· H601UU10 · 2019-05-15 14:44:27 — Över 22 miljoner människor behöver humanitärt stöd, fler än 3 miljoner befinner sig på flykt i landet, och 85 000 barn tros ha dött av svält. Kriget inleddes av och dess allierade när man gjorde flyganfall mot huthirebellerna i . De har i sin tur stöd av ärkefiende . är en av världens största vapenköpare, i särklass störst i . kom av de vapen köpte från just EU. Koalitionen som strider mot huthirebellerna består också av , , , , , , och , utöver . har antagit flera resolutioner med krav på vapenembargon mot de stater som ingår i den saudiskledda koalitionen i . Parlamentet menar att exporten av vapen till exempelvis strider mot EU:s egna regler. Parlamentets beslut innebär att EU:s höga representant för utrikes- och säkerhetsfrågor, , har fått i uppdrag att ta fram ett förslag på vapenembargo. Beslutet är också en tydlig signal till medlemsstaterna att sluta exportera vapen till . avslöjades vilka krigsmateriel som används i krigets . Bland annat används svenska Saabs radar- och stridsledningssystem Erieye i kriget. Det går inte längre att ducka för det delansvar som vi i har för det enorma lidandet i . I punkt 70 i januariöverenskommelsen mellan S, MP, L och C som den nya regeringen vilar på står följande: "De fyra partiernas principiella inställning är att inte godkänna vapenexportaffärer till ickedemokratiska länder som deltar militärt i så länge konflikten pågår." Att strypa vapentillförseln är ett effektivt verktyg för att sätta press på parterna i konflikten. Avser regeringen att verka för att EU inför ett vapenembargo mot de stater som ingår i den saudiskledda koalitionen? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Verksamheten i Europeiska unionen Vad regeringens inställning är till att skicka vapen till eller till länder som agerar i framgår tydligt av det som alldeles citerade ur 73-punktsprogrammet. När det gäller EU:s ansvar på området har jag för mig att det var som medlemsstaterna kom överens om att man skulle fastställa gemensamma bestämmelser för kontroll av vapenexport, även om det är nationell kompetens. Det finns kriterier som alla medlemsstater ska tillämpa i prövningen av enskilda exportärenden. Så görs förstås också. Det handlar bland annat om respekt för mänskliga rättigheter men också om risken för att en väpnad konflikt kan fortsätta eller förvärras. är stark tillskyndare av strikta och tydliga bestämmelser för vapenexport. Men exakt vad som kan beslutas i den europeiska gemenskapen ber jag att få återkomma till. Det har jag inte klart för mig just . Statsrådet lyfte fram i sitt inlägg att han ville att EU ska jobba konfliktförebyggande. Då vill jag ge ett tips: Sluta exportera vapen till diktaturer. Det tror jag är väldigt bra. Jag uppskattar egentligen den principiella inställning som ni har tillsammans med tre andra partier. Vill man genomdriva den på allvar tycker jag att man ska driva på för ett vapenembargo även på europeisk nivå. Jag förstår att det är svårt. Jag fattar att det finns många medlemsstater som kommer att hålla emot. Men ska man stå upp för feministisk utrikespolitik och konfliktförebyggande måste man också lyfta upp de här frågorna på EU-nivå. Jag tänkte nu ta och byta fråga. Vi har berört EU:s budget . Jag uppskattar statsrådets tydlighet i de här frågorna och att vi inte tycker att man ska höja EU-avgiften för . Detta är kanske den enskilt viktigaste uppgift som statsrådet har och kanske under hela mandatperioden. Det är statsrådet uppgift att förhandla om det. Det man kan känna som svensk parlamentariker är att EU är en sammanslutning av 28 eller 27 medlemsstater. Man kommer överens om en budget. Den gäller , och det är supersvårt att ändra på den. Det är en lång och seg förhandling som du kommer att vara en stor del av. Det man ofta känner är maktlöshet. Den budgetpost som vi beslutar i - jag tror att det är utgiftsområde 26 - är ingenting som vi kan gå in och ändra på och säga: Vi vill nog betala lite lägre EU-avgift. När det är bestämt så är det bestämt. Det gör att vår makt är väldigt svag. Jag undrar egentligen hur statsrådet ser på budgetprocessen. Den kommer att ha en massa hinder, problem, avslutade förhandlingar, pågående förhandlingar och sådant. Men vilken makt har vi egentligen som nettobetalare? Det är ju ändå som står för den stora delen av kakan. Det är vi som ska täcka upp för britternas utträde. Det kommer att kosta de svenska skattebetalarna och innebära en rejäl skattechock om inte du förhandlar på ett väldigt bra sätt. Tack för denna andra fråga från ! Jag är tack och lov inte ensam om att stå på den återhållande sidan i den förhandling som förestår. Vi är ganska många länder som absolut inte accepterar att det brittiska bortfallet ska kompenseras av skattebetalare i våra länder. finns det många önskemål om att vi ska göra mer på viktiga områden som innovation, klimat och försvar. med detta finns också ett starkt motstånd mot att dra ned på det som tycker är ganska naturligt att dra ned på: de stora posterna med strukturfonder och jordbrukspolitik. Jag hörde att det är 20 länder av de 28 som har skrivit på ett papper där man till och med motsätter sig att den nuvarande nivån på jordbruksstödet på något sätt skulle reduceras. Kommissionen har ju ändå föreslagit en viss minskning. Det kommer alltså att bli hårda tag. Det sägs ibland: Hur kan ni tro att ni ska få igenom idén om att man ska få mindre pengar om man inte lever upp till rättsstatens principer? De länder som är berörda kan ju lägga in ett veto. Då är mitt svar: Det kan vi också göra. Vi har allihop ett veto, för budgeten måste antas med enhällighet. Vi måste komma överens om den, så det blir ett givande och ett tagande. Jag vågar inte lova vad den slutliga avgiften blir och vad som kommer att stå i detta utgiftsområde i nästa budgetproposition, för det beror inte bara på vår andel av budgeten. Det beror också på hur valutakurserna har utvecklats och hur ekonomiska tillväxt är i relation till de andra ländernas tillväxt. Det är alltså omöjligt att förutsäga. Men vi kan räkna på genomsnitt, och som jag mycket tydligt sa är vår ambition att vi ska hålla nere den svenska avgiften. Vi vill också ha en rättvis bördefördelning så att inte ska behöva betala relativt sett mer. Det är helt klart att vi kan vara överens om mycket när vi diskuterar EU och EU:s framtid. En del är frågan om konditionalitet, där vi delar synen att det bör gälla. Från sida skulle vi gärna se att regeringen och statsrådet också stod upp för skärpta klimatmål, för det är vad som behövs i det här läget. För att klara detta finns det dock ändå en fråga: Hur hårt ska man se på att alla alltid måste vara eniga? Det som riskerar att hända är att den som vill minst kommer att bestämma hastigheten. Det som måste till, oavsett om vi pratar om mänskliga rättigheter, demokrati, klimatfrågor, migrationsfrågor eller något annat, är att man hittar en samsyn och inte tillåter några att blockera utvecklingen. Ett EU i olika hastigheter där en koalition av de villiga driver utvecklingen framåt är någonting som man måste vara beredd att titta på. Annars riskerar vi att tappa helheten. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Verksamheten i Europeiska unionen Jag skulle avslutningsvis vilja fråga om Magnitskijsanktioner på EU-nivå. Vad är regeringen och statsrådet beredda att göra för att åstadkomma ett mer kraftfullt sanktionsinstrument än det vi har för att kunna hantera brott mot mänskliga rättigheter och korruption, som föröder EU? Tack, , för frågorna! Vi vill ha skärpta klimatmål. Vi vill att alla EU-länder och hela Europeiska unionen ska sätta målet nettonollutsläpp av växthusgaser . Men där är vi inte . Jag vet att statsministern försökte driva detta i samband med det senaste och få in det i slutsatserna. Det finns inte allmänt stöd för detta ännu, men vi ska förstås fortsätta att driva det. När det gäller EU i olika hastigheter håller jag med ; det finns situationer och verksamheter där några skulle kunna gå före och där inte alla vill vara med. Vi har flera exempel på det: Vi har ett euroområde som har 19 länder. Vi har ett Schengensamarbete som inte heller omfattar alla medlemsstater. Vi har den europeiska åklagarmyndigheten, där inte heller alla är med men där kanske ändå är på väg in att bli delaktigt. Det finns alltså sådana saker, och jag tror att vi ska vara beredda på att det också kan bli så framöver. Sedan är det inte bra för sammanhållningen i unionen om det blir alltför fragmenterat så att det bara blir en massa olika cirklar som ibland överlappar varandra. Det finns förstås ett egenvärde i att de allra flesta är med i det allra mesta. ska jag säga något om sanktionsinstrument. Jag är mycket intresserad av det här med sanktioner. Jag hade privilegiet att vara ambassadör i och satt som ordförande i en sanktionskommitté där. Om de görs rätt är sanktioner otroligt verkningsfulla instrument som kan få regeringar att ändra sig. Jag tycker att det bästa är om vi kan ha så globala sanktioner som möjligt - att hela FN:s medlemskår står bakom dem. Men vi har också EU-sanktioner, och det är bra att vi har detta verktyg. Om vi kan ha någonting på EU-nivå som liknar de Magnitskijlagar som finns i andra delar av världen - några EU-länder har ju redan sådana själva - är det någonting som vi är beredda att positivt pröva. Svaret är ja på den frågan. Tack, statsrådet, för svaret! När det handlar om EU:s framtid är det viktigt att EU är i rörelse och att ingen tillåts blockera. Det vi kan se , fru talman, är snarare att de som vill minst försöker dra EU bakåt. Vi kan också riskera att få ett Europaparlament efter som har samma ambition. Jag har sett noteringar som talar om att man i princip vill tillbaka till näst intill den gamla ekonomiska unionen, där man behåller friheten för varor, tjänster och kapital men i princip stryper friheten för människor. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Verksamheten i Europeiska unionen Det skulle vara ett grundskott mot EU. Då måste man bjuda alternativ, för annars tappar EU i attraktionskraft för världen där ute men också för oss som medborgare. Det är därför viktigt att försöka jobba också på att utmana dem som vill minst och som utmanar för att dra EU isär och bakåt. Det är välkommet om Magnitskijsanktioner skulle kunna införas på EU-nivå, men frågan har mer eller mindre begravts i en arbetsgrupp som knappast kommer framåt på grund av just enhällighetskrav. Gruppen har problem med att komma framåt. Det är också därför vi från vår sida har varit beredda att låta även här gå före tillsammans med andra EU-länder för att åstadkomma en motkraft. Jag undrar: Är statsrådet och regeringen beredda att låta gå före tillsammans med andra länder och införa Magnitskijsanktioner och därmed påverka övriga EU att gå vidare? Ett kort svar på den sista frågan är nej. Vi är inte beredda att göra detta , utan vi vill fortsätta att försöka få till stånd en gemensam ordning på EU-nivå. Om det inte lyckas får vi se om det finns något annat sätt att hantera frågan på. När det gäller detta med att några länder riskerar att bromsa utvecklingen av EU-arbetet och kanske dra oss tillbaka håller jag med om denna risk. Vi ser det påtagligt när det gäller inte minst migrationsarbetet och strävan att få ett gemensamt ansvarstagande. Vi ser det förstås också i det rättsstatliga samarbetet. Men det får inte heller vara så att några som inte vill göra rätt för sig bara ska slippa undan. Det måste i så fall kosta dem någonting att de inte är med på det gemensamma ansvarstagandet. Att hålla ihop som de som inte är engagerade verkligen får betala för att de inte är med tror jag är två saker som vi måste hålla i huvudet . Jag skulle vilja säga några ord om en fråga som har kommit lite grann i skymundan i det här betänkandet, och även i den valrörelse som vi befinner oss i, men som faktiskt påverkar oss mer än vad många inser. Även om traditionellt har varit förskonat, eller relativt förskonat, från korrupta makthavare har medlemskapet i Europeiska unionen undan för undan förändrat den situationen, detta helt utan reaktion eller motåtgärd från de vänsterliberala partier som har fört talan . Att bekämpa korruption är på papperet en målsättning för Europeiska unionen. Det framgår bland annat av fördragen men också av uppdragen för vissa av unionens myndigheter. Jag tänkte att vi skulle kika lite grann på hur det går med just den frågan. bad kommissionen rådet att återkomma med en övergripande antikorruptionspolicy, vilket fortfarande, så här , inte har skett. I stället publicerade kommissionen 2014 en särskild antikorruptionsrapport för att undersökta dels hur allvarligt problemet är, dels vad medlemsstaterna gör för att hantera det. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Verksamheten i Europeiska unionen Enligt rapporten uppger av européerna att korruption är utbredd i det egna landet - i , i och i tre andra länder. Ungefär tre fjärdedelar av européerna uppger att mutor och kontakter är det bästa sättet att få tillgång till offentlig service. Även om problemet finns i samhället över lag är naturligtvis offentlig upphandling värst drabbad. De främsta orsakerna till det är bristande kontrollmekanismer, bristande informationsfrihet, bristande öppenhet inom lobbyistverksamhet och bristande skydd för visselblåsare. Enligt rapporten uppgår kostnaden för korruption och maktmissbruk inom unionen till , vilket sannolikt är rejält i underkant. Enligt en sammanställning som gjorts av De gröna/EFA-gruppen i uppgår den totala kostnaden i stället till nästan ofattbara , vilket är en hiskelig summa pengar. I samband med att antikorruptionsrapporten publicerades meddelade kommissionen att man planerade en uppföljning för att mäta hur pass väl de åtgärder man vidtagit hade påverkat situationen. Det finns dock ingenting över huvud taget som pekar på att unionens arbete har haft någon som helst framgång, ett problem som kommissionären löste på klassiskt EU-manér. Han valde helt enkelt att stoppa huvudet i sanden, skrota uppföljningen och sluta undersöka hur allvarligt problemet faktiskt är. har dessutom stämt kommissionen enligt EU:s informationsfrihetsförordning för att få ut de data som finns, men kommissionen har vägrat att lämna ut dem. I samband med att man valde att skrota undersökningen gjorde kommissionen också ett uttalande som jag tycker förtjänar att läsas upp i sin helhet i denna debatt: "For the commission, the fight against corruption is not in any way an attempt to interfere or offer value judgments within the political life in a member state." , alltså den kommissionär vars i stort sett enda arbetsuppgift har varit att selektivt utvärdera, kritisera, nedvärdera och fördöma inrikespolitiska beslut hos sina ideologiska motståndare inom unionen, säger alltså att det inte är hans uppgift, helt plötsligt, att lägga sig i det kanske största gränsöverskridande problem som unionen har. Skälet till detta otroliga hyckleri är naturligtvis att hans socialdemokratiska partivänner i bland annat och är de värsta förövarna. Detta är ytterligare ett bevis på att Socialdemokraterna är ett parti och en partigrupp som har tappat intresset för allt utom makt. Hur går det då med utvecklingen sedan den första antikorruptionsrapporten publicerades? against Corruption, ett slags arbetsgrupp, publicerade sin senaste så kallade Grecorapport , vilken slog fast att nya lagstiftningsinitiativ i vissa medlemsstater riskerar att sudda ut tidigare viktiga reformer och bryta mot antikorruptionsstandarder. visar att situationen i EU-länderna stått still sedan man började mäta och att 16 av 28 medlemsstater ligger under korruptionsindexets medelvärde på 65, vilket betyder att mer än hälften av unionens medlemsstater har en värre situation på området än länder som och . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Verksamheten i Europeiska unionen Organisationens vd kommenterade arbetet så här: "Far from seeing a step-change in the EU's efforts to fight fraud and corruption in the intervening seven years, from the point of view of anti-corruption policy, this Commission is doing nothing new and considerably less than the last Commission." Varför är det här då så viktigt för oss? Som jag konstaterade inledningsvis är ju vi i relativt förskonade från sådant här. Jo, därför att Europeiska unionen i praktiken är ett federalt statsbygge. Precis som en kedja aldrig är starkare än sin svagaste länk är en federation aldrig starkare än sin svagaste medlemsstat. Och, fru talman, de svagaste medlemsstaterna i den här unionen lämnar en hel del övrigt att önska. Eftersom vi befinner oss i en situation där lagstiftning beslutas av politiker som bevisligen och bokstavligen kan köpas för pengar, där offentlig upphandling genomförs för svenska skattemedel i länder där förskingring och bedrägeri är lika vanligt som ägg är på påsken, där problemet går så långt upp som till regeringsnivå i vissa medlemsstater, där kommissionen själv - alltså EU:s regering - för inte så länge sedan ertappades med att begära in i mutor från ett svenskt företag i utbyte mot lagstiftning och där den politiska viljan till förbättring lyser med sin frånvaro är det av största vikt att unionen börjar ta detta problem på allvar. föreslår därför ett antal konkreta åtgärder. För det första bör kommissionen lämna ut de data som finns från den hemliga rapporten och besluta om en uppdatering av samma rapport under kommande lagstiftningsperiod. För det andra måste de hårt korruptionsdrabbade strukturfonderna skäras ned rejält. Dåligt planerad och dåligt övervakad offentlig investering riskerar att göra situationen värre snarare än bättre. För det tredje behövs en europeisk motsvarighet till tryckfrihetsförordningen, vilket skulle ge ökad transparens. För det fjärde behöver , , ökade anslag. För det femte behöver den kommande långtidsbudgeten innehålla regler om att stater som systematiskt genom uppsåt, oaktsamhet eller underlåtelse utsätter EU-budgeten för bedrägerier bör få minskade EU-stöd. är det enda parti som tar den här frågan på allvar. Vi kommer aldrig att låta oss köpas, och vi kommer aldrig att sälja ut våra väljares förtroende. Vi kommer som enda parti att driva på för öppenhet, för nolltolerans mot missbruk och slöseri och för en union som anammar vår förvaltningstradition i stället för tvärtom. Jag vill därför avsluta med att uppmana att ge oss förtroende i det kommande valet till och yrka bifall till våra reservationer nr 2 och nr 18. Det råder ingen tvekan om att det finns väldigt många frågor som vi skulle kunna diskutera i denna debatt med tanke på hur många områden som berörs av den här . Eftersom min partivän redan på ett förtjänstfullt sätt har redogjort för generella syn i dessa frågor tänkte jag dock inte gå in så mycket mer på det. Jag tänkte rikta in mig på en specifik fråga som jag själv har jobbat väldigt mycket med, både här i och i . Jag talar naturligtvis, fru talman, om Magnitskijsanktioner. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Verksamheten i Europeiska unionen Det här är frågor där vi borde ha en ganska gemensam syn, åtminstone om man tittar på olika uttalanden. somnade in i sin fängelsecell i efter statssanktionerad fysisk och psykisk tortyr. Han plågades till följd av att han nekats vård efter att ha drabbats av en inflammerad bukspottkörtel. Magnitskij var en 37-årig revisor och jurist som blev ett hot mot den ryska regimen när han kunde föra fram information om stölder och statligt bedrägeri i miljardklassen. Magnitskij arbetade som jurist åt finansmannen , som många känner till, som då var största utländska fondförvaltare. Browder kunde avslöja hur korrupta statstjänstemän mjölkade den ryska statskassan på . När dessa anklagelser kom för nära högsta ledning utsattes han för förtal, anklagelser, frihetsberövande och till slut för landsförvisning. Efter Magnitskijs bortgång har Browder valt att hedra hans minne genom att föra kampen mot korruption vidare, med gott resultat. Det här är det vi kallar för Magnitskijsanktioner eller Magnitskijlagstiftning. skrev dåvarande president under den så kallade Magnitskijlagen i . Lagen hade som avsikt att straffa ryska tjänstemän som ansvarat för Magnitskijs död, och tillåts också den amerikanska regeringen att sanktionera människorättsbrott, frysa tillgångar och förhindra vissa personer från att resa in i landet, även om de inte hade med just det här att göra. Länder som , , , och har efter det följt efter men tyvärr inte . Jag ser faktiskt inte hur det kan vara så svårt för att följa dessa goda exempel och gå vidare med det här för att förhindra förtrycket som vi ser och som är statssanktionerat. Det är inte helt enkelt att förhindra brott mot mänskliga rättigheter i länder som har en stor avsaknad av ett väl fungerande rättssamhälle eller demokratiska institutioner. Det finns dock sätt att minska risken för korruption eller brott mot mänskliga fri- och rättigheter. Det här är ett tydligt exempel på det. Olika varianter av Magnitskijlagar har, som jag också har nämnt, antagits av ett flertal olika länder. Det finns alltså flera exempel. Man har haft som mål att personer som har gjort sig skyldiga till brott mot mänskliga rättigheter ska kunna straffas oavsett nationalitet. Riktade Magnitskijsanktioner är extra effektiva just för att de straffar det fåtal personer som bär ansvar för vissa brott som vanliga medborgare inte drabbas, som när det kommer till vissa andra sanktioner. Det kan verka preventivt just för att en sanktion mot en enskild person blir särskilt kännbar för just den personen, vilket avskräcker korrumperade personer från att agera rättsvidrigt. Jag vet att flera ledamöter, väldigt många ledamöter, som sitter här nu och som normalt sett sitter i denna kammare delar syn i den här frågan. Det borde finnas en majoritet här i för att genomföra den här typen av lagstiftning baserat på de artiklar vi har läst, på olika uttalanden i medierna och så vidare. Det är egentligen inte så konstigt. men även FN är positivt inställda till detta. Så även där jag tillsammans med samtliga övriga svenska riksdagsledamöter där - moderater och socialdemokrater - och en överväldigande majoritet av rådets valda ledamöter har röstat ja till just detta. Man har aktivt valt att uppmana länder att genomföra dessa sanktioner. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Verksamheten i Europeiska unionen Ändå ser vi att detta inte kommer att gå igenom under morgondagens votering, och det beklagar jag. Socialdemokraterna som har makten i tillsammans med går tvärsemot svenska förtroendevalda i och tvärsemot sina systerpartier i som också har verkat för detta. , som likt är för den här typen av lagstiftning, tror jag faktiskt kommer att ansluta till den här linjen. nöjer man sig med ett särskilt yttrande. Det har jag respekt för, men jag önskar ändå att vi hade kunnat göra gemensam sak så att vi hade kunnat få till den här lagstiftningen . Avslutningsvis, fru talman, vill jag bara beklaga att valde att inte skriva ihop sig med oss i en gemensam reservation i det här betänkandet. Våra förslag är så gott som identiska. Det hade gett en tydlig signal om åtminstone tre partier hade kunnat vara enade - det hade blivit fyra partier om hade anslutit. Jag önskar att vi hade kommit längre. Med tanke på hur det ser ut nu får vi se hur det blir framöver. Med det sagt, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 18. Jag står naturligtvis bakom även övriga reservationer från i betänkandet. När den här debatten började ställde jag i en replik en fråga till partikollega . Därefter har vi hört ytterligare en sverigedemokrat, , tala. Jag tänkte nu när går upp som siste sverigedemokrat att han också ska få chansen att svara på de frågor jag ställde till ledamoten men fick svar som var fullkomligt intetsägande. Jag fick svar upplästa, men det var svar på frågor som inte hade ställts. Därför kommer jag nu att ställa samma frågor till . har bytt hållning till EU. Man säger sig inte längre vilja lämna EU eller åtminstone inte driva frågan om utträde.