bet · H601SfU16 · 2019-04-03 00:00:00 — I kommittémotion 2018/19:1120 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 3 ett tillkännagivande om att avskaffa EBO-lagstiftningen. Motionärerna anför bl.a. att möjligheten till eget boende försvårar integrationen och att vissa kommuner har svårt att upprätthålla det kommunala ansvaret. Även i motion 2018/19:329 av (SD) begärs ett tillkännagivande om detta. I kommittémotion 2018/19:2990 av m.fl. (SD) yrkande 16 begärs ett tillkännagivande om att avskaffa regleringen av eget boende i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Motionärerna anför att möjligheten för asylsökande att själva ordna sitt boende måste avskaffas helt eller regleras så att hårt ansatta kommuner kan undantas. m.fl. (C) begär i kommittémotion 2018/19:2839 yrkande 9 ett tillkännagivande om att se över möjligheten att införa en social prövning i de fall asylsökande ordnar sitt eget boende (EBO). m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2018/19:2768 yrkande 22 ett tillkännagivande om att EBO-lagen bör ses över och att ekonomiska styrmedel bör användas på lämpligt sätt. Motionärerna anför att den som ordnar sitt eget boende ska kunna uppvisa ett trovärdigt och värdigt boende i den kommun han eller hon vill bosätta sig i för . Detta bör vara ett villkor för att kunna erhålla dagersättning. I partimotion 2018/19:2923 av m.fl. (L) yrkande 32 begärs ett tillkännagivande om att reformera EBO-lagstiftningen. Enligt motionärerna är det tydligt att det nuvarande systemet har bidragit till många problem och att EBO måste reformeras. I vissa kommuner bör antalet personer som använder sig av EBO begränsas men ibland behövs också ett EBO-stopp. Även i kommittémotion 2018/19:2922 av m.fl. (L) yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om detta. Vidare begärs i yrkande 20 ett tillkännagivande om boenden för asylsökande. Det behövs en effektivare statlig organisation och fler långsiktiga anläggningsboenden till rimligt pris. I motion 2018/19:491 av (L) begärs ett tillkännagivande om att utreda och ersätta möjligheten för asylsökande till eget boende (EBO) med värdigt eget boende (VEBO). Motionären anför att EBO-systemet måste bli socialt hållbart. (S) begär i motion 2018/19:622 ett tillkännagivande om att förbättra situationen för nyanlända flyktingar genom att avskaffa EBO och införa ett s.k. värdigt eget boende. Den asylsökandes adress ska kontrolleras innan en utflyttning genomförs så att adressen verkligen finns, det inte är ett svartkontrakt, bostaden inte är trångbodd och barn inte riskerar att fara illa. I motion 2018/19:1960 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om att avveckla EBO-lagen. Motionärerna anför att EBO-lagen är ett hinder för integration och bör ersättas med ett nytt system som motverkar segregation och gynnar integration. I motion 2018/19:2142 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om en trygg integration med reformerad EBO-lagstiftning. Motionärerna anför att den som väljer eget boende måste ha en bostad av lämplig storlek för det antal personer som ska bo där för få dagersättning. Detta bör gälla oavsett i vilket bostadsområde personen bosätter sig. Asylboende och utsatta grupper I kommittémotion 2018/19:2990 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 19 ett tillkännagivande om ökad säkerhet för särskilt utsatta religiösa, etniska och sexuella minoriteter på asylboenden. Motionärerna anför att särskild hänsyn bör tas vid boendeplacering av minoritetsgrupper, samt att det vid hot- och våldssituationer ska vara gärningspersonerna som omgående omplaceras eller sätts i förvar. Vidare begärs i yrkande 18 ett tillkännagivande om att utreda om det är möjligt att hålla asylsökande ersättningsskyldiga för skador på boenden. I kommittémotion 2018/19:2843 av m.fl. (C) begärs i yrkande 28 ett tillkännagivande om att ska ha ett tydligt jämställdhetsperspektiv i flyktingmottagande och asylprocesser. Vidare begärs i yrkande 30 ett tillkännagivande om att verka för ett utökat uppdrag till att med ett jämställdhetsperspektiv förbättra boendetryggheten för asylsökande under deras väntan på beslut. m.fl. (V) begär i kommittémotion 2018/19:756 yrkande 3 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag på hur kompetensen i jämställdhets- och hbtq-frågor ska säkerställas på asylboenden. I kommittémotion 2018/19:2915 av m.fl. (KD) yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om att uppdra åt att rikta särskild uppmärksamhet mot utsatta grupper på asylboenden, såsom kvinnor, hbtq-personer och konvertiter. m.fl. (L) begär i partimotion 2018/19:2597 yrkande 19 ett tillkännagivande om tryggheten på asylboenden för hbtq-personer. Motionärerna anför att om en persons säkerhet inte kan garanteras på grund av att andra inte accepterar personens sexuella läggning eller könsuttryck är det den som hotar som ska flyttas. m.fl. (L) begär i kommittémotion 2018/19:2922 yrkande 16 ett tillkännagivande om att tryggheten för alla på asylboenden inklusive flickor, kvinnor, hbtq-personer samt religiösa minoriteter måste förbättras oavsett vem som driver boendet. I motion 2018/19:483 av och (båda L) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att hbtq-certifiera asylboenden. Vidare begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om att utreda ifall hbtq-personer bör placeras i särskilda asylboenden. I motion 2018/19:516 av och (båda L) begärs tillkännagivanden om att särskilda asylboenden för utsatta kvinnor bör upphandlas (yrkande 3) och om att kvinnors säkerhet måste prioriteras på asylboenden (yrkande 4). och (båda L) begär i motion 2018/19:523 yrkande 2 ett tillkännagivande om information på asylboenden. Motionärerna anför att och privata boendeaktörer ska ta ansvar för att informera var individer utsatta för våld eller annat förtryck kan vända sig. Vidare begärs i yrkande 3 ett tillkännagivande om att principen bör vara att det är den som mobbar, diskriminerar eller förtrycker som ska flyttas från asylboenden och inte den som blir mobbad, diskriminerad eller förtryckt. I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att både privat och offentligt styrda asylboenden ska ha handlingsplaner för hur man säkerställer kvinnors samt sexuella och religiösa minoriteters trygghet på asylboenden. I samma motion begärs tillkännagivanden om att privat styrda asylboenden genom avtal ska förpliktigas att skydda asylsökande från diskriminering, mobbning och förtryck från andra (yrkande 5), att en utredning ska tillsättas för att se hur kvinnors och minoriteters rättigheter och boendesituation i asylboenden kan stärkas (yrkande 6) och om att utreda om det behövs särskilda boenden för hbtq-personer (yrkande 8). Vidare begärs ett tillkännagivande om att asylboenden ska ha boendestödjare för att stötta asylsökande och ge tips och råd för hur man ska ta sig in i det svenska samhället (yrkande 9). Den nuvarande ordningen vad gäller mottagandet av asylsökande har inneburit att ett begränsat antal kommuner har tagit ett stort ansvar för mottagandet av asylsökande och nyanlända invandrare. Det nuvarande systemet innebär också att organiseringen av mottagandet i hög grad sker gentemot sektorer och enskilda myndigheter, vilket försvårar möjligheterna till effektiv dialog och samverkan mellan staten och kommunsektorn. Det saknas ett helhetsperspektiv. Mot den bakgrunden välkomnar utskottet betänkande Ett ordnat mottagande – gemensamt ansvar för snabb etablering eller återvändande (SOU 2018:22). Uppdraget har varit brett och utredningen presenterar förslag på en rad områden. Bland annat föreslås åtgärder för att motverka att asylsökande passiviseras genom att resurser och insatser koncentreras till ett tidigt skede i asylprocessen. Det finns även förslag om att inrätta statliga ankomstcenter med syftet att möjliggöra en tydligare styrning och skapa ordning och reda i mottagandet, liksom om lokal förankring i tidiga insatser genom att kommunerna ges huvudansvar för t.ex. samhällsinformation, språkundervisning och kunskap om den svenska arbetsmarknaden. Det föreslås vidare att nuvarande ersättningssystem till kommunsektorn ersätts med ett nytt system som i hög utsträckning bygger på schablonersättningar som betalas ut utan ansökan. Utskottet anser att det saknas skäl att föregripa resultatet av regeringens beredning av dessa förslag. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2018/19:2921 (M) yrkandena 39–42, 2018/19:2990 (SD) yrkandena 10 och 18, 2018/19:756 (V) yrkandena 1, 26 och 27, 2018/19:2768 (KD) yrkandena 7 och 9, 2018/19:2915 (KD) yrkande 27, 2018/19:2922 (L) yrkande 17 och 2018/19:2300 (MP) yrkande 5. I ett flertal motioner tas frågan om eget boende upp. Utskottet anser i likhet med vad som påtalas i flera av motionerna att möjligheten för de asylsökande att själva ordna sitt boende har ett flertal nackdelar, t.ex. försämrade möjligheter för den enskilde att delta i tidiga insatser, trångboddhet samt ökad segregation. Dessa effekter har varit tydligast i vissa kommuner med socioekonomiska utmaningar. har i sitt utredningsbetänkande föreslagit en tydlig begränsning av möjligheten till eget boende, bl.a. att en prövning av boendet ska säkerställa att det är socialt hållbart. Vidare har regeringen tagit fram den kompletterande promemorian Ett socialt hållbart eget boende för asylsökande. I promemorian föreslås att en asylsökande som under asylprocessen ordnar eget boende i ett område med socioekonomiska utmaningar inte ska ha rätt till dagersättning. Utskottet välkomnar att regeringen i promemorian anger att det framstår som angeläget att det skyndsamt läggs fram ett förslag som begränsar de negativa sociala konsekvenserna som kan uppstå då asylsökande väljer att ordna eget boende i vissa bostadsområden med socioekonomiska utmaningar. En proposition är aviserad till . Vidare anges i den sakpolitiska överenskommelse som ingicks mellan Socialdemokraterna, att förslagen som presenteras i promemorian bör genomföras. Med hänsyn till detta finns det enligt utskottets mening inte skäl för att nu göra ett tillkännagivande till regeringen om att avskaffa eller förändra den nuvarande ordningen med eget boende. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2018/19:2918 (M) yrkande 5, 2018/19:1120 (SD) yrkande 3, 2018/19:2990 (SD) yrkande 16, 2018/19:329 (SD), 2018/19:2839 (C) yrkande 9, 2018/19:2768 (KD) yrkande 22, 2018/19:2922 (L) yrkandena 19 och 20, 2018/19:2923 (L) yrkande 32, 2018/19:491 (L) 2018/19:622 (S), 2018/19:1960 (S) och 2018/19:2142 (S). I några motioner tas frågan upp om att utreda möjligheten att införa ett system där asylsökandes tillgångar används för att bekosta asylmottagandet. Utskottet noterar att justitie- och migrationsministern (S) i sitt svar på en skriftlig fråga (fr. 2015/16:656) anger att en asylsökande enligt nu gällande bestämmelser har rätt till bistånd för sin dagliga livsföring endast om han eller hon saknar egna medel. Den som har inkomst av förvärvsarbete eller som har annan inkomst eller egna tillgångar och som har logi på en förläggning ska betala ett skäligt belopp som ersättning till . Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att det saknas skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av motionerna 2018/19:2990 (SD) yrkande 13 och 2018/19:34 (SD), varför de avstyrks. I flera av motionerna efterlyses förbättringar av tryggheten i asylboenden. Det gäller allt från information till att den som mobbar och diskriminerar en medboende ska tvingas flytta från boendet. Det handlar också om tryggheten för vissa utsatta grupper, t.ex. kvinnor, religiösa minoriteter och hbtq-personer. Tryggheten för dem som bor i ett asylboende är väsentlig och enligt utskottets mening mycket viktig. har en skyldighet att bedöma om en asylsökande har särskilda mottagandebehov eller är i behov av särskilda förfarandegarantier (särskilda behov). Det framgår av det omarbetade mottagningsdirektivet (2013/33/EU) och asylprocedurdirektivet (2013/32/EU). har ett antal s.k. trygghetsboenden. Dessa är inte avsedda för någon specifik grupp människor utan det är bedömningen av en enskild persons behov som avgör om individen kvalificerar sig för ett sådant boende. Vidare framgår av årsredovisning 2018 att myndigheten har arbetat med frågor om likvärdig behandling, bl.a. inom ramen för uppdraget som rör jämställdhetsintegrering. fattade beslut om en handlingsplan för likvärdig behandling –2020. Verket samverkar även särskilt med , och i myndighetsövergripande nätverk. Syftet är bl.a. att utarbeta en treårig plan för att formulera rutiner och metoder för att upptäcka våldsutsatthet och våldsutövande, förbättra informationen till målgruppen och stärka stödet till personal som möter utsatta individer. ingår även i ett projekt som drivs av Röda Korset i flera europeiska länder för förbättrad upptäckt av könsrelaterat våld. Enligt utskottets mening är det viktigt att alla asylsökande får del av boenderegler och annan väsentlig information och att de boende respekterar varandra och visar hänsyn oavsett religion, kultur eller sexuell läggning. Utskottet, som utgår från att regeringen noga följer frågan, ser mot bakgrund av det anförda inte skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av motionerna 2018/19:2990 (SD) yrkande 19, 2018/19:2843 (C) yrkandena 28 och 30, 2018/19:756 (V) yrkande 3, 2018/19:2915 (KD) yrkande 14, 2018/19:2597 (L) yrkande 19, 2018/19:2922 (L) yrkande 16, 2018/19:483 (L) yrkandena 2 och 4, 2018/19:516 (L) yrkandena 3 och 4 och 2018/19:523 (L) yrkandena 2–6, 8 och 9. Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. direktavvisning, verkställighet, förvar, kontrollåtgärder och återvändandeavtal. Jämför reservation 44 (M), 45 (SD) och 46 (V). Beslut om avvisning i första instans får inte fattas senare än efter det att den första ansökan om uppehållstillstånd gjorts efter ankomsten till (8 kap. 5 § UtlL). För beslut som fattas senare är beteckningen utvisning. Enligt 8 kap. 2 § UtlL får en utlänning som inte är EES-medborgare avvisas bl.a. om han eller hon saknar pass eller visering när det krävs, när han eller hon är undantagen från kravet på visering men inte har för avsikt att lämna efter att den viseringsfria tiden har löpt ut eller om han eller hon vid inresan undviker att lämna begärda uppgifter, medvetet lämnar oriktiga uppgifter som är av betydelse för rätten att resa in i eller medvetet förtiger någon omständighet som är av betydelse för rättigheten. En utlänning som inte är EES-medborgare får också avvisas bl.a. om det kan antas att han eller hon kommer att sakna tillräckliga medel för vistelsen i , under vistelsen i inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt eller kommer att bedriva verksamhet som kräver arbetstillstånd, utan att ha ett sådant tillstånd, eller på grund av tidigare frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i eller i övrigt kan antas komma att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet (8 kap. 3 § UtlL). En utlänning som inte är EES-medborgare får utvisas om han eller hon uppehåller sig här men saknar pass eller de tillstånd som krävs för att få uppehålla sig i landet (8 kap. 6 § UtlL). När en fråga om avvisning eller utvisning prövas ska hänsyn tas till om utlänningen på grund av bestämmelserna i 12 kap. inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att beslutet verkställs (8 kap. 7 §). Enligt 12 kap. 22 § UtlL upphör ett beslut om avvisning eller utvisning som inte har meddelats av allmän domstol att gälla efter att beslutet vann laga kraft. Om beslutet har förenats med ett förbud mot att återvända till med längre giltighetstid upphör beslutet om avvisning eller utvisning att gälla först när tiden för återreseförbudet går ut. Enligt 8 kap. 21 § UtlL ska ett beslut om avvisning eller utvisning innehålla en tidsfrist inom vilken utlänningen frivilligt ska lämna landet. Tidsfristen är om utlänningen avvisas och om utlänningen utvisas. Om det finns särskilda skäl får en längre tidsfrist bestämmas. I vissa fall ska en tidsfrist för frivillig avresa inte bestämmas, bl.a. om det finns risk för att utlänningen avviker. I ett beslut om avvisning eller utvisning som innehåller en tidsfrist för frivillig avresa ska utlänningen upplysas om att ett återreseförbud kan meddelas om han eller hon inte lämnat landet i enlighet med beslutet senast när tidsfristen löper ut. Tidsfristen för frivillig avresa börjar löpa när beslutet om avvisning eller utvisning vunnit laga kraft eller när utlänningen förklarat sig nöjd med beslutet (8 kap. 22 § UtlL). Om det inte finns förutsättningar att meddela en tidsfrist för frivillig avresa ska beslut om avvisning och beslut om avvisning eller utvisning förenas med ett återreseförbud, om inte särskilda skäl som kan hänföras till utlänningens personliga förhållanden talar mot att ett sådant förbud meddelas. Tiden för återreseförbud ska bestämmas till högst (8 kap. 23 och 24 §§ UtlL). Om utlänningen utgör ett allvarligt hot mot allmän ordning och säkerhet får det dock bestämmas . Omedelbar verkställighet och prövning av verkställighetshinder får förordna att verkets beslut om avvisning får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft (avvisning med omedelbar verkställighet) om en asylansökan kan anses uppenbart ogrundad, dvs. om de uppgifter som utlänningen åberopar saknar betydelse för prövningen av ansökan eller om uppgifterna saknar tillförlitlighet (8 kap. 19 § UtlL). Ett beslut om avvisning eller utvisning ska verkställas genom att utlänningen sänds till det land eller, om flera länder angetts, till något av de länder som anges i , migrationsdomstolens eller Migrationsöverdomstolens beslut. Det är oftast det land där utlänningen är medborgare. En utlänning som ska avvisas eller utvisas får alltid sändas till ett land om utlänningen visar att mottagande kan ske i det landet (12 kap. 4 § UtlL). Om en utlänning har ansökt om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas innan ansökan har prövats och avslagits genom ett beslut som vunnit laga kraft. Undantag får dock göras vid omedelbar verkställighet eller utvisning på grund av brott (12 kap. 8 a § första stycket UtlL). får lämna över ett ärende för verkställighet till om den som ska avvisas eller utvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan polisens medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet (12 kap. 14 § UtlL). är verkställande myndighet vid ny verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning, och myndigheten ska kunna återlämna ett ärende om verkställighet till om verket samtycker till det (10 kap. 13 § och 12 kap. 14 § UtlL). Av 12 kap. 18 § UtlL framgår att självmant (ex officio) ska bedöma om det finns ett verkställighetshinder. Om det i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns ett hinder mot verkställighet enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 §, (bl.a. risk för att straffas med döden eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, eller risk att utsättas för förföljelse), det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen, eller det finns medicinska hinder eller någon annan särskild anledning att beslutet inte bör verkställas, får bevilja permanent uppehållstillstånd och, om hindret endast är tillfälligt, bevilja tidsbegränsat uppehållstillstånd. En utlänning får dock sändas till ett sådant land som anges under 1 om det inte är möjligt att verkställa av- eller utvisningen till något annat land och utlänningen genom ett synnerligen grovt brott har visat att det skulle vara förenat med allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna i . Detta gäller dock inte om den förföljelse som hotar i det andra landet innebär fara för utlänningens liv eller annars är av särskilt svår art. Likaså får en utlänning sändas till ett sådant land om utlänningen har bedrivit verksamhet som inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att utlänningen skulle fortsätta verksamheten här i landet och det inte är möjligt att sända utlänningen till något annat land. Av 12 kap. 19 § UtlL framgår att om ett beslut om uppehållstillstånd inte kan meddelas enligt 18 § ska ta upp frågan om uppehållstillstånd till ny prövning om utlänningen åberopar sådana nya omständigheter som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställigheten som avses i 1, 2 eller 3 § och inte kunnat åberopas av utlänningen tidigare, eller utlänningen visar giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare. Är dessa förutsättningar inte uppfyllda ska besluta att inte bevilja ny prövning. En utlänning som har fyllt får enligt 10 kap. 1 § första stycket UtlL tas i förvar om identiteten är oklar vid ankomsten till eller när han eller hon därefter ansöker om uppehållstillstånd och han eller hon inte kan göra sannolikt att den identitet han eller hon uppger är riktig, och utlänningens rätt att få resa in i eller vistas i inte kan bedömas ändå. En utlänning som har fyllt får också enligt andra stycket tas i förvar om det är nödvändigt för att en utredning om utlänningens rätt att stanna i ska kunna genomföras, det är sannolikt att utlänningen kommer att avvisas eller utvisas enligt bl.a. 8 kap. 2, 3 och 6 §§, eller det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning. Av det tredje stycket framgår att beslut om förvar enligt andra stycket 1 och 2 får fattas endast om det annars finns en risk att utlänningen bedriver brottslig verksamhet i , avviker, håller sig undan eller på något annat sätt hindrar verkställigheten. En utlänning som har fyllt får enligt 10 kap. 6 § UtlL i stället för att tas i förvar ställas under uppsikt. Även ett barn får under vissa förutsättningar ställas under uppsikt (10 kap. 7 § UtlL). Uppsikt innebär att utlänningen är skyldig att på vissa tider anmäla sig hos eller hos . I ett beslut om uppsikt ska det anges på vilken ort anmälningsskyldigheten ska fullgöras. Utlänningen får också åläggas att lämna ifrån sig sitt pass eller annan legitimationshandling (10 kap. 8 § UtlL). Ett barn får under vissa förutsättningar tas i förvar om det är sannolikt att ett beslut om avvisning kommer att meddelas av eller om det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett sådant beslut (10 kap. 2 § UtlL). och Säkerhetspolisen får vid verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning omhänderta en utlänning om det är nödvändigt för att förbereda eller genomföra verkställigheten. Utlänningen får omhändertas under högst eller om det finns särskilda skäl (9 kap. 12 § UtlL). När en utlänning har omhändertagits eller har tagits i förvar för att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning får eller Säkerhetspolisen, om det är lämpligt, vidta sådana åtgärder som behövs för att utlänningen ska få nödvändiga handlingar för verkställigheten eller för att utlänningens identitet eller medborgarskap ska kunna klarläggas (9 kap. 13 § UtlL). En utlänning som vistas i är skyldig att på begäran av en polis överlämna pass eller andra handlingar som visar att han eller hon har rätt att uppehålla sig i . Utlänningen är också skyldig att efter kallelse av eller komma till verket eller myndigheten och lämna uppgifter om sin vistelse här i landet (9 kap. 9 § UtlL). Om utlänningen inte gör det får han eller hon hämtas genom försorg. Om det på grund av en utlännings personliga förhållanden eller av någon annan anledning kan antas att utlänningen inte skulle följa kallelsen, får han eller hon hämtas utan föregående kallelse. Vidare gäller att en utlänning vid in- och utresekontroller är skyldig att låta sig fotograferas och lämna fingeravtryck för att identitet och resehandlingar ska kunna kontrolleras (9 kap. 8 § UtlL).