bet · H601MJU9 · 2019-03-29 00:00:00 — Vad gäller frågan om skydd av kustområden kan vidare noteras att regeringen i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 20) anförde att bebyggelsen i strandnära lägen fortsätter att öka och att exploateringen i strandnära områden enligt måste upphöra eller minska kraftigt. Ofta medför bebyggelse även andra aktiviteter som kan påverka kustområdet, t.ex. anläggning av . Regeringen anför vidare att arbete pågår med att etablera en grön infrastruktur. Det innebär att ta hänsyn till skydd, bevarande, restaurering och ekosystemfunktioner, både i samband med fysisk planering och när naturresurserna används och förvaltas. Havs- och vattenmyndigheten utvecklar även ett ramverk för marin naturvärdesbedömning (Mosaic) som grund för bl.a. grön infrastruktur. Slutligen kan noteras att det i januariavtalet anges att ett generellt stopp för bottentrålning ska införas i skyddade områden. är en av de största fågelsjöarna i , välkänd för sina rastande och dansande tranor. Sjön är grund och näringsrik med både öppet vatten, undervattensväxter och stora vassbälten och den är omgiven av strandängar och strandskog. sänktes vattennivån och vattensjuka områden dikades för att vinna mer odlingsbar mark, vilket slutligen blev förödande för fågellivet. Genom avverkning, röjning, bränning och dämning återskapades fågelsjön . odlad mark blev återigen strandängar, som i huvudsak producerar hö eller betas. Detta är ett av de största enskilda naturvårdsprojekt som genomförts i . Arbetet innebar att vattennivån höjdes med i genomsnitt . Ersättning betaldes ut till ett hundratal fastigheter för t.ex. skadad mark. är sjön och markerna runt omkring skyddade som naturreservat och anses vara en av viktigaste våtmarker och fågelsjöar. Mångfalden av fåglar och den stora samlingen av tranor som varje vår rastar på markerna intill sjön lockar varje vår ca 150 000 besökare. utvärderades restaureringen av . Restaureringen utvärderades ur tre perspektiv: naturvård, lantbruk och turism. Enligt utvärderingarna har det övergripande målet med restaureringen uppfyllts så att är en fågelsjö, med ett stort antal häckande och rastande fåglar. Utvärderingen kan inte visa att någon större förändring har skett i den totala yta som används som jordbruksmark i Hornborgaområdet efter restaureringen. Däremot visar utvärderingen att åker- och skogsmarken har minskat medan betesmarken ökat. Författarna framhåller att begränsningar i data bör beaktas när resultatet tolkas. Av utvärderingarna framgår vidare att flera lantbrukare upplever att förutsättningarna för att bedriva lantbruk har försämrats. Enligt har en del lantbrukare problem att bruka den mark som skadades genom restaureringen och är missnöjda med de ersättningar som betalades ut enligt vattendom. Det finns möjlighet för lantbrukare som anser sig ha lidit skada utöver vad som redan ersatts att få detta prövat i domstol. Utskottet konstaterar att det pågår ett omfattande arbete i fråga om det områdesskyddet och att ett generellt stopp för bottentrålning i skyddade områden ska införas enligt januariavtalet. Mot bakgrund av det genomförda och pågående arbetet i dessa frågor avstyrker utskottet motionerna 2018/19:669 (V) yrkande 14, 2018/19:2315 (MP) yrkande 14 och 2018/19:2885 (M) yrkande 7. Utskottet noterar även att restaureringen av utvärderades och att markägare har möjlighet att få frågan om ersättning utöver vad som tidigare betalats ut prövad. Motion 2018/19:1708 (M) yrkandena 1 och 2 lämnas därför utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att förändra strandskyddsreglerna och ett motionsyrkande om delgivning i ärenden om utökat strandskydd. Jämför reservation 38 (M), 39 (SD) och 40 (KD) samt särskilt yttrande 1 (C) och 2 (L). I ett stort antal motioner efterfrågas att strandskyddsreglerna ska lättas upp. Enligt kommittémotion 2018/19:1293 av m.fl. (SD) yrkande 9 bör strandskyddsreglerna inte innebära onödiga inskränkningar i utvecklingen av glesbefolkade områden. Motionärerna föreslår bl.a. att regelverket ska bli flexiblare och att det bör utredas om regionerna ska ges en samordnande roll i strandskyddsarbetet. I partimotion 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 16 i denna del anförs att strandskyddet bör reformeras för att möjliggöra fler strandnära bostäder i områden där exploateringstrycket inte är särskilt hårt. Enligt kommittémotion 2018/19:2726 av m.fl. (KD) yrkande 41 bör huvudregeln vara att byggande är tillåtet i glest befolkade områden, förutom i områden som pekas ut som skyddsvärda. Även i motionerna 2018/19:1035 av och (båda S) yrkande 3, 2018/19:1099 av m.fl. (S), 2018/19:1355 av (M), 2018/19:1684 av (M), 2018/19:1704 av (M) och 2018/19:2014 av (M) framförs att strandskyddsreglerna bör ses över i syfte att möjliggöra byggande i gles- och landsbygd. I partimotion 2018/19:2058 av m.fl. (L) yrkande 5 efterfrågas en större flexibilitet i strandskyddsreglerna. Motionärerna anför att de lokala förutsättningarna måste vara mer styrande. Även i kommittémotion 2018/19:2831 av m.fl. (M) yrkande 13 efterfrågas en ökad flexibilitet och större möjlighet till intresseavvägning i dispensbedömningen. Motionärerna anför att strandskyddet behöver reformeras i grunden och stränder och natur ska skyddas där det är som viktigast som de generella markrestriktionerna lättar. I motion 2018/19:1098 av m.fl. (S) och 2018/19:1324 av m.fl. (S) anförs att strandskyddet behöver differentieras för att ta hänsyn till att tillgången till sjöar och stränder varierar i landet, liksom befolkningstätheten och exploateringstrycket. I ett antal motioner anförs att det generella strandskyddet bör avskaffas. Enligt kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 20 bör regeringen avskaffa det generella strandskyddet men behålla det i områden med stora naturvärden. Motionärerna anför att det är viktigt att kommuner och regioner har möjlighet att skapa attraktivitet utifrån sina specifika förutsättningar. I kommittémotion 2018/19:2831 av m.fl. (M) yrkande 12 anförs att det generella strandskyddet bör avskaffas och att strandskydd om respektive utvidgat strandskydd om endast ska gälla för sjöar och vattendrag som pekats ut av kommunen. Motionärerna anför att en större reform av det generella strandskyddet behövs. Inte minst bör landsbygdskommuner kunna skapa boendemiljöer i attraktiva naturområden för att locka till sig nya invånare. Enligt kommittémotion 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 35 bör strandskyddsregelverket bygga på att områden som ska ha ett särskilt skydd pekas ut, liksom områden där en restriktiv hållning bör intas. För glest befolkade områden bör i stället bebyggelse vara tillåten, förutom i områden som genom beslut pekas ut som skyddsvärda. Motionärerna anför vidare att dagens 300-metersregel bör ersättas med en 50-metersregel. I motion 2018/19:1453 av (M) anförs att det generella strandskyddet bör avskaffas och utformas utifrån ett mer kommunalt perspektiv. Utvidgat strandskydd ska endast komma i fråga då det behövs för att skydda speciella naturvärden och säkerställa strandskyddets syften. Enligt motion 2018/19:1526 av (M) bör det övervägas att avskaffa det generella strandskyddet och i stället låta kommuner besluta om strandskydd liksom att överväga införande av generella undantag från strandskyddet för små sjöar och vattendrag samt en ökad flexibilitet. Även i motion 2018/19:1451 av (M) föreslås att det generella strandskyddet ska tas bort och att strandskydd om respektive utvidgat strandskydd om endast ska gälla för av sjöar och vattendrag som kommunerna pekat ut. Flera motionärer föreslår att det kommunala inflytandet ska öka. I partimotion 2018/19:2590 av m.fl. (L) yrkande 32 föreslås att strandskyddet decentraliseras genom att kommuner ska kunna ansöka om att upphäva strandskyddet med hänvisning till ett lokalt behov av bostadsbyggande. I områden där exploateringstrycket bedöms som exceptionellt högt eller det finns synnerliga skäl ska fortfarande ett strikt strandskydd tillämpas. Enligt kommittémotion 2018/19:2428 av m.fl. (C) yrkande 4 bör kommunerna ges ansvaret för att bestämma vilka strandområden som bör bevaras och vilka som får bebyggas. Motionärerna anför att det ska vara möjligt att bygga och bedriva verksamhet även strandnära, och att det bör möjliggöras att fler områden pekas ut som s.k. LIS-områden. Även i motion 2018/19:252 av (KD) anförs att kommunerna bör få större rådighet avseende strandskyddets utformande. På ett liknande sätt framförs i motion 2018/19:1327 av (M) yrkande 2 att beslut om strandskydd bör flyttas närmare de som berörs och i så stor utsträckning som möjligt ligga på lokal nivå. Enligt motion 2018/19:2407 av och (båda C) bör strandskyddet ändras så att kommunernas, företagens, lantbrukens och olika verksamheters möjligheter att utvecklas stärks. Enligt kommittémotion 2018/19:2726 av m.fl. (KD) yrkande 44 bör flexibiliteten i öka. Enligt yrkande 45 i samma motion bör en- och tvåbostadshus kunna uppföras i LIS-områden även utan närhet till befintlig bebyggelse. I motion 2018/19:1517 av (M) anförs att regeringen bör utreda kommunernas möjligheter för utökade dispenser för landsbygdsutveckling avseende bostadsbyggande i sjönära lägen. Enligt kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 8 bör ombyggnad på grund av ändrad användning av befintliga byggnader undantas från strandskyddet, detta för att de areella näringarna ska få lättare att utveckla sina verksamheter. I kommittémotion 2018/19:2726 av m.fl. (KD) yrkande 42 föreslås att strandskydd som regel bör sträcka sig från stranden om det inte finns särskilda skäl att ha en längre gräns. Därmed skulle byggande i storstadsområden underlättas som möjligheten finns att ha ett mer långtgående skydd där så behövs. Enligt motion 2018/19:2273 av (M) borde regelverket återgå till en maxgräns . behöver en större översyn av strandskyddet göras för att påbörja en decentralisering och för att möjliggöra fler undantag från strandskyddsbestämmelserna. Enligt motionerna 2018/19:1331 av och (båda M) och 2018/19:1445 av (M) bör strandskyddet reformeras. Enligt motion 2018/19:1929 av och Kopparklint (båda M) bör regeringen se över möjligheten att fortsätta reformeringen av strandskyddet. På liknande sätt föreslås i motion 2018/19:2281 av (M) att regeringen bör överväga att skyndsamt justera regelverket för strandskydd. I motion 2018/19:286 av och (båda SD) anförs att regeringen bör göra en översyn av strandskyddslagstiftningen. Enligt motion 2018/19:1361 av (M) bör regeringen förändra och förtydliga strandskyddsreglerna. I motion 2018/19:1492 av (M) anförs att strandskyddet bör sträcka sig i för att öka inflyttningen. Enligt motion 2018/19:1327 av (M) yrkande 1 bör regeringen få i uppdrag att se till att landets länsstyrelser tillämpar en generösare tolkning vid dispensprövning. I kommittémotion 2018/19:2831 av m.fl. (M) yrkande 14 anförs att undantagen inom strandskyddet för de areella näringarna bör stärkas och även inkludera hästnäringen. I motion 2018/19:739 av (S) anförs på liknande sätt att dispensreglerna bör ses över så att hästnäringen inte missgynnas. Även motion 2018/19:1487 av och (båda C) yrkande 3 rör ändringar i strandskyddslagstiftningen till förmån för hästnäringen. I motion 2018/19:1531 av (M) yrkande 3 anförs att strandskyddet bör ses över för att förenkla för musselodlingar. Reglerna för strandskydd kan begränsa eller hindra en odling. I kommittémotion 2018/19:2726 av m.fl. (KD) yrkande 43 anförs slutligen att berörda markägare ska ges tillfälle att yttra sig innan beslut om utökat strandskydd fattas. Enligt motionärerna är det ur rättssäkerhetssynpunkt viktigt att berörda markägare föreläggs att yttra sig innan ett beslut om utökat strandskydd tas. Ändå fattar länsstyrelserna generella beslut där markägare endast får veta vad som pågår genom en kungörelse i tidningen. behandling och kompletterande uppgifter Strandskydd gäller vid havet, insjöar och vattendrag. Skyddets syfte är att trygga förutsättningarna för allemansrättslig tillgång till strandområden och bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet på land och i vatten (7 kap. 13 § ). Som huvudregel gäller strandskyddet från strandlinjen, men får i det enskilda fallet besluta om att utvidga strandskyddet till högst från strandlinjen, om det behövs för att säkerställa strandskyddets syften (7 kap. 14 § ). Inom strandskyddsområde krävs som huvudregel dispens för att bl.a. uppföra nya byggnader eller ändra byggnader eller byggnaders användning (7 kap. 15 § ). Dispens krävs inte för t.ex. byggnader eller anläggningar som behövs för jordbruket, fisket, skogsbruket eller renskötseln som för sin funktion måste finnas eller vidtas inom strandskyddsområdet (7 kap. 16 § ). För att dispens ska meddelas krävs särskilda skäl. Vad som kan utgöra särskilda skäl anges i 7 kap. 18 c § . Särskilda skäl kan vara att området redan tagits i anspråk på ett sätt som gör att det saknar betydelse för strandskyddets syften, är väl avskilt från området närmast strandlinjen genom någon form av exploatering, behövs för att utvidga en pågående verksamhet och utvidgningen inte kan genomföras utanför området, behöver tas i anspråk för att tillgodose ett angeläget allmänt intresse som inte kan tillgodoses utanför området, eller behöver tas i anspråk för att tillgodose ett annat mycket angeläget intresse. Dispens får endast ges om det är förenligt med strandskyddets syften (7 kap. 26 § ). Enligt reglerna om strandskyddsdispens i finns en möjlighet för kommunerna att i sina översiktsplaner peka ut områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen (LIS-områden). Inom sådana områden får som särskilda skäl vid en dispensprövning beaktas om ett strandnära läge för en byggnad, verksamhet, anläggning eller åtgärd bidrar till utvecklingen av landsbygden. Om prövningen gäller en dispens för att uppföra enstaka en- eller tvåbostadshus med tillhörande komplementbyggnader och andra åtgärder får man i stället beakta om huset eller husen avses att uppföras i anslutning till ett befintligt bostadshus. Med ett LIS-område menas bl.a. ett område som är lämpligt för utvecklingen av landsbygden och är av ett sådant slag och har en så begränsad omfattning att strandskyddets syften fortfarande tillgodoses långsiktigt och endast har en liten betydelse för att tillgodose strandskyddets syften och ligger inom vissa i utpekade områden. (7 kap. 18 d och 18 e §§ ). Kommunerna beslutar som huvudregel som första instans i frågor om dispens från strandskyddet (7 kap. 18 b § ). Kommunens beslut kan överklagas till och därefter till domstol. Oberoende av om kommunens beslut överklagas eller inte ska pröva kommunens dispensbeslut om det finns skäl att anta att det inte finns förutsättningar för dispens, eller en brist i ärendets handläggning kan ha haft betydelse för utgången i ärendet (19 kap. 3 b § ). Frågan om reformering av strandskyddet har varit föremål för tillkännagivanden från . I betänkande 2016/17:MJU9 Naturvård och områdesskydd föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om ytterligare reformering av strandskyddet och anförde följande: Den reform av strandskyddet som gjordes under alliansregeringen, och som syftade till att skapa en mer flexibel tillämpning av reglerna, har inte fått tillräckligt genomslag. Utskottet kan konstatera att vissa förändringar har skett i riktning mot en mindre strikt tillämpning, men strandskyddet hindrar fortfarande kommuner från att skapa attraktiva boendemiljöer på landsbygden. Behov av bostäder, utveckling, jobb och verksamheter måste ges en större roll i bedömningar av begränsningar i strandskyddet. Det ska vara möjligt att bygga och bedriva verksamhet strandnära och att peka ut fler geografiska områden som s.k. LIS-områden (landsbygdsutveckling i strandnära lägen). Fler undantag från strandskyddsbestämmelserna bör möjliggöras i syfte att kunna skapa såväl mer socialt blandade bostadsområden som fler attraktiva bostadsområden i glesbygdskommuner. Fler undantag från strandskyddsreglerna bör också bli möjliga för att öka bostadsbyggandet där behoven är särskilt stora. Strandskyddet bör därför decentraliseras och kommunerna bör ges ökat inflytande när det ska bestämmas vilka strandområden som ska bevaras och vilka som kan bebyggas. Ett strikt strandskydd ska dock fortfarande tillämpas i områden där exploateringstrycket bedöms som mycket högt. Detsamma gäller i situationer när det finns synnerliga skäl. Även om strandskyddet således i viss utsträckning har förändrats på det sätt som reformen syftade till bör ytterligare steg tas för att förändra strandskyddslagstiftningen i den riktning som utskottet nu har beskrivit. Detta bör ges regeringen till känna. beslutade i enlighet med utskottets förslag (prot. 2016/17:80, rskr. 2016/17:180). Tillkännagivandet är ännu inte slutbehandlat. Regeringen anförde i skrivelsen skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2018/19:75) följande: Det har gjorts ett flertal ändringar i strandskyddslagstiftningen i syfte att skapa ett ändamålsenligt strandskydd som beaktar behovet av utveckling, särskilt av landsbygden, som ett långsiktigt skydd av strändernas natur- och friluftsvärden inte äventyras. ändring med bl.a. nya regler om områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen – de s.k. LIS-reglerna – innebar att möjligheterna till dispens och upphävande av strandskyddet i syfte att underlätta landsbygdsutvecklingen utökades. Vidare ändrades beslutsrätten så att den i större utsträckning flyttades till kommunerna. 2014 tillkom dessutom en regel som gör det lättare att upphäva strandskyddet vid små sjöar och vattendrag. Regeringen har velat avvakta resultatet av dessa ändringar innan eventuella ytterligare förändringar görs. och redovisade en utvärdering av ändringar av strandskyddsreglerna. Myndigheterna anförde bl.a. att det var för tidigt att avgöra om den s.k. LIS-reformen hade lett till landsbygdsutveckling. Regeringen beslutade (M2017/00778/Nm) att uppdra åt att se över reglerna om landsbygdsutveckling i strandnära läge i och (2010:900). redovisade uppdraget till (Miljö- och ) (M2017/02054/Nm) och föreslog då vissa förändringar i LIS-reglerna. redovisning innebär att systemet med LIS-områden utvecklas så att avgränsningen inte längre ska behöva vara ”begränsad”, de ska kunna införas i närheten av mindre tätorter, kraven sänks på att en åtgärd ska bidra till landsbygdsutvecklingen för att dispens ska kunna ges och de särskilda skälen för dispens från strandskyddet breddas. LIS-områden ska dock även i fortsättningen pekas ut i kommunernas översiktsplaner. Regeringen har remitterat redovisning. Inom ramen för denna remittering gav regeringen även remissinstanserna möjlighet att inkomma med kompletterande förslag till åtgärder (t.ex. författningsändringar) när det gäller att utöka möjligheterna att bygga permanentbostäder för landsbygdsutveckling i strandnära lägen i områden med god tillgång till stränder som de värden som strandskyddet syftar till inte äventyras. redovisning bereds inom . Strandskyddsfrågan har varit föremål för flera tidigare utredningar. Strandskyddsdelegationens betänkande Strandskyddet i praktiken (SOU 2015:108) presenterades . Delegationen hade i uppdrag att utföra och samordna en informations- och kunskapsinsats om tillämpningen av de strandskyddsregler som infördes och 2010. Delegationen hade också i uppdrag att utgöra en arena för erfarenhetsutbyte och dialog. I betänkandet anfördes att det var delegationens bedömning att de insatser som genomförts inom ramen för delegationens uppdrag bidragit till en förstärkt samverkan och till en mer enhetlig, effektiv och kunskapsunderbyggd tillämpning av reglerna. Det framhölls också att en fortsatt effekthemtagning förutsätter att dessa resultat tas till vara. Delegationen föreslog en fortsatt satsning på nationell och regional samverkan kring strandskyddsreglernas tillämpning samt på förvaltning och vidareutveckling av Strandskyddsdelegationens webbaserade portal (uppdraget att förvalta portalen borde enligt delegationen ges till en länsstyrelse, nämligen i ). Delegationen anförde också att den mot bakgrund av de erfarenheter som den gjort under utredningens dryga var av uppfattningen att en rad problemområden inte kan åtgärdas fullt ut enbart genom insatser för att stärka tillämpningen av befintliga regler. Delegationen konstaterade dock att det inte hade ingått i delegationens uppdrag att göra en översyn av dessa problemområden eller att ge förslag till förändringar av reglerna. fick 2017 i uppdrag av regeringen att se över LIS-reglerna i syfte att föreslå författningsändringar och eventuella andra åtgärder för att ytterligare främja landsbygdsutveckling i områden med god tillgång till stränder, utan att de värden som strandskyddet långsiktigt syftar till att skydda äventyras. Fokus skulle ligga på att utveckla möjligheterna att bygga permanentbostäder (regeringens dnr M2017/00778/Nm, M2017/00712/Nm (delvis)). redovisade uppdraget (NV-02386-17) och lämnade då bl.a. följande överväganden och förslag. har inom ramen för detta uppdrag övervägt förfaranden som skulle kunna möjliggöra att LIS-systemet blir mer flexibelt för sådana åtgärder som är svåra att förutse i en översiktsplanering. har då bland annat sett över LIS-systemets koppling till översiktsplaneringen och övervägt om LIS-frågorna istället borde hanteras på något annat sätt. har funnit att översiktsplaneprocessen innebär stora fördelar genom att utgöra en naturlig form för långsiktig planering och avvägning mellan olika intressen och den samlade markanvändningen i kommunen. För översiktsplaneprocessen finns det även ett etablerat system för statlig granskning och medborgerlig insyn. Även om översiktsplaneprocessen är resurskrävande och innebär vissa begränsningar när det gäller att fånga upp enskilda initiativ som uppkommer efterhand bedömer att fördelarna med LIS-reglernas koppling till översiktsplaneringen ändå överväger de nackdelar som detta är förenat med. Vi har därför bedömt att den nuvarande ordningen med LIS-reglernas koppling till översiktsplaneringen bör bibehållas. I detta uppdrag har även övervägt om formerna för hur LIS-områden anges i översiktsplaneringen bör förändras för att öka systemets flexibilitet. Detta skulle exempelvis kunna vara möjligt genom att LIS-områden, istället för geografiskt angivna områden, definieras genom kriterier i översiktsplanen. Ett sådant förfarande har dock bedömts medföra svårigheter när det gäller bland annat länsstyrelsernas möjlighet att granska översiktsplanen och medborgarnas möjlighet att förutse konsekvenserna av den. har därför bedömt att det inte är lämpligt att ändra regelverket på detta sätt. Utifrån de överväganden som har gjort föreslås huvuddragen i LIS-systemet bevaras oförändrade. föreslår dock vissa förändringar vad gäller de bedömningsgrunder som ska ligga till grund för vad som är att anse som ett LIS-område. förslag innebär att ett LIS-område inte behöver ha en ”begränsad omfattning” utan istället en ”sådan omfattning” att strandskyddets syften fortfarande tillgodoses. föreslår även att den nuvarande restriktivitet som gäller för att tillämpa LIS-reglerna i eller i närheten av tätorter specificeras gälla enbart för ”större tätorter”. För att tydliggöra och underlätta möjligheterna till upphävande av och dispens från strandskyddet för åtgärder inom LIS-områden föreslår vissa förändringar av vad som får beaktas som särskilda skäl inom sådana områden. föreslår att det, i tillägg till att det som särskilda skäl får beaktas om ett strandnära läge för en byggnad, verksamhet, anläggning eller åtgärd bidrar till utvecklingen av landsbygden, även får beaktas om ett sådant strandnära läge kan bidra till att ”upprätthålla” landsbygdsutvecklingen. Med detta avses åtgärder som kan bidra till att förhindra en försämring eller tillbakagång.