bet · H601CU7 · 2019-04-04 00:00:00 — män och förvaltare ska omsorgsfullt fullgöra sina skyldigheter och alltid handla på det sätt som bäst gagnar den enskilde (3 §). De är skyldiga att ersätta skada som de uppsåtligen eller av vårdslöshet har orsakat den enskilde (14 §). Det finns en möjlighet, men inte någon skyldighet, för gode män och förvaltare att teckna en ansvarsförsäkring. I finns också bestämmelser om gode mäns och förvaltares vård av egendom m.m. (14 och 15 kap.) och om tillsyn över deras verksamhet (16 kap.). Överförmyndaren har rätt att för tillsynsändamål begära uppgifter från myndigheter och även från banker och vissa andra finansiella företag. I finns vidare bestämmelser om överförmyndare, inbegripet tillsyn över överförmyndarens verksamhet (19 kap.). Kompletterande bestämmelser om bl.a. överförmyndarnas och länsstyrelsernas tillsyn finns i förmynderskapsförordningen (1995:379). beslutade, på utskottets förslag, om ett tillkännagivande till regeringen i fråga om överförmyndare, gode män och förvaltare. Enligt tillkännagivandet bör regeringen ta initiativ till en uppföljning av hur lagstiftningen på området fungerar, och i det sammanhanget bör regeringen även överväga andra förbättringar av systemet med gode män och förvaltare (bet. 2016/17:CU10, rskr. 2016/17:189). Utskottet anförde i betänkandet bl.a. följande: Utskottet vill inledningsvis framhålla att det utifrån utskottets utgångs-punkt är ett oeftergivligt krav att rättssäkerheten i frågor rörande gode män och förvaltare upprätthålls. De personer som på grund av ålder eller sjukdom har behov av gode män eller förvaltare har ett stort behov av samhällets stöd eftersom de själva sällan har möjlighet att ifrågasätta förvaltningen av sin egendom. Utskottet har således inte någon annan uppfattning än motionärerna vad gäller vikten av att de personer som har behov av hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person måste kunna förlita sig på att ställföreträdarna utför ett fullgott arbete och på att tillsynen över förvaltningen är tillräcklig. Regeringen och har arbetat för att successivt förbättra reglerna om gode män och förvaltare. moderniserades reglerna om förvaltning av egendom och tillsynen över sådan förvaltning. Bland annat flyttades tillsynen över överförmyndarna från tingsrätten till länsstyrelserna. Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare, som tillsattes 2002, har därefter gjort en översyn av reform. Regeringen har kunnat konstatera att reformen i huvudsak fallit väl ut (prop. 2007/08:150 s. 27 f.). genomfördes ytterligare ändringar i regelverket i syfte att minska risken för missbruk av enskildas tillgångar och stärka det allmännas tillsyn, bl.a. genom att har fått en rådgivande funktion. beslutades lagändringar som syftade till att förbättra den ordningen vad gäller enskilda, ställföreträdare, överförmyndare och länsstyrelser. Lagändringarna trädde i kraft . Regeringen har lämnat en proposition med förslag till en lag om framtidsfullmakter som ger enskilda möjlighet att utse någon som kan ta hand om deras personliga och ekonomiska angelägenheter om de senare i livet inte själva kan det. Lagstiftningen föreslås träda i kraft . Utskottet kan således konstatera att frågor om gode män och förvaltare har övervägts . Det finns dock fortfarande brister och utrymme för förbättringar. Liksom motionärerna är utskottet allvarligt bekymrat över de brister i tillsynen över gode män och förvaltare som har framkommit i medierapporteringen. Vad först gäller länsstyrelsernas tillsyn vill utskottet framhålla att en fungerande tillsyn skapar förutsättningar för att brister på ett tidigt stadium ska kunna identifieras och korrigeras. Länsstyrelsernas tillsyn är av central betydelse för en fungerande överförmyndarverksamhet, och tillsynen måste fungera även i praktiken. Utskottet ser därför positivt på att regeringen gett länsstyrelserna i uppdrag att förbättra sin tillsyn. Uppdraget ska redovisas . Liksom justitie- och migrationsministern förväntar sig också utskottet att överförmyndarna vidtar åtgärder för att förbättra sin tillsyn. Som ministern påpekar är det avgörande att kommunerna i det arbetet ser till att överförmyndarna ges den kompetens och organisation som uppdraget kräver. När det därefter gäller övriga frågeställningar om lagstiftningen på området kan utskottet konstatera att de senast beslutade lagändringarna varit i kraft . Enligt utskottet är det därför lämpligt att nu göra en uppföljning av hur lagstiftningen på området fungerar. Regeringen bör ta initiativ till en sådan uppföljning och i det sammanhanget bör regeringen även överväga andra förbättringar av systemet med gode män och förvaltare. Förslag som bör övervägas är bl.a. utbildningen för gode män och förvaltare, ett offentligt ställföreträdarregister, ett nationellt blankettsystem och ett system för enhetlig redovisning. Regeringens uppdrag till länsstyrelserna Regeringen gav de sju tillsynsansvariga länsstyrelserna i uppdrag att gemensamt vidta åtgärder för att förbättra tillsynen över och stödet till landets överförmyndare och överförmyndarnämnder. I uppdraget ingick bl.a. att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att få till stånd en kvalitativ, effektiv och enhetlig tillsyn över överförmyndarna. I beslutet anförde regeringen vidare att den, med utgångspunkt i den kritik som framförts, förutsätter att kommunerna nu ser till att överförmyndarna ges den kompetens och organisation som uppdraget kräver och i övrigt gör de förändringar som är nödvändiga. I länsstyrelsernas redovisning av uppdraget anges sammanfattningsvis att länsstyrelserna bedriver samverkan inom området för överförmyndartillsyn och att arbetet intensifierats bl.a. med anledning av regeringsuppdraget. Länsstyrelserna har även inlett samverkan med Kommuner och Landsting (SKL) och flera intresseorganisationer för att vidga arenan av synpunkter och behov. Länsstyrelserna arbetar med att utveckla ett riskbaserat arbetssätt på alla nivåer, från riktlinjer och checklistor samt enskilda tillsynsplaner till en gemensam tillsynsinriktning, en gemensam kritiktrappa, råd och kompetensöverföring samt genomförande av såväl planerad som händelsestyrd tillsyn. Med stöd av uppföljning av bedriven tillsyn, uppföljning av vilken genomslagskraft den gemensamma tillsynsinriktningen fått och insamlad statistik anges länsstyrelserna kunna finna risker och relevanta fokusområden. På så sätt kan, framhålls det, länsstyrelsernas tillsyn bli kvalitativ, effektiv och enhetlig samt få ett bättre genomslag såväl enskilt som generellt. Det anges vidare att länsstyrelserna genom en fortsatt utveckling av riktlinjer för utbildning av ställföreträdare kan bidra till en ökad kompetens hos dessa och en ökad rättssäkerhet för huvudmännen. om tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare publicerade en granskningsrapport om tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare (RiR 2017:33). I granskningsrapporten anges att systemet med ställföreträdare och överförmyndare är sårbart, eftersom utvecklingen på området till stor del bygger på ideella krafter och eldsjälar. Granskningens övergripande slutsats är att staten behöver ta ett mycket tydligare ansvar. Ställföreträdar- och överförmyndartillsynen är, anförs det, ett av mycket få tillsynsområden där det saknas en central myndighet med ett övergripande ansvar. Flera problem som framkommit i granskningen anges kunna kopplas till denna brist. Länsstyrelserna har förvisso fått ett allt tydligare nationellt tillsynsvägledande uppdrag vid sidan av den operativa tillsynen, men saknar enligt granskningen legitimitet och personella resurser att genomföra sina nationella uppgifter. anges att det finns stora skillnader i landets överförmyndares handläggning och bedömningar av ärenden, vilket riskerar rättssäkerheten. pekar i rapporten på att utvecklingen med allt fler komplexa ärenden och svårigheter att rekrytera ställföreträdare har lett till att allt fler ställföreträdare är anställda, och inte ideellt engagerade. Systemet anses dock inte vara utformat på ett sätt där det är tydligt när och hur en ställföreträdares anställning bör regleras. Det är alltså, anförs det, inte bara tillsynen som brister utan systemets utformning som helhet. lämnar med anledning av granskningens iakttagelser och slutsatser följande rekommendationer: Regeringen bör tillsätta en utredning som ser över systemet som helhet. I en sådan bör rapporter och systemens utformning i , och tjäna som utgångspunkter. • analysera och identifiera vilka uppdrag som kan utföras av professionella ställföreträdare, i syfte att kunna tillgodose att alla som har behov kan få en lämplig ställföreträdare • föreslå var i systemet dessa professionella ställföreträdare bör vara anställda • föreslå, utifrån resultatet av ovanstående, hur tillsynen på området bäst bör organiseras • identifiera och föreslå en central förvaltningsmyndighet med ansvar för tillsyn. I uppdraget bör t.ex. ingå att följa utvecklingen, ta fram officiell statistik, samordna utbildningar samt ge råd och stöd på området. Regeringen bör ta ställning till det underlag som tagit fram angående nationellt ställföreträdarregister och ge en central myndighet i uppdrag att ta fram och förvalta det. Regeringen bör, på kort sikt, ge en av länsstyrelserna huvudansvar för att samordna tillsyn, utbildning, statistik samt råd och stöd på regional nivå. Regeringen överlämnade en skrivelse med anledning av granskningsrapporten (skr. 2017/18:128). I skrivelsen instämde regeringen sammanfattningsvis i bedömning att det är angeläget att tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare förbättras och att det finns anledning att modernisera och anpassa regelverket för ställföreträdare. Regeringen upplyste också om att ett arbete hade påbörjats inom för att förändringsåtgärder ska kunna vidtas i nämnda hänseenden. Regeringens åtgärder efter rapport Med hänvisning till sin skrivelse aviserade regeringen att den kommer att tillsätta en utredning med uppdraget att föreslå mer moderna och rättssäkra regler om gode män, förvaltare och andra ställföreträdare. Syftet är att utveckla ställföreträdarverksamheten och åtgärda bristerna i regelverket. Regeringen fattade tre beslut som är inriktade på att förbättra tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare. Det första beslutet tar sikte på samordningen av tillsynen och innebär förordningsändringar som ställer krav på berörda länsstyrelser att bedriva ett aktivt arbete med samordning och samverkan i frågor om tillsyn och tillsynsvägledning. Enligt förordningsändringarna ska tillsynsvägledningen bedrivas regelbundet och systematiskt, och den ska förmedlas på det sätt som bäst bidrar till att utveckla överförmyndarnas och överförmyndarnämndernas verksamhet (24 a och b §§ förmynderskapsförordningen). Det andra beslutet (Ju2018/02627/L2) innebär ett uppdrag till berörda länsstyrelser att ta fram riktlinjer för hur ställföreträdare bör redovisa sin förvaltning, hur överförmyndare bör granska ställföreträdares förvaltning och hur överförmyndare bör kontrollera en persons lämplighet som ställföreträdare. Uppdraget omfattar också att överväga i vilka avseenden insamlingen av statistik över överförmyndarnas och överförmyndarnämndernas verksamhet kan förbättras för att statistiken ska bli mer tillförlitlig och användbar i tillsynsverksamheten. Det tredje beslutet (Ju2018/02628/L2) innebär ett uppdrag till Statskontoret att bl.a. överväga hur länsstyrelsernas samordning kan förbättras för att tillsynen och tillsynsvägledningen ska bli så effektiv och ändamålsenlig som möjligt. En fråga som ska övervägas är om en central aktör bör utses att ansvara för samordningen av tillsynen och/eller tillsynsvägledningen. Förordningsändringarna trädde i kraft , och uppdragen till länsstyrelserna respektive Statskontoret ska redovisas . Justitie- och migrationsminister upprepade i ett frågesvar (fr. 2018/19:208) att regeringen avser att tillsätta en utredning som ska se över hur man kan förbättra ordningen med gode män, förvaltare och överförmyndare. I skrivelse 2018/19:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anger regeringen att arbete pågår med utredningsdirektiv om gode män, förvaltare och överförmyndare. Utskottet behandlade senast motionsyrkanden om överförmyndare, gode män och förvaltare i betänkande 2017/18:CU8. Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till tillkännagivande och pågående arbete inom . följde utskottets förslag. Utskottet konstaterar i likhet med tidigare att , på utskottets förslag, riktade ett tillkännagivande till regeringen om överförmyndare, gode män och förvaltare. Enligt tillkännagivandet bör regeringen ta initiativ till en uppföljning av hur lagstiftningen på området fungerar, och i det sammanhanget bör regeringen även överväga andra förbättringar av systemet med gode män och förvaltare. Förslag som enligt tillkännagivandet bör övervägas är bl.a. utbildningen för gode män och förvaltare, ett offentligt ställföreträdarregister, ett nationellt blankettsystem och ett system för enhetlig redovisning. Regeringen gav de sju tillsynsansvariga länsstyrelserna i uppdrag att gemensamt vidta åtgärder för att förbättra tillsynen över och stödet till landets överförmyndare och överförmyndarnämnder. I beslutet anförde regeringen vidare att den, med utgångspunkt i den kritik som framförts, förutsätter att kommunerna nu ser till att överförmyndarna ges den kompetens och organisation som uppdraget kräver och i övrigt gör de förändringar som är nödvändiga. Länsstyrelsernas uppdrag redovisades . rekommenderade i sin granskningsrapport om tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare att regeringen tillsätter en utredning som ser över systemet som helhet, att regeringen tar ställning till det underlag som tagit fram om ett nationellt ställföreträdarregister och ger en central myndighet i uppdrag att ta fram och förvalta det samt att regeringen, på kort sikt, ger en av länsstyrelserna huvudansvar för att samordna tillsyn, utbildning, statistik samt råd och stöd på regional nivå. Regeringen instämde i sin skrivelse med anledning av granskningsrapporten sammanfattningsvis i bedömning att det är angeläget att tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare förbättras och att det finns anledning att modernisera och anpassa regelverket för ställföreträdare. Regeringen upplyste också om att ett arbete hade påbörjats inom för att förändringsåtgärder ska kunna vidtas i nämnda hänseenden. Regeringen aviserade att den kommer att tillsätta en utredning med uppdraget att föreslå mer moderna och rättssäkra regler om gode män, förvaltare och andra ställföreträdare. Regeringen fattade tre beslut som är inriktade på att förbättra tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare genom förordningsändringar som ställer krav på berörda länsstyrelser att bedriva ett aktivt arbete med samordning och samverkan i frågor om tillsyn och tillsynsvägledning, genom ett uppdrag till länsstyrelserna att ta fram riktlinjer för hur ställföreträdare bör redovisa sin förvaltning, för hur överförmyndare bör granska ställföreträdares förvaltning och för hur överförmyndare bör kontrollera en persons lämplighet som ställföreträdare samt vidare genom ett uppdrag till Statskontoret att överväga hur länsstyrelsernas samordning av tillsynen och tillsynsvägledningen ytterligare kan förbättras. Förordningsändringarna trädde i kraft , och uppdragen till länsstyrelserna respektive Statskontoret ska redovisas . Justitie- och migrationsminister upprepade i ett frågesvar att regeringen avser att tillsätta en utredning som ska se över hur man kan förbättra ordningen med gode män, förvaltare och överförmyndare, och i regeringens skrivelse 2018/19:75 anges att arbete pågår med utredningsdirektiv om gode män, förvaltare och överförmyndare. Utskottet anser mot bakgrund av det pågående och aviserade arbetet på området att det inte finns skäl för något ytterligare tillkännagivande till regeringen. Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om framtidsfullmakter. Utskottet hänvisar till tillkännagivande på området, pågående arbete och tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 23 (L). I kommittémotion 2018/19:2591 av m.fl. (L) yrkande 15 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör vidta olika åtgärder som har anknytning till bestämmelserna om framtidsfullmakter. Motionärerna anser att regeringen bör återkomma med ett lagförslag som innebär att enskilda ges möjlighet att upprätta en framtidsfullmakt för åtgärder inom hälso- och sjukvård samt tandvård, med beaktande av dessa frågors särskilda karaktär. I avvaktan på detta bör regeringen ta initiativ till att förtydliga gränsdragningen till hälso- och sjukvård. Regeringen bör också ta nödvändiga initiativ till att framtidsfullmakter ska kunna registreras digitalt i ett nationellt register. I motion 2018/19:945 av (S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att utreda behovet av att utöka tillämpningsområdet för framtidsfullmakter till att omfatta även vård och omsorg. beslutade om lagen (2017:310) om framtidsfullmakter (prop. 2016/17:30, bet. 2016/17:CU11, rskr. 2016/17:221). Lagen, som trädde i kraft , innebär bl.a. följande. En framtidsfullmakt är en fullmakt åt någon att företräda fullmaktsgivaren om han eller hon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälso-tillstånd eller liknande förhållande varaktigt och i huvudsak inte längre har förmåga att ha hand om de angelägenheter som fullmakten avser. Ekonomiska och personliga angelägenheter kan omfattas av en fram-tidsfullmakt. Åtgärder inom hälso- och sjukvård (enligt hälso- och sjukvårdslagen, 2017:30) samt tandvård (enligt tandvårdslagen, 1985:125) kan dock inte omfattas. Med hälso- och sjukvård avses åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador samt även sjuktransporter och omhändertagande av avlidna, och med tandvård avses åtgärder för att förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador i munhålan. Inte heller kan en framtidsfullmakt omfatta vissa frågor av utpräglat personlig karaktär som att ingå äktenskap, bekräfta faderskap, upprätta testamente eller liknande. En framtidsfullmakt ska vara skriftlig och bevittnad av två personer. Av fullmakten ska det framgå att det är fråga om en framtidsfullmakt samt vilka angelägenheter som fullmakten avser och vad som i övrigt ska gälla. med den nya lagen infördes i (17 kap.) behörighetsregler för anhöriga till personer som kan ha hand om sina ekonomiska angelägenheter. Behörighetsreglerna skapar en rättslig ram för sådana vardagliga rättshandlingar som många anhöriga redan tidigare brukat utföra. tillkännagivande om elektroniska framtidsfullmakter och pågående arbete I lagstiftningsärendet om framtidsfullmakter beslutade också, på utskottets förslag, om ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att överväga frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter. Utskottet anförde bl.a. följande: I propositionen redovisar regeringen att den i och för sig är positiv till elektronisk hantering av handlingar, men att frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter är komplicerad och kräver särskilda överväganden. Frågan har därför inte rymts inom ramen för det aktuella lagstiftningsärendet. I propositionen anför regeringen vidare att det kan finnas anledning att återkomma till denna fråga, t.ex. om det framöver på marknaden tas fram elektroniska fullmaktslösningar som kan användas för framtidsfullmakter. Utskottet ser också positivt på en elektronisk hantering av handlingar. Enligt utskottets mening bör regeringen ta initiativ till att överväga frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter. Det som utskottet nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. I skrivelse 2018/19:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anger regeringen att avsikten är att frågan om elektroniska framtidsfullmakter ska övervägas i samband med den planerade översynen av regelverket för gode män, förvaltare och överförmyndare (se avsnittet Överförmyndare, gode män och förvaltare ovan). I lagstiftningsärendet om framtidsfullmakter behandlade utskottet även motionsyrkanden om att det bör vara möjligt att upprätta en framtidsfullmakt för åtgärder inom hälso- och sjukvård samt tandvård och att gränsdragningen till dessa områden bör förtydligas. Utskottet hänvisade till vad som redovisades i propositionen om att Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i vård, omsorg och forskning föreslagit att det ska införas en möjlighet att utfärda framtidsfullmakter inom hälso- och sjukvård samt tandvård (SOU 2015:80) och att utredningens förslag bereds inom . Utskottet ansåg att resultatet av det pågående beredningsarbetet inte borde föregripas genom någon åtgärd från , och motionsyrkandena avstyrktes. följde utskottets förslag. Motsvarande motionsyrkanden om hälso- och sjukvård behandlades härefter av utskottet i betänkande 2017/18:CU8. Utskottet stod då fast vid sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte därmed motionsyrkandena. I samma betänkande behandlades även ett motionsyrkande om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som skapar utrymme för att registrera elektroniskt upprättade framtidsfullmakter. Utskottet fann, mot bakgrund av tillkännagivande om elektroniska framtidsfullmakter och pågående beredning av frågan inom , inte behov av någon åtgärd från sida. Även detta motionsyrkande avstyrktes därför. följde utskottets förslag. Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i vård, omsorg och forskning Som har berörts ovan föreslår Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i vård, omsorg och forskning i sitt betänkande Stöd och hjälp till vuxna vid ställningstaganden till vård, omsorg och forskning (SOU 2015:80) att det ska införas en möjlighet att utfärda framtidsfullmakter inom bl.a. hälso- och sjukvård samt tandvård. Enligt uppgift från bereds utredningens betänkande fortfarande inom . Utskottet konstaterar inledningsvis, i likhet med tidigare, att i lagstiftningsärendet om framtidsfullmakter, på utskottets förslag, beslutade om ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att överväga frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter. Enligt uppgift från regeringen är avsikten att frågan om elektroniska framtidsfullmakter ska övervägas i samband med den planerade översynen av regelverket för gode män, förvaltare och överförmyndare (se avsnittet Överförmyndare, gode män och förvaltare ovan). Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte finns behov av något ytterligare tillkännagivande i frågan om digital registrering av framtidsfullmakter. När det sedan gäller förslagen om att det bör vara möjligt att upprätta en framtidsfullmakt för åtgärder inom hälso- och sjukvård samt tandvård och att gränsdragningen till dessa områden bör förtydligas konstaterar utskottet att betänkandet Stöd och hjälp till vuxna vid ställningstaganden till vård, omsorg och forskning (SOU 2015:80), med sitt förslag att det ska införas en möjlighet att utfärda framtidsfullmakter inom bl.a. hälso- och sjukvård samt tandvård, fortfarande bereds inom . Utskottet står fast vid sitt tidigare ställningstagande att resultatet av det pågående beredningsarbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från . Därför bör motion 2018/19:2591 (L) yrkande 15 avslås. Av motsvarande skäl finner utskottet inte anledning att föreslå någon åtgärd till följd av motion 2018/19:945 (S) yrkande 1, och därför bör även det motionsyrkandet avslås. män för ensamkommande barn Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om gode män för ensam-kommande barn. Utskottet hänvisar till pågående och aviserat arbete. Jämför reservation 24 (C), 25 (KD) och 26 (L).