bet · H601SoU9 · 2019-04-15 00:00:00 — Utskottet avstyrker motionerna 2018/19:2267 (L) yrkande 12, 2018/19:2444 (C) yrkande 8, 2018/19:2731 (MP) yrkande 14 och 2018/19:2791 (M) yrkande 3. finns det lagstadgade behörighetskrav för vissa uppgifter inom den sociala barn- och ungdomsvården. Syftet med dessa krav är att skapa en långsiktig garanti för att arbetsuppgifter utförs av personal med viss formell kompetens, vilket ökar förutsättningarna för att barn och unga får lämpliga insatser. Utskottet vill även påminna om att 2017 gjorde en översyn av behörighetsregleringen för personal inom den myndighetsutövande delen i barn- och ungdomsvård och därefter reviderade myndighetens föreskrifter, som bl.a. reglerar krav på behörighet när det gäller annan relevant examen än socionomexamen. Något behov av ett initiativ från när det gäller motionsyrkanden om legitimationskrav för socialarbetare m.m. finns inte. Därmed avstyrks motionerna 2018/19:323 (MP), 2018/19:2267 (L) yrkandena 6 och 7, 2018/19:2597 (L) yrkande 2 och 2018/19:2989 (KD) yrkande 64. När det gäller motionsyrkanden om en översyn av socialtjänstlagen samt om att samla de bestämmelser i socialtjänstlagen som har ett barnperspektiv i en särskild lag vill utskottet återigen påminna om utredningen socialtjänst som ska redovisa sitt uppdrag . Utredningens slutsatser, som bl.a. ska omfatta resultaten från en översyn av och ett förtydligat barnrättsperspektiv i socialtjänstlagen, bör därför inte föregås. Utskottet anser därmed att det inte finns någon anledning att vidta åtgärder utifrån de aktuella motionsyrkandena. Motionerna 2018/19:1086 (S), 2018/19:1432 (M) och 2018/19:2791 (M) yrkande 6 samt motion 2018/19:1435 (M) yrkande 4, 2018/19:2267 (L) yrkande 2, 2018/19:2749 (MP) yrkande 7 och 2018/19:2755 (MP) yrkande 1 avstyrks. En samordnad individuell plan (SIP) är ett viktigt verktyg för brukaren och för anhöriga och ger en bättre överblick över insatser och utförare. En SIP påskyndar även att insatser genomförs och följs upp. Att SIP fungerar är således av stor vikt för brukare och anhöriga, men även för verksamheterna. I socialtjänstlagen och i hälso- och sjukvårdslagen finns bestämmelser om SIP fastställda. Utskottet noterar även att regeringen har beviljat SKL medel för att stödja användningen av samordnade individuella planer. Utskottet anser därmed att motionerna 2018/19:2053 (L) yrkande 2, 2018/19:2324 (MP) och 2018/19:2755 (MP) yrkande 6 bör avslås. Utskottet vill påminna om att avgiften för ansökan om tillstånd att bedriva enskild verksamhet framgår av socialtjänstförordningen. Utskottet ser ingen anledning att ta initiativ till ändringar i det befintliga regelverket. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att motion 2018/19:2436 (C) yrkande 5 avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om missbruksvården. Jämför reservation 16 (M), 17 (SD) och 18 (V). I kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 16 begär motionärerna ett tillkännagivande om att stärka möjligheterna till vård för de som missbrukar narkotika. I yrkande 18 begärs vidare ett tillkännagivande om att fler unga missbrukare behöver få tvångsvård. Motionärerna vill att möjligheten till tvångsvård ska användas oftare för unga, men myndiga, personer som missbrukar narkotika. Även om frivillighet är utgångspunkten när det gäller missbruksvård så finns det situationer då tvångsvård är den enda möjligheten att påbörja vägen ur ett narkotikamissbruk, anför motionärerna. I motion 2018/19:2803 av (SD) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att öka möjligheten till kontroller inom beroendevården. Anledningen till kontrollerna är enligt motionären att upptäcka införseln av droger till LVM-hemmen. I motion 2018/19:1943 av (C) föreslår motionären ett tillkännagivande om vård av och omsorg om människor med missbruksproblem. Enligt motionären borde det utredas hur en skademinimeringsprincip i den svenska alkohol-, tobaks- och narkotikapolitiken skulle kunna se ut samt vilka konsekvenser det skulle kunna få. I kommittémotion 2018/19:2227 av m.fl. (V) yrkande 15 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör uppdra åt lämplig myndighet att tillsätta en utredning för att utröna vad som behöver ske för att kunna få nationella riktlinjer på plats för behandling av kvinnor med dubbel sårbarhet. Eftersom risken att utsättas för våld för personer med beroendeproblematik är högre än för personer utan beroendetillstånd anser motionärerna att det behövs mer kompetens när det gäller våld inom beroendevården. I yrkande 17 föreslår motionärerna ett tillkännagivande om att regeringen bör arbeta för att missbrukande kvinnor som är utsatta för våld ska erbjudas behandling i könsuppdelade grupper. I motion 2018/19:831 av (S) föreslår motionären ett tillkännagivande om lagstadgat brukarinflytande inom missbruksvården. Enligt motionären är ökat brukarinflytande avgörande för att göra missbruksvården bättre. Liksom andra vårdbehövande ska personer med beroendeproblematik ges rätt att själv påverka utformningen av vården och sina egna liv. ska enligt 3 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, arbeta för att förebygga och motverka missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel. ska även arbeta för att förebygga och motverka missbruk av spel om pengar. Vidare ska socialnämnden genom information till myndigheter, grupper och enskilda och genom uppsökande verksamhet sprida kunskap om skadeverkningar av missbruk och om de hjälpmöjligheter som finns. Enligt 5 kap. 9 § SoL ska socialnämnden aktivt sörja för att den enskilda missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Nämnden ska i samförstånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs. Enligt 9 a § samma kapitel ska kommunen ingå en överenskommelse med om ett samarbete i fråga om personer som missbrukar alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel, dopningsmedel eller spel om pengar. Om det är möjligt bör organisationer som företräder dessa personer eller deras närstående ges möjlighet att lämna synpunkter på innehållet i överenskommelsen. Syftet med bestämmelserna är att landstingen och kommunerna bättre ska kunna tillgodose de aktuella gruppernas behov av vård, stöd och behandling (prop. 2012/13:77, bet. 2012/13:SoU18, rskr. 2012/13:221). Lagen om vård av missbrukare I lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, förkortad LVM, finns bestämmelser om tvångsvård av missbrukare. Enligt 2 § ska vård inom ges en missbrukare i samförstånd med honom eller henne. En missbrukare ska dock ges vård oberoende av eget samtycke under de förutsättningar som anges i lagen (tvångsvård). För tvångsvårdens innehåll och utformning gäller bestämmelserna i socialtjänstlagen, om inte något annat anges i LVM. Vidare ska tvångsvården enligt 2 § syfta till att genom behövliga insatser motivera missbrukaren så att han eller hon kan antas vara i stånd att frivilligt medverka till fortsatt behandling och ta emot stöd för att komma ifrån sitt missbruk. Förutsättningarna för att tvångsvård ska beslutas är om • någon till följd av ett fortgående missbruk av alkohol, narkotika eller flyktiga lösningsmedel är i behov av vård för att komma ifrån sitt missbruk • vårdbehovet inte kan tillgodoses enligt socialtjänstlagen (2001:453) eller på något annat sätt • han eller hon till följd av missbruket utsätter sin fysiska eller psykiska hälsa för allvarlig fara, löper en uppenbar risk att förstöra sitt liv eller kan befaras komma att allvarligt skada sig själv eller någon närstående. Det är socialnämnden som ansöker om vård enligt 11 § LVM hos förvaltningsrätten, och beslut om vård fattas av rätten. (Sis) tillhandahåller s.k. LVM-hem. Nationella riktlinjer för vård och stöd vid missbruk och beroende – Stöd för styrning och ledning (2019) ska stimulera användandet av vetenskapligt utvärderade och effektiva åtgärder samt vara ett underlag för öppna och systematiska prioriteringar inom hälso- och sjukvården och . Riktlinjerna innehåller rekommendationer om vård och stöd vid missbruk och beroende och omfattar följande områden: bedömningsinstrument, medicinska tester, läkemedelsbehandling, psykologisk och psykosocial behandling, sociala stödinsatser, behandling vid samsjuklighet och behandling av ungdomar med alkohol- eller narkotikaproblem. Syftet med rekommendationerna är att ge vägledning för beslut på gruppnivå. Behandling och stöd ska alltid anpassas till individens särskilda förutsättningar och önskemål. Riktlinjerna innehåller också bedömningar av de centrala rekommendationernas ekonomiska och organisatoriska konsekvenser samt nationella indikatorer. Indikatorerna är till för att följa upp tillämpningen av riktlinjerna och att möjliggöra kvalitetsjämförelser av vården av personer med missbruk och beroende. En samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken 2016–2020 I skrivelse 2015/16:86 En samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken redogjorde regeringen för strategin för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken (ANDT-politiken) för perioden –2020. I skrivelsen redogjorde regeringen för nya steg för att öka aktiviteten inom området och för att bidra till regeringens mål om att sluta de påverkbara hälsoklyftorna inom en generation. Det övergripande målet för strategin är ”Ett samhälle fritt från narkotika och dopning, minskade medicinska och sociala skador orsakade av alkohol och ett minskat tobaksbruk”. Strategin innehåller vidare sex mål som tillsammans ska bidra till att uppnå det övergripande målet: Tillgång till alkohol, narkotika, dopningsmedel och tobak ska minska. Antalet barn och unga som börjar använda narkotika, dopningsmedel och tobak eller debuterar tidigt med alkohol ska successivt minska. Antalet kvinnor och män samt flickor och pojkar som utvecklar skadligt bruk, missbruk eller beroende av alkohol, narkotika, dopningsmedel eller tobak ska successivt minska. Kvinnor och män samt flickor och pojkar med missbruk eller beroende ska utifrån sina förutsättningar och behov ha ökad tillgänglighet till vård och stöd av god kvalitet. Antalet kvinnor och män samt flickor och pojkar som dör och skadas på grund av sitt eget eller andras bruk av alkohol, narkotika, dopningsmedel eller tobak ska minska. En folkhälsobaserad syn på ANDT inom EU och internationellt. I skrivelsen beskriver regeringen även hur strategin ska genomföras, samordnas och följas upp. På regional och lokal nivå har kommuner och landsting huvudansvaret för det hälsofrämjande och förebyggande arbetet, förskolan och skolan, alkohol- och tobakstillsynen, , missbruks- och beroendevården, behandling och rehabilitering. Vidare har i uppdrag att stödja genomförandet av ANDT-strategin och bidra till genomförandet, bl.a. genom olika former av kunskapsstöd. ansvarar även för den samlade uppföljningen av ANDT-strategin. finns ett nationellt råd för ANDT-frågor som utgörs av berörda myndigheter, organisationer, forskare och Kommuner och Landsting. Rådet är ett forum för dialog mellan regeringen och berörda myndigheter och organisationer. (Sis) ansvarar för och tillhandahåller bl.a. hem för vård av missbrukare (LVM-hem) enligt LVM. Av styrelsens verksamhetsplan framgår att antalet planerade platser har fastställts till 1 122 jämfört med 1 105 föregående år. Inom ungdomsvården ökar antalet planerade platser med totalt fyra stycken. Ökningen sker inom akutverksamheten med 17 platser, medan utrednings- och behandlingsverksamheterna minskar med totalt 13 platser. Antalet platser för sluten ungdomsvård ökar med tio nya platser och missbruksvården ökar med tre nya platser. kommuner och Landsting (SKL) Styrelsen för SKL beslutade att anta en handlingsplan mot missbruk och beroende för åldersgruppen 13–29, med fokus på tidig upptäckt, tidiga insatser, stöd och behandling (). Följande områden behandlas i handlingsplanen: • Synen på missbruk • Samverkan, samordning och delaktighet • Tidig upptäckt och tidiga, samordnade insatser • Stöd och behandling – inklusive frågan om ansvarsfördelning mellan huvudmännen och gränssnitt mellan socialtjänstlagen (SoL) och hälso- och sjukvårdslagen (HSL) Handlingsplanen består av en beslutsdel och två kunskapsunderlag. Motionsyrkanden om lagstadgat brukarinflytande i missbruksvården och om en skademinimeringsprincip inom alkohol-, tobaks- och narkotikapolitiken behandlades i betänkande /15:SoU10 Socialtjänst- och barnfrågor (s. 46 f.). biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (prot. 2014/15:87). Ett liknande yrkande om brukarinflytande i missbruksvården har därefter behandlats i förenklad ordning i betänkande 2017/18:SoU13 Socialtjänstfrågor. Ett motionsyrkande om behandling i könsuppdelade grupper behandlades senast i betänkande 2015/16:SoU6 Socialtjänstfrågor (s. 46 f.). biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2015/16:82). Enligt socialtjänstlagen ska socialnämnden aktivt sörja för att den enskilda missbrukaren får den hjälp och den vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Vården ska planeras i samförstånd med missbrukaren, och nämnden ska noga följa den planerade vården. Vidare innehåller nationella riktlinjer rekommendationer om vård och stöd vid missbruk och beroende. Riktlinjerna ska stimulera användandet av vetenskapligt utvärderade och effektiva åtgärder som i sin tur ska vara ett underlag för prioriteringar inom hälso- och sjukvården och . Utskottet konstaterar även att den samlade strategin för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken –2020 innehåller förebyggande insatser och målsättningar bl.a. om ökad och jämställd tillgänglighet till vård och stöd av god kvalitet. Utskottet vill även påminna om att kommunerna enligt socialtjänstlagen är skyldiga att ingå överenskommelser om samarbete med landstingen i fråga om personer som missbrukar. Bestämmelsen syftar till att stärka samverkan och bättre tillgodose behovet av vård, stöd och behandling för målgruppen. Mot bakgrund av det befintliga regelverket, riktlinjer för missbruksvård inom hälso- och sjukvården och samt det pågående arbetet inom ramen för ANDT-strategin anser utskottet att det inte är nödvändigt att ta några initiativ med anledning av förslagen i de aktuella motionsyrkandena. Därmed avstyrks motionerna 2018/19:831 (S), 2018/19:1943 (C), 2018/19:2227 (V) yrkandena 15 och 17, 2018/19:2803 (SD) yrkande 2 och 2018/19:2871 (M) yrkandena 16 och 18. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. begränsningar i rätten till försörjningsstöd, krav på motprestation i försörjningsstödet och ett bidragstak. Jämför reservation 19 (M), 20 (SD), 21 (M), 22 (SD), 23 (C), 24 (L), 25 (M) och 26 (SD). Begränsningar i rätten till försörjningsstöd I kommittémotion 2018/19:2921 av m.fl. (M) yrkande 33 föreslår motionärerna ett tillkännagivande om att kommunerna inte ska ha rätt att utge bistånd, utöver mycket kortvarig hjälp, till personer som utan rätt vistas i landet. Liknande tillkännagivanden föreslås i motionerna 2018/19:771 av Boriana (M) och 2018/19:1438 av (M) yrkande 2. I motion 2018/19:1438 av (M) yrkande 1 föreslår motionären ett tillkännagivande om att ingen som vistas olagligt i landet ska ha rätt till stöd från . Ett liknande tillkännagivande framförs i motion 2018/19:75 av och (båda SD). Vidare föreslås i motion 2018/19:1438 av (M) yrkande 3 ett tillkännagivande om att de som befinner sig under tvångsvård eller avtjänar fängelsestraff – och som därför inte kan lämna landet trots att de vistas här olagligt – inte ska kunna bli aktuella för bistånd enligt socialtjänstlagen. I motion 2018/19:540 av (SD) föreslås ett tillkännagivande om att utreda möjligheten att begränsa användningen av medel från välfärdssystemet. I partimotion 2018/19:2918 av m.fl. (M) yrkande 9 föreslås ett tillkännagivande om ökade krav på motprestation i försörjningsstödet. Motionärerna anför att socialtjänstlagen därför bör skärpas så att alla kommuner ställer krav på motprestation, normalt på heltid, för den som får försörjningsstöd. Dagens aktivitetskrav bör också få större inslag av jobbsökande, menar motionärerna. Liknande yrkanden om motprestation för försörjningsstöd framförs i motionerna 2018/19:1433 av (M) yrkande 2, 2018/19:2573 av m.fl. (M) yrkande 3, 2018/19:360 av och (båda SD) yrkande 2 och 2018/19:2574 av m.fl. (M) yrkande 3 och i partimotion 2018/19:2923 av m.fl. (L) yrkande 16. I kommittémotion 2018/19:2806 av m.fl. (M) yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om tydligare drivkrafter för arbete i bidragssystemen. Vidare föreslås i yrkande 6 ett tillkännagivande om en strikt arbetslinje i försörjningsstödet med tydligare aktivitetskrav. Motionärerna vill göra det mer lönsamt att gå från bidrag till arbete genom att införa en strikt arbetslinje i försörjningsstödet och ett bidragstak. Genom starkare drivkrafter att arbeta kan fler lämna bidragsberoende och ta steget ut på arbetsmarknaden. Ett motsvarande förslag framförs i kommittémotion 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 4. Vidare föreslås i kommittémotion 2018/19:2806 av m.fl. (M) yrkande 7 ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att individualisera inkomstgränserna för arbetsinkomster i försörjningsstödet så att försörjningsstödet betalas ut jämlikt. Att pröva personer individuellt för ytterligare bidrag, med krav på motprestation, skulle vara ett sätt att markera kvinnors individuella rättigheter och stärka inflytandet över familjens ekonomi, framför motionärerna. I motion 2018/19:360 av och (båda SD) yrkande 4 föreslår motionärerna ett tillkännagivande om att möjliggöra samhällstjänster för de som saknar arbete, och sysselsättningen kan då jämföras med villkorad praktik. I kommittémotion 2018/19:2842 av m.fl. (C) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att reformera och förstärka jobbstimulansen i försörjningsstödet. Motionärerna föreslår även att handläggare ska vara skyldiga att informera om möjligheterna och de ekonomiska fördelarna med jobbstimulansen. I kommittémotion 2018/19:2843 av m.fl. (C) yrkande 24 föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att skapa ett jämställt försörjningsstöd genom jämställd utbetalning och krav på aktivitet för att erhålla försörjningsstöd. I motion 2018/19:420 av (KD) föreslår motionären ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning om skärpta krav för att beviljas försörjningsstöd. Motionären föreslår att sfi-studier och obligatorisk samhällsorientering samt arbetskrav om ett visst antal timmar hos ideella föreningar eller kommunen bör ställas som motkrav för försörjningsstöd. I partimotion 2018/19:2923 av m.fl. (L) yrkande 15 föreslås ett tillkännagivande om principen att det ska löna sig att arbeta i förhållande till att leva på bidrag. Förslaget innebär en skattesänkning för den som går från bidrag till jobb. I partimotion 2018/19:2918 av m.fl. (M) yrkande 8 föreslår motionärerna ett tillkännagivande om införande av ett bidragstak som omfattar personer som har etableringsersättning eller försörjningsstöd av arbetsmarknadsskäl. Enligt motionärerna behöver utformningen utredas men den grundläggande principen ska vara att ingen som kan jobba ska tjäna mer på bidrag än på arbete. Ett yrkande med motsvarande innehåll framförs i kommittémotion 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 5. I motion 2018/19:360 av och (båda SD) yrkande 3 föreslår motionärerna ett tillkännagivande om att erbjuda högre försörjningsstöd till de som väljer att deltidsarbeta men inte får en lön som överstiger ett hundraprocentigt försörjningsstöd. Övriga frågor om försörjningsstödet I motion 2018/19:2645 av (M) begär motionären ett tillkännagivande om att utreda förutsättningarna för att återinföra fritidspengen för barn till föräldrar som långvarigt lever på försörjningsstöd. I motion 2018/19:206 av (SD) föreslås ett tillkännagivande om att förtydliga och utöka det statistiska underlaget för utbetalningar av ekonomiskt bistånd och om att regeringen bör återkomma till med ett förslag på hur detta ska åstadkommas. För att politiken lättare ska kunna analysera orsakerna till varför vissa människor blir beroende av ekonomiskt bistånd samt vilka grupper som är mest utsatta bör det statistiska underlaget förbättras, menar motionären. I motion 2018/19:2140 av (S) föreslår motionären ett tillkännagivande om ideellt skadestånd för brottsoffer som har försörjningsstöd. Motionären framför att om ett brottsoffer får försörjningsstöd räknas ett eventuellt skadestånd som inkomst, vilket kan leda till att en kommuns socialtjänst kan neka brottsoffret försörjningsstöd på grund av att personen fått ett ideellt skadestånd. Detta kan, menar motionären, inte anses vara rimligt då personen fått ersättningen för att den utsatts för en allvarlig kränkning. Enligt motionären bör regeringen överväga en ändring i samband med den pågående översynen av socialtjänstlagen. Gällande rätt och viss rättspraxis Enligt 2 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, svarar varje kommun för inom sitt område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Bestämmelser om ansvarsfördelningen mellan kommuner i fråga om stöd och hjälp enligt denna lag finns i 2 a kap. Enligt 2 a kap. 1 § SoL är det den kommun där den enskilde vistas som ansvarar för stöd och hjälp enligt 2 kap. 1 §. Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på något annat sätt har enligt 4 kap. 1 § första stycket SoL rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Enligt andra stycket samma bestämmelse gäller att den som inte kan försörja sig men som kan arbeta har rätt till försörjningsstöd enligt första stycket om han eller hon står till arbetsmarknadens förfogande. Om det finns godtagbara skäl har den enskilde enligt tredje stycket samma bestämmelse rätt till försörjningsstöd även om han eller hon inte står till arbetsmarknadens förfogande. Den enskilde ska genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet ska utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv. Enligt 4 kap. 1 b § ska av inkomsterna av anställning inte beaktas vid bedömningen av rätten till bistånd för den som har fått försörjningsstöd i följd (särskild beräkningsregel). Denna regel gäller . Försörjningsstöd lämnas enligt 4 kap. 3 § för skäliga kostnader för livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning och telefon boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring samt medlemskap i fackförening och arbetslöshetskassa. Skäliga kostnader enligt första stycket 1 ska i enlighet med vad regeringen närmare föreskriver beräknas enligt en för hela riket gällande norm (riksnorm) på grundval av officiella prisundersökningar av olika hushållstypers baskonsumtion. Om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl ska socialnämnden dock beräkna dessa kostnader till en högre nivå. Nämnden får också i ett enskilt fall beräkna kostnaderna till en lägre nivå, om det finns särskilda skäl för detta. får enligt 4 kap. 4 § begära att den som får försörjningsstöd ska delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet som nämnden har anvisat om den enskilde inte har kunnat erbjudas någon lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Den praktik eller kompetenshöjande verksamhet som avses ska syfta till att utveckla den enskildes möjligheter att försörja sig själv. Verksamheten ska stärka den enskildes möjligheter att komma in på arbetsmarknaden eller, där så är lämpligt, på en fortsatt utbildning. Den ska utformas med skälig hänsyn till den enskildes individuella önskemål och förutsättningar. Om den enskilde utan godtagbart skäl avböjer att delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet som anvisats får fortsatt försörjningsstöd vägras eller sättas ned (4 kap. 5 §). Detsamma gäller om han eller hon utan godtagbart skäl uteblir från praktiken eller den kompetenshöjande verksamheten.