bet · H601KU24 · 2019-04-11 00:00:00 — Vid behandlingen av propositionen Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143 s. 33) framhöll att när det gäller teckenspråket fanns det självfallet starka skäl för att det allmänna ska lämna sådant stöd som kan behövas för att främja de dövas möjligheter i skilda hänseenden. Som anförts i propositionen kunde det dock enligt utskottet inte anses att teckenspråket faller inom ramen för syftet med minoritetsspråkskonventionen med dess anknytning till urbefolkningar och andra nationella minoriteter som etniska grupper. Även om teckenspråket därför inte kunde omfattas av en ratifikation av minoritetsspråkskonventionen fanns det inte något som hindrade att frågan om åtgärder till stöd för teckenspråket övervägdes i något annat lämpligt sammanhang (bet. 1999/2000:KU6 s. 24). behandlade utskottet ett flertal motioner som lyfte fram teckenspråkets ställning som minoritetsspråk (bet. 2000/01:KU14 s. 13 f.). Utskottet hänvisade till sin tidigare bedömning och gjorde inte någon annan bedömning. Utskottet ansåg således inte att teckenspråk skulle erkännas som minoritetsspråk. Utskottet ansåg emellertid att det var angeläget att teckenspråkets ställning sågs över. Utvecklingen , bl.a. arbetet inom ramen för verksamhet, hade understrukit vikten av att teckenspråket har en stark ställning. Det var angeläget att de dövas och hörselskadades rättigheter när det gäller teckenspråket och teckenspråksinformation säkerställs. Enligt utskottets mening behövdes i detta syfte en översyn av rätten och möjligheterna att använda teckenspråket, liksom dövas och hörselskadades tillgång till samhällets utbud av kultur och litteratur. Även och 2008 behandlade ett flertal motioner som lyfte fram teckenspråkets ställning som minoritetsspråk. Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till pågående utredningar (bet. 2006/07:KU19 s. 48, bet. 2007/08:KU13). välkomnade i sitt betänkande om språklagen (bet. 2008/09:KrU9) att teckenspråkets status skulle markeras i språklagen genom att det allmännas särskilda ansvar för det svenska teckenspråket skulle slås fast. behandlade en motion om att regeringen borde utreda om svenskt teckenspråk ska bli ett minoritetsspråk (bet. 2017/18:KU32). Utskottet konstaterade i sitt ställningstagande att det fanns starka skäl för att det allmänna skulle lämna sådant stöd som kan behövas för att främja de dövas möjligheter i skilda hänseenden. Enligt språklagen har det allmänna ett särskilt ansvar för att skydda och främja det svenska teckenspråket, vilket också gäller för de nationella minoritetsspråken. Enligt utskottet kunde dock inte teckenspråket anses falla inom ramen för syftet med minoritetsspråkskonventionen med dess anknytning till urbefolkningar och andra nationella minoriteter. Mot den bakgrunden avstyrkte utskottet motionsyrkandet. Utskottet konstaterar att det finns starka skäl för att det allmänna ska lämna sådant stöd som kan behövas för att främja de dövas möjligheter i skilda hänseenden och noterar att det allmänna har ett särskilt ansvar att skydda och främja det svenska teckenspråket enligt språklagen. Utskottet vidhåller dock det ställningstagande som gjordes då utskottet avstyrkte ett motionsyrkande med hänvisning till att teckenspråket inte kan anses falla inom ramen för syftet med minoritetsspråkskonventionen med dess anknytning till urbefolkningar och andra nationella minoriteter. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om romska förvaltningsområden. Jämför reservation 1 (L). I motion 2018/19:556 av (L) begärs ett tillkännagivande om att införa ett romskt förvaltningsområde. Motionären vill framhålla att studier visat en positiv skillnad i arbetet med nationella minoriteter i de kommuner som är förvaltningsområden i förhållande till de som inte är det. Motionären menar att det är viktigt att den romska gruppen får tillgång till språk och kultur på hemspråket, vilket är en av förvaltningsområdenas viktigaste uppgifter. ersatte en ny lag om nationella minoriteter och minoritets-språk tidigare lagar på området (prop. 2008/09:158, bet. 2008/09:KU23, rskr. 2008/09:272). I 6 § lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritets-språk anges vilka kommuner som ingår i förvaltningsområdena för finska, meänkieli och samiska. I lagen infördes också en möjlighet till frivillig anslutning till förvaltningsområdena. I 7 § anges att andra kommuner än de som anges i 6 § efter anmälan kan få ingå i förvaltningsområdet för finska, meänkieli eller samiska. En sådan anmälan ska göras till regeringen. Att anslutas innebär ett åliggande för kommunen. Enligt 8 kap. 2 § första stycket 3 regeringsformen ska föreskrifter således meddelas i lag eller med stöd av ett bemyndigande från till regeringen (8 kap. 3 § RF). I 7 § bemyndigas regeringen att besluta om att en kommun ska få ingå i ett förvaltningsområde och det föreskrivs att regeringen får meddela föreskrifter om sådan frivillig anslutning. Föreskrifterna finns i förordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. regleras även frågan om utträde i de aktuella bestämmelserna. Kommuner ansluts till ett förvaltningsområde genom att de läggs till i den förteckning över kommuner som finns i bilagan till förordningen. I propositionen anfördes att kommunalt engagemang och ansvarstagande för minoritetsåtaganden är av avgörande betydelse för att det minoritetspolitiska arbetet i förvaltningsområdena ska vara framgångsrikt. Vidare framhölls att ett sådant kommunalt engagemang också kan väckas genom de nationella minoriteternas eget arbete lokalt och genom att en dialog kommer igång mellan kommunala företrädare och de nationella minoriteterna (prop. 2008/09:158 s. 83). Den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk innehåller bestämmelser om vilka kriterier som ligger till grund för att ett språk ska behandlas som landsdels- eller minoritetsspråk. Av artikel 1 framgår att ett landsdels- eller minoritetsspråk ska ha använts av hävd i ett visst territorium inom en stat av medborgare i staten, och att det ska vara annorlunda än det officiella språket. Därtill ska språket talas av tillräckligt många personer. Även om ett språk inte kan uppfylla kravet på historisk geografisk anknytning kan det omfattas av vissa av konventionens bestämmelser såsom ett territoriellt obundet språk. Transformeringen av stadgan till svensk rätt har skett genom ordningen med förvaltningsområden för landsdels- och minoritetsspråken, de territoriellt bundna språken. Språkstadgan ratificerades och förvaltningsområden för samiska respektive finska och meänkieli inrättades 2000 i enlighet med regeringens förslag i propositionen Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:KU6, rskr. 1999/2000:69). I syfte att uppfylla bestämmelserna i språkstadgan gavs enskilda rätt att använda samiska, finska och meänkieli hos domstolar och förvaltningsmyndigheter med verksamhet i de geografiska områden där språken använts av hävd och fortfarande användes i tillräcklig utsträckning. Förslagen innebar också en rätt att i dessa områden få förskoleverksamhet och äldreomsorg helt eller delvis på dessa språk. Den geografiska begränsningen byggde på att man ansett att det kunde möta alltför stora hinder, både praktiskt och kostnadsmässigt, att tillämpa konventionens olika bestämmelser i områden där mycket få personer använder ett landsdels- eller minoritetsspråk. I propositionen framhölls också att en regional tillämpning av reglerna innebar en markering av språkens särskilda betydelse och historia i dessa områden, vilket ansågs kunna leda till att den kultur och historia som hänger samman med språken i dessa områden lyfts fram och får ökat stöd (s. 41 f.). Regeringen delade (SOU 1997:192) slutsats att chib och jiddisch var s.k. territoriellt obundna språk, dvs. språk som trots att de av hävd används inom statens territorium inte kan identifieras med en bestämd del av staten (prop. 1998/99:143). Frågan om ett romskt förvaltningsområde behandlades i regeringens skrivelse med förslag till en strategi för romsk inkludering (skr. 2011/12:56 s. 70 f.). Regeringen gjorde i skrivelsen ingen annan bedömning än vid ratificeringen av minoritetsspråkskonventionen. Att inrätta ett romskt förvaltningsområde skulle dessutom enligt regeringen vara komplicerat eftersom det finns väldigt många språkliga variationer av chib, varav vissa inte är standardiserade, och eftersom det finns väldigt få tolkar och översättare. I delbetänkandet Nästa steg? Förslag för en stärkt minoritetspolitik (SOU 2017:60 s. 84–85) anfördes att de territoriellt obundna språken, chib och jiddisch, i flera avseenden saknade rättigheter motsvarande de som tillkommer samiska, finska och meänkieli genom ordningen med förvaltningsområden. I delbetänkandet föreslogs som alternativ till förvaltningsområden för de romska och judiska minoriteterna en modell med möjlighet för kommuner att åta sig särskilda skyldigheter i utbyte mot ett statsbidrag. Vidare anfördes att regeringen bör följa utvecklingen och vid behov överväga frågan i samråd med de nationella minoriteterna och berörda kommuner. I propositionen En stärkt minoritetspolitik (prop. 2017/18:199 s. 47) anförde regeringen att det skulle medföra en grundläggande ändring av hur har transformerat språkstadgan (del III) om även chib och jiddisch skulle omfattas av samma typ av rättigheter som de territoriellt bundna språken. Regeringen var därför av uppfattningen att frågan krävde vidare överväganden. Regeringen anförde att den avsåg att noga följa utvecklingen på området och att vid behov återkomma i frågan. Genom förslag i propositionen genomfördes dock en rad åtgärder för att stärka det grundläggande skyddet för de nationella minoriteternas språk och kultur. Därutöver utökades skyldigheten för en kommun som inte ingår i något förvaltningsområde att erbjuda äldreomsorg på minoritetsspråk till att omfatta även jiddisch och chib, under förutsättning att kommunen har tillgång till personal som är kunnig i språket (prop. 2017/18:199, bet. 2017/18:KU44, rskr. 2017/18:409). Strategin för romsk inkludering överlämnade regeringen skrivelsen En samordnad och långsiktig strategi för romsk inkludering 2012–2032 (skr. 2011/12:56). Det övergripande målet i strategin är att den rom som fyller 2032 ska ha likvärdiga möjligheter i livet som den som är icke-rom. I skrivelsen behandlas regeringens bedömningar, mål och förslag till åtgärder inom områdena styrning och kunskapsuppbyggnad, utbildning, bostad, hälsa och social omsorg och trygghet, kultur och språk samt romers organisering och deltagande i det civila samhället. I strategin ingick även en satsning på ett utvecklingsarbete främst inom områdena utbildning och arbete – 2015 i ett antal pilotkommuner, för vilken regeringen avsatte särskilda medel (prop. 2011/12:1, bet. 2011/12:KU1, rskr. 2011/12:62). I skrivelsen framhölls att en regelbunden uppföljning bör göras utifrån verksamhetsspecifika mål inom ett antal områden och att regeringen bör rapportera till i budgetpropositionen om utvecklingen när det gäller romsk inkludering (skr. 2011/12:56 s. 17 f.). Strategin behandlades av (bet. 2011/12:KU17, rskr. 2011/12:227). tillsatte regeringen en kommission mot antiziganism i syfte att åstadkomma en kraftsamling i arbetet mot antiziganism och överbrygga förtroendeklyftan mellan den romska gruppen och samhället i övrigt (dir. 2014:47). Kommissionen hade bl.a. i uppdrag att samla och sprida kunskap om antiziganism och identifiera och förmedla åtgärder för att motverka och förebygga antiziganism. presenterades också departements-promemorian Den mörka och okända historien – om övergrepp och kränkningar av romer (Ds 2014:8). Syftet med vitboken är att ge ett erkännande åt offren och deras anhöriga och skapa förståelse för den romska minoritetens situation . Kommissionen mot antiziganism fick i ett tilläggsdirektiv i uppdrag att ta fram och sprida ett material baserat på vitboken till skolor och andra delar av samhället (dir. 2014:121). Kommissionen mot antiziganism lämnade sitt slutbetänkande (SOU 2016:44). I detta och andra rapporter som togs fram (dnr Ku2015/00416/DISK) framgår bl.a. att det finns ett samband mellan de historiska övergrepp som beskrivs i Den mörka och okända historien och romers utsatta situation i det svenska samhället. Kommissionen menar att det negativa förhållningssätt som har präglat många av de statliga och kommunala åtgärderna i fråga om romer fortlever och påverkar romers tillgång till de mänskliga rättigheterna än . I slutbetänkandet lämnas ett antal rekommendationer till regeringen med utgångspunkt från kommissionens övergripande slutsats om att det i stor utsträckning saknas styrning och kontinuitet i politiken på området och i initiativ från andra aktörer. I sitt betänkande föreslog Kommissionen mot antiziganism även att regeringen ska inrätta ett nationellt center för romska frågor och tillsätta en utredning för att ta fram ett mer detaljerat förslag om hur detta ska gå till. Inom ramen för sitt arbete har kommissionen genomfört kunskapshöjande insatser för att förebygga och motverka antiziganism. Bland annat har kommissionen genomfört en stor spridning av ett utbildningsmaterial med lärarhandledning som utgår från regeringens vitbok. Insatsen har riktats till skolor och andra berörda delar av samhället i hela . Utredningen om ett nationellt center för romska frågor En utredare ska närmare utreda hur ett nationellt center för romska frågor kan inrättas. I uppdraget ingår att – utreda och föreslå om centret ska inrättas inom ramen för befintlig myndighetsstruktur – föreslå vilka specifika uppgifter centret ska ha med tydliga avgränsningar mot andra berörda myndigheters verksamhet – analysera hur centrets arbete kan komplettera insatserna för att genomföra strategin för romsk inkludering, särskilt i relation till i samordnings- och uppföljningsansvar – utreda hur romskt deltagande och inflytande i förhållande till centrets uppgifter kan säkerställas – föreslå hur centret kan bidra till främjande av romskt språk och romsk kultur – analysera de ekonomiska och personella konsekvenserna av utredningsförslaget och beräkna kostnaderna för centret. Utredaren ska särskilt beakta förslagen som lämnats av Kommissionen mot antiziganism (SOU 2016:44). Utredaren lämnade en promemoria till , som bereder frågan. Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att utvärdera styrningen av regeringens strategi för romsk inkludering (Ku2017/01054/DISK). Statskontoret skulle analysera om strukturen för den statliga styrningen hade varit ändamålsenlig och på ett effektivt sätt bidragit till att uppfylla strategins mål. I detta ingick att granska hur involverade aktörer uppfattade den samlade statliga styrningen. I utredningen skulle även ingå en granskning av i vilken utsträckning styrningen präglades av romskt deltagande och inflytande. Statskontoret överlämnade rapporten av styrningen av strategin för romsk inkludering (2018:13). I rapporten konstateras att regeringen har beslutat om insatser inom alla områden i strategin. Vidare konstateras bl.a. att många av regeringens insatser har präglats av kort framförhållning och kortsiktigt perspektiv. Det har inneburit att kommuner och berörda myndigheter inte haft tillräckligt med tid för att planera och förankra utvecklingsarbetet i förvaltningarna och inom den romska minoriteten. Vidare framgår det av Statskontorets utvärdering att regeringens styrning i fråga om samordningen av insatserna i huvudsak har fungerat väl. i har haft en central roll för att samordna strategins insatser, och myndigheten har löpande lämnat relevanta underlag till regeringen. har dock inte haft tillräckliga förutsättningar för att systematiskt arbeta med sitt kunskapsspridningsuppdrag. När det gäller romskt deltagande och inflytande har statliga myndigheter och arrangerat ett större antal möten med den romska minoriteten. Statskontoret konstaterar dock att regeringens uppdrag när det gäller samråd ibland har haft ett oklart syfte och mötena har haft ett lågt deltagande, vilket har försvårat det romska inflytandet. Statskontoret rekommenderar regeringen i rapporten att – presentera en övergripande inriktning för de statliga insatserna i det fortsatta arbetet med strategin – ge myndigheter med centrala uppgifter för att förverkliga strategins mål ett mer heltäckande ansvar för utvecklingsinsatser – stärka strategins kunskapsbyggande funktion – involvera fler kommuner och landsting i arbetet med strategin – skapa bättre förutsättningar för att romer ska kunna delta i och ha inflytande över styrningen av strategin. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 1 s. 69 f.) redovisar regeringen ett antal insatser för att motverka utsatthet och diskriminering bland romer. Bland annat redovisas följande. – i om arbetet för romsk inkludering visar att särskilt involverade kommuners arbete har intensifierats inom flera av strategins verksamhetsområden . visar uppföljning att det är ett begränsat antal kommuner som arbetar aktivt med insatser utifrån strategin för romsk inkludering. – i har fortsatt att i enlighet med sitt uppdrag sprida utbildningsmaterialet Antiziganism i som togs fram av Kommissionen mot antiziganism. har även utbildat romska ungdomar till s.k. ambassadörer för romsk inkludering i utvecklingskommunerna. – i har utfört en enkätundersökning som visar att 14 kommuner hade totalt 37 romska brobyggare anställda i arbete med romsk inkludering . – Ett antal uppdrag har utförts av , , och . Regeringen redovisar vidare ett antal insatser för att öka romers inflytande och delaktighet. Bland annat redovisas följande. – Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) och har inom ramen för sina uppdrag om romsk inkludering, i bidragsgivningen och på andra sätt, fortsatt att särskilt uppmuntra romska kvinnor att delta i arbetet. – har tillsatt en romsk referensgrupp, som ska bidra till att romer får möjlighet att vara delaktiga och ha inflytande. Referensgruppen består av 20 romska företrädare och sakkunniga, varav hälften kvinnor, och som i övrigt representerar en jämn fördelning av deltagare när det gäller romsk grupptillhörighet och ålder. Referensgruppen har träffats för att ge stöd i att identifiera behov hos den romska minoriteten, ge förslag på insatser och utvärdera genomförda insatser. tillkännagav för regeringen med bifall till ett antal motionsyrkanden behovet av fortsatta satsningar för bekämpandet av antiziganism och för romsk inkludering (bet. 2014/15:KU16, rskr. 2014/15:156). Av regeringens senaste redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2018/19:75 s. 289) framgår att tillkännagivandet inte är slutbehandlat. Regeringen framhåller att flera satsningar mot antiziganism och för romsk inkludering pågår, bl.a. inom ramen för regeringens strategi för romsk inkludering (skr. 2011/12:56) och regeringens nationella plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott (se prop. 2018/19:1 utg.omr. 1 avsnitt 9.4 samt utg.omr. 13 avsnitt 4.4.2.). Arbetet med att tillgodose tillkännagivande kommer därmed att fortsätta. I sitt ställningstagande framhöll utskottet bl.a. följande. Det behövs fortsatta satsningar för att bekämpa antiziganism och diskriminering. Skolorna är centrala i arbetet mot olika former av intolerans, såsom antiziganism, och samhället måste också reagera kraftfullt mot hatbrott. om övergreppen mot romerna måste fortsätta att spridas till olika delar av samhället. Uppdraget till kommissionen mot antiziganism att ta fram skolmaterial baserat på och sprida detta är centralt. I samband med att strategin för romsk inkludering antogs utsåg den tidigare regeringen fem pilotkommuner som –2015 får statsbidrag för att arbeta med frågor om romsk inkludering. Spridningen av de metoder och arbetssätt för romsk inkludering som utarbetats av dessa kommuner, liksom av myndigheter inom ramen för arbetet med strategin, måste säkerställas så att satsningarna blir långsiktiga. Metoden med brobyggare, som har romsk språk- och kulturkompetens, har visat sig fungera och verksamheten bör utvecklas vidare och spridas till fler kommuner och myndigheter. Fortsatta jämställdhetsåtgärder och konkreta insatser som är relevanta för jämställdheten mellan romska kvinnor och män samt flickor och pojkar bör vidtas. Utbildning är en av de viktigaste faktorerna för att nå bättre levnadsvillkor för den romska befolkningen. Utveckling och produktion av lärverktyg på samtliga språkliga variationer av chib för barn, unga och vuxna bör därför främjas. läromedelssupplement om romsk kultur, språk, religion och historia bör spridas och tillgängliggöras i större utsträckning. bör vidare, vid sidan om pågående insatser, de åtgärder som vidtagits inom ramen för strategin för romsk inkludering utvärderas och ett gediget tankearbete för insatser och åtgärder ta vid. Enligt kulturutskottet bör motion 2018/19:556 (L) som gäller att införa ett romskt förvaltningsområde avstyrkas (yttr. 2018/19:KrU1y). betonar dock att språk och kultur är viktiga delar av en människas identitet och för att skapa samhörighet. Kultur har också en central betydelse för demokrati och öppenhet. Att olika erfarenheter och historier tas till vara och speglas är av stor vikt för en levande demokrati. vill även peka på att kulturen kan vara en brobyggare när det gäller att skapa förtroende och öka den ömsesidiga respekten mellan olika grupper i samhället. Det är mot den bakgrunden viktigt med ett långsiktigt och kontinuerligt arbete för att synliggöra och stödja samt skapa medvetenhet om och förståelse för romsk kultur och romskt språk. Det är också av stor betydelse med överföring av språk och kultur mellan generationer. Det genomförs en rad insatser på området och det är enligt utskottet viktigt att arbetet fortsätter och att det präglas av romsk förankring och delaktighet. Frågan om att inrätta ett romskt förvaltningsområde behandlades av utskottet (bet. 2013/14:KU24 s. 26 f.). Utskottet avstyrkte då motionen med hänvisning till att utskottet delade regeringens och bedömning att chib är ett s.k. territoriellt obundet språk. Vidare anförde utskottet att det skulle vara komplicerat att inrätta ett romskt förvaltningsområde eftersom det finns väldigt många språkliga variationer av chib, varav vissa inte är standardiserade. gjorde utskottet en liknande bedömning och avstyrkte en motion om att inrätta ett romskt förvaltningsområde (bet. 2014/15:KU16 s. 15). Utskottet konstaterar vikten av ett långsiktigt och kontinuerligt arbete för att synliggöra och stödja samt skapa medvetenhet om och förståelse för romsk kultur och romskt språk. Utskottet finner dock inte skäl att ta ett sådant initiativ som motionären föreslår och avstyrker därmed motionsyrkandet. Samordning och styrning av minoritetspolitiken Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om samordning och styrning av minoritetspolitiken. I motion 2018/19:902 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande om behovet av en mer effektiv samordning och styrning på det minoritetspolitiska området (yrkande 1) och ett tillkännagivande om inrättande av en ny myndighet för nationella minoriteter (yrkande 2). Motionärerna konstaterar att utredningen om en stärkt minoritetspolitik gjorde bedömningen att den nuvarande styrningen av det minoritetspolitiska området inte är tillräckligt effektiv. Motionärerna noterar även att utredningen har föreslagit att en ny särskild myndighet inrättas och anför att regeringen skyndsamt bör bereda frågan vidare. I 20 och 21 §§ lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om vilken eller vilka myndigheter som ska ansvara för uppföljningen av förvaltningsmyndigheters tillämpning av lagen. Det uppföljningsansvaret innebär ingen inskränkning i det tillsynsansvar som vilar på andra myndigheter. En myndighet med uppföljningsansvar ska dessutom genom rådgivning, information och liknande verksamhet bistå andra förvaltningsmyndigheter vid tillämpningen av lagen.