bet · H601FöU7 · 2019-04-05 00:00:00 — När det gäller en generell förstärkning av informations- och cybersäkerheten, specifika åtgärder för en systematisk och samlad ansats i arbetet och en översyn av de regelverk som styr kommunernas krav på området anser utskottet likt med regeringen att den aktuella strategin är själva basen för att kunna säkerställa just en systematisk och samlad ansats i arbetet med informations- och cybersäkerhet. Utskottet ser därför positivt på att regeringen inom ramen för denna strategi avser att bl.a. verka för att öka tydligheten i myndighetsstyrningen och lyfta fram betydelsen av ett tillfredsställande informations- och cybersäkerhetsarbete internt på myndigheter, att ta fram en nationell modell för systematiskt arbete samt att verka för att samverkan och informationsdelning kan stärkas på området. Utskottet anser också att regeringens arbete med att verka för att säkerhetsskyddslagstiftningen bättre motsvarar de förändrade kraven på säkerhetsskydd inom informationssäkerhetsområdet är välkommet, bl.a. genom ett adekvat system för sanktioner och en effektiv tillsyn. Att NIS-direktivet genomförs effektivt och att det etableras en adekvat styrning och tillsyn av säkerheten i nätverk och informationssystem i samhällsviktig verksamhet är också viktigt för helheten. Utskottet vill även framhålla betydelsen av att myndigheterna inom SAMFI i fortsätter att bidra till att stärka informa-tions- och cybersäkerheten i landet. När det gäller förslaget om en samordnande eller ny myndighet för cybersäkerhet anser utskottet i grunden att arbetet med frågan är ett ansvar för hela samhället och alla aktörer. I enlighet med den vedertagna ansvarsprincipen bör berörda aktörer ansvara för att identifiera och hantera informationspåverkan inom sina respektive ansvarsområden. Utskottet instämmer med regeringen om att det i sammanhanget är särskilt viktigt med samverkan och en gemensam riktning för arbetet på området, för ingen kan klara av säkerhetsutmaningarna ensam. Även Försvarsberedningen ger uttryck för detta i sin rapport . Regeringens presenterade förslag om att upprätta ett nationellt center för att öka informations- och cybersäkerheten bedöms av utskottet kunna fördjupa samverkan mellan relevanta aktörer. I överenskommelsen mellan S, C, L och MP som träffades anges dessutom att en ny myndighet ska inrättas för att stärka det psykologiska försvaret, bl.a. för att motverka påverkansoperationer. Utskottet ser sammantaget positivt på denna utveckling. Utskottet anser att det med anledning av det arbete som bedrivs inte finns skäl att vidta ytterligare åtgärder för tillfället i fråga om informations- och cybersäkerhetsarbete. Då motionärernas intentioner alltså får anses vara tillvaratagna avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden på området. Lokala säkerhetsnämnder vid kärntekniska anläggningar Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om lokala säkerhetsnämnder vid kärntekniska anläggningar. I motion 2018/19:2275 av (M) anförs om de lokala säkerhetsnämnderna vid de kärntekniska anläggningarna vilka är sammansatta av lokala politiker från det geografiska område som utgör beredskapszon vid respektive kärnteknisk anläggning. Respektive kommun nominerar personer, och regeringen tillsätter nämnden. Slutbetänkandet av (SOU 2011:18) föreslår att sammansättningen av de lokala säkerhetsnämnderna ändras så att representanter för intresseorganisationer ska kunna nomineras till nämnderna. Detta skapar en uppenbar risk att nämnderna kan utvecklas till plattformar för olika sakpolitiska intressen, menar motionären som i stället förordar en ordning som innebär att allmänheten och lokala miljöorganisationer ska kunna bjudas in till vissa öppna möten så att det ges möjlighet att ställa frågor om säkerhet och beredskap. Vidare föreslås i slutbetänkandet en minskning av antalet ledamöter från nuvarande maximalt 13 till högst nio ledamöter. Då en del kommuner har flera grannkommuner och regioner som berörs försvåras behovet av en bred förankring om antalet ledamöter minskas. Antalet ledamöter i nämnderna bör kunna vara olika till antalet beroende på dessa förhållanden. Lämpligen anges antalet ledamöter till lägst nio och högst 13, menar motionären som sammanfattningsvis föreslår att det ovan anförda beaktas inför en eventuell proposition på området. Utskottet har tidigare inhämtat information från Miljö- och om att nu betraktas som färdigberedd inom . Utredningen ledde dels till ändringar i strålskyddsförordningen (1988:293) om ett förbud mot att utan tillstånd införa, tillverka, förvärva, inneha, använda, överlåta eller upplåta starka laserpekare (SFS 2013:1044), dels till att kom att anta regeringens förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) i enlighet med proposition 2016/17:55 (bet. 2016/17:FöU9, rskr. 2016/17:177). Därigenom är det förbjudet att yrkesmässigt låta någon som inte har fyllt sola i ett kosmetiskt solarium. Dessa ändringar har förts in i den nya strålskyddslagen. Regeringen beslutade dock att en särskild utredare ska undersöka behovet av ändringar i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen) och förordningen (1984:14) om kärnteknisk verksamhet och vid behov även föreslå ändringar i strålskyddslagen och nödvändiga följdändringar i och finansieringslagstiftningen (dir. 2017:76). Lokala säkerhetsnämnder behandlas i kärntekniklagen. genomför just nu en granskning av säkerhetsarbetet vid kärnteknisk verksamhet. Resultatet av granskningen kommer att presenteras i en rapport med planerad publicering . Utskottet är mot bakgrund av utredningen av kärntekniklagen inte berett att föregripa regeringens beredningsarbete genom att föreslå åtgärder i fråga om lokala säkerhetsnämnder, liksom det uttryckts i bl.a. betänkande 2017/18:FöU11. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om . I motion 2018/19:1009 anger Boriana (M) att det i förordningen (2007:860) med instruktion för framkommer att myndighetschefen och utredningsledarna ska ha domarerfarenhet. Myndigheten förfogar över egen utredningsexpertis, och motionären anser att kravet på domarerfarenhet är omodernt och hindrar anställda utan domarerfarenhet från att utvecklas inom myndigheten. I lagen och förordningen om undersökning av olyckor (1990:712) finns det heller inget uttryckligt krav på domarkompetens. Motionären yrkar därför på att kravet på domarerfarenhet i förordningen med instruktion för myndigheten ändras. I 1 § förordningen (2007:860) med instruktion för anges att ”genomför undersökningar enligt lagen (1990:712) om undersökning av olyckor och samverkar med berörda myndigheter i deras olycksförebyggande verksamhet. samverkar även med myndigheter och organisationer i andra länder i frågor som ligger inom myndighetens verksamhetsområde”. Av paragrafen framgår vidare: ”är behörig myndighet för säkerhetsutredningar enligt och rådets förordning (EU) nr 996/2010 av om utredning och förebyggande av olyckor och tillbud inom civil luftfart och om upphävande av direktiv /56/EG”. Av 4 § framgår: ”Minst en av haveriutredarna vid myndigheten ska vara jurist och ha domarerfarenhet”. I 6 § står att de ”undersökningar och säkerhetsutredningar som avses i 1 § leds av myndighetschefen eller av en haveriutredare som är jurist och har domarerfarenhet”. Enligt 10 § ska ”generaldirektören vara jurist och ha domarerfarenhet”. Utskottet vill understryka hur centralt det är att gör kompetenta juridiska överväganden när ansvaret för olyckor bedöms. Regeringen har därför valt att ange att undersökningar och säkerhetsutredningar ska ledas av myndighetschefen eller av en haveriutredare som är jurist och har domarerfarenhet. Utskottet delar i grunden den uppfattningen och har inte heller något underlag för att förslå några förändringar i fråga om detta. Stärkt krisledningsförmåga, punkt 2 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2817 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2018/19:2840 av m.fl. (C) yrkande 10. Vi anser att den svenska modellen med självständiga och sinsemellan likställda myndigheter har många fördelar. Det kan dock försvåra snabba och resoluta ingripanden när en kris uppkommer som spänner över flera myndigheters ansvarsområden. Det kan i sådana situationer finnas anledning att ha en tydligare hierarki med en krisledande instans som har befogenhet att i ett krisläge styra över andra myndigheter. En erfarenhet från den stora skogsbranden i var att krisledningen blev mer strukturerad och metodisk efter statens övertagande då en ny samlad räddningsledning etablerades (se den s.k. , s. 103). Ett möjligt alternativ är att regeringen ges möjlighet att i en kris särskilt förordna om att en viss instans ska få krisledande befogenhet och beslutsrätt över andra myndigheters resurser. Detta skulle kräva att förmåga att identifiera och följa kriser samt att agera i en kris förbättras. Även av andra skäl bör myndigheternas inbördes förhållanden i samband med kriser ses över, i syfte att skapa en effektivare modell för krishantering. Det är kommunerna som har ansvaret för det lokala krisarbetet. De måste känna att det finns både stöd och ekonomiska och personella resurser och bra samverkan så att de kan fullgöra sina uppgifter. Staten bör ta ett större ansvar för det lokala krisarbetet och underlätta för kommunerna. Förutom att underlätta ekonomiskt för de utsatta kommunerna måste länsstyrelsernas kompetens och resurser för krishantering stärkas. Vidare behöver statens tillsyn stärkas. Det gäller resurser, kompetens och arbetsformer. Det innebär bl.a. att länsstyrelserna bör prioritera tillsynsuppgifterna inom området skydd mot olyckor högre. Vi föreslår sammanfattningsvis att det bör skapas en modell för snabbare och tydligare statlig krisledning. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Särskild lagstiftning för hantering av civila kriser, punkt 3 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2817 av m.fl. (M) yrkande 5 och 2018/19:2840 av m.fl. (C) yrkande 13. Reglerna i 13 kap. regeringsformen om krig och krigsfara ökar handlingsutrymmet för de högsta statsorganen i krig, krigsfara och ”sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller krigsfara” så att de åtgärder som situationen kräver kan vidtas. Vi menar att det för civila kriser inte finns motsvarande särskilda regleringar som ökar handlingsutrymmet för statsorganen. lade i sitt betänkande fram förslag om att i regeringsformen föra in särskilda regler om hur civila kriser ska kunna hanteras (SOU 2008:125 s. 521 f.). Behovet av sådan lagstiftning har bl.a. påtalats av (SOU 2005:125 s. 308). Förslagen i innebar bl.a. att regeringens normgivningskompetens skulle kunna vara större i en nödsituation. Vi föreslår att möjligheten bör prövas att införa särskild lagstiftning om hanteringen av civila kriser. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Utveckling av det civila försvaret, punkt 4 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2821 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2018/19:766 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 27, 2018/19:2472 av m.fl. (KD) yrkande 5 och 2018/19:2840 av m.fl. (C) yrkande 6. Det civila försvaret tar sin utgångspunkt i samhällets krisberedskap och syftar till att inför och under höjd beredskap samt under krig värna befolkningen, säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna samt bidra till Försvarsmaktens förmåga att möta ett väpnat angrepp. I ett läge där vi står inför sektorsövergripande hot måste vi kunna möta dessa med samhällets alla resurser. Samverkan mellan Försvarsmakten och polisen måste t.ex. bli bättre. Civil-militär samverkan handlar också om hur det civila samhället kan stödja Försvarsmakten, inte minst i händelse av kris och krig. Efter att ha legat för fäfot har ett omfattande arbete påbörjats för att stärka det civila försvaret. I sammanhanget vill vi lyfta fram behovet av att krigsplacera människor och att överväga ett eventuellt återinförande av civilplikten. En återaktivering av civilplikten kan även bidra med ett mervärde och ökad samhällsförankring för nya svenskar. Vi föreslår sammanfattningsvis att åtgärder vidtas för att stärka den civil-militära samverkan. bör ställa sig bakom det som anförs i reserva-tionen och tillkännage detta för regeringen. Utveckling av det civila försvaret, punkt 4 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:766 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 27 samt 2018/19:2472 av m.fl. (KD) yrkande 5, 2018/19:2821 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2018/19:2840 av m.fl. (C) yrkande 6. Under och hade ett betydande civilt försvar med civilplikt. Civilförsvaret bör i betydlig mån återupprättas, anser vi. Det militära försvaret kan inte fungera utan det civila försvaret, som är en vital del av totalförsvaret. Ett trovärdigt och fungerande totalförsvar kräver att den civila delen, likaväl som den militära, är väl samövat och finansierat och att tydliga mål redan finns i fredstid. Det är inte tillräckligt att det civila försvaret endast förutsätts kunna sköta sin uppgift . Det civila försvaret bör i stället ges i uppdrag att kunna lösa sin uppgift uthålligt , dvs. kontinuerligt så länge som ett krig eller krigshot pågår. Vi föreslår således att det civila försvaret bör ges förutsättningar för den uthållighet som krävs för att utföra sina uppgifter över hela konfliktskalan. För att upprätta det civila försvaret igen behövs det en ansvarig myndighet. MSB bör omorganiseras och få ett tydligare fokus på civilt försvar. Vi föreslår därför att MSB ges befogenhet att agera som för att underlätta samarbetet mellan de regionala myndigheterna i fredstid. Civilbefälhavare bör utses i riket, samt regionalt och lokalt. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Utveckling av det civila försvaret, punkt 4 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2840 av m.fl. (C) yrkande 6 och 2018/19:766 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 27, 2018/19:2472 av m.fl. (KD) yrkande 5 och 2018/19:2821 av m.fl. (M) yrkande 1. Jag anser att totalförsvarsperspektivet har saknats när verksamhet har utvecklats, och många verksamheter har också avvecklats som en konsekvens av detta. Det betyder att vi har byggt in sårbarheter i verksamheter som kan behövas under en längre kris eller höjd beredskap och ytterst i krig. Vidare kan staten i så stor utsträckning som möjligt vara tydlig i sina förväntningar om vad det är det civila försvaret ska klara av och . En utmaning är att det i stor utsträckning saknas krav på funktionalitet hos samhällsviktig verksamhet och kritisk infrastruktur vid kriser och höjd beredskap samt att det inte är möjligt att prioritera kritiska leveranser till samhällsviktiga verksamheter. Jag föreslår därför att totalförsvarsperspektivet bör genomsyra fler politikområden och att funktionalitetskrav och leveranskrav för samhällsviktig verksamhet bör tas fram så att inte sårbarheter byggs in i system och verksamheter. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Utveckling av det civila försvaret, punkt 4 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2472 av m.fl. (KD) yrkande 5 och 2018/19:766 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 27, 2018/19:2821 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2018/19:2840 av m.fl. (C) yrkande 6. För att säkerställa att samhällsfunktioner upprätthålls vid ett krisläge där svensk nationell säkerhet hotas, ett s.k. skymningsläge, är också ett fungerande civilt försvar absolut nödvändigt. Jag anser att det är viktigt att planeringen för totalförsvaret nu återupptagits. Ännu har dock inte någon komplett planering presenterats och det finns anledning att ifrågasätta myndigheters förmåga på central och regional nivå att prioritera och fördela resurser vid höjd beredskap. Denna kompetens bör skyndsamt utvecklas, inte minst för att i ett skarpt läge vara förberedd. Exempelvis skulle Försvarsmaktens mandat att bistå med flygresurser för brandbekämpning kunna utökas med förbehållet att det inte får inverka menligt på Försvarsmaktens primära uppgifter. Jag föreslår att regeringen bör arbeta för att skyndsamt utveckla förmågan att samutnyttja samhällsresurser. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Ny myndighet för det psykologiska försvaret, punkt 5 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:766 av m.fl. (SD) yrkande 31. I snabba förlopp, vare sig det är vid väpnat angrepp eller vid en katastrof, är behovet av korrekt information stort. För att beslut om att använda resurser ska bli rätt krävs goda underlag. Det psykologiska försvaret ska verka för att personal och civilbefolkning nås av rätt information . I krig är det också viktigt att undergräva en angripares moral och taktiska förmåga genom informationsinsatser. Vi föreslår därför att en utpekad myndighet ges ett klart ansvar för det psykologiska försvaret. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Försvarsmaktens stöd till det civila samhället, punkt 6 (KD, L) av (KD) och (L). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2472 av m.fl. (KD) yrkandena 12 och 13. Försvarsmakten har kompetenser och resurser som skulle kunna spela en stor roll vid olika typer av påfrestningar på samhället, t.ex. naturkatastrofer, terrorhandlingar och allvarliga olyckor. har det dock funnits en uttalad tveksamhet såväl på politisk nivå som hos myndigheter att utnyttja Försvarsmaktens olika förmågor vid händelser där olika civila myndigheter har huvudansvaret. Vi föreslår därför att det tillsätts en utredning i syfte att utreda hur Försvarsmakten skulle kunna vara övriga samhället behjälplig vid krissituationer. Vi anser också att en faktor som bidrar till att Försvarsmaktens resurser riskerar att bli outnyttjade i situationer där de skulle kunna göra stor nytta är att det inte genomförs några mer omfattande samövningar. Vi föreslår att det bör säkerställas att samövningar i större utsträckning än kan ske myndigheter emellan. De fyra regionala staber som upprättas för att utöva territoriell ledning och förbättra samverkan mellan civila och militära myndigheter skulle kunna ges uppgiften att initiera en ökad övningsverksamhet där kvalificerade militära resurser (inte bara hemvärnet) ställs till andra myndigheters förfogande för att bidra vid naturkatastrofer, stora olyckor eller andra händelser som kan påverka människors säkerhet. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Översyn av de sjöoperativa myndigheternas verksamhet, punkt 7 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:766 av m.fl. (SD) yrkande 25 och 2018/19:2472 av m.fl. (KD) yrkandena 27–29 och 31. () arbetar med många av de nya hoten mot vår säkerhet. Marinen och KBV har båda till uppgift att utifrån sina olika uppdrag övervaka sjöterritoriet och omgivande farvatten. För denna övervakning krävs bl.a. fartyg, flygplan, radarstationer och övervakningscentraler. Det framstår som uppenbart att samordning av dessa resurser skulle vara gynnsam av såväl operativa som ekonomiska skäl. Vi föreslår att ett organiserat samarbete och gemensamma övningar bör etableras mellan marinen och KBV i syfte att mer effektivt kunna utnyttja samhällets samlade resurser. bör KBV operativt underordnas marinen vad avser sjöoperativa uppgifter. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Översyn av de sjöoperativa myndigheternas verksamhet, punkt 7 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2472 av m.fl. (KD) yrkandena 27–29 och 31 samt 2018/19:766 av m.fl. (SD) yrkande 25. Jag anser att dagens struktur för sjö- och flygräddning är ineffektiv eftersom kapitalintensiva resurser – helikoptrar – inte utnyttjas effektivt. För sjö- och flygräddningen ligger ansvaret primärt hos , liksom ansvaret för sök och räddning (). Det kan vara både till sjöss och på fjället. Ansvaret för sjöövervakning och räddningstjänst till sjöss ligger hos KBV. Någon samverkan mellan vad gäller sjöräddning existerar inte , menar jag och föreslår därför att åtgärder vidtas för att effektivisera de sjöoperativa myndigheternas verksamhet. Dessutom anser jag att åtgärder bör vidtas för att, i enlighet med utredningen samverkan (SOU 2012:48), överföra huvudmannaskapet för sjö- och flygräddningen från till KBV och att det civila försvarets tillgång till helikoptrar bör utredas. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Översyn av skyddslagen, punkt 10 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:764 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2018/19:466 av (L), 2018/19:506 av (L) yrkande 2, 2018/19:836 av (S), 2018/19:1656 av (M) och 2018/19:2675 av och (båda S). Terroristhotet mot kärnkraften bör mötas med ökat skydd, anser vi. Det finns därför anledning att se över de skyddsregler som gäller för kärnkraftverk och atomverksamhet. Säkerhetszonerna runt verken bör i ett sådant sammanhang ges större radie. Vi föreslår att regeringen återkommer till med förslag på lagstiftning som motsvarar de större skyddsbehov som dagens terroristhot medför. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Skydd av samhällsviktig infrastruktur, punkt 11 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkande 34 och 2018/19:1121 av m.fl. (SD) yrkande 42. Dådet på i visade på sårbarheten i vårt öppna samhälle vad gäller hotet från terrorismen. Samhällets infrastruktur utgör attraktiva mål för terrorister. Attacker mot transportsystemet kan orsaka förödande skada, anser vi och föreslår därför att skyddet för passagerare, förare och användare av transportsystemet stärks. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Skydd av samhällsviktig infrastruktur, punkt 11 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1121 av m.fl. (SD) yrkande 42 och 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkande 34.