bet · H601NU11 · 2019-05-02 00:00:00 — Huruvida prospekteringen är förenlig med ett reservats syfte och därtill knutna föreskrifter beror i sin tur bl.a. på vilken typ av prospekteringsåtgärder som kommer att utföras, när detta kommer att ske (vissa arter kan vara särskilt känsliga under häcknings-, parnings- eller kalvningssäsong) och hur reservatets föreskrifter är utformade (exempelvis i fråga om förekomsten av strikta förbud eller dispensmöjligheter). Förenligheten måste således avgöras i varje enskilt fall. eller kommunen kan med stöd av 7 kap. 7 § dock ge dispens från de föreskrifter som de har utfärdat. För att detta ska vara möjligt krävs dock särskilda skäl och att dispensen är förenlig med skyddets syfte. Verksamheter eller åtgärder som ska utföras i eller i närheten av ett skyddsvärt område kan komma att kräva ett särskilt tillstånd (Natura 2000-tillstånd) enligt 7 kap. 28 a § . Enligt 7 kap. 28 b § får ett Natura 2000-tillstånd lämnas om verksamheten eller åtgärden, ensam eller tillsammans med andra pågående eller planerade verksamheter eller åtgärder, inte kan skada den livsmiljö eller de livsmiljöer i området som man har för avsikt att skydda eller inte medför att den art eller de arter som man avser att skydda utsätts för störning som på ett betydande sätt kan försvåra bevarandet i området. När det gäller världsarvsområden, som nämns i motion 2018/19:669 (V), har utskottet tidigare redovisat att dylika områden inte är en typ av skydds-område som regleras direkt i (se bl.a. bet. 2014/15:NU14). Begreppet härstammar från lista över kultur- och naturmiljöer som är så unika att de utgör s.k. världsarv. Medlemsländerna nominerar själva objekt eller områden och ska visa att de har garanterat dessa tillräckligt skydd för framtiden. Att ett objekt eller område har tagits upp på innebär inte något juridiskt skydd i sig, men många av dessa områden har redan ett formellt nationellt skydd. I finns 15 världsarv, varav flera är kulturmiljöer. Det största världsarvet i är Laponia i som är största sammanhängande naturlandskap med så gott som orörd natur. Området inkluderar bl.a. de stora nationalparkerna Sarek, och . Enligt 3 kap. 6 § minerallagen får undersökningsarbete inte utföras i nationalparker. överlämnade den dåvarande regeringen proposition 2013/14:159 Bättre information och tydligare ansvar vid mineralprospektering till . I propositionen konstaterade regeringen att de enskildas ställning vid prospektering efter mineraltillgångar behöver stärkas. Regeringen föreslog en skärpning av kraven på innehållet i de arbetsplaner som krävs innan undersökningsarbetet får inledas. Ändringarna innebar också att de myndigheter som ska bevaka allmänna intressen vid prospektering efter mineraltillgångar hålls informerade om hur arbetena kommer att bedrivas och vilka konsekvenser de kan antas medföra. beslutade i enlighet med regeringens förslag, och lagändringarna trädde i kraft (bet. 2013/14:NU20). När det gäller prospekteringens eventuella miljöpåverkan och behovet av efterbehandling bör påminnas om att undersökningsarbete (prospektering) kan vara av mycket skiftande omfattning och karaktär. Det kan t.ex. bestå av seismiska, radioaktiva, magnetiska eller elektriska mätningar, geologiska under-sökningar, diamantborrning, provtagning, blockletning, provdikesgrävning, borttagande av jord och sprängning. Typen av undersökningsarbete och områdets karaktär är avgörande för om det krävs en anmälan till eller kommunen eller om det fordras tillstånd enligt . I den händelse tillstånd krävs kan detta – på samma sätt som för annan gruvverksamhet – villkoras med krav på att ekonomisk säkerhet ställs för de kostnader som kan uppkomma för att avhjälpa en miljöskada eller för andra återställningsåtgärder som verksamheten kan motivera. Anmälnings- eller tillståndspliktig verksamhet enligt Utöver de tillstånd som utfärdas av Bergsstaten för prospektering eller bearbetning är flera av de verksamheter som är aktuella även tillstånds- eller anmälningspliktiga enligt . Enligt 9 kap. 6 § får regeringen utfärda föreskrifter om att det ska vara förbjudet att anlägga eller driva miljöfarlig verksamhet utan tillstånd eller innan en anmälan har gjorts. Även om det inte krävs något tillstånd får tillsynsmyndigheten i det enskilda fallet förelägga en verksamhetsutövare att ansöka om tillstånd om verksamheten medför risk för betydande föroreningar eller andra betydande problem för människor, hälsan eller miljön. I miljö-prövningsförordningen (2013:251) listas vilka verksamheter som kräver till-stånd från miljödomstolen eller eller där en anmälan ska göras till tillsynsmyndigheten. För gruvdrift eller en gruvanläggning för brytning av malm, eller kol krävs vanligen tillstånd från miljödomstolen (4 kap. miljöprövningsför-ordningen). En väsentlig del av tillståndsprövningen handlar om hantering och deponering av avfall från gruvverksamheten. Så kallad provbrytning kräver tillstånd från . Mineralutvinning kräver dessutom ofta även tillstånd enligt 11 kap. (vattenverksamheter) för avledning av vatten eller för uppförande av dammar. I 10 kap. finns de bestämmelser som reglerar vem som är ansvarig för att utreda och efterbehandla områden som är så pass förorenade att de kan medföra skada eller problem för människors hälsa eller miljön. Enligt huvudregeln är det den som bedriver eller har bedrivit verksamhet eller har vidtagit en åtgärd som har bidragit till föroreningen, den s.k. verksamhetsutövaren, som är utrednings- och efterbehandlingsansvarig. Även en fastighetsägare kan bli ansvarig. Enligt 16 kap. 3 § kan tillstånd etc. som har meddelats enligt balken göras beroende av att den som avser att bedriva verksamheten ställer säkerhet för kostnaderna för det avhjälpande av en miljöskada och för andra återställningsåtgärder som verksamheten kan ge anledning till. En säkerhet ska godtas om den visas vara betryggande för sitt ändamål. Säkerheten kan ställas efter hand enligt en plan som vid varje tid tillgodoser det aktuella behovet av en säkerhet. Säkerheten ska prövas av tillståndsmyndigheten. Enligt 15 kap. 35 § får tillstånd till en verksamhet som omfattar deponering av avfall endast beviljas om verksamhetsutövaren ställer en säkerhet enligt 16 kap. 3 § . Förorenade områden som ägs av staten eller som har förorenats av statlig verksamhet har även granskat hanteringen av förorenade områden som ägs av staten eller som har förorenats av statlig verksamhet. Granskningens resultat redovisades i rapporten områden (RiR 2016:25). Riks-revisionens övergripande slutsats var att det finns stora brister i kartläggningen av statens förorenade områden och att det har gjorts få skattningar av kostnaderna för sanering av områdena. I rapporten konstateras bl.a. att det statliga gruvbolaget har ett tiotal förorenade objekt. I en skrivelse till redovisade regeringen sin syn på iakttagelser och redovisade de åtgärder som den ansåg nödvändiga med anledning av rekommendationer (skr. 2016/17:111). Bland annat meddelade regeringen avsikten att ge i uppdrag att utveckla en övergripande vägledning med principer för prioritering av olika saneringsbehov. Inga motioner väcktes med anledning av skrivelsen. Miljö- och jordbruksutskottet delade regeringens bedömningar och välkomnade de genomförda och planerade åtgärderna (bet. 2016/17:MJU19). SGU ska enligt sin instruktion främja och stödja riktad grundforskning och tillämpad forskning inom det geovetenskapliga området (förordningen [2008:1233] med instruktion för geologiska undersökning). SGU ska enligt instruktionen vidare i den omfattning som bedöms lämplig utifrån mål och uppgifter i övrigt medverka i internationellt samarbete och internationella utvecklingsprojekt. Myndigheten ska sträva efter att arbetet medfinansieras av övriga deltagande parter. SGU ska även delta i EU-samarbete inom ramen för sitt verksamhetsområde och då samverka med myndigheter och organisationer i andra länder. Översyn av mineralersättningen och vissa andra avgifter I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1 Finansplanen s. 46) angav regeringen att den hade för avsikt att medverka till att nya modeller skapas för att utveckla samhällets och gruvnäringens ansvar för att finansiera de investeringar som krävs för en miljömässigt hållbar gruvnäring och samhällsutveckling. Regeringen avsåg i detta sammanhang att se över mineralavgiften och återkomma till med förslag. fick Tillväxtanalys sedermera i uppdrag att kartlägga attraktivitet som gruvland och vilka faktorer som påverkar detta. I uppdraget angavs att myndigheten i en delrapport skulle redovisa hur nivån på mineral-ersättningen och andra avgifter enligt minerallagen påverkar attraktivitet som gruvland. I uppdragsbeslutet återgav regeringen sitt tidigare refererade uttalande i finansplanen och angav att uppdraget till Tillväxtanalys är en del i den översyn som aviserades där. Den del av uppdraget som avsåg mineralersättningen och andra avgifter redovisades i promemorian Tillstånd och miljöprövning för att öppna gruvor – en internationell utblick (pm 2016:05) . I promemorian konstaterades det bl.a. att den svenska och den finska lagstiftningen, som ger markägaren rätt till mineralersättning, är unika eftersom markägarens rättig-heter till mineralerna som regleras i gruvlagarna inte kan sägas vara helt klara. I praktiken har reglerna inneburit att marken där en gruva eventuellt kan etableras förvärvas av gruvbolaget. Vidare noterades det att det i flera länder finns system för att fördela de skatteintäkter och de avgifter som betalas för prospektering och gruvdrift på flera nivåer lokalt, regionalt och nationellt. Tillväxtanalys presenterade en slutrapport (– ett attraktivt gruvland i världen? En internationell jämförelse, rapport 2016:06). När det gäller mineralersättningen redovisades följande slutsatser och rekommendationer: När det gäller att höja mineralersättningen i kan detta ha negativa konsekvenser för framtida järnbrytning eftersom det kan leda till att gruvorna inte blir lönsamma. För koppar verkar det finnas en marginal för att höja mineralersättningen. Intäkterna från denna höjning ska dock vägas mot kostnaden i form av ökad administration och ökad komplexitet. Situationen för andra behöver analyseras vidare innan en eventuell höjning av mineralersättningen införs. Det bör påpekas att genom att enbart höja mineralersättningen för vissa skulle principen om skatteneutralitet frångås. I stället för att öka mineralersättningen kan staten initiera samverkan mellan det lokala samhället och gruvbolagen kring utveckling av gemen-samma intressen. Ett annat alternativ är att det skapas en tydligare reglering kring gruvbolagens sociala ansvar med större möjlighet att ställa sär-skilda villkor i samband med gruvbrytning. Detta bör dock utredas nog-grant. Att införa en skatt på extraordinära vinster orsakade av prisökningar på råvarumarknaden har visat sig vara kostsamt och inte ge särskilt mycket intäkter. Ett sådant styrmedel behöver därför analyseras ordentligt om det ska införas. Enligt uppgift pågår fortfarande överväganden inom i frågor om avgifter och ersättningar i samband med gruvbrytning. Utredning om ekonomiska säkerheter gav regeringen en särskild utredare (avdelningschef ) i uppdrag att analysera om det finns insatser eller åtgärder som på ett mer ändamålsenligt sätt än kan säkerställa att det finns tillräckliga ekonomiska säkerheter för efterbehandling och andra återställningsåtgärder vid gruvverk-samhet (dir. 2017:59). Utredaren hade i uppdrag att bl.a. • föreslå hur nuvarande system för säkerheter kan förbättras • identifiera förutsättningar som kan påverka säkerhetens storlek och form • ta fram förslag för att säkerställa att säkerheten är tillräcklig när den behöver tas i anspråk • föreslå andra modeller för kostnadstäckning i det fall nuvarande system inte anses ändamålsenligt • översiktligt redovisa modeller för kostnadstäckning i andra länder av intresse • analysera konsekvenserna av nu gällande och föreslagna bestämmelser om säkerhet i en konkurssituation. Utredaren överlämnade sitt betänkande Statens gruvliga risker (SOU 2018:59) till regeringen . Betänkandet är remitterat och bereds inom . Uppdrag om vägledning för att underlätta en effektiv prioritering av olika saneringsbehov I regleringsbrevet fick i uppdrag att utveckla en övergripande vägledning för att underlätta en effektiv prioritering av olika saneringsbehov när det gäller statens förorenade eller riskfyllda områden utifrån övergripande samhällsnytta. Vägledningen ska innehålla principer för prioritering och riskvärdering samt en skälighetsbedömning och ska utgöra en gemensam utgångspunkt för myndigheternas arbete. Uppdraget ska redovisas . Uppdrag att kartlägga innovationskritiska metaller och mineraler Regeringen har som en del i handlingsplan 2 för Smart industri gett SGU i uppdrag att kartlägga möjligheterna till utvinning i av de innovationskritiska metaller och mineraler som är nödvändiga för bl.a. miljö- och klimatomställningen (N2018/01044/FÖF). Uppdraget innebär en utökad insats för kartläggning av innovationskritiska metaller och mineraler för att säkerställa råvaror av hög kvalitet genom ansvarsfull och miljömässigt hållbar återvinning och utvinning. Råvaror från primära och sekundära (gruvavfall) källor i Bergslagen ska identifieras och inventeras. Uppdraget ska redovisas till () . Uppdrag att analysera möjligheter till spårbarhet och hållbarhetsmärkning av metaller och mineraler Tillväxtanalys har även fått i uppdrag att analysera möjligheter till spårbarhet och hållbarhetsmärkning av metaller och mineraler, såsom exempelvis standardisering, certifiering och märkning, samt beskriva för- och nackdelar med olika alternativ (N2018/01708/FÖF). Tillväxtanalys ska även analysera hur insatser kan göras för att stimulera en efterfrågan på hållbara råvaror och produkter som innehåller hållbart producerade metaller och mineraler, inklusive stål med mycket låga växthusgasutsläpp, på internationella marknader. Uppdraget redovisades till regeringen och bereds inom . Förslag om slopad nedsättning av energiskatt och koldioxidskatt för gruvdiesel När det gäller mineralutvinningens miljöpåverkan kan nämnas att det för diesel som används i arbetsfordon vid tillverkningsprocessen i gruvindustriell verksamhet, s.k. gruvdiesel, tas ut energiskatt och koldioxidskatt respektive av de generella skattenivåerna. Skattenedsättningen för gruvdieseln infördes i samband med att diesel i arbetsfordon inom övrig industriell verksamhet beskattas på samma sätt som för förbrukning i jordbrukstraktorer, motorredskap och terrängmotorfordon. Fram motsvarade både energi- och koldioxidskattenivåerna för gruvdieseln de skattenivåer som gällde för eldningsolja inom industrin utanför EU:s system för handel med utsläppsrätter, kallat EU ETS. Den stegvisa utfasningen av koldioxidskattebefrielsen för uppvärmningsbränslen inom industrin utanför EU ETS som skedde har dock inte tillämpats för gruvdieseln. Energiskattenivån för gruvdieseln motsvarar 2019 ungefär den nivå som gäller för eldningsolja inom industrin. I vårändringsbudgeten (prop. 2018/19:99) föreslås ett avskaffande av den nuvarande nedsättningen av energiskatt och koldioxidskatt för diesel som används i arbetsfordon vid tillverkningsprocessen i gruvindustriell verksamhet. Ändringen föreslås träda i kraft . har behandlat motionsyrkanden om ändringar av mineralersättningen och dess fördelning mellan olika mottagare och om att införa någon form av ”gruvskatt” . Vid det senaste tillfället, , avstyrkte utskottet sådana yrkanden bl.a. eftersom frågorna är under beredning inom (bet. 2017/18:NU10). Företrädare i utskottet för , uttryckte andra uppfattningar i fyra reservationer. Även ett förslag liknande det nu aktuella om en modell med Royalties for Regions avstyrktes . tog utskottet också ställning till frågor bl.a. om minerallagens förhållande till och de prövningar som görs med stöd av balken. Utskottet behandlade i detta sammanhang även frågor om efterbehandling efter gruvdrift eller prospektering (bet. 2017/18:NU10). Flera av de motionsyrkanden som då var aktuella har upprepats även under detta . Utskottet avstyrkte samtliga aktuella motioner med hänvisning till pågående arbete. Avvikande uppfattningar uttrycktes i tre olika reservationer från företrädare i utskottet för , . Utskottet vill betona att ska vara en föregångare för en hållbar utveckling inom gruvindustrin. Detta innebär att prospektering efter och utvinning av mineraler måste ske i samklang med såväl naturmiljön som det omgivande samhället. Näringen måste präglas av ett agerande som har såväl social och ekonomisk som miljömässig bärkraft. Minerallagen ska säkerställa ett effektivt nyttjande av landets mineralresurser, som och de miljöprövningar som har fastställts i balken och i underliggande författningar ska garantera att utvinning och prospektering sker på ett sätt som är förenligt med en ambitiös miljöpolitik. För att få fram ny kunskap och nya metoder inom geologin för att bättre kunna tillfredsställa samhällets behov och verka för en hållbar utveckling av naturresurser finansierar SGU inom ramen för sitt uppdrag geovetenskaplig forskning. Utskottet ser ingen nödvändighet av ett tillkännagivande om ökade satsningar på sådan forskning , vilket förordas i motion 2018/19:157 (SD). Motionen avstyrks därmed i berörd del. Gruv- och mineralnäringen medför onekligen viss negativ miljöpåverkan, och det är enligt utskottets uppfattning angeläget att denna begränsas i möjligaste mån både när en etablering är aktiv och sedan utvinningen har avslutats. Utskottet kan konstatera att en särskild utredare har fått i uppgift av regeringen att analysera om det finns insatser eller åtgärder som på ett mer ändamålsenligt sätt än kan säkerställa att det finns tillräckliga ekonomiska säkerheter för efterbehandling och andra återställningsåtgärder vid gruvverksamhet. Utredaren överlämnade sitt betänkande Statens gruvliga risker (SOU 2018:59) till regeringen . Betänkandet är remitterat och bereds inom . Innan regeringen har tagit ställning till hur man avser att gå vidare med de förslag som presenteras i utredningen finns det enligt utskottets uppfattning inga skäl för att agera med anledning av de motioner som på olika sätt rör ekonomiska säkerheter eller efterbehandling av mark efter en gruvetablering eller efter prospektering. Utskottet avstyrker därför motionerna 2018/19:157 (SD), 2018/19:2332 (MP), 2018/19:2559 (C), 2018/19:2726 (KD) och 2018/19:2891 (M) i de här aktuella delarna. Som redovisats i det föregående följer det av minerallagen att en s.k. mineralersättning ska betalas av de som har bearbetningskoncession. Ersättningen delas av staten och berörda markägare och baseras på värdet av den malm som bryts. När det gäller motionsyrkanden som på ett eller annat sätt har koppling till hur reglerna för denna eller andra ersättningar som ska betalas hänvisar utskottet till de utfästelser som regeringen har gjort om att se över olika ersättningsformer enligt minerallagen och att därefter återkomma till med förslag. Som redovisats är detta något som utskottet även har framhållit. Visst underlag har för ändamålet begärts in från Tillväxtanalys bl.a. om mineralersättningens storlek och fördelning samt om tänkbara konsekvenser av att höja denna ersättning. Enligt uppgift pågår fortfarande diskussioner inom i dessa frågor, och det finns enligt utskottets uppfattning anledning att avvakta utfallet av dessa överväganden innan det kan anses vara påkallat för att agera i frågan. Därmed avstyrks motionerna 2018/19:157 (SD), 2018/19:1732 (M), 2018/19:2332 (MP) och 2018/19:2726 (KD) i berörda delar. När det gäller förslag om att Bergsstaten inte ska kunna bevilja undersökningstillstånd i områden som är klassade som naturreservat, Natura 2000-områden eller världsarvsområden har utskottet behandlat motionsyrkanden med denna inriktning. Utskottet har då redovisat gällande bestämmelser och vid det senaste tillfället därtill nämnt att Bergsstaten på regeringens uppdrag har sett över de tillsynsinsatser som myndigheten riktar mot prospekteringsverksamhet. Utskottet bedömer att det inte har tillkommit något nytt i frågan som motiverar ett annat ställningstagande till motionerna 2018/19:669 (V), 2018/19:2310 (MP) och 2018/19:2332 (MP) än att de avstyrks i berörda delar. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om markägares rättigheter kopplat till gruv- och mineralnäringen. Utskottet hänvisar bl.a. till att arbete med ersättningsfrågor pågår. Jämför reservation 6 (M, C, KD). Av kommittémotion 2018/19:2783 av m.fl. (M) yrkande 31 framgår att motionärerna vill att regeringen ser över markägarnas rättigheter som fordringsägare när det gäller deras del av mineralersättningen vid en konkurs. Av yrkande 32 framgår vidare att motionärerna anser att en utredning bör tillsättas som ska se över hur markägarens rättigheter kan förstärkas när det gäller gruvdrift och hur markägare kan få en rimlig avkastning. Närmare motivering saknas i motionen. Äganderätten är stark i , slås det fast i motion 2018/19:1262 av (M). konstaterar motionären att den som finner på sin mark inte kan vara säker på att bli ägare till en eventuell mineralfyndighet eftersom den person eller det företag som har beviljats undersökningstillstånd har ensamrätt att leta efter och företräde till en eventuell fyndighet. Minerallagstiftningen bör därför ändras så att lagstiftningen slår fast att mineraler ingår i markägarens egendom. Motionären anser att det är rimligt att undersökningstillstånd och utvinning av alla mineraler, inklusive koncessionsmineraler, beslutas av markägaren och ingen annan. Den pågående samhällsomvandlingen i sker inte på ett resurseffektivt och ändamålsenligt sätt, sägs det i motion 2018/19:2219 av (C). Motionären menar att det leder till en rad problem när det bl.a. gäller marktillgång nära och Luossavaara-Kiirunavaara Aktiebolags () fyndighet. Konkurrerande markanvändningsanspråk för skilda riksintressen beskrivs som en orsak, och motionären framhåller att kommun, dess invånare liksom många privata företag påverkas negativt av detta förhållande. I motionen efterfrågas därför ett tillkännagivande om att regeringen bör tillkalla en särskild utredare för samhällsomvandlingarna i Malmfälten. Enligt grundlagen (2 kap. 18 § regeringsformen) är varje medborgares egen-dom tryggad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Att mineraler kan tas till vara och brytas och att trygg försörjning skapas inom mineralbranschen har ansetts vara av sådant allmänt intresse. Grundlagens förutsättningar för ingrepp i markägarnas rätt har, som redan nämnts, där-för ansetts vara uppfyllda. beslutade om omfattande ändringar i minerallagen (prop. 2004/05:40, bet. 2004/05:NU8). Då infördes också en s.k. mineralersättning. Mineralersättning som en prioriterad fordran I 11 kap. konkurslagen (1987:672) regleras utdelning av medel från ett konkursbo till fordringsägarna. Den ordning i vilken betalningsanspråken ska tillgodoses vid konkurs och utmätning regleras i sin tur i förmånsrättslagen (1970:979) och i utsökningsbalken. Utgångspunkten är att alla fordringar har samma rätt. I förmånsrättslagen finns dock en uppräkning av vissa fordringar som har bättre rätt än andra, dvs. förmånsrätt, och vilken ordning som gäller mellan dessa s.k. prioriterade fordringar. Fordringar utan förmånsrätt, dvs. oprioriterade eller övriga fordringar, har inbördes lika rätt. Konkurs- och förmånsrättslagarna bereds av civilutskottet. behandlade civilutskottet en motion från om en översyn av konkurslagstiftningen i syfte att stärka leverantörers oprioriterade fordringar i en konkurs (bet. 2013/14:CU11). ansåg sig inte vara berett att föreslå någon åtgärd från med anledning av förslaget och avstyrkte därför motionen. om omvandlingen av och överlämnade av och – bristande underlag hos regeringen och (RiR 2017:34) till regeringen.