bet · H601NU12 · 2019-05-06 00:00:00 — Ett nätföretag får inte bedriva handel med el, och det får bedriva elproduktion endast i vissa fall när elen behövs för nätverksamheten. Elproducenten matar in el från en produktionsanläggning på elnätet för transport till elanvändarna. I är elproducenterna en heterogen grupp, som omfattar några av största elföretag men även privatpersoner som äger småskaliga vatten-, vind- och solenergianläggningar. Större elproducenter säljer ofta el direkt på elbörsen. Mindre producenter väljer ofta att sälja elen till en större aktör, som i sin tur säljer den vidare. Ett elhandelsföretag levererar el. Med leverans avses i detta sammanhang försäljning av el till elanvändare till skillnad från överföring, dvs. sådan transport av el för någon annans räkning som utgör nätverksamhet. Elhandelsföretaget köper in el, vanligtvis från elbörsen, för att sedan sälja den vidare till elanvändare. Handeln med el bedrivs på en fri marknad, där elhandelsföretagen konkurrerar om kunderna. Enligt Energimarknadsinspektionens rapport om el- och naturgasmarknad 2017 (Ei R2018:08) fanns ca 120 elhandelsföretag i . Inspektionen påpekar dock att detta antal elhandelsföretag inte ger hela bilden av hur många företag den enskilda kunden faktiskt kan välja mellan eftersom många små lokala och kommunala elhandlare endast väljer att agera i det egna närområdet. De tre största elhandlarna hade en samlad marknadsandel på räknat på antalet kunder, en siffra som legat ungefär på samma nivå de senast föregående fyra åren. En balansansvarig har i ett avtal med åtagit sig ett särskilt ansvar för att balansera tillförsel och förbrukning av el. Den balansansvarige svarar ekonomiskt för obalanser. Ett elhandelsföretag är skyldigt att se till att någon åtar sig balansansvaret för leveranser i en uttagspunkt. Ett vanligt sätt att ordna detta är att elhandelsföretaget självt åtar sig balansansvaret. Företaget kan dock välja att låta ett annat elhandelsföretag eller ett specialiserat företag åta sig balansansvaret. En elbörs tillhandahåller system för fysisk och finansiell handel med grossistenergiprodukter. De vanligaste aktörerna på börserna är elproducenter, elhandelsföretag och större elanvändare. I är den enda börsen för handel med el för fysisk leverans. Handel med finansiella kontrakt bedrivs på Commodities. Genom sådan handel i finansiella kontrakt kan aktörer säkra sig mot prisvariationer. är i nationell energitillsynsmyndighet med ansvar för bl.a. tillsyn, regelgivning och tillståndsprövning. Enligt ellagen är nätmyndighet, vilket innebär att inspektionen handlägger alla frågor som enligt lagen eller föreskrifter som har utfärdats i anslutning till lagen ligger på nätmyndigheten. Till nätmyndighetens uppgifter hör att pröva frågor om tillstånd att bygga och använda starkströmsledningar, att förhandspröva nätföretagens intäkter från nätverksamheten och att pröva tvister om villkoren för anslutning till elnätet. – den systemansvariga myndigheten () har i två olika egenskaper – stamnätsföretag respektive systemansvarig myndighet – en central roll på den svenska elmarknaden. innehar och driver det svenska stamnätet som ägs av staten. I sin egenskap av stamnätsföretag omfattas i huvudsak av det regelverk som gäller för nätföretag i allmänhet. är också systemansvarig myndighet och har det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftssäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el. Som systemansvarig myndighet får bl.a. beordra elproducenter att öka eller minska produktionen av el. utövar även tillsyn över driftssäkerheten i det nationella elsystemet. () är förvaltningsmyndighet för frågor om tillförsel och användning av energi i samhället. ska verka för försörjningstrygghet och ett energisystem som är hållbart och kostnadseffektivt med en låg negativ inverkan på hälsa, miljö och klimat. presenterades en ramöverenskommelse mellan , , , och . I överenskommelsen slås fast att målet är förnybar elproduktion. Det är ett mål, inte ett stoppdatum som förbjuder kärnkraft och innebär inte heller en stängning av kärnkraft med politiska beslut. Ett mål för energieffektivisering för perioden –2030 ska tas fram och beslutas . Elcertifikatssystemet ska förlängas och utökas med (TWh) nya elcertifikat till 2030. Överenskommelsen innefattar också att skatten på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer stegvis avskaffas med start samt att fastighetsskattesatsen för vattenkraftverk sänks stegvis till samma nivå som för de flesta övriga elproduktionsanläggningar, dvs. Finansiering av den slopade skatten på termisk effekt och sänkningen av fastighetsskatten på vattenkraftverk ska enligt överenskommelsen ske genom en höjning av energiskatten på elektrisk kraft. Den el som förbrukas i tillverkningsprocessen i elintensiv industri ska undantas. lämnade sitt betänkande Kraftsamling för framtidens energi (SOU 2017:2) till regeringen. Det innehåller tolv förslag och 30 bedömningar och baseras på den ramöverenskommelse om energipolitiken som slöts mellan fem partier . I betänkandet anför att ska ha ett robust elsystem med en hög leveranssäkerhet, en låg miljöpåverkan och el till konkurrenskraftiga priser. Det skapar långsiktighet och tydlighet för marknadens aktörer och bidrar till nya jobb och investeringar i . Energipolitiken tar sin utgångspunkt i att är tätt sammankopplat med sina grannländer i norra och syftar till att hitta gemensamma lösningar på utmaningar på den gemensamma elmarknaden. Det är vidare en utgångspunkt att inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser till atmosfären för att därefter nå negativa utsläpp. lämnar i betänkandet som tidigare nämnts ett antal förslag och bedömningar. Vad gäller elmarknaden gör bl.a. följande bedömningar: • Det finns inget skäl att i det korta perspektivet ändra den befintliga marknadsmodell som och använder. Däremot är det rimligt att föra en bred diskussion om den framtida marknadsdesignen. • Det är angeläget att skapa förutsättningar för en väl fungerande efterfrågeflexibilitet, dvs. att kunderna fullt ut ska kunna delta på elmarknaden. • Energiomställningen ställer krav på nya och ökade behov av systemtjänster. har ett ansvar för analys av tillgången till systemtjänster och för att vid behov föreslå ändringar i regelverk. • Nätägarrollen kan behöva ges ett vidgat innehåll för att fullt ut ta till vara de nyttor som smarta nät, energilagring och efterfrågeflexibilitet ger för elsystemet. Vidare bör nätföretagens roll som delsystemoperatörer inom ramen för Svenska kraftnäts systemansvar klargöras. • Det nordiska samarbetet bör fördjupas för att kunna möta framtida utmaningar på den gemensamma marknaden. presenterade regeringen ett antal propositioner med anledning av energiöverenskommelsen och betänkande som har behandlat, däribland propositionen Energipolitikens inriktning (prop. 2017/18:228). behandlade regeringens proposition Energipolitikens inriktning (prop. 2017/18:228, bet. 2017/18:NU22). I propositionen anger regeringen att energiöverenskommelsen är en gemensam politisk färdplan för en kontrollerad övergång till ett helt förnybart elsystem med nya energipolitiska mål. Med överenskommelsen som grund lämnade regeringen i propositionen förslag om nya energipolitiska mål och sin bedömning av energipolitikens inriktning. godkände regeringens förslag till övergripande mål för energipolitiken, som innebär att energipolitiken ska syfta till att förena ekologisk hållbarhet, konkurrenskraft och försörjningstrygghet. Därutöver godkände regeringens förslag om mål för andelen förnybar el. Målet 2040 är förnybar elproduktion. Det är ett mål, inte ett stoppdatum som förbjuder kärnkraft, och innebär inte heller en stängning av kärnkraft med politiska beslut. Förslaget i propositionen om ett mål för energieffektivisering godkändes också av . Målet är att 2030 ska ha en effektivare energianvändning än 2005, uttryckt i termer av tillförd energi i relation till bruttonationalprodukten. Företrädare för och Liberalerna reserverade sig i denna del av betänkandet mot beslut. I propositionen anger regeringen vidare att energiöverenskommelsen behöver följas upp, förvaltas och uppdateras bl.a. med hänsyn till utvecklingen på elmarknaden och för att ge möjlighet till anpassning av styrmedel och andra åtgärder. Regeringen gör därför bedömningen att en genomförandegrupp bör inrättas för att kontinuerligt följa upp energiöverenskommelsen, och att gruppen ska vara sammansatt av representanter från de partier som står bakom överenskommelsen. Av propositionen framgår även att partierna som står bakom energiöverenskommelsen bildade och påbörjade arbetet inom en arbetsgrupp med uppgift att vårda ramöverenskommelsen, den s.k. genomförandegruppen. Genomförandegruppens uppgift är att förvalta och uppdatera överenskommelsen och dess målsättningar. I det ligger att samråda om frågor som rör energiöverenskommelsen och vid behov bereda och ta initiativ till justeringar i den och det arbete som följer av den samt av regelsystemet inom energiområdet. I propositionen anger regeringen vidare att de berörda myndigheterna kontinuerligt bör följa utvecklingen på elmarknaden genom att bl.a. analysera effektsituationen inklusive behovet av effektreserven, behovet av ytterligare systemtjänster, nätstabilitet och andra avgörande faktorer så att har ett robust elsystem med en hög leveranssäkerhet, en god överföringskapacitet, en låg miljöpåverkan och el till konkurrenskraftiga priser. Av propositionen framgår att regeringen avser att genomföra en kontrollstation för att kontinuerligt följa upp energiöverenskommelsen, med planerad start . Av propositionsförteckningen framgår att regeringen avser att överlämna skrivelsen Energiöverenskommelsen – kontrollstation 2018 till . Sakpolitisk överenskommelse mellan Socialdemokraterna, presenterade Socialdemokraterna, en sakpolitisk överenskommelse där det anges att och Liberalerna accepterar en regering bestående av Socialdemokraterna och . Vidare anges att de partier som slutit överenskommelsen är överens om ett budgetsamarbete samt ett samarbete som begränsas av de politiska frågor som framgår av överenskommelsen. Samarbetet gäller budgetår för budgetår, så länge partierna är överens om dess fortsättning, med inriktningen att samarbetet ska löpa hela mandatperioden. Överenskommelsen är indelad i elva områden och består av 73 punkter. Under rubriken ska leva anges bl.a. att det ska vara enklare och mer lönsamt att investera i förnybar energi för eget bruk, t.ex. i solceller och solvärme, eller i vindkraft till havs eller på land (punkt 24). färdigställdes arbetet med att införa EU:s tredje inremarknadspaket för el, vilket har inneburit ny lagstiftning genom kommissionsförordningar, s.k. nätkoder och nätriktlinjer. Nätkoderna och nätriktlinjerna för el är delar av den inre elmarknaden och ska säkerställa ett harmoniserat regelverk samt en effektiv och säker drift av de europeiska transmissionsnäten. Mot bakgrund av dessa förordningar behandlade och godkände de ändringar i ellagen (1997:857) som regeringen föreslagit i propositionen Myndighetsuppgifter på elområdet (prop. 2017/18:93, bet. 2017/18:NU17). Ändringarna innebär vidare bl.a. att ska få utfärda föreskrifter som kompletterar EU:s nätkoder för el. fick i regleringsbrevet i uppdrag att på ett enkelt sätt sammanfatta hur de nya förordningarna och kompletterande regelverken på nationell nivå (inklusive myndighetsföreskrifter) kommer att påverka den svenska elmarknaden och dess aktörer. I rapporten förordningar för el och naturgas (Ei R2018:10) beskrivs i stora drag hur kommissionens förordningar påverkar den svenska eller nordiska elmarknaden. För att underlätta utvecklingen mot en gemensam elmarknad i presenterade ett nytt lagstiftningspaket (energi för alla i , det s.k. vinterpaketet) . Det omfattar en revidering av det tredje inremarknadspaketets lagstiftning på elområdet, dvs. elmarknadsdirektivet (2009/72/EU), elhandelsförordningen (714/2009) och byråförordningen (713/2009). Dessutom ersätts direktivet om trygg elförsörjning (2005/89/EG) av en ny krisberedskapsförordning. gav regeringen i uppdrag att analysera vilka åtgärder som krävs för att genomföra elmarknadsdirektivet samt att analysera vilka åtgärder som krävs i med anledning av elhandelsförordningen, byråförordningen och krisberedskapsförordningen (M2019/00373/Ee). Myndigheten ska lämna författningsförslag om det är nödvändigt med nya bestämmelser i lag eller förordning. Vidare ska myndigheten ta till vara den kunskap som finns hos , och . ska även på lämpligt sätt inhämta synpunkter från elmarknadens aktörer och löpande informera om hur arbetet fortskrider. Som utgångspunkt för myndigheten gäller att det nya direktivet om den inre marknaden för el ska vara genomfört i medlemsstaterna och att förordningarna träder i kraft . Uppdraget ska redovisas i sin helhet till regeringen . Smarta elnät är ett brett begrepp som omfattar teknik, nya affärsmodeller och tjänster samt nya förutsättningar för reglering och marknadsdesign. Exempelvis gör den digitala utvecklingen det möjligt för elkunden att ta en aktivare roll och styra sin elanvändning mer energi- och kostnadseffektivt. Smarta elnät handlar också om hur förbättringar av befintlig infrastruktur bör utvecklas för att på ett kostnadseffektivt sätt möta framtidens behov. Regeringen inrättade 2016 ett nationellt forum för smarta elnät. Forumets arbete leds av en styrgrupp vars ledamöter är utsedda av ansvarigt statsråd för energifrågorna. Regeringen utsåg statssekreterare , Infrastrukturdepartementet, till ordförande för forumet. Forumets styrgrupp består av företrädare för myndigheter, näringsliv och akademi. I budgetpropositionen framförs att forumet genomfört ett antal seminarier, workshoppar och internationella rundabordssamtal (prop. 2018/19:1 utg.omr. Vidare presenterade forumet en strategi för en ökad flexibilitet i elsystemet genom smarta elnät och strategin Smarta elnät från forskning till internationalisering. Av budgetpropositionen framgår att en extern utvärdering gjorts av forumets verksamhet. Utvärderingen visar bl.a. att verksamheten bidragit till att skapa goda förutsättningar för att främja smarta elnät som framtidsbransch. och har en gemensam elcertifikatsmarknad. För att bidra till det nationella målet om förnybar energi till 2020 har ett gemensamt mål om att öka den förnybara elproduktionen med satts upp. Målet regleras i ett ändringsavtal mellan länderna som trädde i kraft (prop. 2015/16:1, bet. 2015/16:FiU1). Det gemensamma målet delas mellan länderna genom att ska sikta på att annullera elcertifikat motsvarande till 2020 och . har satt upp ett nationellt finansieringsmål till 2020 i linje med det gemensamma målet med . mål till 2020 är att finansiera ytterligare förnybar elproduktion jämfört med i enlighet med beslut om regeringens proposition Ambitionshöjning för förnybar el och kontrollstation för elcertifikatssystemet 2015 (prop. 2014/15:123, bet. 2015/16:NU6). har därefter beslutat om ett nytt mål till 2030 för den förnybara elproduktionen. Målet är att utöka elcertifikatssystemet med till 2030 i enlighet med regeringens proposition Nytt mål för förnybar el och kontrollstation för elcertifikatssystemet 2017 (prop. 2016/17:179, bet. 2016/17:NU20). Som en del i överenskommelsen med ska införa en s.k. stoppmekanism i elcertifikatssystemet före . Det ska bidra till måluppfyllelsen 2030 och till förutsägbarhet för marknadsaktörerna för perioden efter måluppfyllelsen. har också en stoppmekanism i sin lagstiftning. beslutade regeringen att nästa kontrollstation för elcertifikatssystemet ska genomföras . Regeringen gav tre uppdrag kopplade till kontrollstationen (M2017/00599/Ee). Myndigheten skulle bl.a. analysera och ge förslag på utformningen av en stoppmekanism som ska bidra till måluppfyllelsen och försägbarhet till marknadsaktörerna före och efter det nya . Myndigheten publicerade rapporten för elcertifikatssystemet 2019 (ER 2018:25) . I rapporten föreslår myndigheten bl.a. ett stopp för nya anläggningar i elcertifikatsystemet efter . Rapporten har remissbehandlats och bereds nu inom . beslutade i enlighet med utskottets förslag om ändringar i ellagen (1997:857) och lagen (2011:710) om certifiering av stamnätsföretag för el med anledning av regeringens proposition Elmarknadsfrågor (prop. 2017/18:237, bet. 2017/18:NU23). Enligt propositionen innebär ändringarna att ellagens terminologi förtydligas när det gäller bl.a. indelningen av elnätet i olika nivåer och förutsättningar för att bedriva överföring av el på de högsta spänningsnivåerna. Vidare förtydligas och förenklas regelverket för intäktsramar för elnätsverksamhet på olika sätt, exempelvis när det gäller bedömningen av kvalitet. För att underlätta för ökad efterfrågeflexibilitet medför lagändringarna vidare att det bli lättare att utveckla nätavgifterna genom pilotprojekt och genom att införa nya nättariffer stegvis. Elanvändare ska genom ändringarna även få bättre tillgång till information om avgifter och övriga villkor för överföring av el. För att motverka att konsumenter utsätts för otillbörliga påtryckningar har förutsättningarna för att avbryta överföringen av el på grund av betalningsförsummelse ändrats. Lagändringarna trädde i kraft . antog regeringens proposition Anvisade elavtal (prop. 2016/17:13, bet. 2016/17:NU8). Beslutet innebär att det införs krav på vilken information en faktura ska innehålla och utökade informationskrav till kunder med anvisningsavtal. Bestämmelserna syftar till att säkerställa att kunder med anvisade avtal har skäliga villkor, att andelen kunder med anvisade elleverantörer ska minska och att kundaktiviteten på elmarknaden ökar. Vidare innebar beslutet att regeringen får utfärda föreskrifter om att anvisningsavtalens priser inte får överstiga vissa nivåer. De nya bestämmelserna trädde i kraft . Förbättrad information om den egna elförbrukningen antog regeringens proposition Funktionskrav på elmätare (prop. 2016/17:73, bet. 2016/17:NU10). Beslutet innebar bl.a. ändringar i ellagen (1997:857) så att elanvändarna ges rätt att få timmätning av sin elförbrukning redovisad utan att debiteras de merkostnader som kan uppstå. Lagändringarna trädde i kraft . Utredning om hinder och lösningar för energieffektivisering, småskalig elproduktion och ellagring Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdraget att identifiera eventuella hinder som kunder i form av hushåll, mindre företag och andra mindre aktörer möter vid energieffektivisering och introduktion av småskalig förnybar elproduktion och hur dessa hinder kan undanröjas (dir. 2017:77). Utredningen lämnade sitt slutbetänkande (SOU 2018:76). Utredningen föreslog bl.a. att ett system ska införas med kvotplikt (vita certifikat) för minskad effektbelastning genom investeringar i eleffektiviserande åtgärder, att elleverantörer ska bli skyldiga att uppfylla en kvot genom åtgärder hos elanvändare (utom i elintensiv industri), att ett särskilt energi-ROT-avdrag ska införas kopplat till det nuvarande systemet med ROT-avdrag, att förordningen om energideklaration ska ändras för att styrmedlet ska ge ökad information om kostnadseffektiva åtgärder och att ska få i uppdrag att ta fram en plan för hur beteendeinsikter i ökad omfattning kan tas till vara och integreras i kommunikationsinsatser för energieffektivisering, inklusive energi- och klimatrådgivning, nätverk för småföretag och beställargrupper för småhus. Betänkandet bereds inom . Elnätsföretagens intäktsramar reglerar vad elnätsföretagen får ta ut i avgifter av sina kunder. Elnätsavgifterna ska enligt ellagen vara skäliga, objektiva och icke‑diskriminerande. Intäktsramen regleras på förhand och gäller i taget. Syftet med förhandsregleringen är att säkerställa att kunderna får betala ett skäligt pris för elnätstjänsten, att ge kunderna en långsiktig leveranssäkerhet och att trygga den svenska elförsörjningen. Förhandsregleringen bidrar också till att elnätsföretagen får stabila och långsiktiga villkor för sin elnätsverksamhet. Som tidigare nämnts antog regeringens förslag till ändringar i ellagen och lagen om certifiering av stamnätsföretag för el, där regeringen bl.a. föreslog att regelverket för intäktsramar för elnätsverksamhet skulle förenklas och förtydligas (prop. 2017/18:237, bet. 2017/18:NU23). I budgetpropositionen anges även att regeringen beslutade om nya förordningsbestämmelser om avkastningen för elnätsverksamheten och avskrivningstider för anläggningar vid fastställande av intäktsramarna (prop. 2018/19:1 utg.omr. Vidare framförs att den nya regleringen införs för att se till att elnätsavgifterna framöver kommer att vara stabila och hålla sig på rimlig nivå samt för att förenkla och skynda på domstolsprocesserna. har enligt uppgift från ett av världens äldsta stamnät, och många av de ledningar och stationer som finns måste bytas ut innan de blir för gamla. publicerade 2013 Perspektivplan 2025 som 2015 följdes av en tioårsplan för det svenska stamnätet – Nätutvecklingsplan –2025. I nätutvecklingsplanen redovisar affärsverket de utmaningar och investeringar som väntar i det svenska stamnätet . Såväl perspektivplanen som nätutvecklingsplanen är långsiktiga plandokument för utvecklingen av det svenska stamnätet. Enligt planeras EU:s energi- och klimatpolitik med höga ambitioner om att bygga ut den förnybara elproduktionen för att minska utsläppen av klimatpåverkande växthusgaser. En viktig del för att förverkliga detta är det s.k. tredje inre marknadspaket för energi, som bl.a. innehåller krav på att systemoperatörer ska göra en tioårsplan för sitt land och sin region. Systemoperatörernas planer utgör underlag för den plan som EU tar fram för hela det europeiska stamnätet. Svenska kraftnäts Nätutvecklingsplan –2025 är bidrag till detta arbete. Mot bakgrund av de snabba och omfattande förändringarna av kraftsystemets utveckling och med ambitionen att anlägga ett helhetsperspektiv presenterade ytterligare en rapport, Systemutvecklingsplan –2027, . Systemutvecklingsplanen bygger vidare på Nätutvecklingsplan –2025, men breddar perspektivet till att utöver nätutveckling även omfatta frågor relaterade till driftsförutsättningar och marknadsutformning. I planen beskrivs en kombination av planerade åtgärder som innebär en förbättring av systemets stabilitet, marknadsförändringar och nätutveckling. Genom planen tydliggörs därmed att fokuserar sitt utvecklingsarbete på hela kraftsystemet och inte enbart på stamnätet. Utveckling av det nordiska kraftnätet Att stamnätet är driftssäkert är en grundförutsättning för att elförsörjningen och elmarknaden ska fungera. Stamnätet ska också kunna överföra den mängd el som samhället behöver. Det finns risk för effektbrist i elsystemet när efterfrågan på el blir mycket hög, t.ex. vid sträng kyla, som produktionen och importen inte räcker till för att tillföra den el som behövs. har regeringens uppdrag att redovisa nätutvecklingsplaner för det nordiska kraftnätet med nordisk samhällsekonomisk nytta. I regleringsbrevet gav regeringen i uppdrag att i nätutvecklingsplanen specificera de samhällsekonomiskt lönsamma nätinvesteringar som härrör från anslutningen av ny förnybar elproduktion. Nätutvecklingsplanerna skulle inkludera den samhällsekonomiska nyttan fördelad per land. Uppdraget hade sin bakgrund i den kommuniké om en fortsatt utveckling mot en gränslös nordisk elmarknad som de nordiska energiministrarna antagit . Den fjärde tvååriga planen ska rapporteras till det nordiska ministermötet . Lägesrapporten inkom till (dnr M2018/02802/Ee). I lägesrapporten konstaterar att det nordiska kraftsystemet genomgår stora förändringar och att stora mängder förnybar kraftproduktion ansluts eller kommer att anslutas som förutsättningarna för planerbar produktion förändras med förväntad följd att svensk kärnkraft kommer att avvecklas. I har överföringskapaciteten i fem korridorer identifierats som viktig att utreda, varav är del i tre.