bet · H601UbU21 · 2019-06-04 00:00:00 — Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till en ny lag om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning. Den lag som utskottet tillstyrker innebär att en forskare ansvarar för att följa god forskningssed i sin forskning och att en forskningshuvudman har det övergripande ansvaret för att forskningen utförs i enlighet med god forskningssed. Frågor om oredlighet i forskning ska prövas av en särskild nämnd, och forskningshuvudmännen ska vara skyldiga att överlämna misstankar om oredlighet i forskning till nämnden. Oredlighet i forskning ska definieras som en allvarlig avvikelse från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering som begås med uppsåt eller av grov oaktsamhet vid planering, genomförande eller rapportering av forskning. Lagen ska tillämpas på forskning som utförs av statliga universitet och högskolor, övriga statliga myndigheter, statliga bolag och stiftelser, kommuner och landsting, kommunala bolag, ekonomiska föreningar och stiftelser samt enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina. Utskottet tillstyrker även ändringar i högskolelagen och i offentlighets- och sekretesslagen. Utskottet anser att ska avstyrka motionsyrkandena. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . I betänkandet finns två reservationer (M, SD). Proposition 2018/19:58 Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning. Fyra yrkanden i två följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning Uppföljning och utvärdering av den nya ordningen 1.Uppföljning och utvärdering av den nya ordningen, punkt 2 (M) oredlighet i forskning, punkt 3 (SD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning antar regeringens förslag till 1. lag om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning, 2. lag om ändring i högskolelagen (1992:1434), 3. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Därmed bifaller proposition 2018/19:58 punkterna 1–3. Uppföljning och utvärdering av den nya ordningen 2018/19:3041 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2. Reservation 1 (M) 2018/19:3039 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Reservation 2 (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (L), (M), (S), (M), (SD), (S), (C), (M), (SD), (KD), (S), (SD), (L), (S), (V) och (MP). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlar utskottet proposition 2018/19:58 Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning samt två följdmotioner som väckts med anledning av propositionen. En förteckning över behandlade lagförslag finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att undersöka behovet av en ny hantering av ärenden som rör utredning av oredlighet i forskning och lämna förslag som säkerställer en tydlig och rättssäker hantering av misstänkt oredlighet (dir. 2015:99 och dir. 2016:87). Utredningen tog namnet och överlämnade utredningen betänkandet Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning (SOU 2017:10). Betänkandet har remissbehandlats. Regeringen har inhämtat Lagrådets yttrande över lagförslagen i en lagrådsremiss. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets synpunkter. I propositionen föreslås en ny lag om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning. Lagen ska tillämpas på forskning som utförs av statliga universitet och högskolor, övriga statliga myndigheter, statliga bolag och stiftelser, kommuner och landsting, kommunala bolag, ekonomiska föreningar och stiftelser samt enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina. I lagen fastslås att en forskare ansvarar för att följa god forskningssed i sin forskning och att en forskningshuvudman har det övergripande ansvaret för att forskningen utförs i enlighet med god forskningssed. Vidare fastslås att frågor om oredlighet i forskning ska prövas av en särskild nämnd. Oredlighet i forskning ska definieras som en allvarlig avvikelse från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering som begås med uppsåt eller av grov oaktsamhet vid planering, genomförande eller rapportering av forskning. Forskningshuvudmännen ska vara skyldiga att överlämna misstankar om oredlighet i forskning till nämnden. Regeringen ska dock få meddela föreskrifter och i enskilda fall besluta om undantag från lagens tillämpningsområde för forskningshuvudmän som utför forskning inom det försvars- och säkerhetspolitiska området. Nämnden ska pröva ärenden som en forskningshuvudman har lämnat över och anmälningar om oredlighet som har kommit in till nämnden. Nämnden ska även få pröva frågor om oredlighet i forskning som den fått kännedom om på annat sätt. I propositionen föreslås även ändringar i högskolelagen (1992:1434) och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . Avsnittet är disponerat så att utskottet inleder med att behandla regeringens lagförslag. Därefter behandlas fyra motionsyrkanden som innehåller förslag om tillkännagivande till regeringen i frågor som anknyter till propositionen. Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till en ny lag om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning samt regeringens förslag till lag om ändring i högskolelagen och förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen. Det innebär bl.a. att en forskare ska ansvara för att följa god forskningssed i sin forskning och att en forskningshuvudman ska ha det övergripande ansvaret för att forskningen utförs i enlighet med god forskningssed. En särskild av frågor om oredlighet i forskning ska inrättas. Den nya lagen samt lagändringarna träder i kraft . Medvetenheten i hela samhället har ökat om att oredlighet i forskning kan få allvarliga negativa konsekvenser för enskilda individer och samhället i stort. hanterar de svenska forskningshuvudmännen misstankar om oredlighet i forskning på olika sätt. Regeringen har fått många signaler om att det nuvarande systemet för att hantera misstankar om oredlighet i forskning brister på flera områden. Regeringen ser ett behov av både ökat förebyggande arbete för att främja god sed i forskningen och en ny ordning för att hantera oredlighet och lämnar i propositionen förslag om en tydligare reglering i dessa avseenden. En nämnd för prövning av frågor om oredlighet i forskning ska inrättas Regeringen föreslår att frågor om oredlighet i forskning ska prövas av en särskild nämnd. Enligt regeringens mening måste frågor om oredlighet i forskning hanteras på ett sätt som främjar allmänhetens förtroende för forskningen. En tydlig och rättssäker hantering av misstänkt oredlighet syftar också till att oredlighet ska upptäckas och att felaktiga forskningsresultat ska dras tillbaka eller rättas, vilket i sin tur bidrar till ökad tillförlitlighet och kvalitet i forskningen och därmed trygghet för bl.a. patienter i vården. Det finns brister i dagens system där varje forskningshuvudman ansvarar för att utreda oredlighet inom den egna organisationen. Dels finns det en risk att utredningarna utförs på olika sätt, dels kan trovärdigheten i utredningarna ifrågasättas eftersom forskningshuvudmännen har ett intresse av att påvisa att oredlighet inte förekommer inom den egna organisationen. På begäran av ett universitet eller en högskola som har staten som huvudman och som omfattas av högskolelagen kan expertgruppen för oredlighet i forskningen (vid yttra sig i ärenden som rör utredningar av misstankar om oredlighet i forskning, konstnärlig forskning och utvecklingsarbete. Enligt regeringen har dock dessa yttranden inte blivit tillräckligt normerande, vilket delvis beror på att expertgruppen och de olika lärosätena har olika definitioner av oredlighet i forskning. Regeringen bedömer att en ordning med en central första instans bättre än skulle kunna säkerställa att misstankar om oredlighet i forskning hanteras på ett opartiskt och enhetligt sätt och att detta skulle stärka kvaliteten och trovärdigheten i svensk forskning ytterligare. Regeringen bedömer att även effektivitetsskäl talar för att oredlighet i forskning ska utredas centralt, eftersom kompetensen samlas på ett ställe och olika organisationer för liknande verksamhet inte behöver byggas upp. Även om prövningen av oredlighet görs av en central instans bör forskningshuvudmannen kunna bygga upp kompetens kring god forskningssed och hantering av andra avvikelser från sådan sed än de som räknas som oredlighet i forskning. Regeringen gör bedömningen att bör vara värdmyndighet för den nya nämnden. Expertgruppen för oredlighet i forskning vid avvecklas i samband med att den nya nämnden inrättas. Den nämnd som föreslås är en förvaltningsmyndighet under regeringen. Regeringen kan med stöd av den s.k. restkompetensen (8 kap. 7 § första stycket 2 regeringsformen) i förordning reglera myndighetens organisation, arbetsuppgifter och inre verksamhetsformer. En ny lag om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning ska införas Regeringen föreslår att det ska införas en lag om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning. Lagen ska innehålla bestämmelser om forskares och forskningshuvudmäns ansvar för att forskning utförs i enlighet med god forskningssed och om förfarandet vid prövning av frågor om oredlighet i forskning. Det ska i högskolelagen upplysas om att det i lagen om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning finns sådana bestämmelser. I skälen för regeringens förslag anges bl.a. följande. Det är reglerat i förordning att statliga universitet och högskolor ska utreda misstankar om oredlighet i forskning och att de under pågående utredning i vissa fall ska hämta in ett yttrande från expertgruppen för oredlighet i forskning vid . Inom dessa ramar kan de statliga lärosätena hantera misstankarna på det sätt de önskar. De flesta lärosäten har beslutat om en hanteringsordning men dessa skiljer sig åt mellan lärosätena. För övriga forskningshuvudmän finns inga nationella regler eller riktlinjer om hur misstankar om oredlighet i forskning ska hanteras. Enligt regeringen innebär olika regler och system för olika forskningshuvudmän otydlighet och rättsosäkerhet. Regeringen anser att ett nytt system bör regleras i lag. En lagreglering ger förutsättningar för att hantera misstänkt oredlighet i forskning på ett enhetligt och transparent sätt, oavsett i vilken verksamhet den misstänkta oredligheten har begåtts. Detta innebär en större rättssäkerhet både för den som anmäler och den som blir anmäld. För forskarsamhället och allmänheten blir det tydligt vad som ska göras och vem som ska göra det. Forskningshuvudmän som ska omfattas av bestämmelserna Regeringen föreslår att i lagen om prövning av oredlighet i forskning ska forskningshuvudman definieras som en statlig myndighet eller en fysisk eller juridisk person i vars verksamhet forskning utförs. Det ska anges i lagen att den ska tillämpas på forskning som utförs av universitet och högskolor som har staten som huvudman och som omfattas av högskolelagen staten i form av aktiebolag, om bolagets verksamhet är reglerad i lag eller någon annan författning eller om staten som ägare eller genom tillskott av statliga anslagsmedel eller genom avtal eller på något annat sätt har ett bestämmande inflytande över verksamheten staten i form av stiftelse, om stiftelsens verksamhet är reglerad i lag eller någon annan författning eller om stiftelsen är bildad av eller tillsammans med staten eller förvaltas av en statlig myndighet kommuner och landsting, eller av aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina enligt lagen om tillstånd att utfärda vissa examina. Regeringen föreslår vidare att den ska få meddela föreskrifter om undantag från lagens tillämpningsområde för forskningshuvudmän som utför forskning inom det försvars- och säkerhetspolitiska området. Regeringen ska också få besluta om sådana undantag i enskilda fall. Regeringen påpekar att det finns en reglering om utredning av oredlighet i forskning för statliga universitet och högskolor men inte för andra forskningshuvudmän. Regeringen anser att en reglering av hur oredlighet ska hanteras bör utvidgas till att omfatta fler forskningshuvudmän. Så långt som möjligt bör all forskning och alla forskningshuvudmän omfattas av samma reglering. Rättssäkerhetsskäl talar för att misstänkt oredlighet i forskning bör hanteras på samma sätt för att minska risken att lika fall bedöms olika. Det är mer effektivt om forskningshuvudmännen får lämna sina ärenden till en särskild nämnd än att de upprätthåller var sin egen organisation för utredning av oredlighet. Det bör finnas möjlighet att undanta viss forskning från lagens tillämpningsområde. Forskning inom det försvars- och säkerhetspolitiska området är ofta av särskild karaktär. Den kan innehålla uppgifter som omfattas av stark sekretess och uppgifter som är av synnerlig betydelse för rikets säkerhet. Den kan också utföras i en mycket förtroendefull relation till andra stater eller organisationer. Regeringen påpekar att den forskning som utförs av vissa forskningshuvudmän är så känslig att det föreslagna systemet med prövning i en särskild nämnd och allmänna förvaltningsdomstolar inte bör gälla denna forskning innan det har gjorts en närmare analys av vilka undantag från lagen som är nödvändiga. Regeringen avser att analysera vilka undantag som är nödvändiga samt överväga hur även sådan forskning som bör undantas från lagens tillämpningsområde i så stor utsträckning som möjligt ska kunna granskas i syfte att undvika oredlighet. Forskningshuvudmän som ska omfattas och högskolor har en författningsreglerad skyldighet att i sin verksamhet värna vetenskapens trovärdighet och god forskningssed, och det är endast dessa forskningshuvudmän som enligt författning är skyldiga att utreda misstänkt oredlighet inom den egna verksamheten. Att statliga universitet och högskolor ska ingå i ett nationellt enhetligt system för prövning av oredlighet är därför självklart, enligt regeringen. Forskning utförs också inom ett flertal statliga myndigheter som inte är universitet och högskolor. Forskningsverksamheten är mycket liten i förhållande till de statliga universitetens och högskolornas och regeringen anger att det kan vara svårt för de aktuella huvudmännen att själva upprätthålla kompetens i fråga om utredning av misstänkt oredlighet i forskning. Även forskning som utförs inom ramen för dessa statliga myndigheter bör därför som huvudregel omfattas av regleringen och ingå i det nationella systemet för prövning av oredlighet i forskning. Regeringen föreslår även att forskning som utförs inom statliga bolag och stiftelser ska omfattas av regleringen. Ett exempel på ett statligt bolag som utför forskning är . Flera enskilda utbildningsanordnare som omfattas av lagen om tillstånd att utfärda vissa examina utför forskning. Regeringen anser att så många forskningshuvudmän som möjligt ska omfattas av regleringen och att det i synnerhet inte ska finnas skillnader mellan statliga universitet och högskolor och enskilda utbildningsanordnare som omfattas av lagen om tillstånd att utfärda vissa examina och som utför forskning. Regeringen föreslår därför att även enskilda utbildningsanordnare som omfattas av denna lag ska omfattas av den föreslagna lagen om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning. Forskning utförs även i kommuners och landstings regi. Det kan dessutom inte uteslutas att forskning utförs av kommunala aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner och landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. Förutom att regeringen anser att regelverket ska omfatta så många forskningshuvudmän som möjligt menar regeringen att det är en fördel om kommuner och landsting som utför forskning inte behöver bygga upp en egen organisation och kompetens för att utreda misstänkt oredlighet. En annan fördel är att gränsdragningsproblem kring vilken forskning som kan granskas av den särskilda nämnden undviks i forskningssamarbeten mellan kommuner och landsting och universitet och högskolor. Regeringen föreslår därför att kommuner och landsting ska omfattas av regleringen. Detsamma föreslås i fråga om aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. En stor del av forskningen i utförs av privata företag, organisationer och stiftelser. Eftersom regeringen anser att misstankar om oredlighet i forskning så långt som möjligt bör behandlas lika, oavsett i vems regi forskningen utförs, har den övervägt om även privata forskningshuvudmän bör omfattas av den föreslagna lagen. Regeringen föreslår dock att privata forskningshuvudmän såsom t.ex. företag och organisationer inte ska omfattas av den föreslagna regleringen. Även om regeringens önskan är att så många forskningshuvudmän som möjligt ska omfattas finns det enligt regeringen inte tillräckligt beredningsunderlag för att gå fram med förslag om att misstankar om oredlighet i forskning som utförs av privata forskningshuvudmän ska hanteras av en statlig myndighet. Flera skäl talar dock för att frågan om en utvidgning av lagens tillämpningsområde till åtminstone all forskning som utförs med offentliga medel bör övervägas ytterligare. Regeringen avser därför att låta utreda detta. Regeringen är medveten om att forskningssamarbeten mellan forskningshuvudmän som omfattas av det föreslagna regelverket och forskningshuvudmän som inte omfattas kan medföra gränsdragningsproblem för den särskilda nämnden. Detta är dock en fråga som nämnden får avgöra utifrån de omständigheter som råder i varje enskilt fall. Regeringen anser att det är viktigt att de forskningshuvudmän som utför forskningssamarbete med andra aktörer tydligt klargör vem av samarbetsparterna som ansvarar för vilka moment i forskningen och vem som äger vilka data. Det är också viktigt att forskningshuvudmän som omfattas av den föreslagna regleringen tydliggör för potentiella samarbetspartner att de delar av forskningsprojektet som de kommer att ansvara för kommer att omfattas av regleringen. Forskare och forskningshuvudmän ansvarar för att forskningen utförs i enlighet med god forskningssed Regeringen påpekar att det nu föreslås lagreglering av ett område som har omgärdats av etiska krav som endast har uttryckts i kodexar och liknande. I samband med detta är det lämpligt att i lag förtydliga att den enskilda forskaren har ansvar för att följa god forskningssed i sin forskning. Forskare är ingen skyddad yrkestitel och begreppet definieras inte i författning. De som i sammanhanget bör räknas som forskare är personer som genomgår eller har genomgått forskarutbildning och som deltar i forskning. Regeringen anger att det inte finns beredningsunderlag för att föreslå en lagfäst definition. Det får överlämnas till rättstillämparna att i varje fall av misstänkt oredlighet i forskning avgöra vem som eventuellt har gjort sig skyldig till detta. Forskningshuvudmännen har i egenskap av arbetsgivare ett ansvar för att se till att forskningen utförs i enlighet med god forskningssed. Regeringen bedömer att lagen om ansvar för god sed och prövning av oredlighet i forskning inte bör innehålla någon definition av forskning. I svensk lagstiftning finns olika definitioner av begreppet i lagtext och förarbeten. En utredare har på regeringens uppdrag sett över definitionen av forskning i etikprövningslagen och har i betänkandet Etikprövning – en översyn av reglerna om forskning och hälso- och sjukvård (SOU 2017:104) lämnat ett förslag till en ny definition. I propositionen skriver regeringen att betänkandet har remissbehandlats och bereds i . Regeringen bedömer därför att det inte är lämpligt att nu införa en definition av forskning i den nya lagen om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning. Den föreslagna nämnden får med vägledning av de olika befintliga definitionerna av forskning och bedömningar i förarbetena ta ställning till om ett ärende gäller forskning enligt den nya lagen, varvid praxis om detta kommer att utvecklas. I samband med kommande uppföljning och utvärdering av nämndens verksamhet kan det övervägas om begreppet forskning bör definieras i den nya lagen. En nationell definition av oredlighet i forskning Regeringen föreslår att oredlighet i forskning i lagen om ansvar för god forskningssed och prövning av oredlighet i forskning ska definieras som en allvarlig avvikelse från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering som begås med uppsåt eller av grov oaktsamhet vid planering, genomförande eller rapportering av forskning. I skälen för regeringens förslag anges att avsaknaden av en enhetlig definition av oredlighet i forskning är en tydlig brist i dagens system för hantering av oredlighetsmisstankar. I det system som föreslås med en särskild nämnd som ska pröva alla fall av misstänkt oredlighet i forskning behövs en definition av begreppet oredlighet i forskning för att avgränsa nämndens kompetensområde, dvs. vilka företeelser som nämnden ska hantera. Regeringen anser att det inte är tillräckligt utrett om den föreslagna definitionen kan tillämpas på den konstnärliga forskningen, som skiljer sig från vetenskaplig forskning genom att den konstnärliga forskningen utgår från konstnärlig praktik. Därmed bedömer regeringen att konstnärlig forskning, åtminstone inledningsvis, inte bör ingå i nämndens kompetensområde. I samband med kommande uppföljning och utvärdering av nämndens verksamhet kan det övervägas om nämndens uppdrag bör utvidgas till att även omfatta konstnärlig forskning. Regeringen anger att den avser att noga följa utvecklingen i övrigt och vid behov föreslå förändringar i nämndens kompetensområde. Prövning av frågor om oredlighet Prövningsärenden inleds genom att en forskningshuvudman överlämnar handlingarna i ett ärende som rör misstanke om oredlighet i forskning i den egna verksamheten, genom att en anmälan om oredlighet i forskning inkommer till nämnden eller genom att nämnden tar upp en fråga om oredlighet i forskning som den har fått kännedom om på något annat sätt. Vid oklara avvägningar om det rör sig om ett fall av misstänkt oredlighet i forskning eller avvikelse från god forskningssed i övrigt bör handlingarna i ett ärende skickas till nämnden. En praxis om vad som utgör oredlighet i forskning kommer att växa fram allt eftersom nämnden avgör ärenden. Denna praxis kommer att vara till hjälp när forskningshuvudmännen ska bedöma om handlingarna i ett ärende ska överlämnas till nämnden eller inte. Regeringen föreslår att en forskningshuvudman ska lämna de upplysningar och handlingar om forskningen som den särskilda nämnden begär och ge nämnden tillgång till datorer och annan utrustning som har använts i forskningen. Nämnden ska få besluta om de förelägganden som behövs för att en forskningshuvudman ska fullgöra nämnda skyldigheter. Ett beslut om föreläggande ska få förenas med vite. Resultat av nämndens prövning ska redovisas i ett beslut Regeringen föreslår att den särskilda nämndens prövning av en fråga om oredlighet i forskning ska redovisas i ett beslut. Nämnden ska vidare få besluta att avvisa en anmälan om oredlighet i forskning som har inkommit till nämnden om den är uppenbart obefogad. Nämnden ska även få besluta att skriva av ett ärende om anmälan har återkallats.