bet · H601KU27 · 2019-06-12 00:00:00 — Det kan tydliggöras att Brå inom ramen för centrets verksamhet inte kommer att bedriva myndighetsutövning i det operativa arbetet mot vålds-bejakande extremism, och inte heller ta över andra myndigheters uppgift att hantera individärenden. Centret kan inte hantera individrelaterade ärenden direkt, med tanke på Brås roll som kunskapsmyndighet (utan mandat att bedriva operativ myndighetsutövning) och gränsdragningen till de operativa myndigheternas uppdrag på området. CVE håller på att ta fram ett kunskapsmaterial inom olika relevanta ämnesområden som ska fungera som stöd för verksamheter som arbetar med frågor om våldsbejakande extremism. Detta arbete svarar enligt CVE mot uppdraget att ta fram en handbok. har på förslag av gjort tillkännagivanden till regeringen om hantering av individer som återvänder. behandlade utskottet motioner om beredskap för att hantera avhoppare och exitverksamheter i betänkande 2015/16:KU4. Utskottet fram-höll där betydelsen av att samhället på olika sätt markerar sitt avståndstagande från våld och antidemokratiska tendenser. Därför är det viktigt att myndigheter och kommuner har beredskap för att hantera avhoppare som fortfarande före-språkar våldsbejakande ideologier eller som återvänder och misstänks ha begått grova brott utomlands. Utskottet föreslog att skulle tillkänna-ge detta för regeringen och därmed bifalla en motion. I betänkandet finns en reservation i denna del (SD). Regeringen redovisade i skrivelse 2016/17:75 ett antal åtgärder som regeringen vidtagit med anledning av tillkännagivandet. Regeringen anför där också bl.a. att Kriminalvården fått i uppdrag att intensifiera utbildningsinsatserna och utveckla beredskapen för att arbeta med återvändare genom att i tillämpliga delar använda den handledning som tagit fram. Tillkännagivandet var enligt regeringen inte slutbehandlat. behandlade utskottet motionsyrkanden som gällde tillkännagivanden om avhopparverksamheter för personer som vill lämna våldsbejakande extremistiska grupper och om att underlätta etableringen av avhopparverksamheter för avhoppare och andra individer som vill lämna sina kopplingar till terrororganisationer och våldsbejakande extremistgrupper (bet. 2016/17:KU23.) Utskottet uttalade att det är tydligt att det finns brister i hanteringen av återvändare. Utskottet var därför positivt till den nationella samordnarens tankar om ett statligt, nationellt kompetensteam som kan ge stöd till bl.a. kommunerna. Ett sådant nationellt kompetensteam kan bli ett värdefullt stöd i kommunernas arbete med att hantera återvändare och avhoppare från extremistgrupper. Utskottet ansåg dock att regeringen utöver detta även borde överväga att inrätta en statlig avhopparverksamhet för Daishåtervändare och andra anhängare av våldsbejakande islamism, eftersom det trots olika insatser ännu inte har etablerats någon avhopparverksamhet för dessa grupper. Utskottet framhöll i detta sammanhang även vikten av att regeringen verkar för att öka kunskapen hos kommuner, skolan och andra aktörer om det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism, om hur radikalisering kan upptäckas samt om hur kommunerna bör arbeta med återvändare. Utskottet föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. I betänkandet finns reservationer i denna del (SD, V och - ). I skrivelse 2017/18:75 hänvisar regeringen i detta sammanhang, utöver uppdraget till Kriminalvården, bl.a. till att behovet av ett förstärkt stöd till individrelaterade åtgärder gentemot exempelvis avhoppare och återvändare lyftes fram vid inrättandet av CVE inom Brå. noterade utskottet att arbetet vid CVE hade påbörjats och att Brå i sin slutredovisning uttalade att en viktig uppgift skulle bli att ta fram en handbok i förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism. Vidare noterade utskottet att det behovsanpassade stödet till kommuner m.fl. ska lämnas genom exempelvis nationella insatsteam. Utskottet noterade också att arbetet vid () på flera sätt uppmärksammats av regeringen. Mot den bakgrunden och då regeringen hade uttalat att tillkännagivandet om beredskap för att hantera avhoppare och återvändare inte var slutbehandlat ansåg inte utskottet att det fanns skäl att föreslå något tillkännagivande till regeringen. I likhet med vid tidigare behandling av motionsyrkanden om åtgärder för att hantera individer som återvänder till från våldsbejakande och extremistiska miljöer vill utskottet framhålla vikten av att samhället på olika sätt markerar sitt avståndstagande från våld och antidemokratiska tendenser. Det är viktigt att kommuner och myndigheter har en beredskap för att hantera bl.a. återvändare. Utskottet har också tidigare konstaterat att det är tydligt att det finns brister i arbetet med hanteringen av återvändare och att utskottet ser positivt på den nationella samordnarens förslag om statliga, nationella insatsteam som kan ge stöd till bl.a. kommunerna. Utskottet vill nu understryka vikten av att arbetet vid Center mot våldsbejakande extremism (CVE) resulterar i konkreta åtgärder som bl.a. innebär ett stöd till kommunernas arbete med att hantera återvändare, och att förslagen om nationella insatsteam då tas om hand. Mot bakgrund av de uppdrag regeringen lämnat till bl.a. CVE och Kriminalvården, att arbetet vid () uppmärksammas och att regeringen anfört att ytterligare åtgärder återstår innan tillkännagivanden i dessa delar är slutbehandlade finns det inte skäl att nu föreslå något nytt tillkännagivande till regeringen. Förbud mot samfund som stöder brott och terror Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att förbjuda vissa religiösa samfund. och (båda SD) begär i motion 2018/19:396 yrkande 3 ett tillkännagivande om att religiösa samfund med hårdföra tolkningar som tenderar att driva människor till att begå brott eller stödja terror ska kunna förbjudas och stängas. Motionärerna anför att yttrandefriheten och föreningsfriheten måste gälla och respekteras, men att samhället inte kan tillåta organisationer vars syfte är att uppvigla till brott och som står för metoder som innefattar våld, vandalism eller annan form av skada mot enskilda eller mot samhället. Regeringen bör därför utreda möjligheten att förbjuda organisationer som uttalat använder sig av våld, skadegörelse eller annan terror mot samhället. Enligt 2 kap. 1 § 5 regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad föreningsfrihet, dvs. frihet att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften. Föreningsfriheten får enligt 2 kap. 14 § begränsas endast såvitt gäller sammanslutningar, vilkas verksamhet är av militär eller liknande natur eller innebär förföljelse av en folkgrupp av en viss ras, med viss hudfärg eller av ett visst etniskt ursprung. Var och en är vidare enligt 2 kap. 1 § 6 regeringsformen gentemot det allmänna tillförsäkrad religionsfrihet, med vilket avses att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Religionsfriheten är den enda av de positiva opinionsfriheterna som enligt 2 kap. 20 § regeringsformen inte får begränsas genom lag. Som nämnts anses detta hänga samman med det sätt på vilket friheten har definierats i grundlagstexten: definitionen syftar uteslutande på vad som är specifikt just för religionsfriheten – att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Vidare anförs att begränsningar kan göras av de moment i religionsfriheten som närmast är utflöden av andra friheter, såsom yttrandefriheten, informationsfriheten, mötesfriheten och föreningsfriheten (m.fl., Grundlagarna [, Zeteo], kommentar till 2 kap. 1 § regeringsformen). Regeringen har i en lagrådsremiss föreslagit att det ska bli straffbart att delta i en terrororganisations verksamhet. Det föreslogs i remissen också bli straffbart att ha samröre med en terrororganisation genom att exempelvis sälja vapen, fordon eller annan liknande utrustning till en sådan organisation. Lagrådet anförde i ett yttrande att övervägande skäl talar för att en kriminalisering av deltagande i en terrororganisations verksamhet på det sätt som föreslagits innebär en begränsning av den grundlagsskyddade föreningsfriheten. En sådan begränsning får ske genom lag endast under de förutsättningar som framgår av 2 kap. regeringsformen. I ärendet har frågan om huruvida sådana förutsättningar föreligger enligt Lagrådet inte aktualiserats. Lagrådet kunde därför inte tillstyrka att förslaget ska ligga till grund för lagstiftning. Regeringen har därefter tagit fram ett utkast till lagrådsremiss där ett särskilt straffansvar föreslås för den som har vissa former av samröre med en terroristorganisation om gärningen är ägnad att främja, stärka eller understödja terroristorganisationen. Utkastet har remitterats. Utskottet har vid behandlingen av motionsyrkanden om förbud mot rasistiska organisationer anfört att bl.a. svårigheterna att upprätthålla grundläggande rättssäkerhetskrav vad gäller förutsebarheten och avgränsningen av det straffbara området för med sig att ett förbud mot rasistiska organisationer inte borde införas (bet. 2002/03:KU26). Utskottet har vidhållit detta ställningstagande, t.ex. i betänkandena /04:KU12 och 2005/06:KU17 och senast i betänkande 2017/18:KU34. Förenings- och religionsfriheterna är skyddade genom bestämmelser i både regeringsformen och . Eventuella straffbara gärningar som begås inom ramen för en föreningsverksamhet omfattas emellertid inte av detta skydd utan kan fortfarande leda till straff. Utländska bidrag till svenska trossamfund Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kartläggning av och förbud mot utländsk finansiering av svenska trossamfund. Jämför reservation 27 (M) och 28 (SD). m.fl. (M) begär i kommittémotion 2018/19:2810 yrkande 1 ett tillkännagivande om en översyn av regelverket för utländsk finansiering av trossamfund. Motionärerna anför att utländska medborgare och organisationer är fria att stödja svenska samfund med olika religiös inriktning. Det är emellertid enligt motionärerna djupt allvarligt om ett sådant stöd lämnas till samfund med en ideologi som syftar till att utmana eller rent av rasera den öppna svenska demokratin och som sprider extrema tolkningar av islam. Sådan verksamhet riskerar enligt motionärerna att skapa en grogrund för radikalisering och i förlängningen våldsbejakande islamism. För att begränsa möjligheterna att i sprida extremistiska ideologier med antidemokratiska förtecken bör regelverket för utländsk finansiering av svenska samfund enligt motionärerna ses över. Det är vidare enligt motionärerna inte klarlagt i vilken utsträckning svenska samfund tar emot utländska bidrag och i vilken utsträckning sådana bidrag är förknippade med villkor av olika slag. Motionärerna begär därför ett tillkännagivande om en översyn av i vilken utsträckning svenska trossamfund tar emot utländska bidrag (yrkande 2). Ett motsvarande förslag finns i kommittémotion 2018/19:2880 av m.fl. (M) yrkande 17. (SD) begär i motion 2018/19:111 yrkande 1 ett tillkännagivande om en kartläggning av i vilken utsträckning muslimska församlingar och moskéer tar emot utländska bidrag, från vilka länder dessa bidrag kommer och om de är förknippade med någon form av motkrav. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att låta utreda möjligheten att förbjuda utländsk finansiering av religiösa grupper och att kräva att muslimska föreningar i har en grundläggande positiv syn på det svenska samhället. Motionären anför att muslimska församlingar och moskéer i tar emot finansiering från muslimska länder såsom , , och . Det är enligt motionären fråga om länder med begränsad demokrati. Som ett led i att motverka islamismen bör omfattningen av dessa bidrag kartläggas. har enligt motionären infört en lag som förbjuder utländsk finansiering av samfund och som kräver att muslimska föreningar verksamma i har en grundläggande positiv syn på det österrikiska samhället. Med stöd av denna lag har enligt motionären moskéer stängts och personer utvisats. En motsvarande lag bör enligt motionären införas i . Även (KD) begär i motion 2018/19:422 yrkande 1 ett tillkännagivande om ett förbud mot utländsk finansiering av organisationer som kan bidra till radikalisering, våld eller terror. Rapporten som tar emot pengar har i rapporten som tar emot pengar (dnr 2017:759) behandlat frågan om vilka trossamfund i som tar emot pengar från och hur mycket de i så fall tar emot per trossamfund och år. I rapporten redovisas viss information från SCB och Svensk insamlingskontroll. Det är emellertid svårt, anförs det i rapporten, att utifrån dessa uppgifter dra några långtgående slutsatser om hur stora bidrag olika trossamfund eventuellt får från . har på förslag av gjort två tillkännagivanden som rör stöd från staten och kommunerna i . föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att det bör utvecklas metoder och redskap för kommuner för att identifiera samfund och organisationer som inte bör få stöd från det allmänna om de inte lever upp till grundläggande demokrativärderingar (bet. 2015/16:KU4, rskr. 2015/16:136–137). Tillkännagivandet är enligt regeringen inte slutbehandlat (skr. 2018/19:75 s. 293). föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen ska utarbeta en strategi för att säkerställa att verksamheter eller åtgärder som riskerar att stödja radikalisering, våldsbejakande extremism eller terrorism inte tilldelas statliga eller kommunala medel (bet. 2016/17:KU23, rskr. 2016/17:294). I utskottsbetänkandet fanns en reservation i denna del (V). Tillkännagivandet är enligt regeringen inte slutbehandlat (skr. 2018/19:75 s. 298 f.). såg utskottet inte skäl att föreslå ett tillkännagivande om att utreda hur många svenska trossamfund som tar emot utländska bidrag samt vilka belopp, ändamål och villkor som förekommer (bet. 2017/18:KU34). Ett motionsyrkande om detta avstyrktes, med en reservation (M, SD, KD). Utskottet vidhåller sitt ställningstagande och avstyrker motionsyrkandena. Diskriminering, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2812 av m.fl. (M) yrkande 10 och 2018/19:127 av m.fl. (SD) yrkande 3. Av 2 kap. 12 § regeringsformen följer att en lag eller annan föreskrift inte får innebära att någon missgynnas därför att han eller hon tillhör en minoritet med hänsyn till etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande förhållande eller med hänsyn till sexuell läggning. Det kan jämföras med formuleringen i 1 kap. 1 § diskrimineringslagen (2008:567) som lyder: ”Denna lag har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder.” Den centrala skillnaden mellan dessa båda bestämmelser är att den förstnämnda uttryckligen säger att diskrimineringsskyddet enbart gäller den som tillhör en minoritet, medan den begränsningen inte finns i diskrimineringslagen. Även den som i t.ex. etniskt hänseende tillhör majoritetsbefolkningen eller den som i fråga om sexuell läggning tillhör majoriteten genom att vara heterosexuell kan alltså utsättas för diskriminering på etnisk eller sexuell grund i diskrimineringslagens mening – men omfattas inte av diskrimineringsförbudet i regeringsformen. Vi anser att diskrimineringslagen har en rimligare utgångspunkt än regeringsformen, när det gäller avgränsningen av diskrimineringsskyddet. Det är givetvis angeläget med ett starkt skydd för personer som i något avseende tillhör en minoritet, eftersom diskriminering inte sällan innebär att en majoritet på ett orättfärdigt sätt tar sig rätten att göra något på en minoritets bekostnad. Diskriminering och särbehandling på grund av egenskaper som den enskilde inte kan påverka är dock alltid orättfärdigt. Det blir inte mindre orättfärdigt att särbehandla en individ utifrån exempelvis hans eller hennes kön eller etnicitet bara för att den enskilde tillhör en majoritet i det aktuella hänseendet. Särbehandlingen bygger likafullt på en omständighet som individen inte har kunnat påverka. En kommande översyn av regeringsformen bör därför omfatta utformningen av diskrimineringsförbudet i 2 kap. 12 § regeringsformen enligt ovan, liksom frågan om att införa ytterligare diskrimineringsgrunder. Diskriminering, punkt 1 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:127 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2018/19:2812 av m.fl. (M) yrkande 10. Vi anser att dagens grundlagsreglering när det gäller diskriminering med en uppräkning av olika diskrimineringsgrunder är överflödig. Det är självklart att ingen ska diskrimineras, och det borde räcka att föreskriva att ingen får utsättas för otillbörlig särbehandling i fråga om omständigheter som rör den enskilde som person. Dagens bestämmelse utesluter dessutom den uppenbara diskrimineringsgrunden att någon särbehandlas på grund av sin politiska uppfattning. Regeringen bör därför återkomma till med ett förslag på reglering av diskrimineringsförbudet i regeringsformen enligt det anförda. Juridiskt kön, punkt 2 (V, L) av (V) och (L). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:289 av m.fl. (MP), 2018/19:2297 av m.fl. (MP) yrkande 3, 2018/19:2597 av m.fl. (L) yrkande 14 och 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 4 och 2018/19:1689 av (L) yrkande 2. Det finns ett antal individer som inte vill kategoriseras som vare sig män eller kvinnor. I vissa andra länder har detta tillgodosetts genom att individen efter egen begäran kan folkbokföras i en tredje könskategori. Vi anser att för- och nackdelar med att införa ett tredje juridiskt kön bör utredas också i . Frågan är komplex och meningarna inom hbt-rörelsen flera. En grundläggande princip är att det tredje alternativet i så fall ska vara en valmöjlighet för de personer som själva önskar det, inte något som individer tilldelas. En annan viktig princip är att det fortsatta behovet av könsuppdelad statistik beaktas. Ett tredje juridiskt kön ska vidare vara frikopplat från eventuella medicinska processer; det ska inte krävas medicinska ingrepp för ett juridiskt könsbyte. Att byta kön bör vara en snabb och enkel process. Regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att göra en sådan översyn. Mänskliga rättigheter i , punkt 3 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2859 av m.fl. (C) yrkande 8, 2018/19:2040 av m.fl. (L) yrkande 2 och 2018/19:2063 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2018/19:723 av m.fl. (V) yrkandena 18 och 19, 2018/19:2597 av m.fl. (L) yrkande 22 och 2018/19:2859 av m.fl. (C) yrkande 5. I kan vi se en oroväckande tillbakagång när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter. EU måste vara en garant för demokrati och rättssäkerhet, och unionens medlemsländer ska inte tillåtas bryta mot rättsstatens grundläggande principer utan att drabbas av effektiva och kännbara sanktioner. Rättsstatens principer ska inte kunna lagstiftas bort av populistiska regeringar i EU:s medlemsländer. Regeringen bör i EU verka för detta förhållningssätt. Mänskliga rättigheter i , punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:723 av m.fl. (V) yrkandena 18 och 19 samt 2018/19:2040 av m.fl. (L) yrkande 2, 2018/19:2063 av m.fl. (L) yrkande 7, 2018/19:2597 av m.fl. (L) yrkande 22 och 2018/19:2859 av m.fl. (C) yrkandena 5 och 8. I många av EU:s medlemsländer pågår en oroväckande utveckling för demokratin. Detta gäller exempelvis i och , med ett krympande utrymme för medier, universitet och civilsamhälle och med begränsningar av bl.a. demonstrationsrätten, men också i andra länder. Det behövs en motkraft till denna utveckling, exempelvis genom tydligare riktlinjer för tillämpningen av fri- och rättigheter. bör i EU aktivt driva frågan om civilsamhällets krympande utrymme. bör också lyfta stödet till civilsamhällets organisationer i de pågående budgetförhandlingarna inom EU. Detta stöd kan stärkas t.ex. genom program med syftet att skapa gynnsamma förutsättningar för civilsamhället att verka i EU:s partnerländer och genom att göra det lättare för mindre aktörer att få ta del av EU:s bistånd. Mänskliga rättigheter i , punkt 3 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2040 av m.fl. (L) yrkande 2, 2018/19:2063 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2018/19:2597 av m.fl. (L) yrkande 22 och 2018/19:723 av m.fl. (V) yrkandena 18 och 19 samt 2018/19:2859 av m.fl. (C) yrkandena 5 och 8. EU måste stå fast vid de värderingar som grundat : demokrati, rättsstat, respekt för mänskliga rättigheter, fri rörlighet och öppenhet mot omvärlden. Länder som kränker rättsstatens principer kan bli föremål för kraftfulla markeringar från EU:s sida. Denna ordning måste stärkas så att kommissionen regelbundet granskar samtliga medlemsländer. Systematiska kränkningar av medborgares rättigheter, såsom diskriminering av minoriteter eller hbtq-personer, ska leda till sanktioner efter beslut av . Vidare bör kommissionen tillsätta en expertgrupp som ser till att EU-medel avsedda för utsatta medborgare i vissa medlemsländer används på rätt sätt. måste verka för dessa frågor i EU. Förbud mot slöja, punkt 4 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:110 av (SD), 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkandena 3 och 4 samt 2018/19:380 av m.fl. (SD) yrkande 10 och 2018/19:33 av (SD). Flera andra EU-länder har infört förbud mot heltäckande slöja på offentliga platser. Det gäller exempelvis i , och . Sådana förbud motiveras bl.a. med att slöjan symboliserar en allians med terrorrörelser och ett politiskt projekt baserat på kvinnoförtryck som vänder sig mot hela samhället. Vi anser att det är av största vikt att även vi i försvarar våra demokratiska, kulturella och sekulära värderingar. Regeringen bör återkomma med ett förslag på förbud mot heltäckande och kvinnoförtryckande slöja på alla offentliga platser. Förbud mot böneutrop, punkt 5 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:32 av m.fl. (SD), 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkande 5 och 2018/19:727 av i (SD) samt 2018/19:1751 av och (båda KD). Muslimska böneutrop jämförs ibland med kristna kyrkors klockringningar, som ett argument för att i religionsfrihetens namn tillåta offentliga böneutrop. Klockringningarna är dock en del av vårt kulturella och historiska arv. Detsamma kan inte sägas om muslimska böneutrop. Dessa innehåller dessutom ett religiöst artikulerat budskap i form av en trosbekännelse. För verklig religionsfrihet måste alla vara fria från religiösa uttryck och religiös propaganda i det offentliga rummet. Trosuppfattning är och ska vara en privatsak mellan den enskilda individen och hans eller hennes gud eller gudar. Ett förbud mot böneutrop ska givetvis gälla alla religioners böneutrop. Regeringen bör återkomma med förslag i enlighet med det anförda. , punkt 7 (KD) av Skånberg (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: