning och mänskliga rättigheter. Utskottet konstaterar även att det finns två parallellt löpande sanktionssystem i fråga om , ett kopplat till kärnteknisk verksamhet och ett kopplat till mänskliga rättigheter När det gäller icke-spridning följde rådet upp genomförandet av överenskommelsen om en gemensam övergripande handlingsplan, Joint Comprehensive Plan of Action (JCPOA), om kärntekniska program . Diskussioner fördes bl.a. om de iranska robotuppskjutningarna. Utskottet påminner om att de kärntekniska sanktionerna grundar sig i 1696 (2006) och ett antal resolutioner som följde därefter. Bakgrunden var misstankar om att byggde upp en kapacitet att utveckla kärnvapen. EU har genomfört säkerhetsrådets beslut samt självständigt infört ytterligare sanktioner. Överenskommelsen innebar att kraftigt begränsar sitt kärntekniska program och tillåter ingående inspektioner av i utbyte mot att vissa sanktioner suspenderades och vissa övriga sanktioner justerades. Detta reglerades sedan i 2231 (2015) och EU genomförde i linje med detta omfattande ändringar och suspenderingar av unionens kärntekniska sanktioner mot . Utskottet beklagar att meddelade att man avsåg att avträda JCPOA och ensidigt återinföra de sanktioner som tidigare lyfts med anledning av överenskommelsen. sanktioner återinfördes i ett första steg och i ett andra steg . Utskottet konstaterar att EU-länderna har hållit en gemensam linje i säkerhetsrådet i denna fråga som har inneburit att EU har beklagat det amerikanska utträdet och tydligt har stått fast vid överenskommelsen. EU har framfört att överenskommelsen är en väsentlig del i den globala ickespridningsarkitekturen, ett framgångsrikt exempel på en multilateral diplomati och betydelsefull för regional och global fred och säkerhet. EU har även beklagat att har återinfört sanktioner, och unionen har vidtagit åtgärder för att kunna upprätthålla de fördelar för som överenskommelsen innebär. Utskottet ställer sig bakom EU:s ståndpunkter, noterar att bedöms ha levt upp till genomförandet av överenskommelsen i de 13 senaste granskningsrapporterna och lyfter fram viktiga roll i sammanhanget. Utskottet ser med stor oro på uttalande om att inte uppfylla vissa delar av avtalet och framhåller vikten av att fortsätter att leva upp till avtalet och samtliga åtaganden som det innebär. Rådet behandlade även situationen för de mänskliga rättigheterna i som en följd av demonstrationer i landet /18. Utskottet konstaterar att situationen för de mänskliga rättigheterna i är mycket allvarlig. Personer som var minderåriga när de begick brott avrättas, offentliga avrättningar genomförs och personer dömda för brott som av FN inte klassificeras som ”mest allvarliga brott” avrättas. Tortyr och framtvingade erkännanden förekommer. Vidare respekteras inte yttrande- och pressfriheten, och mötes- och organisationsfriheten kränks. Försvarare av de mänskliga rättigheterna är särskilt utsatta för förföljelse och fängslas. Personer från religiösa och etniska minoriteter förföljs, kvinnors och barns rättigheter är eftersatta och kvinnor diskrimineras. Hbtq-personer diskrimineras och stigmatiseras. Vidare respekteras inte rättsstatens principer, och rättsväsendet är inte oberoende. Utskottet är djupt oroat över situationen för de mänskliga rättigheterna i och betonar vikten av att fullt ut respekterar och lever upp till de mänskliga rättigheterna. Det är enligt utskottet särskilt oroväckande att situationen för människorättsförsvarare fortsätter att försämras. Utskottet uppmanar regeringen att fortsätta att med skärpa framföra dessa budskap och verka för demokratisk förändring. Utskottet upprepar sitt ställningstagande att dödsstraffet är en kränkning av de mest grundläggande mänskliga rättigheterna. Dödsstraffet utgör ett oacceptabelt, omänskligt, grymt och oåterkalleligt straff som inte har någon plats i en modern rättsordning och rättsstat. Utskottet fördömer tillämpningen av dödsstraffet var det än tillämpas, inklusive i . Utskottet ser även med djup oro på roll i regionen och landets missilprogram och den destabiliserande inverkan detta har på regional och internationell fred och säkerhet. Utskottet delar regeringens bedömning att de mänskliga rättigheterna är relevanta för säkerhetsrådets mandat att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Utskottet anser liksom regeringen att det är viktigt att hålla isär frågan om situationen för mänskliga rättigheter i och frågan om genomförandet av den kärntekniska överenskommelsen men framhåller att situationen för de mänskliga rättigheterna alltjämt måste ha en framskjuten plats i den övergripande dialogen med . Utskottet välkomnar i sammanhanget att de sanktioner som finns mot när det gäller mänskliga rättigheter och som är självständigt beslutade av EU ligger fast. Mot bakgrund av det som anförs ovan avstyrker utskottet motion 2018/19:3089 (KD) yrkande 7. 2018/19:UU8UTSKOTTETS ÖVERVÄGANDEN Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om situationen i , bl.a. situationen för minoriteter. Jämför reservation 19 (SD) och 20 (KD). Skrivelsen beskriver situationen i , särskilt i delstaten , –2018. Skrivelsen tar även upp de frågor som drev i säkerhetsrådet i fråga om , vilka möten som ägde rum och vilka dokument rådet kunde enas om. anför i kommittémotion 2018/19:1379 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2 att och omvärlden inte bör vara för naiva i bedömningen av situationen i och att bör verka för att det ställs tydliga krav på när det gäller att efterleva FN- resolutioner, mänskliga rättigheter, politiska fångar, etniska konflikter och minoriteters ställning. Motionären föreslår vidare att regeringen bör intensifiera sina ansträngningar för att stödja karenfolkets strävanden efter ökad autonomi och mänskliga rättigheter samt för att uppmärksamma karenfolkets utsatta situation (yrkande 3). I yrkande 4 vill motionärerna att verkar för att den utsatta situationen för muslimska minoriteter uppmärksammas. framhåller i kommittémotion 2018/19:2777 av m.fl. (KD) yrkande 11 att inom ramen för FN bör agera för att den etniska utrensningen av rohingyer upphör. Utskottet konstaterar inledningsvis att situationen i staten är mycket oroande och att kränkningarna av rohingyernas mänskliga rättigheter fortsätter. Sedan en våldsvåg bröt ut har över 723 000 personer som tillhör folkgruppen rohingya flytt till enligt (). En stor del av dessa är kvinnor och barn. UNHCR har beskrivit krisen som en av de största och snabbast växande flyktingkriserna på flera årtionden. Utskottet konstaterar att tillträdet till Rakhine är begränsat, vilket gör att humanitärt bistånd har svårt att komma fram och att situationen är svårbedömd. Utskottet understryker vikten av tillträde till området för att kunna bistå människor i nöd. Utskottet vill även framhålla vikten av ett säkert, frivilligt och värdigt återvändande för flyktingarna. Utskottet noterar att situationen i var en viktig prioritering för som medlem i rådet och att en av huvudutmaningarna blev att göra frågan till en återkommande punkt på rådets dagordning. Utskottet konstaterar att situationen i Rakhine diskuterades i och att var drivande för att frågan skulle tas upp, liksom för det uttalande som antog . I uttalandet fördömde säkerhetsrådet våldet i Rakhine, uppmanade regeringen att upphöra med oproportionerlig våldsanvändning, uttryckte oro över de allvarliga kränkningarna av de mänskliga rättigheterna och begärde humanitärt tillträde och säkert flyktingåtervändande. Utskottet konstaterar att säkerhetsrådet genomförde en resa till och att ett pressuttalande antogs efter resan som bl.a. lyfter fram humanitärt tillträde till Rakhine, ett säkert, fritt och värdigt återvändande för dem som har drivits på flykt och ansvarsutkrävande för övergrepp och våld. utsåg vidare FN:s generalsekreterare ett FN-sändebud för , . Flera bedömare har beskrivit att övergreppen som begås i Rakhine kan utgöra fall av etnisk rensning och brott mot mänskligheten. presenterades en rapport av den som har etablerats av för mänskliga rättigheter. Rapporten innehöll uppgifter om att fall av de grövsta brotten inom internationell rätt hade konstaterats i , inklusive brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Rapporten framhöll även att militära ledares ansvar för folkmordet borde utredas. Vidare rekommenderades att situationen skulle hänskjutas till ICC. Utskottet uttrycker stor oro över rapporterna om övergrepp och kränkningar, beklagar att säkerhetsrådet inte har kunnat enas om någon resolution om situationen i och anser liksom regeringen att det är oacceptabelt att säkerhetsrådet inte har kunnat nå längre i frågan om ansvarsutkrävande. Utskottet vill framhålla att för att nå en långsiktig lösning på krisen behöver konfliktens grundorsaker hanteras. Utskottet konstaterar att utmaningarna när det gäller mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer är mycket stora och att det förekommer grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Väpnade strider pågår runt om i landet. Situationen när det gäller minoriteters rättigheter är en av de största utmaningarna för och roten till flera väpnade konflikter som i sin tur förvärrar kränkningarna av de mänskliga rättigheterna. Utskottet framhåller liksom i betänkande 2017/18:UU15 att frågor relaterade till autonomi för olika grupper måste hanteras i demokratiska former och inom ramen för en inkluderande fredsprocess. Mot bakgrund av det som anförs ovan avstyrker utskottet motionerna 2018/19:1379 (SD) yrkandena 1–4 och 2018/19:2777 (KD) yrkande 11. Utöver de yrkanden som behandlas tidigare i detta betänkande finns ett antal motioner som är föremål för förenklad motionsberedning enligt de riktlinjer som har fastslagit med anledning av betänkande 2005/06:RS3 och i enlighet med promemorian Förenklad motionsberedning –2022 som utrikesutskottet fastställde . Utskottet har vid en genomgång och beredning funnit att de motioner som återfinns i bilaga 2 inte kan vara aktuella för något tillkännagivande från . Efter denna behandling avstyrker ett enigt utskott de motioner som återfinns i bilagan. Utskottet har inga synpunkter på skrivelse 2018/19:104 utöver vad som framgår ovan och föreslår därmed att skrivelsen läggs till handlingarna. 1.Övergripande om säkerhetsrådet, reformer m.m., punkt 1 av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2903 av m.fl. (M) yrkande 17 i denna del och 2018/19:3091 av m.fl. (M) yrkande 1 i denna del och avslår motionerna 2018/19:723 av m.fl. (V) yrkandena 22 och 24, 2018/19:1366 av m.fl. (SD) yrkande 1, 2018/19:2777 av m.fl. (KD) yrkandena 12 och 17, 2018/19:2859 av m.fl. (C) yrkandena 6 och 15, 2018/19:3089 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3 samt 2018/19:3090 av m.fl. (C, L) yrkande 2 i denna del. bär det högsta ansvaret för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Genom sin världsomspännande medlemskrets har FN unika förutsättningar att samla världens länder till hållbara lösningar på många av vår tids globala utmaningar och problem. Den normbildning som har utvecklats inom FN är grundläggande för det internationella systemet. För ett jämförelsevis litet land som är denna normbildning, och i förlängningen en stark regelbaserad världsordning, av stor vikt för vår säkerhet. i är nu över, och det finns anledning att summera. I regeringens skrivelse utvärderas de två åren som icke-permanent medlem, inklusive två ordförandemånader. Tiden i säkerhetsrådet präglades av stora svårigheter i omvärlden, såsom mördandet i och kärnvapenutvecklingen i . Utrikesminister har själv sagt att säkerhetsrådet har tillkortakommanden som ett litet land inte alltid kan ta itu med, vilket skrivelsen också konstaterar. har varit passivt i frågan om . Vidare har säkerhetsrådet visat oförmåga att agera när det gäller situationen i , där den humanitära krisen har förvärrats och vi nu ser utländsk närvaro i form av rysk militär. Det var för oss moderater mycket viktigt att regeringen skulle ställa krav och driva frågan om ett reformerat FN. Utan sådana reformer kommer inte FN kunna sköta sitt grundläggande uppdrag. Tyvärr kan vi se att det inte har gjorts i den utsträckning som behövdes. Regeringen vågade heller inte ta tydlig ställning mot säkerhetsrådets medlemmar i frågor om kränkningar av mänskliga rättigheter. är det tydligt att det genom säkerhetsrådet finns möjligheter för att bidra på ett konstruktivt sätt. Vi välkomnar att regeringen fört upp ämnen som klimat och säkerhet samt kvinnors roll i fredsarbetet på dagordningen. Regeringen förtjänar också beröm för obrutna engagemang för . Vi behöver ett starkare FN som värnar om principen om skyldigheten att skydda. I yttersta fall kan detta även innefatta militära insatser. Civilbefolkningen är mer utsatt än någonsin i många konflikter. Därför behöver möjligheten till humanitär intervention utvecklas. Problemet är dock att vetomöjligheten i ofta i praktiken kan blockera ett nödvändigt ingripande; ett exempel var när tillsammans med och hindrade ett fördömande av våldet i . FN får inte heller ingripa i ett lands inre angelägenheter, såvida inte säkerhetsrådet beslutar att vidta åtgärder för att trygga freden och den internationella säkerheten. Den bristande kapaciteten inom FN-systemet att skydda befolkningen vid inomstatliga konflikter har synliggjorts då några av våra blodigaste konflikter i modern tid har utspelats trots FN:s närvaro på plats. Som skrivelsen visar har regeringen och utrikesminister varit mycket ambitiösa i sitt arbete i , men det är också uppenbart att arbetet tagit sin tid och krävt sina resurser. Självfallet går det inte att upprätthålla ett kvalitativt engagemang för alla händelser världen över. Men måste ändå ha förmåga att agera i flera forum . FN och säkerhetsrådet är, trots sina uppenbara begränsningar, ett viktigt och centralt forum. vill dock understryka vikten av att regeringen nu återigen lägger störst fokus på EU och vårt närområde. Detta är en avgörande prioritering i ett skede då Europasamarbetet och dess värdegrund utmanas både inifrån och utifrån. Särskilt viktigt är att slå vakt om goda kontakter i vårt naturliga närområde och med likasinnade: , , och . ska vara en konstruktiv kraft i Europasamarbetet som säkerställer att EU:s institutioner fokuserar på att lösa medlemsländernas gemensamma problem. Även EU:s gemensamma utrikespolitik bör fördjupas. 2.Övergripande om säkerhetsrådet, reformer m.m., punkt 1 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1366 av m.fl. (SD) yrkande 1 och avslår motionerna 2018/19:723 av m.fl. (V) yrkandena 22 och 24, 2018/19:2777 av m.fl. (KD) yrkandena 12 och 17, 2018/19:2859 av m.fl. (C) yrkandena 6 och 15, 2018/19:2903 av m.fl. (M) yrkande 17 i denna del, 2018/19:3089 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3, 2018/19:3090 av m.fl. (C, L) yrkande 2 i denna del och 2018/19:3091 av m.fl. (M) yrkande 1 i denna del. ser FN som den primära mekanismen för internationellt samarbete när det gäller fred och säkerhet och samverkan för demokrati och mänskliga fri- och rättigheter. FN har sedan organisationen grundades varit mellanstatlig och en nationernas förening som baseras på den grundläggande principen att alla dess medlemmar är fria och likvärdiga. Det är en princip som vill slå vakt om. är de grundläggande mänskliga rättigheterna som de definieras i FN:s allmänna förklaring den minsta gemensamma nämnaren, vilken vi anser att alla stater i alla situationer bör leva upp till. När dessa allvarligt kränks finner viförsvaret av mänskliga fri- och rättigheter överordnat suveränitetsprincipen. Historien har lärt oss att stater inte kan tillåtas obegränsat handlingsutrymme, inte ens demokratiska sådana. FN-samarbetet behövs därför för att garantera individens säkerhet mot övergrepp från repressiva regimer och för att verka för en positiv utveckling i fler länder. har därtill en viktig funktion att verka för fred och säkerhet och när så krävs utifrån ett brett mandat kunna besluta om fredsskapande och fredsbevarande insatser, även om det ska göras med stor försiktighet. 3.Övergripande om säkerhetsrådet, reformer m.m., punkt 1 (C, L) av (C), (L) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:3090 av m.fl. (C, L) yrkande 2 i denna del och avslår motionerna 2018/19:723 av m.fl. (V) yrkandena 22 och 24, 2018/19:1366 av m.fl. (SD) yrkande 1, 2018/19:2777 av m.fl. (KD) yrkandena 12 och 17, 2018/19:2859 av m.fl. (C) yrkandena 6 och 15, 2018/19:2903 av m.fl. (M) yrkande 17 i denna del, 2018/19:3089 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3 samt 2018/19:3091 av m.fl. (M) yrkande 1 i denna del. I skrivelsen beskrivs som en moraliskt högtstående stat vars principfasthet och värnande om folkrätt, internationell fred och säkerhet och internationellt samarbete har lett till framgångar i då var medlem. Vi har förståelse för att regeringen vill framhålla deltagande i säkerhetsrådet som en stor framgång och att har varit en medlem som aktivt har drivit viktiga frågor som gjort skillnad, men det är inte trovärdigt när regeringen på flera ställen framställer resolutioner som hade antagits oavsett om hade deltagit i säkerhetsrådet eller inte som en svensk framgång och ett svenskt mervärde. Snarare hade det varit häpnadsväckande om exempelvis inte hade gått med på att stödja ett undersökningsteam kring övergrepp av Daesh i . Vi hade också önskat lite mer av självkritik från regeringen, inte minst eftersom långsiktigt resultat saknas i flera av de frågor som har drivit. Det är just FN:s långsiktiga utmaningar som vi menar att regeringen borde ha fokuserat på under sitt ordförandeskap. En av de kanske mest akuta svårigheterna för FN är användandet av obstruerande veton av säkerhetsrådets permanenta medlemmar. Detta hindrar säkerhetsrådet från att anta resolutioner i akuta konflikter, exempelvis , och skadar trovärdigheten för FN som global aktör för fred och säkerhet. Det är brådskande med en reform av beslutsfattandet i säkerhetsrådet. Också regeringen uppmärksammar i sin skrivelse hur motsättningar i säkerhetsrådet och användandet av veton försvårar arbetet. Ur det perspektivet och ur perspektivet att regeringens utgångspunkt var att vilja bidra till att säkerhetsrådet tog ansvar för sin huvuduppgift att upprätthålla internationell fred och säkerhet beklagar vi att regeringen inte prioriterade att driva frågan om FN:s långsiktiga beslutsförhet och trovärdighet. Vi delar därmed också slutsatsen som drar, dvs. att regeringen tydligare också borde ha ifrågasatt de veton som lades. Vi tror också att risken för obstruerande veton hade minskat om det togs fram tydliga kriterier för när det ska finnas mandat att genomföra humanitära interventioner. Det saknas , vilket gör att varje enskilt fall ska upp till säkerhetsrådet för bedömning om huruvida ett humanitärt ingripande är rättfärdigt eller inte. Ur vårt perspektiv hade det varit önskvärt om regeringen hade drivit denna fråga. Det är en fråga om förutsägbarhet. Vi ser det också som anmärkningsvärt att regeringen inte tydligt försökt lyfta den svåra men centrala frågan om världssamfundets skyldighet att skydda liv när enskilda stater hotar att begå brott mot mänskligheten eller folkmord. ”Aldrig mer” ljöd budskapet över världen efter folkmordet i . Av det följde säkerhetsrådets skyldighet att skydda (Responsability to protect, R2P). Även om det är ännu ett ansvar som har fått dåligt rykte får det inte leda till att ansvaret för säkerhetsrådet att skydda i unika situationer upphör. Ansvaret och formerna är i stället viktiga att försöka utveckla, och detta borde ha prioriterats av under medlemskapet i säkerhetsrådet. Det går inte att utesluta att exempelvis folkmordet i hade kunnat förhindras om kriterier för humanitära interventioner redan hade funnits på plats, eller att det hade gått att hindra andra övergrepp i ett tidigare skede. Vi hade också gärna sett att regeringen hade drivit frågan om ansvarsutkrävande och ICC:s roll hårdare. ICC har en viktig roll för ansvarsutkrävande och för rätten till rättvisa, vilket är avgörande för en försoningsprocess där de som har utsatts för övergrepp och oförrätter får upprättelse. ledord i säkerhetsrådskampanjen var öppenhet och transparens. Så här i efterhand kan vi konstatera att processen och förankringen i inte var särskilt öppna och transparenta.