bet · H601KU20 · 2019-06-17 00:00:00 — I promemorian anfördes att regeringen hade uppdragit åt de bevakningsansvariga myndigheterna att i arbetet med risk- och sårbarhetsanalyser särskilt beakta och analysera informationssäkerheten i de delar av verksamheten och i de tekniska system som är nödvändiga för att myndigheten ska kunna utföra sitt arbete. Vidare beslutade regeringen ett krav på obligatorisk it-incidentsrapportering för statliga myndigheter. Kravet trädde i kraft . Av promemorian framgår också att regeringen har låtit utreda hur på bästa sätt ska implementera EU:s direktiv om åtgärder för en hög gemensam nivå av säkerhet i nätverk och informationssystem (NIS-direktivet). Det framgår också att regeringen beslutade skrivelsen Nationell strategi för informations- och cybersäkerhet (skr. 2016/17:213). Strategin var ett uttryck för regeringens övergripande prioriteringar och syftar till att utgöra en plattform för fortsatta utvecklingsarbete inom området. med strategin beslutade regeringen även om flera uppdrag på informationssäkerhetsområdet, exempelvis att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap skulle bidra till ökad kunskap och samverkan på informationssäkerhetsområdet. Som svar på frågor fick utskottet en promemoria från (bilaga A3.2.2). I promemorian anförs att regeringen i budgetpropositionen föreslog en ökning av Transportstyrelsens förvaltningsanslag med för en it-satsning för ökad säkerhet och tillförlitlig informationsöverföring (prop. 2018/19:1 utg.omr. 22 s. 74). I propositionen anförde regeringen att det i efterspelet till upphandlingen rörande Transportstyrelsens it-drift framkommit att myndigheten inte lever upp till de säkerhetskrav som ställs på verksamheten och att Transportstyrelsen, utöver den tekniska uppgradering som krävs till följd av eftersatt it-förvaltning, även behöver genomföra en teknisk uppgradering i syfte att förbättra säkerheten och stabiliteten. För samma ändamål beräknade regeringen i propositionen att anslaget ökas med och med samt att anslaget ökas permanent med . beslutade i enlighet med regeringens förslag (bet. 2018/19:TU1, rskr. 2018/19:109). Vidare anförs i promemorian att regeringen i regleringsbrevet gav Transportstyrelsen i uppdrag att redovisa hur arbetet med att säkerställa den centrala styrningen och processen för intern styrning och kontroll framskrider. Vidare gav regeringen i uppdrag att redovisa användningen och det förväntade resultatet av de medel som enligt anslagsvillkoret i regleringsbrevet ska användas för åtgärder som syftar till en ökad säkerhet och tillförlitlig informationsöverföring. I promemorian anförs vidare att i revisionsrapporten konstaterade att ett stort antal användare hade stående administratörsbehörighet till vägtrafikregistret, att cirka två tredjedelar av dessa hade åtkomst på registernivå samt att samtliga dessa personer tillhörde den externa driftleverantören. Vidare noterade att Transportstyrelsen inte kunde verifiera att användarna hade behov av aktuell behörighetsnivå. Frågan om vidsträckta behörigheter till Transportstyrelsens it-miljö för driftspersonal hos den externa driftleverantören som inte hade genomgått svensk säkerhetsprövning uppmärksammades i granskning (se bet. 2017/18:KU20 s. 383). redovisade inte några brister i fråga om säkerhetsprövning i sin rapport. Som svar på en fråga om vilka särskilda åtgärder som har vidtagits i förhållande till Transportstyrelsen för att följa upp eventuella kvarstående brister i myndighetens hantering av uppgifter av betydelse för rikets säkerhet nämns i promemorian följande åtgärder som har vidtagits . I regleringsbrevet uppdrog regeringen åt Transportstyrelsen att vidta de åtgärder som krävs för att den centrala styrningen och processen för intern styrning och kontroll vid myndigheten ska fungera tillfredsställande. Enligt uppdraget skulle särskild vikt läggas vid arbete som rör informationssäkerhet. Ett liknande uppdrag gavs till myndigheten i regleringsbrevet . Vid de två möten för myndighetsdialog som hållits respektive samt vid ett uppföljningsmöte lämnade Transportstyrelsens ledning information om myndighetens arbete med anledning av händelserna kring myndighetens utkontraktering av it-verksamheten. På mötet behandlades dels justitierådet granskning av Transportstyrelsens upphandling av it-drift (Ds 2018:6), dels Transportstyrelsens redovisning av sitt uppdrag att kartlägga hanteringen av vissa uppgifter (N2018/00471/SUBT). På mötet behandlades även de rapporter som Transportstyrelsen lämnat eller skulle lämna med anledning av regeringens uppdrag till de bevakningsansvariga myndigheterna om planering för beredskap inom ramen för det civila försvaret, om stärkt säkerhetsskyddsarbete samt om informationssäkerheten i den egna verksamheten. På mötet lämnades information med anledning av delredovisningen av uppdraget i regleringsbrevet om intern styrning och kontroll. Vidare lämnades information om åtgärder med anledning av synpunkter. Vid det mötet betonade vikten av att implementera och följa upp åtgärder, dvs. vikten av central styrning och en fungerande process för intern styrning och kontroll. Vidare har ett antal möten ägt rum mellan tjänstemän i och i Transportstyrelsen , där bl.a. den aktuella revisionsrapporten, de ovannämnda rapporterna med anledning av uppdragen till bevakningsansvariga myndigheter om planering för beredskap inom ramen för det civila försvaret, stärkt säkerhetsskyddsarbete respektive informationssäkerheten och Transportstyrelsens risk- och sårbarhetsanalys har behandlats. Säkerhetspolisen och Transportstyrelsen har haft en fortsatt dialog och uppföljning kring frågor om Transportstyrelsens it-drift. Vidare nämns i promemorian att det gjordes ett tillägg i promemorian Samrådsformer i (SB PM 2012:1) som tydliggör att information som har lämnats till ett departement och som ur ett regeringskansliperspektiv bedöms vara av större betydelse inom ett annat departements ansvarsområde eller för Statsrådsberedningen, bör lämnas vidare dit. I promemorian anförs vidare att en rad åtgärder därutöver har vidtagits med anledning av de brister i säkerhetsskyddet som uppmärksammats hos Transportstyrelsen och i andra sammanhang. I promemorian nämns följande åtgärder. Genom en ändring i säkerhetsskyddsförordningen som infördes är statliga myndigheter skyldiga att samråda med Säkerhetspolisen respektive Försvarsmakten innan de genom upphandling ger externa leverantörer tillgång till eller möjlighet att förvara hemliga uppgifter utanför myndighetens lokaler (utkontraktering). Säkerhetspolisen och Försvarsmakten får ställa krav på åtgärder för att säkerställa säkerhetsskyddet och i sista hand besluta att myndigheten inte får genomföra utkontrakteringen . En ny säkerhetsskyddslag har antagits av och träder i kraft . Lagen innebär en utvidgning av det område som träffas av säkerhetsskyddslagen och en ambitionshöjning inom området. Regeringen har mottagit betänkandet Kompletteringar till den nya säkerhetsskyddslagen (SOU 2018:82). I betänkandet föreslås bl.a. skärpta regler för utkontraktering, överlåtelse och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet samt införande av sanktioner i lagstiftningen. I myndighetsdialoger har säkerhetsskydd varit ett återkommande tema. Säkerhetsskydd kommer även att vara en fråga myndighetsdialoger. Interna utbildningsinsatser om säkerhetsskydd och informationssäkerhet i allmänhet har riktats mot departementens myndighetshandläggare. Som svar på en kompletterande fråga fick utskottet en promemoria från (bilaga A3.2.3). I den kompletterande frågan önskades upplysningar om det vidtogs några åtgärder, och i så fall vilka, för att säkerställa att inga obehöriga hade tillgång till hemliga uppgifter i vägtrafikregistret efter . I promemorian anförs att det av Transportstyrelsens redovisning av regeringens uppdrag till myndigheten att kartlägga hanteringen av vissa uppgifter (N2018/00471/SUBT) framgår att det endast är svensk säkerhetsprövad och godkänd personal som hanterar myndighetens samlade it-drift. Detta har Transportstyrelsen också bekräftat vid den uppföljning av myndighetens arbete som skett i samband med de myndighetsdialoger och uppföljningsmöten som nämns i promemoria av . Vidare anförs i promemorian att Transportstyrelsen därutöver har lämnat uppgift om att myndighetens administratörsbehörigheter har reducerats till en nivå som myndigheten anser vara rimlig för myndighetens drift. är det endast Transportstyrelsens egen personal som innehar de högsta behörigheterna i myndighetens behörighetssystem. Transportstyrelsen har vidare infört rutiner som ska säkerställa en ändamålsenlig tilldelning och uppföljning av behörigheter, vilket bl.a. innebär att samtliga användarkonton ska godkännas och förnyas regelbundet. Ett systemstöd för behörighetshantering ska vara på plats . Systemstödet för behörighetshantering kommer att till vissa delar automatisera och förenkla förfarandet och därmed minska risken för felkällor. I granskningen har det framkommit att det endast är svensk säkerhetsprövad och godkänd personal som hanterar Transportstyrelsens samlade it-drift . Därutöver har det framkommit att Transportstyrelsen reducerat administratörsbehörigheterna till en nivå som myndigheten anser vara rimlig för myndighetens drift. är det endast Transportstyrelsens egen personal som innehar de högsta behörigheterna i myndighetens behörighetssystem. Vad som framkommit i granskningen ger inte anledning till något uttalande av utskottet. 3.3 Tillsättandet av chefen för ledningsstabens totalförsvarsavdelning I en anmälan till (dnr 1087-2017/18), bilaga A3.3.1, begärs att utskottet granskar regeringen och statsrådet i fråga om regeringen eller Försvarsdepartementet direkt eller indirekt medverkat till beslutet att lyfta bort generalmajor från befattningen som chef för ledningsstabens totalförsvarsavdelning. I anmälan anförs att författat en debattartikel som publicerats i i vilken han uttrycker kritik mot att använda sannolikhetsbedömningar som en grund för planeringen av försvar, såsom bl.a. gjorts av statsminister , och att uttalat sig om brister inom det svenska försvaret i en artikel i . Anmälaren menar att dessa uttalanden av var besvärande för regeringen, men inte för Försvarsmakten. Befattningen som chef för ledningsstabens totalförsvarsavdelning tillsätts av överbefälhavaren och inte av regeringen. Anmälaren vill dock framhålla att de sammantagna omständigheterna gör att frågan måste ställas om det från regeringsnivå kommit signaler om att inte var politiskt önskvärd på posten. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom Försvarsdepartementet, bilaga A3.3.2. Försvarsberedningens rapporter och 2014 beslutade dåvarande försvarsministern att ge Försvarsberedningen anvisningar att bl.a. analysera viktigare förändringar i den internationella utvecklingen såväl globalt som i relevanta regioner och att redovisa sin bedömning av den säkerhetspolitiska utvecklingen och därmed sammanhängande konsekvenser för svensk försvars- och säkerhetspolitik. Försvarsberedningen överlämnade rapporten i en globaliserad värld (Ds 2013:33) till ansvarigt statsråd. I rapporten redovisade Försvarsberedningen sin syn på utvecklingen och förändringarna i omvärlden samt deras konsekvenser för svensk försvars- och säkerhetspolitik. Bland annat framhöll Försvarsberedningen att ”ett enskilt militärt väpnat angrepp direkt mot är fortsatt osannolikt . Kriser eller incidenter, som även inbegriper militära maktmedel, kan dock också uppstå i vår region, och på kan militära angreppshot likväl aldrig uteslutas” (s. 221). Försvarsberedningen överlämnade sin slutrapport av – Starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20) till ansvarigt statsråd. I rapporten framhöll Försvarsberedningen bl.a. följande: ”Ett enskilt militärt väpnat angrepp direkt mot är fortsatt osannolikt. Kriser eller incidenter, som även inbegriper militära maktmedel, kan dock uppstå och på kan militära angreppshot likväl aldrig uteslutas” (s. 19, 35 och 103). beslutade försvarsminister att ge Försvarsberedningen anvisningar att analysera viktigare förändringar i den internationella utvecklingen såväl globalt som i relevanta regioner och då särskilt utvecklingen i och i närområde. överlämnade Försvarsberedningen rapporten – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66). Rapporten innehåller förslag till inriktningen av totalförsvaret och utformningen av den civila verksamheten i totalförsvaret. Av rapporten framgår att Försvarsberedningen ska överlämna sin slutrapport och att denna slutrapport kommer att innehålla en uppdaterad bedömning av den säkerhetspolitiska utvecklingen och därmed sammanhängande konsekvenser för svensk försvars- och säkerhetspolitik samt utvecklingen av det militära försvaret –2025. I rapporten konstaterar följande: ”Ett väpnat angrepp mot kan inte uteslutas. Det kan inte heller uteslutas att militära maktmedel eller hot om sådana kan komma att användas mot . blir oundvikligen påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde. Totalförsvaret ska utformas och dimensioneras för att kunna möta väpnat angrepp mot inklusive krigshandlingar på svenskt territorium” (s. 61). Försvarsberedningen anför vidare att oundvikligen blir påverkat om en väpnad konflikt och krig uppstår i vårt närområde och att det i en sådan situation inte går att utesluta ett väpnat angrepp mot (s. 63). höll statsminister ett tal vid i . Han uppgav bl.a. följande: I sin nya delrapport skriver Försvarsberedningen att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. Det kan inte heller uteslutas att militära maktmedel eller hot om sådana kan komma att användas mot . Regeringens bedömning är fortsatt att ett enskilt militärt angrepp direkt mot är osannolikt. Men vårt land blir oundvikligen påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde. Och om ett lands försvarsförmåga ska vara god , måste långsiktighet sättas före önsketänkande. I en intervju i från gör ett antal uttalanden om försvarsförmåga. I en kommentar till försvarsbeslutet om att alla krigsförband vid höjd beredskap bör ha förmåga att lösa sina uppgifter vid ett väpnat angrepp och genomföra mobilisering anför att ”man kanske lyckas mobilisera, men krigsdugligheten blir inte tillräckligt hög. Det är ingen militär hemlighet, det är jag övertygad om att en potentiell angripare räknat ut.” fortsätter: ”Tänk dig ett ishockeylag som ska möta ett vältränat och rutinerat lag i en viktig match. Några spelare i laget har utrustning av mycket god kvalitet och har tränat tillsammans. Övriga spelare har spelat ishockey i varierande omfattning. Några spelare saknar skyddsutrustning och klubbdräkt medan andra inte har någon ishockeyklubba. För några spelare är läget så allvarligt att de saknar såväl skridskor som ishockeyklubba. Kan matchen sluta på mer än ett sätt?” På frågan om man då är chanslös svarar : ”Ja, det är en slutsats du skulle kunna dra. Att gå i strid mot en kvalificerad motståndare, att gå döden till mötes i värsta fall, om man inte ens övat ihop – det kan inte bli bra.” publicerade en debattartikel skriven av generalmajor , överste och överste . I artikeln anförs bl.a. att ”det är dags att avskaffa sannolikhetsbedömningar i försvarspolitiska sammanhang” och att ”den långsiktiga planeringen för försvaret måste i stället för gissningar om sannolikhet utgå från reella militära förmågor hos potentiella angripare – och i förekommande fall hos förväntade allierade”. Författarna refererar i artikeln till uttalandet från statsminister om att ett enskilt militärt angrepp direkt mot är osannolikt. Uppdraget som chef för ledningsstabens totalförsvarsavdelning I en intervju med uppgav att han kallats upp till överbefälhavare rum och där fått veta att han inte får jobbet som chef för ledningsstabens totalförsvarsavdelning. På frågan om orsaken till att han inte fått jobbet uppger att det var på grund av uttalandena i och i debattartikeln i . Enligt de uttalanden som gjorts av överbefälhavare och Försvarsmaktens kommunikationsdirektör inrättades Högkvarterets totalförsvarsavdelning /18. Vidare uppges att var tänkt att leda denna avdelning men att det formella beslutet ännu inte var fattat av . kommenterade på Försvarsmaktens blogg att inte kommer att få jobbet som chef för . Anledningen till det uppges vara en förtroendefråga. skriver att han inte anser att är lämplig för den befattningen. Vidare skriver att han har haft en kontinuerlig dialog med sedan han tillträdde som överbefälhavare samt att det funnits en historik kring händelser som de har haft anledning att diskutera och att det är det som har legat till grund för hans beslut. I ett meddelande från kommunikationsdirektören, som publicerades på Försvarsmaktens blogg , uppgavs att de samlade skälen för beslutet hade delgetts men att de inte kommer att kommuniceras till någon bredare krets. fortsatte därefter sitt arbete inom Försvarsmakten med att leda arbetet med att planera den internationella övningen 18. Tillsammans med lämnade in en stämningsansökan till Arbetsdomstolen. Enligt en artikel i tidningen från yrkade på att Försvarsmakten skulle betala i skadestånd till för att han skilts från sin anställning som chef för ledningsstabens totalförsvarsavdelning, alternativt att arbetsgivaren hade agerat i syfte att förmå generalmajoren att själv säga upp sig. grundade sin talan bl.a. på repressalieförbudet i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Enligt en artikel i tidningen från har Försvarsmakten och kommit överens om en förlikning som innebär att sade upp sig från Försvarsmakten med sista anställningsdag . Som kompensation gavs en ekonomisk ersättning från Försvarsmakten. har även lämnat in en granskningsanmälan till (). JO:s granskning pågår. Statliga förvaltningsmyndigheter lyder, enligt 12 kap. 1 § regeringsformen (RF), under regeringen i den mån de inte enligt regeringsformen eller annan lag lyder under . Av bestämmelsen följer att myndigheterna i princip är skyldiga att följa de föreskrifter av allmän natur och direktiv för särskilda fall som regeringen meddelar (prop. 1973:90 s. 397). Ett enskilt statsråd har inte rätt att befalla över myndigheterna. Regeringens rätt att meddela direktiv till myndigheterna är dock begränsad i två avseenden. För det första följer en begränsning av den s.k. legalitetsprincipen, dvs. principen om den offentliga maktens lagbundenhet (1 kap. 1 § RF). Alla samhällsorgan, inklusive regeringen, är bundna av gällande rätt. Regeringen får således inte utfärda direktiv till myndigheterna i strid med gällande rätt. För det andra följer en begränsning av 12 kap. 2 § RF. Enligt denna bestämmelse får ingen myndighet, inte heller eller en kommuns beslutande organ, bestämma hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot en enskild eller mot en kommun eller som rör tillämpning av lag. Avsikten med dessa begränsningar av regeringens rätt att meddela direktiv till myndigheterna är att garantera den enskildes rättssäkerhet (prop. 1973:90 s. 397). Sammantaget innebär denna reglering att regeringen har att styra riket genom kollektivt fattade beslut. Myndigheterna lyder under regeringen, vilket innebär att de i princip har att följa föreskrifter av allmän natur eller direktiv för särskilda fall som meddelats av regeringen genom kollektivt fattade beslut. Myndigheterna är tillförsäkrade självständighet gentemot regeringen i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskild eller mot kommun eller som rör tillämpning av lag. Frågan om informella kontakter mellan och myndigheterna har behandlats i proposition 1986/87:99 om ledning av den statliga förvaltningen. I propositionen anfördes att kontakter inom området för regeringsformens begränsningsregel i den mån de är nödvändiga präglas av mycket stor återhållsamhet med hänsyn till de rättssäkerhetsgarantier som åsyftas med 11 kap. 7 § regeringsformen (nuvarande 12 kap. 2 §) och att sådana för regeringens del bör skötas på tjänstemannanivå. uttalade i sitt betänkande (bet. KU 1986/87:29) att det enligt utskottets uppfattning finns ett stort behov av informella kontakter mellan förvaltningsmyndigheterna och . Genom sådana kontakter kan regeringen hållas informerad om den aktuella situationen på olika myndighetsområden. Myndigheterna kan å sin sida via informella kontakter få regeringens intentioner och krav på myndigheterna klarlagda. Enligt utskottet är det över huvud taget svårt att föreställa sig en smidig och väl fungerande förvaltningsapparat utan informella kontakter av olika slag. Utskottet pekade även på att det svenska systemet kännetecknas av att regeringsbesluten fattas av regeringen som ett kollektiv, inte av de enskilda regeringsledamöterna. Att de informella kontakterna innebär vissa risker för ministerstyre kan inte förnekas. Därför bör, anförde utskottet, dessa kontakter vara mer inriktade på information än på styrning. Anställningar och uppdrag vid Försvarsmakten Arbetstagare vid förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen anställs enligt 12 kap. 5 § RF av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Enligt 23 § myndighetsförordningen anställs myndighetschefer av regeringen och annan myndighetspersonal av myndigheten, om inte annat föreskrivs (1 §). Av 24 § förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten framgår att överbefälhavaren är myndighetschef för . Vid myndigheten finns en generaldirektör som är ställföreträdande chef. Regeringen beslutar om anställning som generaldirektör, chef för enheten för underrättelse- och säkerhetstjänst, försvarsinspektör för hälsa och miljö, general och amiral. Av 25 § följer att regeringen efter förslag från Försvarsmakten beslutar om anställning som generallöjtnant, viceamiral, chefsjurist, ekonomidirektör och personaldirektör. Regeringen beslutar efter förslag från Försvarsmakten även om placering på de befattningar som anges i bilaga 2 till förordningen. I fråga om Högkvarteret innefattar dessa: chef för ledningsstaben, produktionschef, insatschef, chef för säkerhetsinspektionen samt flygsäkerhetsinspektör. I fråga om internationella befattningar innefattar dessa: försvarsattaché, chef för den svenska delegationen till Neutrala nationernas i samt militär rådgivare vid ständiga delegation vid . Övriga anställningar och placeringar på befattningar beslutas av Försvarsmakten. granskade utskottet om dåvarande försvarsministern hade gjort sig skyldig till ministerstyre i förhållande till Försvarsmakten (bet. 2011/12:KU20 s. 161 f.). Anmälaren gjorde gällande att en statssekreterare på hade kontaktat dåvarande generaldirektören vid Försvarsmakten och beordrat honom att stoppa ett anförande om den s.k. solidaritetsförklaringen som skulle hållas av en generalmajor i samband med en fältövning . I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det finns ett behov av informella kontakter mellan förvaltningsmyndigheterna och . Detta är nödvändigt för en väl fungerande förvaltningsapparat. Sådana informella kontakter innebär dock risker för ministerstyre och bör därför vara inriktade på information, och inte styrning. Vidare konstaterade utskottet att kontakten mellan dåvarande statssekreteraren och dåvarande generaldirektören, i det aktuella ärendet, hade varit inriktad på frågor och information, och inte styrning. Generaldirektören hade efter kontakten fattat ett självständigt beslut om upplägget av fältövningen. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande. Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på vissa frågor. Som svar överlämnades en promemoria som har upprättats inom Försvarsdepartementet (bilaga A3.3.2). Av svarspromemorian framgår följande. Som svar på utskottets fråga om det har förekommit några direkta eller indirekta kontakter mellan försvarsminister och överbefälhavaren i den aktuella frågan, anges följande.