bet · H601JuU12 · 2019-03-29 00:00:00 — Däremot skapas med en sådan lösning utrymme för att hålla fler brottmålsförhandlingar, vilket ökar domstolarnas kapacitet och tillgänglighet. Effekten blir dock begränsad som lösningen är kostsam. Syftet med jourdomstolar, dvs. att uppnå en snabbare lagföring, kan uppnås på andra mer verksamhets- och kostnadseffektiva sätt, t.ex. genom de snabbförfaranden som föreslås i denna promemoria. I departementspromemorian Snabbare lagföring föreslås bl.a. att en försöksverksamhet med ett snabbförfarande för unga lagöverträdare ska införas i syfte att åstadkomma en snabbare lagföring för personer . Vidare föreslås att en ny häktningsbestämmelse ska införas som möjliggör häktning oavsett brottets straffskala, om det finns risk för att den misstänkte fortsätter sin brottsliga verksamhet och påföljden inte endast kan antas leda till böter. Det föreslås även att åtal i vissa fall ska få beslutas utan att den misstänkte och försvararen fått möjlighet att ta del av förundersökningsmaterialet eller fått möjlighet att begära komplettering av förundersökningen. Enligt förslaget ska det pågående försöksprojektet om ett snabbförfarande i brottmål för vuxna lagöverträdare också utvidgas geografiskt och förlängas (s. 11 f.). Regeringen beslutade om ett uppdrag som innebär att det ovan nämnda försöket utvidgas till att också omfatta unga lagöverträdare under . Justitie- och migrationsministern uttalade i samband med beslutet att det pågående försöket för vuxna har lett till både snabbare lagföring och ökad kvalitet i utredningarna. Promemorians förslag om att på försök införa ett nytt delgivningssätt – tillgänglighetsdelgivning – i försöksverksamheten behandlas i regeringens proposition 2017/18:67 Tillgänglighetsdelgivning – försök med ett nytt delgivningssätt för snabbare handläggning av brottmål. Förslaget syftar till att skapa en effektivare handläggning av brottmål och snabbare lagföring av brott. Delgivningssättet innebär att delgivning sker genom att stämning och andra handlingar i ett brottmål hålls tillgängliga vid tingsrätten från en i förväg bestämd tidpunkt. Den misstänkte ska vid ett personligt möte med polis eller åklagare ha delgetts information om denna tidpunkt och om vid vilken tingsrätt handlingarna hålls tillgängliga. Tillgänglighetsdelgivning ska få användas på försök vid de tingsrätter som regeringen bestämmer. Utskottet tillstyrkte i betänkande 2017/18:JuU23 regeringens förslag. biföll utskottets förslag (rskr. 2017/18:206). Den nya lagen trädde i kraft . Utskottet behandlade i betänkande 2017/18:JuU15 motionsyrkanden om att jourdomstol ska införas bl.a. för unga kriminella för att dessa ska få en omedelbar reaktion på sina brott. Utskottet behandlade vid samma tillfälle även ett motionsyrkande om att ”snabbdomstolar” ska kunna pröva enklare brottmål där det är aktuellt att utvisa den tilltalade. Utskottet uttalade att man anser att det är angeläget att butiksstölder och andra mängdbrott kan utredas och lagföras på ett effektivt sätt. Utskottet såg därför positivt på att regeringen tagit initiativ till att se över bl.a. frågan om särskilda snabbförfaranden för brottsutredning och införande av jourdomstolar, med särskilt fokus på unga som begår brott och på personer som återkommande begår nya brott. har även ställt sig bakom regeringens förslag om att på försök införa ett nytt delgivningssätt som syftar till att skapa en effektivare handläggning av brottmål och snabbare lagföring av brott. Vidare konstaterade utskottet att en utredare lämnat ett förslag till åtgärder som syftar till att skapa en snabbare lagföring av brott. Utskottet, som uttalade att man inte ville föregripa det till pågående utrednings- och beredningsarbete, avstyrkte motionsyrkandena (s. 38). Enligt 35 kap. 1 § ska rätten avgöra vad som är bevisat i målet efter en samvetsgrann prövning av allt som har förekommit. Utgångspunkten är således att det råder fri bevisföring och fri bevisprövning. Det beviskrav som råder i brottmål är att det ska vara ställt ”utom rimligt tvivel” att den tilltalade har begått gärningen. Om bevisningen inte har denna styrka ska åtalet ogillas. Då lagreglering saknas i fråga om beviskravet och förarbetena inte innehåller någon egentlig ledning har beviskravet fastställts i praxis. Specialdomstol för mark- och miljömål Mark- och miljödomstolarna är särskilda domstolar som handlägger mål om t.ex. miljö- och vattenfrågor, fastighetsbildning och plan- och byggärenden. Det finns fem mark- och miljödomstolar i landet. Dessa är en del av tingsrätterna i , , , och . Domstolarna bildades och ersatte då bl.a. de tidigare fastighetsdomstolarna och miljödomstolarna. ersattes av Mark- och . Närmare bestämmelser om domstolarna finns i lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar. Mark- och är en avdelning inom . Mark- och har till uppgift att handlägga alla överklagade avgöranden från de fem mark- och miljödomstolarna. På domstolen prövas också överklagade beslut från och de arrendenämnder som hör till domkrets. Den dömande verksamheten utövas av juristutbildade domare tillsammans med tekniska råd. De tekniska råden är anställda vid domstolen, har teknisk eller naturvetenskaplig utbildning och har särskilda expertkunskaper inom de målområden som är aktuella vid Mark- och . Enligt 2 kap. 3 § tredje stycket lagen om mark- och miljödomstolar är det regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som utser vilka av juristdomarna i som ska tjänstgöra i Mark- och . Av 4 § andra stycket förordningen (1996:379) med hovrättsinstruktion framgår att hovrätten delar in ledamöterna till tjänstgöring på olika avdelningar för . I arbetsordning (dnr 2017/229) anges att en avdelning inte bör ha samma sammansättning av ordinarie domare än . För de specialinriktade domarna finns vissa begränsningar i kraven på cirkulation. Utskottet har i betänkande 2017/18:JuU1 behandlat ett yrkande om att inrätta en specialdomstol för mark- och miljömål. informerade om att domstolen vid behov söker hovrättsråd med specialkompetens inom Mark- och rättsområden och att en självklar utgångspunkt är att de personer som anställs i ett sådant förfarande ska placeras på Mark- och . I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att en reform av domstolsorganisationen för mark- och miljömål genomfördes och att något annat inte framkommit än att de nuvarande reglerna ger utrymme för att upprätthålla den kompetens som krävs hos ledamöterna i och . Utskottet, som inte var berett att ställa sig bakom ett initiativ om att inrätta en sådan domstol, avstyrkte motionsyrkandet (s. 105). Det är viktigt att domstolarna har god och tillräcklig kompetens i frågor som rör vårdnad, boende eller umgänge. Genom en lagändring som träder i kraft kommer att inkorporeras som svensk lag. Som regeringen anför i propositionen innebär detta ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn (prop. 2017/18:186). Som framgår ovan pågår beredningen av vårdnadsutredning. Utskottet ser mot denna bakgrund och den beredning som pågår inget skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2018/19:758 (V) yrkande 3. Utskottet ser heller inget skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande om att domstolarna ska upprätta särskilda barnprotokoll i mål om vårdnad, boende eller umgänge som efterfrågas i samma motion yrkande 4. Utskottet avstyrker nu nämnda yrkanden. Utskottet anser att det är angeläget att brott kan utredas och lagföras på ett effektivt sätt. Utskottet ser positivt på att regeringen vidtagit olika åtgärder när det gäller snabbare lagföring. Som framgår ovan har regeringen tagit initiativ till att se över bl.a. frågan om särskilda snabbförfaranden för brottsutredningar med särskilt fokus på unga som begår brott och på personer som återkommande begår nya brott. Vidare pågår försöksverksamhet med ett snabbförfarande i brottmål. Det pågående försöket för vuxna har lett till både snabbare lagföring och ökad kvalitet i utredningarna. Försöket utvidgades till att även omfatta unga lagöverträdare. Som framgår ovan lämnades departementspromemorian Snabbare lagföring (Ds 2018:9) . I promemorian lämnas förslag som syftar till att uppnå en snabbare lagföring. Förslagen i promemorian bereds inom . Mot denna bakgrund, och särskilt för att inte föregripa den pågående beredningen, vidhåller utskottet sitt tidigare ställningstagande och avstyrker därmed motionerna 2018/19:2596 (L) yrkande 16, 2018/19:136 (SD) yrkande 28, 2018/19:888 och 2018/19:1130 (M). Utskottet anser inte att det finns något skäl för att ställa sig bakom det initiativ som efterfrågas i motion 2018/19:1871 (M) om en översyn av tolkningen av beviskravet ”ställt utom rimligt tvivel”. nämnda beviskrav har fastställts genom praxis. Utskottet ser ingen anledning att ändra på den ordning som gäller. Utskottet avstyrker även motion 2018/19:1159 (S) om att överväga att inrätta en specialdomstol för mark- och miljömål. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning att något annat inte framkommit än att de nuvarande reglerna ger utrymme för att upprätthålla den kompetens som krävs hos ledamöterna . Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om ändringar i bestämmelserna om kungörelsedelgivning. I motion 2018/19:1940 av och (båda C) anförs att myndigheter bör ha en skyldighet att delge samtliga berörda personer information om beslut som påverkar och inskränker äganderätten, t.ex. när staten inrättar nya skyddsområden. Motionärerna anför att lagstiftningen om kungörelsedelgivning bör ändras. trädde nya bestämmelser om delgivning i kraft; bl.a. ersattes delgivningslag av delgivningslagen (2010:1932). Syftet med reformen var att ge bättre förutsättningar för en effektiv och säker hantering av delgivningar (prop. 2009/10:237). Delgivningssätt ska väljas med utgångspunkt från att det ska vara ändamålsenligt med hänsyn till handlingens innehåll och omfattning och medföra så lite kostnader och besvär som möjligt (4 §). Delgivning får inte ske på ett sätt som är olämpligt med hänsyn till omständigheterna i delgivningsärendet. Bestämmelser om kungörelsedelgivning finns i 47–51 §§ delgivningslagen. I svar på skriftlig fråga 2016/17:78 om tydligare information vid bildandet av naturreservat anförde miljöministern följande. har frågat mig om jag avser att verka för att säkerställa att berörd markägare tydligare informeras vid inrättandet av nya naturreservat och om jag i så fall avser att se över gällande reglering. [- - -] Det är som lyfter fram i sin fråga viktigt att en berörd markägare ges möjlighet att yttra sig i ett ärende om bildande av naturreservat. Detta är också syftet med den aktuella regleringen på området. Enligt gällande regler ska en länsstyrelse eller kommun innan den fattar ett beslut om att bilda ett naturreservat förelägga de som äger eller har en särskild rätt till marken att yttra sig över förslaget inom . Tiden får inte vara kortare än en månad och ett sådant föreläggande ska som huvudregel delges. Myndigheten ska i enlighet med delgivningslagen (2010:1932) använda det delgivningssätt som är ändamålsenligt i förhållande till bl.a. vad den aktuella handlingen innehåller. Delgivning får inte ske på ett sätt som är olämpligt med hänsyn till omständigheterna i ärendet. Kungörelsedelgivning får användas bl.a. om ärendet rör en obestämd krets eller ett stort antal personer eller om den eller de som ska delges saknar känt hemvist och det inte går att utreda var de uppehåller sig. Regeringen har inte för avsikt att se över denna reglering. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om delgivning vid inskränkningar av äganderätten. I betänkande 2016/17:JuU17 avstyrkte utskottet ett likalydande motionsyrkande. Utskottet konstaterade att enligt gällande delgivningsregler ska delgivningssätt väljas med utgångspunkt från att det ska vara ändamålsenligt med hänsyn till handlingens innehåll och omfattning och medföra så lite kostnader och besvär som möjligt. Utskottet ansåg att gällande delgivningsregler var ändamålsenliga och väl avvägda (s. 31 f.). Därefter har ett likalydande motionsyrkande beretts förenklat. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och anser att gällande delgivningsregler är ändamålsenliga och väl avvägda. Utskottet är därför inte berett att ta initiativ till ändringar i bestämmelserna om kungörelsedelgivning och avstyrker därför motion 2018/19:1940 (C). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkande om att ersätta dagens nämndemannasystem med en jury i kombination med jurister och domare, att se över nämndemannasystemet i syfte att minska det politiska inflytandet och att nämndemän bara ska vara med och döma i första instans. Jämför reservation 17 (L). I motion 2018/19:211 av (SD) yrkande 1 anförs att dagens system med politiskt tillsatta nämndemän är föråldrat och begärs att detta ska läggas ned och ersättas med en allmän jury i kombination med jurister och domare. I yrkande 2 begärs att regeringen ska återkomma till med ett konkret förslag om hur motionens förslag om allmän jury ska verkställas. I partimotion 2018/19:2596 av m.fl. (L) yrkande 20 begärs att en översyn ska göras av nämndemannasystemet i syfte att minska det politiska inflytandet. I yrkande 21 samma motion anförs att nämndemän ska finnas i första instans. Målen i högre instanser bör avgöras av lagfarna domare. Nämndemän medverkar i olika måltyper i både allmänna domstolar och allmänna förvaltningsdomstolar. I tingsrätten och hovrätten deltar nämndemän i avgörandet av ett flertal brottmål (se 1 kap. 3 b § och 2 kap. 4 § , förkortad RB). Vidare ingår nämndemän i rätten när allmänna domstolar avgör familjerättsliga tvistemål med fullsutten rätt (14 kap. 17 och 18 §§ och 20 kap. 1 § ). I de allmänna förvaltningsdomstolarna deltar nämndemän som huvudregel när en förvaltningsrätt avgör mål (17 § lagen [1971:289] om allmänna förvaltningsdomstolar). I kammarrätten däremot medverkar nämndemän endast om det är särskilt föreskrivet (12 § nämnda lag). Regler om val av nämndemän finns i 4 kap. RB och 19 och 20 §§ lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Nämndemän i tingsrätten utses av kommunfullmäktige, och nämndemän i hovrätten, förvaltningsrätten och kammarrätten utses av , i samtliga fall för en period . ska fullmäktige välja nämndemän året efter allmänna val; skedde detta som de allmänna valen. Nämndemän rekryteras genom de politiska partier som är representerade i fullmäktige, varför de flesta nämndemän är medlemmar i ett parti. Valbar till nämndeman är varje vuxen svensk medborgare som är folkbokförd i domstolens domkrets och som inte har förvaltare. Den som är t.ex. lagfaren domare, anställd vid domstol eller , åklagare, polisman eller advokat får inte vara nämndeman. Uppdraget som nämndeman är ett statligt förtroendeuppdrag som inte är av politisk natur. Däremot utses nämndemännen, som framgår ovan, av de partier som är företrädda i valförsamlingen. På uppdrag av regeringen har en översyn gjorts av nämndemannasystemet. En särskild utredning, , har övervägt åtgärder för att skapa ett modernt nämndemannasystem som även kan bidra till att upprätthålla allmänhetens förtroende för domstolarna. har redovisat sina förslag i betänkandet Nämndemannauppdraget – breddad rekrytering och kvalificerad medverkan (SOU 2013:49). Förslagen innebär att nämndemännens medverkan i domstolarna minskas jämfört med . Utredningen förespråkar en mer koncentrerad medverkan, där nämndemännen deltar i mål som innefattar en mer omfattande utredning eller som aktualiserar svårare skälighets- eller bevisbedömningar. Om förslagen genomförs skulle antalet nämndemän minska från ca 8 300 till 5 200. Utredningen föreslår bl.a. att nämndemän inte ska delta när tingsrätten avgör brottmål, om det inte föreskrivs ett svårare straff än fängelse för något av de brott som ska prövas. När det gäller nämndemännens medverkan i förvaltningsrätten föreslår utredningen bl.a. att nämndemän inte ska medverka i skattemål, vilket de gör . När nämndemän ska medverka i mål vid tingsrätten eller förvaltningsrätten föreslår utredningen att rätten ska bestå av en lagfaren domare och två nämndemän i stället för som tre. Utredningen framhåller att tyngdpunkten i rättsprocessen ligger i första instansen. Därför föreslås att nämndemän inte ska delta i hovrätten och kammarrätten. När det gäller rekrytering och val av nämndemän föreslår utredningen att nämndemännen även framöver ska utses genom val av kommun- och . För att kåren ska kunna föryngras föreslår utredningen att var och en som är intresserad av uppdraget som nämndeman ska kunna ansöka på ett särskilt formulär. Det ska även vara möjligt för var och en att nominera någon annan till uppdraget. Utredningen föreslår också att det införs ett lagfäst krav på att fullmäktige ska välja minst hälften av nämndemännen från den grupp av kandidater som inte är nominerade av ett politiskt parti som är representerat i fullmäktige (en s.k. fri kvot). Det föreslås också en dubblering av dagarvodet. Det betonas i utredningen att arvodet är en viktig markör för nämndemannauppdragets vikt som det ska återspegla att det är ett lekmannauppdrag. Delar av nämndemannautredningens förslag behandlades i proposition /14:169 Nämndemannauppdraget – stärkt förtroende och högre krav, i vilken regeringen lämnade förslag för att bättre säkerställa nämndemännens lämplighet och kompetens för uppdraget och tydliggöra att uppdraget inte är ett politiskt uppdrag. biföll förslaget (bet. 2013/14:JuU32, rskr. 2013/14:391). lämnade Statskontoret sin rapport av nämndemän – Konsekvensanalys av förslaget om en fri kvot. Statskontorets uppdrag var att ta fram det ytterligare underlag som behövs för att kunna ta ställning till om förslag om ett förändrat rekryteringsförfarande med en s.k. fri kvot bör genomföras (Ju2014/1025/DOM). Statskontorets slutsatser är bl.a. att en fri kvot skulle öppna upp för en bredare rekrytering men att det troligen inte skulle leda till en föryngring av nämndemannakåren och att det skulle innebära svårigheter med att kontrollera den personliga lämpligheten. För att åstadkomma en föryngring föreslår Statskontoret att nämndemännens arvoden höjs i enlighet med förslag och att antalet tillåtna sammanhängande tjänstgöringsperioder begränsas till två. I budgetpropositionen , utgiftsområde 4 s. 17, angav regeringen att den inte avser att genomföra förslag om en fri kvot. Vidare angav regeringen att den inte avser att genomföra Nämndemannautrednings övriga förslag, bl.a. om nämndemäns medverkan i domstolarna. Pågående berednings- och utredningsarbete I betänkandet från , Brottmålsprocessen (SOU 2013:17), lämnar utredaren förslag på bl.a. hur handläggningen av brottmål såväl i tingsrätten som i hovrätten i högre grad kan anpassas till vad som behövs för sakens prövning i det enskilda fallet, t.ex. genom att skapa mer flexibla regler och alternativa former för att avgöra mål. Förslagen innebär bl.a. att nämndemäns medverkan i avgöranden minskas jämfört med . Betänkandet Brottmålsprocessen har i de delar som avser utredningens förslag om delgivning och om huvudförhandlingsmål behandlats i proposition 2013/14:170 Åtgärder för att hantera stora brottmål och inställda förhandlingar. antog förslagen (bet. 2013/14:JuU29, rskr. 2013/14:254). Ett särskilt uppdrag har getts angående de ekonomiska, praktiska och organisatoriska konsekvenserna av förslaget. Det har redovisats i promemorian Brottmålsprocessen - en konsekvensanalys Ds 2015:4. Betänkandet och promemorian bereds vidare inom . När det gäller att bredda underlaget vid rekrytering av nämndemän har regeringen tagit initiativ bl.a. genom ett uppdrag till . Uppdraget sträckte sig och bestod i att myndigheten skulle genomföra kommunikationsinsatser gentemot nominerande och väljande organ och presumtiva nämndemän bland allmänheten. Syfte var att föryngra nämndemannakåren och bredda rekryteringen utanför den partipolitiska kretsen. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om att avskaffa nämndemannasystemet och om en översyn av nämndemannasystemet för att minska det politiska inflytandet. Vid beredningen av allmänna motioner från motionstiden avstyrkte utskottet liknande motionsyrkanden (bet. 2015/16:JuU19). Utskottet konstaterade att nämndemannautredningen gjort en översyn av nämndemannasystemet i syfte bl.a. att skapa ett modernt system. Vissa av förslagen genomfördes genom beslut. 2014 beslutades om lagändringar i syfte att säkerställa nämndemännens lämplighet och kompetens för uppdraget och tydliggöra att nämndemannauppdraget inte är ett politiskt uppdrag. Vidare konstaterades att regeringen tagit initiativ för att bredda rekryteringen, bl.a. genom straffprocessutredningens förslag, som bl.a. innebär minskad medverkan av nämndemän när vissa mål avgörs. Utskottet såg mot denna bakgrund inte något skäl för att ta något initiativ med anledning av motionsyrkandena och avstyrkte dessa (s. 10). Vid beredningen av allmänna motioner från motionstiderna 2016 och 2017 behandlades likalydande och liknande motionsyrkanden förenklat. Utskottet vidhåller sin ovan redovisade inställning och ser inte heller nu skäl att ställa sig bakom motionsyrkanden om förändringar i nämndemannasystemet. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:211 yrkandena 1 och 2 samt motion 2018/19:2596 yrkandena 20 och 21. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom vad utskottet anför om att utreda om ett system med kronvittnen ska införas, att möjligheten att vittnen i vissa fall ska kunna avlägga sina vittnesmål anonymt ska utredas och att regeringen ska vidta åtgärder för att stärka skyddet för vittnen. Detta ska tillkännage för regeringen. avslår motionsyrkanden om att införa ett nytt särskilt personsäkerhetsprogram och en översyn av hur identiteten ska säkerställas på personer som vittnar. Jämför reservationerna 18 (S, C, V, MP), 19 (S, C, V, MP) och 20 (V) och två särskilda yttranden (SD). I partimotion 2018/19:2596 av m.fl. (L) yrkande 17 begärs att ett system med kronvittnen ska utredas. Ett liknande yrkande framställs i motion 2018/19:1568 av Noria Manouchi (M). I kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 13 begärs att ett system med kronvittnen ska utredas. I kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 5 begärs att ett system med kronvittnen ska införas. Vittnesskydd och säkerställande av vittnets identitet m.fl. (L) begär i partimotion 2018/19:2596 yrkande 18 att en bred översyn ska göras av skyddet för vitten. Även i kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 38 begärs att vittnesskyddet ska stärkas. I kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. yrkande 6 begärs att en utredning ska tillsättas med uppgift att se över hur vittnesskyddet kan förbättras. Motionärerna anför att det bör finnas en grupp inom den del av polisen som är inriktad mot grov organiserad brottslighet, som är specialutbildad för vittnesskydd. Denna grupp bör få ett helhetsansvar för vittnesskyddet. I kommittémotion 2018/19:759 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs att ett nytt särskilt personsäkerhetsprogram ska utredas. I kommittémotion 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 3 begärs att vittnesskyddet ska stärkas. Även i kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 10 finns ett liknande yrkande. (M) begär i motion 2018/19:1852 att en översyn ska göras av hur identiteten ska säkerställas på personer som vittnar. I partimotion 2018/19:2596 av m.fl. (L) yrkande 19 begärs att en översyn ska göras av möjligheten att vittna med anonymitetsskydd. Även i kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 7 begärs att möjligheten att vittna anonymt ska utredas. I motion 2018/19:933 av (M) begärs att vittnenas skydd ska öka genom att vittnets identitet inte yppas för den åtalade eller dennes advokat. I kommittémotion 2018/19:2463 av m.fl. (KD) yrkande 11 begärs att en utredning ska tillsättas med uppgift att möjliggöra att vittnen i vissa fall ska kunna avlägga sina vittnesmål anonymt.