bet · H601JuU25 · 2019-05-10 00:00:00 — Enligt förslaget får ett beslut om elektronisk övervakning endast meddelas om det är särskilt angeläget för att minska risken för att den övervakade begår nya brott. Vidare får elektronisk övervakning beslutas åt gången. Kriminalvården ska löpande ompröva behovet av elektronisk övervakning. Regeringen föreslår att det ska finnas en uttrycklig bestämmelse i 26 kap. BrB om att en kontroll- och tvångsåtgärd enligt kapitlet endast får användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas i stället. Övriga förändringar av beslutsordningen Som framgår ovan föreslår regeringen att Kriminalvården i stället för övervakningsnämnden ska besluta om särskilda föreskrifter i samband med villkorlig frigivning och att Kriminalvården ska kunna besluta om elektronisk övervakning. Vidare föreslås att Kriminalvården ska kunna ändra och upphäva dessa föreskrifter och beslut när det finns skäl för det. Regeringen föreslår därför i propositionen att den frigivne, på motsvarande sätt som gäller för frågor om övervakning, ska kunna begära prövning av Kriminalvårdens beslut om särskilda föreskrifter och elektronisk övervakning hos övervakningsnämnden. beslut i dessa frågor ska även framöver kunna överklagas till tingsrätten. Enligt regeringens förslag ska misskötsamhet under övervakning i första hand hanteras av Kriminalvården. Vid misskötsamhet ska Kriminalvården överväga om det finns anledning att ändra meddelade beslut eller besluta om nya åtgärder. Om en sådan åtgärd bedöms vara otillräcklig får Kriminalvården besluta att en varning ska meddelas den frigivne. Däremot ska beslut om förverkande av villkorligt medgiven frihet med anledning av misskötsamhet även fortsättningsvis fattas av övervakningsnämnden. Det finns enligt regeringen skäl att skärpa graden av ingripande vid misskötsamhet efter villkorlig frigivning, och förverkande ska därför få ske med åt gången. Vid bedömningen av hur mycket av den villkorligt medgivna friheten som ska förverkas ska arten och omfattningen av de överträdelser som föranleder förverkandet särskilt beaktas. Kriminalvårdens rätt att överklaga övervakningsnämndens beslut Kriminalvården har inte rätt att överklaga övervakningsnämndens beslut till domstol, vilket innebär att det är svårt att få till stånd en enhetlig praxis hos övervakningsnämnderna. Regeringen föreslår därför att Kriminalvården ska ges rätt att överklaga övervakningsnämndens beslut till domstol på samma sätt som den enskilde när övervakningsnämnden har överprövat ett beslut av Kriminalvården om föreskrifter, elektronisk övervakning eller åtgärder på grund av misskötsamhet eller har beslutat i en fråga om förverkande av villkorligt medgiven frihet. Lagändringarna föreslås träda i kraft . De nya bestämmelserna i ska som huvudregel tillämpas även på påföljder som dömts ut före ikraftträdandet. Äldre regler om förverkande av villkorligt medgiven frihet på grund av misskötsamhet ska dock tillämpas i fråga om förhållanden som har inträffat före ikraftträdandet. Vidare ska äldre regler om övervakningstiden gälla i fråga om övervakning som har beslutats före ikraftträdandet. Återgång till tidigare straff I kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 14 anför motionärerna att den som är villkorligt frigiven och begår brott alltid ska återgå till det tidigare straffet, oavsett brottets allvarlighetsgrad. Övervakning av tidigare dömda I motion 2018/19:402 av och (båda SD) yrkande 2 yrkar motionärerna att det ska utredas om polisens möjlighet till övervakning efter frigivning av tidigare dömda kan utvidgas. Elektronisk övervakning efter frigivning I kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 23 begärs ett tillkännagivande om att personer som har frigivits efter att ha avtjänat ett fängelsestraff för ett allvarligt brott ska förses med elektronisk fotboja som står i proportion till hur länge de har suttit i fängelse. Syftet är enligt motionärerna att minska återfallsrisken som det blir lättare att utreda brott om personen skulle återfalla i brott. I kommittémotion 2018/19:3058 av m.fl. (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om elektronisk övervakning av de som frigivits villkorligt. Enligt motionärerna bör elektronisk övervakning kunna dömas ut som en del av straffet, i proportion till brottets allvarlighet. När någon döms för våld- och sexualbrott ska detta alltid ske, och syftet är att brottsoffret inte ska tvingas möta förövaren ute i samhället. Som en följd av detta framställer motionärerna i yrkande 3 en begäran om att det ska införas ett nytt brott benämnt överträdelse mot elektronisk övervakning. Behörig myndighet ska notera om en person som står under elektronisk övervakning bryter mot de föreskrifter som har ålagts honom eller henne. Reformering av systemet med villkorlig frigivning I kommittémotion 2018/19:2469 av m.fl. (KD) yrkande 1 (i denna del) anför motionärerna att intagna som inte sköter sig i fängelset inte heller ska kunna friges villkorligt utan först efter att hela den utdömda strafftiden löpt ut. Enligt motionärerna skapar det drivkrafter att följa de regler som finns, att delta i behandlingsprogram och att ta drogtester. Vidare anser motionärerna att den som återfaller i brott och döms till ett nytt fängelsestraff ska avtjäna tre fjärdedelar av det nya straffet. Motionärerna menar också att villkorlig frigivning även bör föregås av en farlighetsbedömning. I kommittémotion 2018/19:2598 av m.fl. (L) yrkande 5 begärs att den dömdes medverkan i behandlingsprogram för att bryta det destruktiva beteendemönstret ska vägas in vid prövningen av villkorlig frigivning. Motionärerna anför att den som har dömts för grova brott mot närstående eller grova sexualbrott och vägrar delta i behandlingsprogram inte ska vara aktuell för villkorlig frigivning. Även i kommittémotion 2018/19:3062 av och (båda C) anser motionärerna att det ska finnas en tydligare koppling mellan bristande deltagande i återfallsförebyggande åtgärder och den villkorliga frigivningen. Motionärerna vill att regeringen tillsätter en utredning med fokus på detta. Ett liknande yrkande framställs i kommittémotion 2018/19:3056 av m.fl. (M, KD) yrkande 2 där motionärerna begär ett tillkännagivande om att utöka möjligheterna att skjuta upp villkorlig frigivning med hänsyn till bristande deltagande i återfallsförebyggande åtgärder och annan misskötsamhet . I kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 29 begär motionärerna att dagens system med automatisk villkorlig frigivning efter två tredjedelar av strafftiden ska slopas och ersättas med ett system där större hänsyn tas bl.a. till hur den enskilde skött sig under verkställigheten. Likalydande yrkanden finns i partimotion 2018/19:2596 av m.fl. (L) yrkande 26 och kommittémotion 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 16. Även i kommittémotion 2018/19:2867 av m.fl. (M) yrkande 13 begär motionärerna att möjligheten till villkorlig frigivning ska begränsas. Villkorlig frigivning ska endast ske undantagsvis och tidigast efter tre fjärdedelar av strafftiden. Vidare ska återfallsförbrytare inte omfattas av möjligheten till villkorlig frigivning. Ett likalydande yrkande finns i kommittémotion 2018/19:3056 av m.fl. (M, KD) yrkande 1. Motionärerna i kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 18 anser också att dagens system med automatisk villkorlig frigivning efter två tredjedelar av strafftiden ska avskaffas, och för de som återfallit i brott ska villkorlig frigivning aldrig tillämpas. Även i motion 2018/19:1546 av (M) yrkas att regeringen bör överväga att avskaffa villkorlig frigivning för återfallskriminella. Även i motion 2018/19:1914 av (M) begärs en reform av reglerna om villkorlig frigivning. Enligt motionären måste den automatiska straffsänkningen i systemet tas bort och den villkorliga frigivningen reformeras så att det blir undantag, och inte huvudregel, att släppas fri innan man avtjänat hela sitt straff. I kommittémotion 2018/19:3058 av m.fl. (SD) yrkande 1 begär motionärerna att dagens system med automatisk villkorlig frigivning efter två tredjedelar av strafftiden ska avskaffas. I stället bör i återfallspreventivt syfte en prövotid, som kan jämföras med vad som gäller vid villkorlig frigivning, förläggas efter att det utdömda fängelsestraffet har avtjänats. I kommittémotion 2018/19:3056 av m.fl. (M, KD) yrkande 3 begärs att omfattningen av den villkorligt medgivna frihet som ska kunna förverkas vid misskötsamhet bör utökas i betydande omfattning. I kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 31 begär motionärerna att det införs en ny form av påföljd, vistelseförbud. Påföljden ska kunna dömas ut för personer som har begått upprepade grova brott och som har anknytning till kriminella gäng. Ett vistelseförbud skulle innebära ett förbud att vistas i ett visst geografiskt område efter avtjänat fängelsestraff. Enligt motionärerna skulle detta kunna bidra till att bryta upp de kriminella gängen och göra att fler inte återvänder till sina gamla miljöer. Likalydande yrkanden finns i motion 2018/19:487 av (L) yrkande 6 samt i kommittémotionerna 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 8 och 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 2. Som svar på en skriftlig fråga (2017/18:1508) om möjligheterna att införa en ny form av påföljd, vistelseförbud, anförde justitie- och inrikesministern bl.a. följande. Att bekämpa den grova brottsligheten och gängkriminaliteten är en av regeringens viktigaste frågor. Regeringen har därför initierat omfattande skärpningar i den straffrättsliga lagstiftningen . Fler än 30 straffrättsliga bestämmelser relaterade till organiserad brottslighet har skärpts, bland dem bestämmelser som rör allvarliga våldsbrott och grova vapenbrott. Utöver detta arbetar regeringen med ett förslag som innebär att Kriminalvården ska kunna ge särskilda föreskrifter om t.ex. vistelseort till den som friges villkorligt från ett fängelsestraff om det behövs för att förhindra återfall i brott. Sådana föreskrifter kan avse såväl ett förbud att uppehålla sig på en viss plats där risken för återfall är särskilt stor som ett förbud att lämna ett visst område. Föreskrifterna ska kunna övervakas med fotboja. Överträds föreskriften kan den villkorligt medgivna friheten förverkas med högst åt gången. Förslaget är tänkt att omfatta alla som friges villkorligt och är alltså inte begränsat till att enbart träffa återfallsbrottslingar eller gängkriminella. Denna möjlighet till föreskrifter i kombination med elektronisk övervakning kan förväntas utgöra ett viktigt verktyg i kampen mot brottsligheten i samhället i stort. Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /15 (bet. 2014/15:JuU17 s. 26 f.) avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att personer som avtjänat en påföljd efter att ha begått ett grövre brott vid frisläppandet bör förses med elektronisk fotboja. Utskottet ansåg inte att det fanns skäl för en sådan utökad användning av intensivövervakning med elektronisk kontroll som efterfrågades i motionen. Utskottet vidhöll sin inställning vid beredningen av ett likalydande motionsyrkande (bet. 2015/16:JuU21 s. 33 f.). Likalydande yrkanden har behandlats och avstyrkts av utskottet även i betänkandena /17:JuU19 (förenklat) och 2017/18:JuU16 (förenklat). Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /15 föreslog utskottet också ett tillkännagivande med anledning av ett motionsyrkande om skärpta regler för villkorlig frigivning för de som återfallit i likartad brottslighet (bet. 2014/15:JuU17 s. 28 f.). Utskottet uttalade att personer som har återfallit i likartad brottslighet bör vara frihetsberövade än vad som är fallet . Förändringar bör därför övervägas när det gäller möjligheten till villkorlig medgiven frigivning. Vidare anförde utskottet att de som återfaller i likartad brottslighet och på nytt döms till fängelse som huvudregel inte bör friges villkorligt efter det att två tredjedelar av det utdömda straffet har verkställts. Han eller hon bör i stället avtjäna i fängelse som bättre motsvarar straffvärdet för det eller de nya brott som han eller hon dömts för. Tiden i anstalt bör dock följas av en tidsperiod då den intagne ges möjlighet att återanpassa sig till ett liv i frihet. Den som återfaller i likartad brottslighet och döms till ett nytt fängelsestraff bör därför avtjäna minst tre fjärdedelar av det nya straffet. biföll utskottets förslag (rskr. 2014/15:153). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2018/19:75 s. 16). Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /16 föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen med anledning av två motionsyrkanden om att personer som dömts för våldsbrott bör ha en skyldighet att genomgå behandlingsprogram (bet. 2015/16:JuU21 s. 24 f.). Utskottet anförde att en vägran att delta i ett sådant program ska få konsekvenser för möjligheterna till permission och villkorlig frigivning. Den som dömts för grova brott mot närstående eller grova sexualbrott och vägrar att delta i behandlingsprogram ska inte vara aktuell för villkorlig frigivning. biföll utskottets förslag (rskr. 2015/16:174). Som framkommer av propositionen är tillkännagivandet alltjämt öppet. Vid beredningen av motioner om straffrättsliga frågor från den allmänna motionstiden /16 (bet. 2015/16:JuU18 s. 65 f.) avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att en återgång till tidigare straff bör ske vid ny brottslighet. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:196). Likalydande yrkanden har behandlats och avstyrkts av utskottet även i betänkandena /17:JuU16 (förenklat) och 2017/18:JuU14 (förenklat). I betänkande 2016/17:JuU19 avstyrkte utskottet yrkanden som motsvarar några av de nu aktuella, bl.a. om att avskaffa villkorlig frigivning för återfallskriminella, om en möjlighet att senarelägga villkorlig frigivning och om att avskaffa villkorlig frigivning. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:203). Även vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /18 (bet. 2017/18:JuU16 s. 47 f.) avstyrkte utskottet yrkanden som motsvarar några av de nu aktuella, bl.a. om att villkorlig frigivning ska ske efter tre fjärdedelar av strafftiden, om att avskaffa villkorlig frigivning för återfallskriminella, om en möjlighet att senarelägga villkorlig frigivning och om att avskaffa villkorlig frigivning. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:184). Vid beredningen av motioner om straffrättsliga frågor från den allmänna motionstiden /18 (bet. 2017/18:JuU14 s. 72 f.) avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att kunna döma till vistelseförbud för en person som döms för allvarlig gängrelaterad brottslighet. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). De förslag till lagändringar som regeringen nu har överlämnat syftar till att stärka möjligheterna för Kriminalvården att vidta kontroll- och stödåtgärder i fråga om dem som friges villkorligt från ett fängelsestraff. Utskottet delar regeringens uppfattning att det finns ett behov av att förstärka de återfallsförebyggande åtgärder som kan beslutas efter villkorlig frigivning och ser därför positivt på de framlagda förslagen. Lagförslagen har enligt utskottet fått en väl avvägd utformning. Utskottet föreslår därför att antar de lagförslag som läggs fram i propositionen. Som framgår ovan uppmanade i ett tillkännagivande regeringen att överväga om gärningsmän som dömts för vålds- eller sexualbrott bör ha en skyldighet att delta i lämpliga behandlingsprogram. Enligt tillkännagivandet ska en vägran att delta i ett sådant program få konsekvenser för den intagnes möjligheter till permission och villkorlig frigivning. Vidare ska den intagnes medverkan i behandlingsprogram vara ett krav för villkorlig frigivning för personer som dömts för grova brott mot närstående eller grova sexualbrott. Regeringen redogör för tillkännagivandet i propositionen och anför att det finns skäl att överväga en ordning som innebär en tydligare koppling mellan den intagnes deltagande i återfallsförebyggande åtgärder och frågan om villkorlig frigivning. Det finns enligt regeringen dock inte underlag att göra sådana förändringar utan att ett kompletterande beredningsunderlag tas fram. Utskottet vidhåller sin uppfattning att vägran att delta i ett behandlingsprogram eller andra återfallsförebyggande åtgärder bör få konsekvenser för den intagnes möjligheter att få villkorlig frigivning. Det är därför angeläget att regeringen utreder dessa frågor och återkommer till med ett förslag. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed bifaller utskottet motionerna 2018/19:2598 (L) yrkande 5, 2018/19:3056 (M, KD) yrkande 2 och 2018/19:3062 (C). De allra flesta av dem som döms till fängelse blir villkorligt frigivna efter två tredjedelar av strafftiden. Det är dock enligt utskottets mening inte en rimlig ordning att t.ex. den som döms till fängelse ska kunna räkna med att bara sitta . Dagens system med en i princip automatisk frigivning efter två tredjedelar av strafftiden bör därför avskaffas. Däremot bör den villkorliga frigivningen behållas som en möjlighet för den som har skött sig bra. I stället för dagens system, där villkorlig frigivning näst intill är en rättighet, bör det införas ett system som är utformat på ett mer restriktivt sätt, där större hänsyn tas till hur den enskilde skött sig under verkställigheten och till dennes motivation, exempelvis i form av medverkan i behandlingsprogram och utbildningar. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed bifaller utskottet motionerna 2018/19:2596 (L) yrkande 26, 2018/19:2819 (M, C, KD, L) yrkande 29 och 2018/19:2861 (C) yrkande 16 samt bifaller delvis motionerna 2018/19:136 (SD) yrkande 18, 2018/19:1546 (M), 2018/19:1914 (M), 2018/19:2469 (KD) yrkande 1 (i denna del), 2018/19:2867 (M) yrkande 13, 2018/19:3056 (M, KD) yrkande 1 och 2018/19:3058 (SD) yrkande 1. Utskottet har behandlat motionsyrkanden likalydande med det som framställs i motion 2018/19:136 (SD) yrkande 14 om att den som är villkorligt frigiven och begår nya brott alltid ska återgå till det tidigare straffet. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och ser inte heller något skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs. Motionsyrkandet avstyrks därför. Utskottet ser inget skäl för det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2018/19:402 (SD) om utvidgning av polisens möjlighet till övervakning efter frigivning av tidigare dömda. Utskottet avstyrker även detta yrkande. I fråga om elektronisk övervakning efter frigivning har utskottet behandlat motionsyrkanden likalydande med det som framställs i motion 2018/19:136 (SD) yrkande 23 om att personer som har frigetts efter att ha avtjänat ett fängelsestraff för ett allvarligt brott ska förses med elektronisk fotboja som står i proportion till hur länge de har suttit i fängelse. Som framgår ovan innebär de nu framlagda lagförslagen ökade möjligheter till elektronisk övervakning under villkorlig frigivning. Utskottet är inte berett att ytterligare utvidga dessa möjligheter. Utskottet avstyrker därmed motionsyrkandet. Utskottet är mot denna bakgrund inte heller berett att ställa sig bakom de tillkännagivanden som begärs i motion 2018/19:3058 (SD) yrkande 2 och 3 om att kunna döma ut elektronisk övervakning som en del av straffet och att införa ett nytt brott. Yrkandena avstyrks därför. När det gäller frågan om i vilken omfattning villkorligt medgiven frihet ska kunna förverkas vid misskötsamhet delar utskottet regeringens bedömning att det finns skäl att skärpa graden av ingripande vid misskötsamhet efter villkorlig frigivning. Enligt utskottets mening kommer lagstiftningen i och med det nu framlagda lagförslaget om förverkande med åt gången att få en väl avvägd utformning. Mot den bakgrunden är utskottet inte berett att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs i motion 2018/19:3056 (M, KD) yrkande 3 och avstyrker därför yrkandet. Utskottet har tidigare behandlat frågan om att kunna döma till vistelseförbud för personer som döms för allvarlig gängrelaterad brottslighet. Som framgår av propositionen är det möjligt att besluta föreskrifter om vistelseort, vilka t.ex. kan innehålla ett förbud för den frigivne att vistas på en viss plats eller inom ett särskilt angivet område. Det har enligt utskottet inte framkommit något som ger anledning att införa ytterligare möjligheter att besluta om vistelseförbud för den som dömts för brott. Utskottet vidhåller således sin tidigare uppfattning och är inte berett att ställa sig bakom de tillkännagivanden som begärs i motionerna 2018/19:487 (L) yrkande 6, 2018/19:2589 (L) yrkande 8, 2018/19:2819 (M, C, KD, L) yrkande 31 och 2018/19:2871 (M) yrkande 2. Motionsyrkandena avstyrks därför. Bristande deltagande i återfallsförebyggande åtgärder, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: 2018/19:2598 av m.fl. (L) yrkande 5, 2018/19:3056 av m.fl. (M, KD) yrkande 2 och 2018/19:3062 av och (båda C). I propositionen redogör regeringen för det aktuella tillkännagivandet från /16. Som framgår ovan finns det enligt regeringens bedömning skäl att överväga en ordning som innebär en tydligare koppling mellan bristande deltagande i återfallsförebyggande åtgärder och den villkorliga frigivningen. Den utredning som ligger till grund för förslagen i propositionen föreslog dock inte några förändringar när det gäller möjligheterna att skjuta upp den villkorliga frigivningen till följd av den intagnes beteende eller underlåtenhet att delta i återfallsförebyggande åtgärder. Som regeringen konstaterar kräver frågan därför att ett kompletterande beredningsunderlag tas fram. Frågan som motionärerna tar upp är alltså redan uppmärksammad. Mot den bakgrunden saknas det enligt min mening anledning för att göra något sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. Återgång till tidigare straff vid ny brottslighet, punkt 3 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 14. Andelen dömda som återfaller i brott har legat på en hög nivå. Enligt i brott (RiR 2015:4) återfaller i genomsnitt av de som dömts till fängelse i ny brottslighet . Medan vi vill avskaffa den automatiska villkorliga frigivningen efter två tredjedelars avtjänat straff, kommer det även efter det att finnas tillfällen då personer döms till villkorliga straff eller friges villkorligt till följd av gott uppträdande. Detta får dock aldrig leda till att personer tillåts begå brott utan att återgå till det ursprungliga straffet, oavsett brottets allvarlighetsgrad. Vi föreslår därför att den som är villkorligt frigiven och begår brott alltid ska återgå till tidigare straff, utan undantag. Elektronisk övervakning efter frigivning, punkt 5 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 23 och 2018/19:3058 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 3. Återfallsrisken för dem som har avtjänat ett fängelsestraff är hög. Statistiken visar att risken för återfall ökar med de lagförda personernas tidigare brottsbelastning. Det är ett mönster som kan observeras över en längre tidsperiod. Även för förstagångsförbrytare är andelen som återfaller relativt hög – omkring en femtedel. Med anledning av detta anser vi att den som har dömts för brott mot person, narkotikabrott, stöld, rån eller andra grövre tillgreppsbrott ska förses med elektronisk fotboja efter frisläppandet som ska stå i proportion till hur länge han eller hon har suttit i fängelse. Den dömde ska ha full frihet efter avtjänat straff men måste på detta sätt i högre utsträckning bevisa för samhället att han eller hon kan och kommer att sköta sig.