bet · H601JuU29 · 2019-06-11 00:00:00 — Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att frågor om acceptabla handläggningstider och ett enhetligt ansökningsförfarande är viktiga och utgår fortfarande från att regeringen fortsätter att följa dessa frågor och vidta de åtgärder som behövs. Utskottet noterar även att det pågår beredning av utredningsförslag som syftar till att effektivisera tillståndsprövningen och förkorta handläggningstiderna i tillståndsärenden. Utskottet, som inte vill föregripa den beredning som pågår, finner sammantaget inte skäl för att på nytt göra något tillkännagivande om handläggningstider och ansökningsförfarandet i vapenärenden. Motionerna 2018/19:137 (SD) yrkande 2, 2018/19:686 (S), 2018/19:2425 (C) yrkande 75 i denna del, 2018/19:2772 (M) yrkande 4 och 5 samt 2018/19:2890 (M) yrkande 10 avstyrks därför. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning i fråga om uppdatering av vapenlistor och avstyrker därför motion 2018/19:2772 (M) yrkande 11. Översyn av vapenlagstiftningen m.m. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om en översyn av vapenlagstiftningen och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om bl.a. vapenlagens ställning i förhållande till EU-lagstiftningen. Jämför reservation 9 (S, V, MP), 10 (C) och 11 (SD). I motion 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 1 efterfrågas en översyn och modernisering av vapenlagstiftningen. Enligt motionärerna bör i synnerhet ett antal punkter förändras för att effektivisera arbetet, minska arbetsbördan för och förbättra för jägare, jakt- och skytteorganisationer, vapenhandlare m.fl. I kommittémotion 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 11 efterfrågas en översyn av det samlade regelverket för tillståndsgivning och innehav av legala vapen och vapendelar för att skapa ett regelverk som inte försvårar för jakt och sportskytte. I kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 75 i denna del vill motionärerna se över EU-lagstiftningen om illegala vapen. I kommittémotion 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 5 anförs att regeringen bör verka för att svensk vapenlag alltid ska gå före EU:s direktiv. Motionärerna är kritiska till att EU-direktiv kan sättas över svensk vapenlagstiftning och anför att regeringen tydligt ska verka för att återtar beslutsmakten i de frågor som ryms inom EU:s vapendirektiv. Inom EU finns bestämmelser om kontroll av vapen i rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen, förkortat vapendirektivet, och och rådets direktiv /51/EG om ändring av rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen, förkortat ändringsdirektiv. antogs ett nytt direktiv, och rådets direktiv (EU) 2017/853 om ändring av rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen, förkortat ändringsdirektiv. Vapendirektivet trädde i kraft för medlemsstaterna och innehåller bestämmelser som delvis harmoniserar lagstiftningen om skjutvapen och om hur förflyttning av vapen inom EU ska ske. Vapendirektivet anger de minsta krav som medlemsstaternas lagstiftning ska uppfylla men tillåter dessa att hålla en högre skyddsnivå. Genom ändringsdirektiv anpassades vapendirektivet till FN:s vapenprotokoll (resolution 53/111), och vissa krav skärptes för att åtgärda brister i vapendirektivet som kommissionen påtalat (KOM(2000) 837). Genomförandena av vapendirektivet och ändringsdirektiv i svensk rätt har främst inneburit skärpning av kraven för tillstånd till innehav av ammunition, krav på märkning av skjutvapen, vapendelar och förpackningar med ammunition samt ändringar av kraven för att föra in skjutvapen och ammunition till och för att överföra sådan egendom till en annan medlemsstat (prop. 1995/96:52 och prop. 2010/11:72). ändringsdirektiv har till huvudsyfte att motverka att skjutvapen missbrukas för brottslig verksamhet. Genom ändringsdirektivet skärps vapendirektivets krav på bl.a. märkning, reglering av vapenhandlar- och vapenmäklarverksamhet, underårigas förvärv och innehav av skjutvapen, registerföring, system för övervakning , kontroll av distanshandel, förbud mot förvärv och innehav av vissa vapen och viss ammunition, omprövning av tillstånd, reglering av vapenmagasin och andra vapendelar och utbyte av information mellan medlemsstaterna. Chefen för gav en utredare i uppdrag att överväga hur ändringsdirektivet skulle genomföras i svensk rätt, analysera hur svensk rätt förhåller sig till ändringsdirektivet samt lämna förslag på de författningsändringar som visar sig nödvändiga på grund av tvingande regler från EU (Ju 2017:E). En utgångspunkt för uppdraget var att – så långt det bedömdes möjligt och ändamålsenligt – upprätthålla nuvarande skyddsnivå i lagstiftningen, som de författningsändringar som föreslås inte ska vara onödigt betungande för enskilda tillståndsinnehavare. Utredaren överlämnade promemorian Genomförandet av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv (Ds 2018:1). fattade regeringen beslut om lagrådsremissen Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv. I lagrådsremissen föreslår regeringen de lagändringar som krävs för att genomföra ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv. Regeringen bedömer att den svenska regleringen av skjutvapen och ammunition håller en internationellt sett hög skyddsnivå och att den i många avseenden redan uppfyller de krav som ställs i ändringsdirektivet. Det är dock enligt regeringen nödvändigt att genomföra vissa ändringar i främst vapenlagstiftningen, men även i krigsmateriellagstiftningen och lagen om brandfarliga och explosiva varor. Förslagen innebär bl.a. att kraven på märkning och registrering utökas, att vapenmäklarverksamhet regleras på samma sätt som vapenhandlarverksamhet, att löstagbara magasin av en viss storlek regleras i vapenlagen och att innehavstillstånd för vissa vapen som huvudregel ska tidsbegränsas. Lagrådet yttrade sig över förslagen . Ärendet bereds vidare inom . Uppdrag att utreda vissa frågor på vapenlagstiftningens område Som framgått ovan gav chefen för en utredare i uppdrag att överväga hur ändringarna i vapendirektivet skulle genomföras i svensk rätt. Utredaren fick i uppdrag att utreda ett antal andra frågor som hade väckts på vapenlagstiftningens område. Utredaren överlämnade promemorian Tillståndsprövning av vapendelar m.m. (Ds 2018:30). I promemorian behandlas frågor om tillståndsprövningen av vapendelar, möjligheten för skyddsvakter och ordningsvakter att beviljas tillstånd att inneha skjutvapen med s.k. lånelicens, förtydligande av kravet på synnerliga skäl för enhandsvapen samt utökning av vapenhandlares uppgifter. Vidare behandlas frågor om auktoriserade bevakningsföretags och auktoriserade utbildningsföretags möjligheter att beviljas tillstånd att inneha vapen för utbildningsändamål och möjligheten för att i okomplicerade tillståndsärenden införa ett automatiserat beslutsfattande. Förslagen i promemorian har remitterats och bereds inom . utökades uppdraget att utreda vissa frågor på vapenlagstiftningens område med ett antal ytterligare frågor som bl.a. rör användning och innehav av illegala vapen och explosiva varor. Denna del av uppdraget ska redovisas . Motioner om att se över och modernisera vapenlagstiftningen har tidigare behandlats av utskottet. I samband med behandlingen av polisfrågor uttalade utskottet att vapenlagstiftningen i stort har en tillfredsställande utformning. Utskottet noterade även att avsåg att tillsätta en utredare som skulle se över vilka ändringar som behövdes för att uppfylla EU:s reviderade vapendirektiv. Mot den bakgrunden fann utskottet inte skäl för något initiativ från med anledning av motionerna. Utskottet var inte heller berett att ställa sig bakom ett motionsyrkande om att svensk vapenlag alltid ska gå före EU:s direktiv. Motionsyrkandena avstyrktes (bet. 2016/17:JuU18 s. 79 f.). Därefter har utskottet behandlat liknande motionsyrkanden förenklat och således avstyrkt dessa (bet. 2017/18:JuU13). Det är viktigt med klara och tydliga regler och en ordentlig vandelsprövning av dem som söker vapenlicens. Det är enligt utskottets mening av vikt att samhället inte i onödan lägger hinder i vägen för skötsamma jägare och skyttar. Utskottet noterar det arbete som pågår på vapenlagstiftningens område men anser att det även behövs en mer generell översyn av det samlade regelverket för tillståndsgivning och innehav av legala vapen och vapendelar för att skapa ett regelverk som inte i onödan försvårar för jakt och sportskytte. Som framgår nedan föreslår utskottet att man ska se över begränsningen av antalet vapen som får ingå i en jägares vapengarderob i syfte att möjliggöra innehav av ett större antal vapen. I samband med att vapenlagstiftningen ses över bör det därutöver utredas om det är möjligt att tillåta personer och skytteföreningar att inneha fler vapen för jakt och sportskytte. Det bör även i övrigt utredas om det går att underlätta regelverken för jägare och skytteorganisationer. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2018/19:2772 (M) yrkande 1 och 2018/19:2890 (M) yrkande 11. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom motionsyrkanden om en översyn av EU-lagstiftningen eller om att svensk vapenlag alltid ska gå före EU:s direktiv. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:137 (SD) yrkande 5 och 2018/19:2425 (C) yrkande 75 i denna del. Tillstånd att inneha skjutvapen och ammunition Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att avskaffa kravet på särskilt tillstånd för ljuddämpare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om tidsbegränsade licenser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig även bakom det som utskottet anför om en utökad vapengarderob och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om bl.a. ändringar i reglerna om vapenlicens för olika vapentyper och licenshantering vid byte av vapen. Jämför reservation 12 (S, V, MP), 13 (M), 14 (SD), 15 (SD, KD), 16 (M), 17 (KD), 18 (M, L) och 19 (S, V, MP) samt särskilt yttrande 5 (S, V, MP). Tillfälliga licenser för enhandsvapen I motion 2018/19:112 av (SD) begärs att regeringen ser över reglerna om licenser för enhandsvapen till jakt och tar fram ett förslag med tillfälliga licenser knutna till uppdraget som eftersöksjägare inom Nationella (). I motion 2018/19:1724 av (M) yrkar motionären att kravet på licens för ljuddämpare ska avskaffas och att ljuddämpare i stället bör behandlas på samma sätt som ammunition vid inköp. Ett likalydande yrkande framställs i kommittémotion 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 17. Även i kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 17 begärs att licenskravet för ljuddämpare ska avskaffas. Licenskrav för mynningsladdare och stiftantändare I motion 2018/19:1876 av (M) begärs ett avskaffande av kravet på licens för samtliga mynningsladdare oavsett när de är tillverkade. I motion 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 12 anför motionärerna att det bör utredas om kravet på licens för stiftantändare ska tas bort. I yrkande 18 efterfrågas en utredning om huruvida licenskrav ska finnas på alla mynningsladdade vapen som är tillverkade 1890 eller senare, eller om registrering/anmälan är tillräckligt. I kommittémotion 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 3 begär motionärerna att systemet med femårslicenser för enhandsvapen ska avvecklas. I kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 15 begärs en översyn av vapenlagen i syfte att ta bort tidsbegränsningen för vapenlicenser. I motion 2018/19:2769 av (M) efterfrågas en översyn av femårslicensen vid sportskytte i syfte att underlätta och eventuellt ta bort tidsbegränsningen. I motion 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 9 begär motionärerna att kravet på vapensamlare att söka ny samlarlicens ska tas bort. I kommittémotion 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 4 begärs att det inte längre ska krävas synnerliga skäl för att få tillstånd att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen. Bestämmelsen om synnerliga skäl har tolkats för restriktivt och bör i stället ersättas med en tydligare uppräkning av vilka krav som ska ställas. Även i motion 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 19 anser motionärerna att kravet på synnerliga skäl bör avskaffas. Enligt motionärerna bör kravet på synnerliga skäl för licens på målskyttevapen i stället ersättas med ett krav på särskilda skäl, och begreppet bör definieras i lag eller förordning. I motion 2018/19:2403 av och (båda C) begär motionärerna att regeringen ska se över möjligheten att införa ägarbyte när det gäller vapen där vapenlicensen förs över från det gamla till det nya vapnet vid vapenaffär, förutsatt att man vid inbytet byter in ett vapen av samma klass som man själv äger och redan har licens för. I kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 16 anser motionärerna att en jägare eller skytt som byter in ett vapen som han eller hon har licens för borde kunna köpa ett nytt av samma klass utan att en ny prövning görs. I motion 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 8 föreslår motionärerna att vapenhandlare, som har genomgått nödvändig utbildning och är godkända vapenhandlare, ska ges en auktorisering som ger möjlighet att direkt lämna ut licenser vid exempelvis byte av vapen i samma vapenklass och inom vapengarderoben. Detta bör enligt motionärerna kunna ske direkt över disk genom ett enkelt digitalt anmälningsförfarande till myndigheten, vilket skulle både effektivisera vapenhanteringen och minska kostnaderna. Vid ansökningar om vapenlicens som kräver utredning ska dock ansökan om vapenlicens skickas in till ansvarig myndighet. Förtydligande av regelverket för beviljande och återkallelse av vapenlicenser I kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 19 anför motionärerna att reglerna för när vapenlicens ska beviljas behöver förtydligas. Det finns enligt motionärerna ett tolkningsutrymme kring lagens bestämmelser, och därför bör lagen förtydligas så att myndighetens utrymme att neka licens på vaga grunder undanröjs. I motion 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 10 begärs att regeringen förtydligar regelverket för när ett vapen ska lämnas in vid återkallning av vapenlicens och vid tvist om detta. Motionärerna föreslår att vapnet ska återkallas först när tvisten har vunnit laga kraft; vid akuta situationer ska dock andra regler gälla. I samma motion yrkande 16 begär motionärerna att regeringen ska utreda och förtydliga reglerna om vapenlicenser för hembygdsföreningar och museer m.fl. som får vapen som gåva. I kommittémotion 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 15 begärs att löstagbara magasin ska regleras enligt vapendirektivets minimikrav. Motionärerna menar att förslagen i promemorian Genomförandet av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv (Ds 2018:1) går för långt. Motionärerna vill i stället följa den nivå som anges i EU:s direktiv, dvs. att endast förvärv av vissa magasin med hög kapacitet regleras och att det sker på ett ändamålsenligt sätt enligt direktivets minimikrav. I samma motion yrkande 16 begärs att avfyrningsmekanismer även fortsättningsvis ska vara oreglerade. Enligt motionärerna uppställs det inte något krav i direktivet som innebär att de svenska reglerna för avfyrningsmekanismer måste ändras. Trots det föreslår regeringens utredning att samtliga avfyrningsmekanismer ska regleras, vilket skulle försvåra för jägare och skyttar som bl.a. på grund av slitage har ett praktiskt behov av att inneha flera avfyrningsmekanismer. I yrkande 18 anför motionärerna att de är kritiska till förslaget om femåriga licenser för vissa typer av halvautomatiska sportskyttegevär i promemorian. Enligt motionärerna bör detta förslag analyseras djupare innan nya restriktiva krav införs i svensk lagstiftning. I kommittémotion 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 8 föreslår motionärerna att en jägares vapengarderob ska utökas till sex vapen utan särskild behovsprövning och med möjlighet till minst tio vapen vid behov. Ett likalydande yrkande framställs i motion 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 6. Även i kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 18 begär motionärerna att begränsningen av antalet vapen som en jägare kan ha licens för ska ses över. I kommittémotion 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 14 anför motionärerna att det finns anledning att undersöka möjligheten att utöka antalet vapen som en jägare eller sportskytt får inneha. Ett likalydande yrkande framställs i motion 2018/19:1350 av m.fl. (M). Generella förutsättningar för tillstånd att inneha skjutvapen De generella förutsättningarna för att en enskild person ska beviljas tillstånd att inneha skjutvapen finns i 2 kap. 4–6 a §§ vapenlagen (1996:67). De krav som ställs upp är bl.a. att vapnet ska behövas för ett godtagbart ändamål och att det skäligen kan antas att vapnet inte kommer att missbrukas. För att tillstånd ska beviljas till helautomatiska vapen eller enhandsvapen krävs dessutom att det finns synnerliga skäl (6 §). Detta gäller dock inte för start- eller signalvapen. Tillstånd för en enskild att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen för flerskott ska tidsbegränsas till att gälla högst om inte särskilda skäl talar emot en sådan begränsning (6 a §). Enligt 2 kap. 4 § får tillstånd att inneha ett skjutvapen, som huvudsakligen har samlarvärde, prydnadsvärde eller särskilt affektionsvärde för sökanden, beviljas även för andra ändamål än skjutning. I ett sådant fall får vapnet inte utan särskilt tillstånd användas för skjutning. Av 1 kap. 3 § vapenlagen framgår att det som sägs om skjutvapen också gäller bl.a. obrukbara vapen som i brukbart skick skulle räknas som skjutvapen samt slutstycken, ljuddämpare, eldrör, pipor, stommar, lådor, trummor och mantlar till skjutvapen m.m. Den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning får utan särskilt tillstånd inneha ammunition till vapnet, om ammunitionen är avsedd för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehav av vapnet avser (2 kap. 8 § första stycket). är ensam tillståndsmyndighet i vapenärenden (2 kap. 2 §). Som framgår ovan får en enskild person beviljas tillstånd att inneha ett skjutvapen endast om han eller hon kan visa behov av vapnet för ett godtagbart ändamål (2 kap. 4 § vapenlagen). Tillstånd måste sökas för varje vapen. För tillstånd till innehav av jaktvapen krävs vidare enligt 2 kap. 4 § första stycket vapenförordningen (1996:70) att den sökande har avlagt ett prov som visar att han eller hon har grundläggande kunskaper om jakt och viltvård och kan handha vapnet. Den som har avlagt ett sådant prov ska anses ha behov av jaktvapen om inte särskilda skäl talar emot det. Behovet ska anses motsvara fyra vapen om det inte finns omständigheter som talar för att sökanden behöver fler vapen än så. Tillstånd till fler än sex jaktvapen får beviljas endast om sökanden visar att det finns ett mycket kvalificerat behov (2 kap. 4 § femte stycket vapenförordningen). I allmänna råd om vapenlagstiftningen anges att tillstånd till innehav av fler än sex jaktvapen endast bör meddelas undantagsvis (RPSFS 2009:13, FAP 551-3, s. 13 f.). Den s.k. vapengarderoben för jaktvapen har tillkommit för att förenkla prövningen och åstadkomma en mer enhetlig bedömning i tillståndsfrågorna. Begreppet ”vapengarderob” myntades i ett samarbete mellan och dåvarande 1979. Enhandsvapen för jakt eller avlivning av djur Av 2 kap. 5 § 1 b vapenförordningen framgår att tillstånd för enhandsvapen av flerskottstyp för jakt eller avlivning av djur får ges för yrkesmässigt bedriven jakt- eller viltvård eller annat kvalificerat behov. Särskilda bestämmelser om vapen för målskjutning För att en enskild person ska få tillstånd att inneha vapen för målskjutning krävs, utöver de generella förutsättningarna för att få inneha ett vapen avsett för skjutning, att sökanden är aktiv medlem i en sammanslutning som antingen har auktoriserats enligt vapenlagen eller är ansluten till en sådan auktoriserad sammanslutning och som inom ramen för sin verksamhet bedriver med sådant vapen som ansökan avser (2 kap. 3 § vapenförordningen). För enhandsvapen och helautomatiska vapen ställs därutöver krav på att sökanden har uppnått viss ålder och visat prov på särskild skjutskicklighet. För innehav av helautomatiska vapen krävs också att sökanden är medlem i en sammanslutning för vars verksamhet Försvarsmakten förklarat vara av betydelse för totalförsvaret. Museers innehav av skjutvapen Enligt 2 kap. 3 § 3 vapenlagen får tillstånd att inneha skjutvapen beviljas huvudmän för museer för vapen som ska ingå i samlingarna, om museet får statsbidrag enligt särskilda föreskrifter eller om museet ägs av en kommun, ett landsting eller en stiftelse som står under tillsyn. För huvudmän för museer innebär det allmänna kravet i 2 kap. 5 § vapenlagen, om att tillstånd endast får beviljas om det kan antas att vapnet inte kommer att missbrukas, bl.a. att huvudmannens lämplighet från laglydnadssynpunkt bör beaktas. Regler om återkallelse av vapentillstånd finns i 6 kap. vapenlagen. Av 1 § framgår att ett tillstånd att inneha skjutvapen ska återkallas om tillståndshavaren visat sig vara olämplig att inneha skjutvapen, om tillståndshavaren utan godtagbar anledning vägrat tillträde för att kontrollera att gällande förvaringsbestämmelser följs, om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns eller det annars finns någon skälig anledning att återkalla tillståndet. Enligt 4 § första stycket ska besluta att ett vapen med tillhörande ammunition och tillståndsbevis ska tas om hand om det finns risk att vapnet missbrukas, eller om det är sannolikt att tillståndet att inneha vapnet kommer att återkallas och särskilda omständigheter inte talar emot ett omhändertagande. Om har beslutat om omhändertagande enligt 4 §, ska frågan om återkallelse av tillståndet prövas skyndsamt (4 a §). Tillståndet är ogiltigt till dess att frågan om återkallelse har prövats. Återkallas inte tillståndet ska tillståndsbeviset lämnas tillbaka. Skjutvapen eller ammunition ska lösas in av staten om tillståndet att inneha vapnet eller ammunitionen har återkallats utan att egendomen har förklarats förverkad eller tagits i beslag (7 kap. 1 § a). Innehavare av ett skjutvapen eller ammunition som ska lösas in är skyldig att enligt beslut lämna över vapnet eller ammunitionen till myndigheten eller den som myndigheten bestämmer (7 kap. 3 §). Chefen för gav en utredare i uppdrag att överväga hur ändringarna i EU:s vapendirektiv ska genomföras i svensk rätt, analysera hur svensk rätt förhåller sig till ändringsdirektivet samt lämna förslag på de författningsändringar som visar sig nödvändiga på grund av tvingande regler från EU (Ju 2017:E). En utgångspunkt för uppdraget var att – så långt det bedömdes möjligt och ändamålsenligt – upprätthålla nuvarande skyddsnivå i lagstiftningen, som de författningsändringar som föreslås inte ska vara onödigt betungande för enskilda tillståndsinnehavare. Utredaren överlämnade promemorian Genomförandet av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv (Ds 2018:1). I promemorian föreslås bl.a. att ljuddämpare inte längre ska jämställas med skjutvapen vid tillämpning av vapenlagen. Den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning ska, enligt förslaget, utan särskilt tillstånd få inneha ljuddämpare som passar till vapnet. Vidare föreslås att också avfyrningsmekanismer ska omfattas av samma reglering. fattade regeringen beslut om lagrådsremissen Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv. I lagrådsremissen föreslår regeringen de lagändringar som krävs för att genomföra ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv. Förslagen i promemorian om reglering av ljuddämpare kommer enligt regeringen att behandlas i ett annat sammanhang. Regeringen bedömer att den svenska regleringen av skjutvapen och ammunition håller en internationellt sett hög skyddsnivå och att den i många avseenden redan uppfyller de krav som ställs i ändringsdirektivet. Det är dock enligt regeringen nödvändigt att genomföra vissa ändringar i främst vapenlagstiftningen.