bet · H601CU12 · 2019-04-24 00:00:00 — När det sedan gäller motionsförslaget om att bör få det övergripande uppföljnings- och samordningsansvaret i frågor som rör arkitektur och gestaltande livsmiljö, konstaterar utskottet att ett likalydande yrkande behandlades av det sammansatta civil- och kulturutskottet i samband med behandlingen av propositionen Politik för gestaltad livsmiljö. Utskottet avstyrkte förslaget och anförde att Arkdes är en naturlig samarbetspartner eftersom myndigheten har till uppgift att enligt sin instruktion (2015:1006) följa upp politikens genomslag på arkitektur-, form- och designområdet, vilket inbegriper att följa upp de mål som fastställer för arkitektur, form och design. Utskottet finner inget skäl att nu göra någon annan bedömning i frågan än den som det sammansatta civil- och kulturutskottet gjorde. Även motion 2018/19:642 (SD) yrkande 4 bör därför avslås. Utskottet ser heller ingen anledning att föreslå något initiativ från med anledning av motionsförslaget om ökade kostnader för obebyggd mark och avstyrker därför motion 2018/19:453 (SD) yrkande 1. Medborgarinflytande och vissa andra intressen vid fysisk planering Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om medborgarinflytande vid fysisk planering. Utskottet hänvisar till bl.a. gällande rätt. Jämför reservation 9 (SD), 10 (V) och 11 (L). I kommittémotion 2018/19:642 i m.fl. (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda hur de svenska medborgarna kan få ökat inflytande över den gemensamma offentliga miljön. Ett motsvarande yrkande framställs i kommittémotion 2018/19:1120 av m.fl. (SD) yrkande 26. Motionärerna anför att medborgares inflytande över den estetiska utformningen av offentliga miljön exempelvis kan stärkas genom införandet av ett estetiskt råd i kommunerna eller genom att närboende får rösta om förslag som kommunerna önskar genomföra. I kommittémotion 2018/19:1120 av m.fl. (SD) anförs att det kulturella och estetiska arvet bör värnas bl.a. genom att införa s.k. kulturell planering, vilket är en metod som fokuserar på medborgardialogen i samhällsplaneringen och skapar en social känsla och samhörighet för området (yrkande 23). Vidare bör allmänhetens uppfattning om nyskapande offentliga miljöer utredas (yrkande 25). Tillkännagivanden begärs i enlighet med det anförda. Momodou m.fl. (V) föreslår i kommittémotion 2018/19:2228 yrkande 5 ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda hur ett verkligt medborgarinflytande kan stärkas i kommunernas bostadsbyggande och stadsplaneringsarbete. m.fl. (L) begär i partimotion 2018/19:2596 yrkande 13 ett tillkännagivande om att inkludera brottsförebyggande frågor i PBL. Motionärerna anser att trygghetsfrågorna bör få en starkare ställning i stadsplaneringen. Momodou m.fl. (V) anför i kommittémotion 2018/19:2228 yrkande 3 att det är få kommuner som lever upp till de krav som ställs i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning och som arbetar aktivt med tillgänglighetsfrågor i samhällsplaneringen. Därför begär motionärerna ett tillkännagivande om att kommunerna bör åläggas att arbeta fram rutiner för hur tillgänglighet bör beaktas i arbetet med att ta fram detalj- och översiktsplaner. Vidare föreslår Momodou m.fl. (V) i kommittémotion 2018/19:2228 yrkande 4 ett tillkännagivande om att regeringen bör uppdra åt berörda myndigheter att utforma forskningsbaserade riktlinjer för kommuner och för en feministisk stadsplanering. Motionärerna anför att den fysiska planeringen i högre utsträckning tar hänsyn till mäns behov än till kvinnors behov. Därför bör jämställdhet i högre utsträckning vara en del av samhällsplaneringen. Medborgarinflytandet i samhällsplaneringen kan komma till uttryck i olika sammanhang och på olika sätt. I 3 kap. 8 § PBL anges att en kommun i ärenden som gäller översiktsplaner ska samråda med , berörda kommuner, regionplaneorgan och andra kommunala organ som har ansvar för regionalt tillväxtarbete och transport- och infrastrukturplanering. Kommunen ska även ge tillfälle att delta i samrådet för myndigheter, kommunens medlemmar, sammanslutningar och enskilda i övrigt som har ett väsentligt intresse av förslaget. Syftet med samrådet är att få fram ett så bra beslutsunderlag som möjligt och att ge möjlighet till insyn och påverkan. Under samrådet ska kommunen redovisa förslagets innebörd, skälen för förslaget, förslagets konsekvenser och det planeringsunderlag som har betydelse från nationell, regional, mellankommunal eller annan synpunkt. Utöver det formella samrådet får kommunen ha medborgardialog i samband med översiktlig fysisk planering. Dialogen kan gälla en ny översiktsplan eller ändring av en översiktsplan. Vid ett detaljplanesamråd ska kommunen bl.a. samråda med lantmäterimyndigheten, och berörda kommuner och andra kända sakägare som berörs, som t.ex. bostadsrättshavare, hyresgäster och boende (5 kap. 11 § PBL). Allmänt om medborgarinflytande vid fysisk planering arbetar kontinuerligt med att sprida kunskap och goda exempel när det gäller formerna för inflytande och insyn i planeringen. har exempelvis tagit fram Vägledning om medborgardialog för fysisk planering. Vägledningen syftar till att vara ett stöd för kommunala tjänstemän och politiker. Den innehåller tips och exempel på hur olika kommuner arbetar med medborgardialog innan det formella samrådet sker samt information om vad som gäller enligt lag. Den senaste uppdateringen gjordes . Brottsförebyggande arbete i planprocessen Enligt PBL ansvarar kommunerna för planläggningen av mark- och vattenområden. Planarbetet ska bidra till en ur social synpunkt god livsmiljö där bl.a. aspekter som trygghet och hälsa ingår. arbetar på olika sätt med att lyfta fram trygghetsaspekterna i den fysiska planeringen. Det kan bl.a. handla om hur parker, gångstråk och torg planeras. Myndigheten har även fördelat stöd till utemiljöer i bostadsområden med socioekonomiska utmaningar i syfte att på ett varaktigt sätt bidra till attraktiva, funktionella, jämställda och trygga utemiljöer. vägledning för medborgardialog berör bl.a. frågor om trygghet och brottsförebyggande åtgärder. fick vidare i uppdrag att ta fram och sprida en vägledning för brottsförebyggande och trygghetsskapande perspektiv och åtgärder i samhällsbyggnadsprocesser (N2018/04599/SPN). Uppdraget ska genomföras i samarbete med , länsstyrelserna och , , Delegationen mot segregation, Statens centrum för arkitektur och design, och Kommuner och Landsting. Andra relevanta aktörer ska bjudas in till dialog och samråd. Om behov finns ska vägledningen i den s.k. PBL-kunskapsbanken uppdateras. Uppdraget ska redovisas . (Brå) arbetar med ett utvecklingsprojekt om situationell prevention. Syftet med projektet är att sprida kunskap men även utveckla och ta fram ny kunskap om situationellt brottsförebyggande arbete. Projektet riktar sig till brottsförebyggande aktörer inom kommun och polis men även till andra aktörer såsom bostadsbolag, centrumägare och kommunernas stadsbyggnads- eller gatukontor. har haft i uppdrag av regeringen att ta fram en vägledning för kommunerna om hur funktionshindersperspektivet bör behandlas i översiktsplaner. Syftet med vägledningen är att stödja kommunerna och stärka kommunernas arbete med tillgänglighetsfrågor inom översiktsplaneringen. konstaterar i vägledningen att det är viktigt att tydliga mål för ökad tillgänglighet, användbarhet och delaktighet formuleras av kommunerna i översiktsplanerna för att funktionshinderperspektivet ska få större genomslag i efterföljande planering och andra beslut. I ovannämnda vägledning för medborgardialog berörs även hur kommuner kan arbeta för ökad tillgänglighet i översiktsplaneprocessen för personer med funktionshinder. anser att funktionshindersperspektivet bör finnas med under hela översiktsplaneprocessen och ingå i kommunens formulering av mål för den fysiska miljön. Målen i översiktsplanen kan konkretiseras i olika strategier. Vidtagna åtgärder bör lämpligen följas upp och utvärderas för att säkerställa att de gett önskad effekt. hålls enligt återkommande rundabordssamtal om feministisk stadsplanering. Deltagarna i samtalen består av ca 15 personer, både praktiker och forskare, som enligt har spetskompetens inom området. Rundabordssamtalen om feministisk stadsplanering syftar till att ta ett brett grepp om frågan om ojämlik maktfördelning med ett intersektionellt perspektiv. Målet med gruppens arbete är att ta fram kunskapsunderlag och komma med konkreta förslag på hur arbetet med feministisk stadsplanering kan utvecklas. De återkommande rundabordssamtalen hålls i samverkan med . deltar i regeringens utvecklingsprogram för jämställdhetsintegrering (JiU). I rapporten av en handlingsplan för jämställdhetsintegrering inom (2018:6) kartlägger och analyserar bl.a. myndighetens uppdrag att ge vägledning till kommuner och andra aktörer i deras arbete med planering, byggande och boende utifrån gällande bestämmelser. anger att en tillämpning av regelverken som är lika för alla oavsett kön är ett viktigt mål i syfte att bidra till att kvinnor och män har samma makt att påverka samhällsbyggandet i stort och sina egna liv. Utifrån de nationella målen för jämställdhetspolitiken arbetar även med att sprida kunskap och goda exempel om jämställd stadsplanering till kommunerna. har bl.a. delat ut stöd till utemiljöer som ska bidra till attraktiva, funktionella, jämställda och trygga miljöer. Motionsyrkanden om medborgarinflytande vid fysisk planering i allmänhet, feministisk stadsplanering och införandet av bestämmelser om brottsförebyggande arbete i den fysiska planeringen behandlades av utskottet (bet. 2017/18:CU16). Utskottet anförde då att det pågår ett omfattande arbete när det gäller frågor som berördes genom motionsyrkandena. Utskottet hänvisade bl.a. till regeringens arbete med att ta fram kunskapsunderlag om feministisk stadsplanering och att det pågick ett brottsförebyggande arbete om situationella brott. I nämnda betänkande behandlades även ett motionsyrkande om tillgänglighetsfrågor. Utskottet hänvisade till det då pågående arbetet med en vägledning för tillämpningen av funktionshindersperspektivet i översiktsplaneprocessen och avstyrkte motionsyrkandet. följde utskottets förslag. Utskottet konstaterar att medborgarinflytandet i samhällsplaneringen kommer till uttryck i olika sammanhang och på olika sätt. I PBL finns bestämmelser om att kommunen i planärenden ska samråda med en betydligt vidare krets än enbart sakägarna. Vidare noterar utskottet att bl.a. kontinuerligt arbetar med olika frågor som rör medborgardialog för fysisk planering. har t.ex. uppdaterat sin vägledning om hur nämnda frågor om kan hanteras av kommunerna. Vidare arbetar man inom och Brå med uppdrag som rör frågor om brottsförebyggande och trygghetsskapande perspektiv och åtgärder i samhällsplaneringen. arbetar även med frågor om jämställdhetsintegrering och tillgänglighet i planprocessen. Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte finns något skäl att här föreslå någon åtgärd från i de frågor som tas upp i motionerna. Motionsyrkandena avstyrks därför av utskottet. Klimatfrågor i planeringen och planering för gröna områden Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör klimatfrågor i planeringen och planering för gröna områden. Utskottet hänvisar till bl.a. gällande rätt och pågående arbete. Jämför reservation 12 (SD), 13 (V) och 14 (L). m.fl. (L) anför i partimotion 2018/19:2590 yrkande 28 att städer med grön infrastruktur har ett bättre lokalklimat än städer utan grönska. Sådana städer klarar häftiga skyfall bättre och har en större biologisk mångfald. Invånarna får också naturliga mötesplatser utomhus och närkontakt med det biologiska kretsloppet. Motionärerna anser att det därför är viktigt att en god stadsplanering beaktar behovet av grönytor och platser för lek, rekreation och spontanidrott. Motionärerna begär ett tillkännagivande om en samhällsplanering för en grön och hållbar boendemiljö. I kommittémotion 2018/19:2779 av m.fl. (MP) yrkande 26 begärs ett tillkännagivande om att stödet för grönare städer ska utvecklas så att det bidrar till att bibehålla och stärka ekosystemtjänster. Motionärerna föreslår även ett tillkännagivande om att kommunerna ska ha upprättat en plan för att arbeta med ekosystemtjänster i planeringen (yrkande 27). Motionärerna begär vidare ett tillkännagivande om att lagstiftningen ska anpassas så att den underlättar för kommuner att ställa krav på kompensation av grönstruktur när mark som exploaterats tas i anspråk för bebyggelse eller infrastruktur (yrkande 28). I kommittémotion 2018/19:2228 av Momodou m.fl. (V) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om behovet av en översyn av lämpliga styrmedel, inkluderande stadsmiljöavtalet och slopad traditionell parkeringsnorm, för att stimulera samhällsplaneringen genom ett minskat bilberoende. Motionärerna anför att biltrafiken inte bara leder till klimatförändringar utan även till lokala miljöproblem som t.ex. buller och avgaser. I kommittémotion 2018/19:2779 m.fl. (MP) yrkande 30 begärs ett tillkännagivande om att kostnaderna för parkeringsplatser ska belasta den som använder parkeringsplatsen och inte läggas på hyror, boendeavgifter eller det allmänna. Dessutom begärs ett tillkännagivande om att staten inte ska kräva att kommuner bygger parkeringsplatser i närheten av ny bebyggelse och att lagstiftningen ska ändras så att PBL inte enbart förutsätter mobilitet genom biltrafik (yrkande 31). m.fl. (SD) begär i kommittémotion 2018/19:1121 yrkande 10 ett tillkännagivande om återhållsamhet med kommunala subventioner av bostadsbyggande. Motionärerna anför att de är positiva till att kommuner stöder kollektivtrafik genom satsningar på cyklande. Stadsmiljöavtalen bör innehålla realistiska trafikåtgärder som förbättrar framkomligheten i städerna. I motion 2018/19:1483 av och (båda C) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att ska ta fram riktlinjer som bidrar till att cykeltrafik prioriteras när städerna utformas. Bakgrund och pågående arbete Vid användningen av mark- och vattenområden tas hänsyn till både allmänna och enskilda intressen (2 kap. 1 § PBL). får bara bebyggas om den är lämplig för det. Planläggning ska främja bl.a. en ändamålsenlig struktur och en estetiskt tilltalande utformning av bebyggelse, grönområden och kommunikationsleder. Den ska även främja en långsiktigt god hushållning med mark, vatten, energi och råvaror samt goda miljöförhållanden i övrigt (2 kap. 3 § PBL). och bebyggelse ska dessutom lokaliseras till mark som är lämpad bl.a. med hänsyn till människors säkerhet och hälsa och med beaktande av risken för olyckor, översvämning och erosion (2 kap. 5 § PBL). Vidare ska hänsyn tas till behovet av att det inom eller i nära anslutning till områden med sammanhållen bebyggelse finns bl.a. parker, grönområden och lämpliga platser för lek, motion och annan utevistelse (2 kap. 7 § PBL). De angivna intressena av hälsa och säkerhet ger stöd för en kommun att i en översiktsplan exempelvis översiktligt redovisa riskobjekt och områden som av olika skäl är olämpliga att bebygga enligt kommunens bedömning. Behovet av grönområden kan översiktligt redovisas i en översiktsplan och sedan närmare utvecklas i efterföljande planer och program. De enskilda riskerna, behov av grönområden eller parkeringstal m.m. kan sedan hanteras i detaljplanen som anger var byggnader ska placeras och hur de ska vara utformade för att passa områdets förutsättningar. Om det behövs kan kommunen i detaljplanen föreskriva om skyddsåtgärder för att motverka vissa risker som t.ex. olika störningar (4 kap. 12 § PBL). Detaljplanen kan även innehålla bestämmelser om t.ex. andelen grönytor. Vidare använder kommuner bl.a. begreppen grön struktur och grön infrastruktur i fysisk planering. Grön struktur används för att beskriva en kommuns eller en regions grönområden. Grön infrastruktur används för att beskriva hur ett logiskt funktionellt nätverk av livsmiljöer, strukturer, naturområden och anlagda element utformas, brukas och förvaltas på ett sätt som bevarar biologisk mångfald och främjar för samhället viktiga ekosystemtjänster i hela landet. I skrivelsen Strategi för levande städer – Politik för en hållbar stadsutveckling (skr. 2017/18:230) presenterade regeringen sin nya politik för en hållbar stadsutveckling. Strategin innehåller övergripande mål för hållbara städer och nya etappmål i miljömålssystemet tillsammans med prioriteringar och nya insatser med tyngdpunkt på miljömässigt hållbar stadsutveckling. Etappmålen för stadsgrönska är följande. • Etappmål om metod för stadsgrönska och ekosystemtjänster i miljöer: Kommunerna ska ha tillgång till en utvecklad metod för att ta till vara och integrera stadsgrönska och ekosystemtjänster i miljöer vid planering, byggande och förvaltning i städer och tätorter. • Etappmål om integrering av stadsgrönska och ekosystemtjänster i miljöer: En majoritet av kommunerna ska ta till vara och integrera stadsgrönska och ekosystemtjänster i miljöer vid planering, byggande och förvaltning i städer och tätorter. Etappmålen om stadsgrönska är enligt regeringens bedömning ett steg på vägen till att nå Generationsmålet och flera miljökvalitetsmål som är centrala för att säkra en biologisk mångfald och ekosystemtjänster i urban miljö. Enligt regeringen är det framför allt miljökvalitetsmålen God bebyggd miljö och Ett rikt växt- och djurliv som är relevanta för en hållbar stadsutveckling med fokus på stadsgrönska. I skrivelsen angav regeringen i frågan om insatser för hållbara transporter att stadsplanering ska styra mot hållbara stadsstrukturer med en effektiv markanvändning. Gång, cykling och kollektivtrafik ska främjas framför personbilstrafik och vara viktiga utgångspunkter för den framtida planeringen av städer. Nämnda transportsätt är enligt regeringen yteffektiva och kommer att bli alltmer nödvändiga för att undvika kapacitetsbrist och trängsel i städerna. Med en överflyttning av resor från personbil till gång, cykel och kollektivtrafik minskas resandets miljöpåverkan och klimatpåverkan. Det angavs också att bilen i stor utsträckning har utgjort en norm för städernas transportsystem och för var verksamheter och bostäder har lokaliserats. Framkomlighet och tillgänglighet med bil har varit en prioriterad utgångspunkt. som bilen har medfört fördelar för människors möjligheter till rörlighet har utvecklingen skapat stora problem. Gator, vägar, parkeringsplatser och spåranläggningar tar en betydande andel av städernas begränsade utrymme i anspråk. Infrastrukturen skapar barriäreffekter, splittrar städer och motverkar en sammanhållen och hållbar samhällsstruktur. På grund av miljöpåverkan och trafikstörningar i omgivningen begränsar infrastrukturens utformning användbarheten av stora områden. Regeringen anförde vidare att det är viktigt att transportinfrastrukturen planeras så att en fungerande grön infrastruktur som binder ihop stadens naturområden bibehålls. Det är också viktigt att bebyggelseutvecklingen planeras så att goda förutsättningar för hållbara transporter skapas. Skrivelsen lades till handlingarna av (bet. 2017/18:CU39, rskr. 2017/18:425, rskr. 2017/18:426). Stadsmiljöavtalen inrättades av regeringen . Dessa avtal fokuserar på att främja hållbara stadsmiljöer genom att skapa förutsättningar för att en större andel persontransporter i städer ska ske med kollektivtrafik eller cykeltrafik. Inom stadsmiljöavtalet kan kommuner och landsting söka ekonomiskt stöd för att främja hållbara stadsmiljöer. Åtgärderna ska leda till energieffektiva lösningar med låga utsläpp av växthusgaser och bidra till att uppfylla miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Regeringen har gett i uppdrag att redovisa hur medlen för stadsmiljöavtal har använts. Redovisningen ska avse beslutade stöd och förväntade resultat samt innehålla en beskrivning av hur arbetet med uppföljning och utvärdering av stadsmiljöavtalens effekter fortskrider. Vidare har regeringen i den ovannämnda skrivelsen Strategi för levande städer när det gäller stadsmiljöavtalen anfört att den förlängt och utökat satsningen på dessa avtal. Stadsmiljöavtalen ska inkludera insatser för hållbara godstransportlösningar i stadsmiljö. Detta omfattar bl.a. klimat- och miljöpåverkande insatser som samlastning och samordnad citylogistik. I regeringsförklaringen har regeringen bl.a. angett att stadsmiljöavtalen främjar lokala investeringar för global hållbarhet och att de ska utvecklas och effektiviseras. Regeringen beslutade om satsningen En nationell cykelstrategi för ökad och säker cykling – som bidrar till ett hållbart samhälle med hög livskvalitet i hela landet. Där anges att regeringen vill främja ett ökat och säkert cyklande och att den nationella strategin är en plattform för detta arbete. Strategin anger fem insatsområden: Lyft cykeltrafikens roll i samhällsplaneringen, öka fokus på grupper av cyklister, främja en mer funktionell och användarvänlig infrastruktur, främja en säker cykeltrafik samt utveckla statistik och forskning. Utifrån dessa insatsområden fokuserar strategin bl.a. på fler cykelvänliga kommuner, ökade kunskaper om olika grupper av cyklister, högre prioritet för cykeltrafik i samhällsplaneringen, fler demonstrationsprojekt, en mer funktionell och användarvänlig infrastruktur, anpassad drift och underhåll samt ökad fysisk aktivitet. I anslutning till strategin bereds nu ett antal uppdrag för ökad och säker cykling. Inom ramen för stadsmiljöavtalen kan exempelvis kommuner och landsting söka stöd för investeringar i anläggningar för cykeltrafik. I anslutning till strategin togs beslut om ett antal regeringsuppdrag för ökad och säker cykling. Uppdragen lämnades bl.a. till , och . Samtliga uppdrag har redovisats och pågår enligt uppgift från ett arbete med att se över slutsatser och rekommendationer från de olika cykeluppdragen. Planering av städers infrastruktur Utredningen för bostadsbyggande har i uppdrag att bl.a. stödja kommuner i planeringen av bostadsexploateringar där förutsättningarna är särskilt komplexa, underlätta för kommuner i arbetet med innovationer för hållbar stadsutveckling, bilda och driva ett nätverk för kommuner som bygger nya stadsdelar och städer, fortsätta arbetet med uppdraget att samordna större samlade exploateringar med hållbart byggande samt analysera för- och nackdelar med att införa en möjlighet till krav på transportplaner i detaljplaneringen för nyetablering av bostäder. Syftet med utredningen är att underlätta kommunernas planeringsprocesser för att få till stånd ett ökat och hållbart bostadsbyggande. lämnade utredningen delbetänkandet Bebyggelse-och transportplanering för hållbar stadsutveckling (SOU 2019:17). I betänkandet redovisas de delar av uppdraget som avsåg en analys av för- och nackdelar med en lagstadgad rätt för kommuner att införa krav på transportplaner i detaljplanering för nyetablering av bostäder enligt PBL. Utredningen anför bl.a. att den anser att fördelarna med en sådan lagstadgad rätt för nämnda krav överväger de nackdelar som finns. Enligt utredningens bedömning är följande fördelar de viktigaste. • att planer och åtgärder för samordning av bebyggelse och transporter kan främja en likvärdig och transporteffektiv tillgänglighet för olika trafikslag i bebyggelseområden • att planer och åtgärder för samordning av bebyggelse och transporter kan bidra till bättre effektivitet i samverkan mellan olika planeringsnivåer (lokal, regional och nationell nivå) när det gäller transporter och bebyggelseutveckling. Enligt utredningens bedömning bör det göras ändringar i PBL som bl.a. främjar likvärdig tillgång för olika trafikslag och som stärker översiktsplanernas strategiska betydelse när det gäller transportsystemets koppling till regional och nationell sektorplanering. Utredningen anför att kraven på transportplaner bör ställas på kommuner och att det inte är lämpligt att införa en bestämmelse i PBL om kommuners rätt att ställa krav på byggaktörer. En ytterligare delredovisning ska göras . Uppdraget ska slutredovisas .