bet · H601JuU28 · 2019-06-11 00:00:00 — Eftersom signalspaning är en synnerligen känslig verksamhet ur integritetssynpunkt behöver ytterligare avgränsningar göras för att garantera att åtgärden är proportionerlig i förhållande till syftet. Enligt yrkande 3 samma motion bör regeringen därför återkomma med ett förslag som innebär att en förutsättning för att underrättelser från signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet ska få lämnas till Säkerhetspolisen och Nationella operativa avdelningen i även under pågående förundersökning är att underrättelserna begränsas till de allra grövsta brotten i aktuella lagar om hemliga tvångsmedel. Grovt terroristbrott, grovt sabotage och grov mordbrand är exempel på sådana kvalificerade brott. Enligt motionärerna innebär deras förslag en ytterligare avgränsning av i vilka fall underrättelser från signalspaning ska få lämnas även under pågående förundersökning. På så sätt kan kravet på proportionalitet garanteras. I kommittémotion 2018/19:2880 av m.fl. (M) yrkande 4 anförs att Säkerhetspolisen ska ges möjlighet att få underrättelseinformation parallellt med en pågående förundersökning. Enligt motionärerna behövs denna möjlighet för att Säkerhetspolisen ska ges bättre förutsättningar att säkra bevisning mot personer som gör sig skyldiga till terrorismrelaterad brottslighet. I kommittémotion 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkande 20 i denna del anförs att det är ytterst angeläget att se över möjligheterna för att delge underrättelseinformation till Säkerhetspolisen trots att en förundersökning har inletts. Motionärerna vill även se en utredning om att ska ges rätt att signalspana även när mottagare och avsändare finns i i vissa fall. Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat motionsyrkanden om att ska ges möjlighet att lämna underrättelseinformation till Säkerhetspolisens underrättelseverksamhet trots att en förundersökning har inletts, i betänkande 2017/18:JuU35 (s. 30 f.). Utskottet ansåg då att det pågående utredningsarbetet när det gäller signalspaning och pågående förundersökningar inte borde föregripas, varför motionerna avstyrktes. följde utskottet (rskr. 2017/18:390). Motionsyrkanden om en översyn eller omarbetning av de aktuella lagarna som reglerar signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet i syfte att stärka skyddet för den personliga integriteten har behandlats av försvarsutskottet vid ett flertal tillfällen, bl.a. i betänkande 2015/16:FöU5 (s. 8 f.). Utskottet anförde då att det inte framkommit några skäl för en annan uppfattning än att systemet för att värna den personliga integriteten vid signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet fungerar på det sätt som avsetts i lagar och förordningar, varför motionsyrkandet avstyrktes. följde utskottet (rskr. 2015/16:164). De nu föreslagna lagändringarna syftar i huvudsak till att Säkerhetspolisen och Nationella operativa avdelningen i ska ges tillgång till uppgifter från signalspaning parallellt med pågående förundersökningar. Därmed tillgodoses det behov polisen har av uppgifter från signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet även när en förundersökning pågår för att kunna förebygga, förhindra och upptäcka t.ex. brottslig verksamhet som innefattar terroristbrott. Förslagen bedöms enligt utskottet påtagligt kunna förbättra polisens förmåga att identifiera och motverka hot mot säkerhet. Förslagen har sin bakgrund i en politisk överenskommelse om åtgärder mot terrorism som , , , , och ingick . Utskottet, som välkomnar lagförslagen, finner att den föreslagna lagstiftningen är väl avvägd och att mot bakgrund av det anförda bör bifalla regeringens lagförslag. Därmed avstyrks motion 2018/19:3075 (V) yrkande 1. Mot denna bakgrund finns det enligt utskottet inte anledning att vidta sådana åtgärder i syfte att begränsa möjligheterna till signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet som efterfrågas i motion 2018/19:3075 (V) yrkandena 2 och 3. Utskottet avstyrker därför motionen. Slutligen får motionsyrkandena om att Säkerhetspolisen ska ges möjlighet att få underrättelseinformation parallellt med en pågående förundersökning anses vara i huvudsak tillgodosedda med anledning av lagförslagen i propositionen. Utskottet avstyrker därmed även motionerna 2018/19:2880 (M) yrkande 4 och 2018/19:134 (SD) yrkande 20 i denna del. Polisens tillgång till underrättelser från , punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. 2018/19:3075 av m.fl. (V) yrkande 1 och avslår proposition 2018/19:96 punkterna 1–3. Jag ser med stor oro på den utveckling som skett och som lett till att vi börjar närma oss ett övervakningssamhälle. Hänsyn till frågor som personlig integritet och mänskliga rättigheter får gång på gång stå tillbaka. Varje inskränkning har motiverats utifrån skenbart goda syften som effektivare brottsbekämpning och ett generellt ökat skydd för invånarna. Sammantaget framstår dock helheten av snart två decenniers skärpta lagar när det gäller t.ex. kamerabevakning, hemliga tvångsmedel, signalspaning, utlänningskontroll och åtgärder i syfte att hindra terrorism som illavarslande. Varje inskränkning som godtas tenderar att bana väg för ännu fler och mer ingripande skärpningar. Argument i stil med att den som har rent samvete inte har något att frukta riskerar att bli urvattnade floskler ju fler inskränkningar av den personliga integriteten som accepteras. Konsekvenserna för samhällsklimatet och demokratin på lång sikt är svåra att överblicka. Enligt min mening måste samtliga redan genomförda, föreslagna och kommande åtgärder som syftar till att bekämpa terrorism och våldsbejakande extremism bedömas som en helhet. Frågan är om dessa åtgärder sammantaget är proportionella i förhållande till syftet och om de är effektiva för att uppnå målet. Jag har varit kritisk till signalspaning som företeelse (mot. 2006/07:Fö2, mot. 2013/14:Fö4 och mot. 2016/17:3570), då det är grundläggande i ett demokratiskt samhälle att upprätthålla en tydlig rågång mellan militär och polis. Jag anser vidare att principen måste vara att massavlyssning utan konkret brottsmisstanke inte ska få förekomma. Den nuvarande lagen (2008:717) om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet har gett tillgång till all nättrafik där sändare och mottagare inte befinner sig i . gavs endast undantag för militära hot, och hade endast möjlighet att avlyssna signaler som går genom luften. Ändringarna i lagen innebar tydliga steg mot ett övervakningssamhälle. Invändningarna gör sig gällande även . Jag anser därför att bör avslå det nu aktuella lagförslaget. Översyn av aktuella lagar som reglerar signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:3075 av m.fl. (V) yrkandena 2 och 3. Jag står fast vid bedömningen att massavlyssning utan konkret misstanke om brott inte är rimlig. De aktuella lagar som reglerar signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet bör därför omarbetas. Regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som bygger på att signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet som huvudregel endast får ske vid misstanke om brott. Den aktuella brottsutvecklingen där internet och mobiltelefoner i allt större utsträckning används som brottsverktyg kan innebära att uppgifter från underrättelseverksamhet inte kan tas emot av polisen när det gäller förestående grova brott kopplade till ärenden där förundersökningar pågår. Polisen kan t.ex. inte fortsätta att ta emot underrättelser för att kartlägga ett grovt kriminellt nätverk om det pågår en förundersökning om ett enskilt brott som någon i nätverket är inblandad i. Detta är problematiskt i de fall det handlar om förestående grova brott som kan leda till stora skador för allmänheten. Eftersom signalspaning är en synnerligen känslig verksamhet ur integritetssynpunkt måste en noggrann proportionalitetsbedömning göras. Det är bra att regeringen föreslår att de aktuella underrättelserna inte ska få användas i förundersökningar och att de utredare som ansvarar för förundersökningen inte ska få tillgång till uppgifterna. Jag anser dock att ytterligare avgränsningar behövs för att garantera att åtgärden är proportionerlig i förhållande till syftet. Regeringen bör därför återkomma med ett förslag som innebär att underrättelser från signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet ska få lämnas till Säkerhetspolisen och Nationella operativa avdelningen i även under pågående förundersökningar enbart när de gäller de allra grövsta brotten i aktuella lagar om hemliga tvångsmedel. Begränsningen innebär att det ska vara fråga om mycket grova brott för att underrättelserna ska få lämnas till polisen även under pågående förundersökning. På så sätt anser jag att kravet på proportionalitet kan garanteras. Säkerhetspolisens tillgång till underrättelser från , punkt 3 (M) (M), (M) och (M) anför: Vi vill, i likhet med motionärerna i motion 2018/19:2880 yrkande 4 (M) från den allmänna motionstiden, att Säkerhetspolisen ska ges möjlighet att få underrättelseinformation från signalspaning parallellt med en pågående förundersökning i fråga om en viss person. Med hänsyn till det nu aktuella lagförslaget, som bl.a. innebär att Säkerhetspolisen kan bestämma inriktningen av signalspaning och ta emot underrättelser med inhämtade uppgifter även om det pågår en förundersökning, saknas det dock skäl för oss att nu reservera oss till förmån för motionen. Säkerhetspolisens tillgång till underrättelser från , punkt 3 (SD) (SD), (SD) och (SD) anför: Vi vill, i likhet med motionärerna i motion 2018/19:134 yrkande 20 i denna del (SD) från den allmänna motionstiden, att möjligheterna för att delge underrättelseinformation till Säkerhetspolisens underrättelseverksamhet trots att en förundersökning har inletts ses över. Med hänsyn till det nu aktuella lagförslaget, som bl.a. innebär att Säkerhetspolisen kan bestämma inriktningen av signalspaning och ta emot underrättelser med inhämtade uppgifter även om det pågår en förundersökning, saknas det dock skäl för oss att nu reservera oss till förmån för motionen. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2018/19:96 Polisens tillgång till underrättelser från : 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om förbud mot användning av vissa uppgifter för att utreda brott. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder. 2018/19:3075 av m.fl. (V): 1.Riksdagen avslår regeringens proposition 2018/19:96. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som bygger på att signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet som huvudregel får utföras vid misstanke om brott och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med ett förslag om att underrättelser från signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet ska få meddelas Säkerhetspolisen och Nationella operativa avdelningen i även under pågående förundersökning enbart när de gäller de allra grövsta brotten i aktuella lagar om hemliga tvångsmedel och tillkännager detta för regeringen. Motioner från allmänna motionstiden /19 2018/19:134 av m.fl. (SD): 20.1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om hemlig dataavläsning och signalspaning och tillkännager detta för regeringen. Förslaget behandlas i den del som avser signalspaning 2018/19:2880 av m.fl. (M): 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att Säkerhetspolisen ska ha möjlighet att få underrättelseinformation från signalspaning parallellt med en pågående förundersökning och tillkännager detta för regeringen. Det är grundläggande i ett demokratiskt samhälle att upprätthålla en tydlig rågång mellan militär och polis. har på goda grunder länge varit kritiskt till utformningen av FRA-lagen. Jag behöver inte påminna en socialdemokratisk regering om 1931, där fem personer sköts ihjäl av militär som stod under polisens befäl. Det finns många anledningar till att militär och polis inte ska dela arbetsuppgifter. Militär ska sköta rikets säkerhet utanför landets gränser och polisen säkerheten innanför gränserna. Låt oss hålla den definitionen tydlig. Polisen har efter terroristattacken möjlighet att ta hjälp av militär under polisiärt befäl. Även vid detta beslut var kritiskt. Det är inte, fru talman, för att jag är överdrivet historiskt intresserad som jag blickar så mycket bakåt utan för att vi i vår samtid måste se lagstiftningen i en större kontext. Det är också därför jag yrkar avslag på regeringens proposition. När vi som lagstiftande församling ändrar lagen måste det finnas med ett helhetstänk. Den här lagändringen, som ska ge polisen tillgång till underrättelser från , , är en del av den terroröverenskommelse som nästan alla partier ingår i. har konsekvent varit kritiskt till den lagstiftning som har utkommit från denna överenskommelse: från lagen om resande och finansiering av terrororganisationer, som har varit svåranvänd i domstol och som har resulterat i ganska få fällande domar, till förslaget om deltagande i och samröre med terrororganisationer, som Lagrådet på ett poetiskt juridiskt sätt sågade jäms med fotknölarna. Det kommer att komma förslag om dataavläsning - hujedamej! Polisens tillgång till underrättelser från Förslaget som ligger på bord handlar om förändring i hur militär underrättelse ska kunna delas mellan FRA och polisen. Lagen har fungerat så att om FRA visste att en person har ett motiv att skada och polisen var samma person på spåren och misstänkte personen för brott kunde inte FRA och polisen dela denna information med varandra. Det förslag som vi nu debatterar innebär en förändring, nämligen att och Nationella operativa avdelningen, hos polisen, ska kunna ta del av underrättelse från FRA även om det pågår en förundersökning. Uppgifterna får dock inte användas för att utreda brott utan för att stoppa eventuell brottslighet. Vad i stället skulle vilja se är att och ska kunna bestämma inriktning av signalspaningen och ta emot underrättelse med inhämtade uppgifter även om det pågår en förundersökning - under förutsättning att underrättelserna som får tas emot begränsas till de allra grövsta brotten, som grovt terroristbrott, grovt sabotage och så vidare. föreslår alltså ytterligare avgränsning av i vilka fall underrättelser från signalspaning ska få meddelas även under pågående förundersökning. Med denna avgränsning anser vi att proportionaliteten behålls, och risken i olika former av militär avlyssning avgränsas avsevärt. Det här är en svår fråga. Den är teknisk, och den handlar om säkerhetsfrågor på en mycket hög nivå. anser ändå att det finns en rimlighet i att polisen får tillgång till uppgifter som FRA har men att det behövs en avgränsning till att enbart gälla de grövsta brotten. Så tror vi att balansgången mellan den yttre och den inre säkerheten och mellan våra yttre myndigheter och våra inre myndigheter kommer att få den rågång som vi efterfrågar. Det här är en stor förändring, en förändring som är efterlängtad av men som utmanar den personliga integriteten. Därför yrkar jag avslag på propositionen och bifall till reservation 1. Inledningsvis vill jag självklart yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. Polis, säkerhetstjänst och försvarsmakt besitter olika typer av förmågor som krävs för att bevaka rikets säkerhet, motverka hot och bekämpa allvarlig brottslighet. Man besitter kompetenser och förmågor som måste behandlas med oerhört stor vaksamhet och varsamhet. Det handlar till exempel om våldsmonopolet. Men det handlar också om, som i det här fallet, signalspaning och olika typer av underrättelseinformation som faktiskt måste beaktas ur ett integritetsperspektiv. beskriver i sitt anförande dessa svåra avvägningar. Jag tror att alla vi i den här salen känner att vi ibland behöver ta ett helhetsgrepp, ta två steg tillbaka och se vad de totala sammanlagda besluten har inneburit för de integritetsaspekter som är så viktiga i ett rättssamhälle. I det här fallet har regeringen tagit fram ett lagförslag - under stor vånda, kan man säga. Det är svår juridisk materia. I överenskommelsen mellan partierna uppfattade vi att vi behövde vässa våra instrument mot de nya hot som finns i vårt samhälle och i vår värld. Svensk signalspaning är i absolut världsklass. Det vet vi alla. Den har tjänat oss väl sedan dagar. Hoten är kanske inte i första hand desamma nu som de var då med personer som trycker på knappar. De hot som oftast riktas mot vårt samhälles grundfundament finns på andra sätt och kan spåras med digitala medier och digitala avtryck på ett annat sätt . har vi i andra delar blivit blinda på grund av olika typer av begränsningar i underrättelseinformationen, inte minst för polisens räkning. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Polisens tillgång till underrättelser från Det finns en gedigen avvägning att göra i lagstiftningen. Vi i utskottsmajoriteten upplever att vi har försökt att göra denna avvägning. Det handlar om tillsyn och var gränsdragningen ska göras. Men om vi ska vässa instrumenten och inte nöja oss med hur det var tidigare behöver vi ta ett steg framåt, och det har vi gjort i och med lagförslaget. Det innebär att man inte behöver avbryta signalspaningen i samband med att en förundersökning inleds eftersom det fortfarande kan finnas ett pågående hot. Men det finns rättssäkerhetsaspekter, och det är vi väl medvetna om. Är det något vi behöver bevaka framöver är det naturligtvis hur utfallen ser ut i domar, konventioner och internationella prövningar som kan göras på den typen av ärenden. Det här är oerhört komplicerade frågor, och vi kommer inte att se hur detta slår ut förrän vi har haft ett antal testade fall. kan man säga att frukterna av denna typ av arbete, underrättelseinformation, kanske inte riktigt kommer till allmänhetens kännedom. Det gör att vi ibland inte känner en tacksamhet inför funktionerna som bara finns i det dolda. Den typen av arbete som kommer att utföras med den nya lagen kommer säkerligen att hindra terrorverksamhet och förhindra grov organiserad brottslighet på olika sätt, inte så att det går så långt som till fällande dom men för det som är Säpos huvudjobb, nämligen att i preventivt syfte förhindra verksamhet som kan skada landet. Avvägningen är inte minst historiskt kopplad. Det är komplicerat med en försvarsmakt och en militär resurs som griper in i det civila samhällets rättskipning. Men jag tror att vi också har kunnat se att vårt samhälle är för litet och utmaningarna för stora för att gränsdragningarna ska vara så definitiva. Vi kan i samband med skogsbränder och oljebekämpning se att det är helt naturligt att militären i vissa sammanhang kan samarbeta med det civila samhället. När det gäller dessa uppgifter sker i viss utsträckning ett samarbete. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet, och jag hoppas att lagen blir bra . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .)