bet · H601CU6 · 2019-02-27 00:00:00 — Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden som behandlas i betänkandet, främst med hänvisning till pågående utredningar och arbeten. Motionsyrkandena handlar bl.a. om distansutmätning, avlägsnande av otillåtna bosättningar, skuldsanering och budget- och skuldrådgivning, företagsrekonstruktion samt skärpt kontroll vid konkursansökan. I betänkandet finns nio reservationer (M, C, KD, L) och två särskilda yttranden (SD, L). Ett trettiotal yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /19. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Fordonsrelaterade skulder och fordonsmålvakter Avlägsnande av otillåtna bosättningar Skuldsanering och budget- och skuldrådgivning Skärpt kontroll vid konkursansökan Beräkning av förbehållsbeloppet vid löneutmätning 1.Distansutmätning, punkt 7 (M) 2.Avlägsnande av otillåtna bosättningar, punkt 9 (KD) 3.Betalningsplanens längd vid skuldsanering, punkt 10 (M, C, KD, L) 4.Skuldsanering och budget- och skuldrådgivning i övrigt, punkt 11 (M) 5.Skuldsanering och budget- och skuldrådgivning i övrigt, punkt 11 (C, L) 6.Skuldsanering och budget- och skuldrådgivning i övrigt, punkt 11 (KD) 7.Företagsrekonstruktion, punkt 12 (M) 8.Skärpt kontroll vid konkursansökan, punkt 13 (KD) 9.Beräkning av förbehållsbeloppet vid löneutmätning, punkt 15 (KD) 1.Fordonsrelaterade skulder och fordonsmålvakter, punkt 6 (SD) 2.Fordonsrelaterade skulder och fordonsmålvakter, punkt 6 (L) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /19 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2018/19:713 av (S) och 2018/19:1133 av (M). 2018/19:1585 av (M). 2018/19:1100 av m.fl. (S) yrkande 1. 2018/19:190 av (SD). 2018/19:1058 av m.fl. (S). Fordonsrelaterade skulder och fordonsmålvakter 2018/19:304 av (SD), 2018/19:590 av (M), 2018/19:949 av (S), 2018/19:1121 av m.fl. (SD) yrkande 27, 2018/19:1759 av (M) yrkandena 1 och 2, 2018/19:1775 av m.fl. (S), 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkandena 15 och 16 samt 2018/19:2765 av (KD) yrkandena 1 och 6. 2018/19:1352 av (M) och 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 20. Reservation 1 (M) 2018/19:191 av (SD). Avlägsnande av otillåtna bosättningar 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkandena 61–63. Reservation 2 (KD) Betalningsplanens längd vid skuldsanering 2018/19:2830 av m.fl. (M) yrkande 3 i denna del, 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 7 i denna del och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 56. Reservation 3 (M, C, KD, L) Skuldsanering och budget- och skuldrådgivning i övrigt 2018/19:337 av (SD) yrkande 4, 2018/19:2830 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 3 i denna del, 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 7 i denna del och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 55. Reservation 4 (M) Reservation 5 (C, L) Reservation 6 (KD) 2018/19:2829 av m.fl. (M) yrkande 3. Reservation 7 (M) Skärpt kontroll vid konkursansökan 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 57. Reservation 8 (KD) 2018/19:754 av och (båda S). Beräkning av förbehållsbeloppet vid löneutmätning 2018/19:2997 av m.fl. (KD) yrkande 47. Reservation 9 (KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), (KD), (S), (M), (S), (SD), (S), (C), (M), (SD), (S), (SD), (M), (S), (M), (V) och (L). I betänkandet behandlar utskottet ett trettiotal motionsyrkanden från allmänna motionstiden /19 i olika ersättnings-, insolvens- och utsökningsrättsliga frågor. Motionsyrkandena handlar bl.a. om distansutmätning, avlägsnande av otillåtna bosättningar, skuldsanering och budget- och skuldrådgivning, företagsrekonstruktion samt skärpt kontroll vid konkursansökan. Förslagen i motionerna finns i bilagan. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om obligatorisk hemförsäkring. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion 2018/19:713 föreslår (S) ett tillkännagivande om att regeringen bör se över möjligheten att införa en obligatorisk hemförsäkring för dem som bor i den s.k. allmännyttan. I motion 2018/19:1133 föreslår (M) ett liknande tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av möjligheten att införa en obligatorisk hemförsäkring för boende i flerfamiljshus. En hemförsäkring är en kombinerad försäkring som omfattar egendomsskydd, rättsskydd, överfallsskydd, ansvarsskydd (skadeståndsskydd) och reseskydd. En hemförsäkring kan tecknas individuellt eller som gruppförsäkring. Det finns ingen skyldighet att teckna en hemförsäkring. ställer dock hyresvärdar krav på hemförsäkring för att en hyresgäst ska få hyra en lägenhet. I många fackförbundsmedlemskap ingår en kollektiv hemförsäkring. Vidare erbjuder vissa bostadsföretag sina hyresgäster att teckna hemförsäkring som gruppförsäkring. I praktiken omfattas nästan alla som bor i av en hemförsäkring. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om obligatorisk hemförsäkring vid ett stort antal tillfällen, (bet. 2017/18:CU17). Utskottet hänvisade då till sitt ställningstagande i betänkande 2016/17:CU7. Där betonade utskottet, på samma sätt som tidigare, vikten av att så många som möjligt har en hemförsäkring som skyddar mot oförutsedda utgifter för skador, t.ex. till följd av brand, läckage eller inbrott i bostaden. Trots att det är önskvärt att alla och envar har ett så pass bra ekonomiskt skydd som en hemförsäkring erbjuder ansåg utskottet att det inte borde införas något krav på obligatorisk hemförsäkring. I första hand måste det nämligen vara upp till var och en att själv avgöra om och i vilken utsträckning han eller hon vill skaffa sig försäkringsskydd i olika avseenden. Utskottet konstaterade att även bostadsutskottet tidigare gjort liknande bedömningar när det gäller motionsyrkanden om obligatorisk hemförsäkring för boende (bet. 2001/02:BoU13 och 2004/05:BoU2). Därmed avstyrkte utskottet motionerna. följde utskottets förslag. Utskottet har inte någon annan uppfattning än den som tidigare gett uttryck för, och motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om obligatorisk reseförsäkring. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion 2018/19:1585 föreslår (M) ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av möjligheten att införa en obligatorisk reseförsäkring som täcker kostnader för sjuktransporter. Reseförsäkringar är inte obligatoriska i . I alla hemförsäkringar ingår emellertid ett reseskydd som normalt gäller . Reseskyddet täcker de viktigaste skadehändelser som kan inträffa på en resa, t.ex. sjukvårdskostnader vid akut sjukdom eller olycksfall och sjuktransport hem om det skulle bli nödvändigt. uppger på sin webbplats att nästan alla som bor i omfattas av en hemförsäkring. De allra flesta svenskar som reser utomlands har därför ett reseskydd genom sin hemförsäkring. En resenär som ska vara borta än kan komplettera hemförsäkringens reseskydd genom att köpa antingen ett tillägg av sitt hemförsäkringsbolag eller ett fristående tillägg från ett separat reseförsäkringsbolag. Det allmännas skyldigheter gentemot resenärer Det allmänna ska genom utlandsmyndigheterna i första hand bistå nödställda svenskar i utlandet genom hjälp till självhjälp. Om självhjälp inte är möjlig aktualiseras lagen (2003:491) om konsulärt ekonomiskt bistånd. Dess huvudsyfte är att göra det möjligt för de personer som omfattas av lagen att återvända till efter en tillfällig utlandsvistelse, men där detta försvårats på grund av t.ex. ett rån eller sjukdomsfall och personen saknar medel för sin hemresa eller för sjukvård. Det konsulära ekonomiska biståndet kan beskrivas som ett lån från staten i en nödsituation, och lånet lämnas endast om inga andra möjligheter finns. Statens ansvar i detta sammanhang är således att vara en sista utväg för att få hjälp. Eftersom lånet normalt ska betalas tillbaka vilar det ekonomiska ansvaret fortfarande på den enskilda individen. Vid kris- eller katastrofsituationer utomlands som kräver insatser som går utöver det vanliga konsulära biståndet aktualiseras lagen (2010:813) om konsulära katastrofinsatser. Lagens utgångspunkt är att den enskilde har ett grundläggande ansvar vid vistelser utomlands. Statens ansvar är sekundärt och kompletterar övriga aktörers insatser. Dessa aktörer kan exempelvis vara reseföretag, försäkringsbolag och det drabbade landet. Beslut om en konsulär katastrofinsats fattas av regeringen. Den enskilde blir ersättningsskyldig till staten för sådana kostnader som direkt kommer honom eller henne till godo och som bör kunna täckas av en eventuell reseförsäkring. Frågan om obligatorisk reseförsäkring behandlades i propositionen till lag om konsulärt ekonomiskt bistånd (prop. 2002/03:69 s. 30). Regeringen gjorde där bedömningen att en obligatorisk reseförsäkring inte var en lämplig lösning för att förbättra försäkringsskyddet för resenärer. Regeringen anförde bl.a. att en sådan försäkring skulle kräva uppbyggandet av en dyrbar administration och att alla resenärer, t.ex. de som reser med bil, ändå inte skulle omfattas. Det var därför mer ändamålsenligt att i första hand pröva andra vägar för att minimera antalet oförsäkrade resenärer. Ökade ansträngningar för att genom information påverka beteendet i fråga om försäkringsskyddet, framför allt i de grupper som ofta reser oförsäkrade, var ett sådant sätt. Vad som anfördes i propositionen om försäkringsskyddet för resenärer ledde inte till några synpunkter från sida (bet. 2002/03:JuU16, rskr. 2002/03:209). I en expertrapport års katastrofkommission i SOU 2005:104 och – granskning och förslag (s. 369) uttalades att det förmodligen inte skulle vara lämpligt att kräva att alla resenärer tecknade en obligatorisk reseförsäkring, men att en intensifierad kampanj borde dras igång för att få praktiskt taget alla att ha sådana försäkringar. För att understödja detta skulle resebolagen t.ex. kunna ge rabatter till dem som har försäkringar. Frågan om obligatorisk reseförsäkring berördes också i propositionen till lag om konsulära katastrofinsatser (prop. 2009/10:98 s. 37). Regeringen anförde där, med hänvisning till bl.a. proposition 2002/03:69, att ett införande av en obligatorisk reseförsäkring inte tidigare ansetts vara en lämplig åtgärd dels eftersom en sådan försäkring skulle kräva uppbyggandet av en dyrbar administration, dels eftersom flera resenärer, t.ex. de som reser med bil, ändå inte skulle omfattas. Därtill kom att en stor andel av dem som reser redan har någon form av frivillig reseförsäkring. Regeringen fann inte anledning att göra någon annan bedömning än vad som tidigare hade gjorts i frågan. Vad som anfördes i propositionen om försäkringsskyddet för resenärer ledde inte till några synpunkter från sida (bet. 2009/10:UU20, rskr. 2009/10:250). Utskottet har också behandlat motionsyrkanden motsvarande det som är aktuellt, (bet. 2017/18:CU17). Utskottet hänvisade då till sitt ställningstagande i betänkande 2016/17:CU7. Där betonade utskottet vikten av att den som befinner sig på resa har ett fullgott försäkringsskydd. Trots önskvärdheten av att alla och envar har ett så bra ekonomiskt skydd som en reseförsäkring erbjuder ansåg utskottet att det inte gärna kunde komma i fråga att införa något krav på obligatorisk reseförsäkring. I första hand måste det vara upp till var och en att själv avgöra om och i vilken utsträckning han eller hon vill skaffa sig försäkringsskydd i olika avseenden. Därtill kom att de flesta svenskar som reser utomlands har någon form av frivillig reseförsäkring. Vidare torde det enligt utskottet vara tveksamt om det ens är möjligt att bevaka att en ordning med obligatorisk reseförsäkring följs. Motionsyrkandet avstyrktes därför. följde utskottets förslag. Utskottet har inte någon annan uppfattning än den som tidigare gett uttryck för, och motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om trafikskadeersättning. Utskottet hänvisar till pågående arbete. I motion 2018/19:1100 av m.fl. (S) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ för en mer rättssäker trafikförsäkring. Enligt motionärerna kritiseras trafikförsäkringen av skadelidande och deras anhöriga. Kritiken handlar bl.a. om att skadelidande anser sig bli misstrodda av försäkringsbolagen och inte får den ersättning som de tycker sig ha rätt till, om att de medicinska rådgivarnas opartiskhet kan ifrågasättas samt om långa handläggningstider och bristfällig information. Även hanteringen i ifrågasätts, eftersom försäkringsbolagens och deras medicinska rådgivares inflytande anses vara för stort. Den som skadas i en trafikolycka kan få ersättning ur det egna fordonets trafikförsäkring, s.k. trafikskadeersättning. Trafikförsäkringen är en försäkring som skiljer sig från övriga privata försäkringar genom att den är obligatorisk för den som har ett trafikförsäkringspliktigt fordon. Trafikskadeersättning beräknas enligt trafikskadelagen (1975:1410). Vidare finns för själva skaderegleringen bestämmelser i försäkringsavtalslagen (2005:104). Enligt 7 kap. 1 § försäkringsavtalslagen ska sålunda ett försäkringsbolag som fått underrättelse om ett försäkringsfall utan uppskov vidta de åtgärder som behövs för att skadan ska kunna regleras. Skaderegleringen ska ske skyndsamt med beaktande av den försäkrades och andra skadelidandes behöriga intressen. Försäkringsersättning som inte avser periodiska utbetalningar ska betalas senast efter det att den ersättningsberättigade har anmält försäkringsfallet och lagt fram den utredning som skäligen kan begäras för att fastställa betalningsskyldigheten. Försäkringsbolaget ska betala dröjsmålsränta om betalning inte görs . Om den som gör anspråk på försäkringsersättning uppenbarligen har rätt till åtminstone ett visst belopp, ska detta belopp genast betalas ut i avräkning på den slutliga ersättningen. Försäkringsbolaget ska vidare enligt 2 kap. 7 § försäkringsavtalslagen vid skaderegleringen lämna information om bl.a. möjligheter att få en tvist om ersättningen prövad och om preskriptionsrisk. bevakar att försäkringsbolagens verksamhet bedrivs enligt s.k. god försäkringsstandard. Enligt 6 § trafikförsäkringsförordningen (1976:359) ska samtliga försäkrings-givare som driver trafikförsäkringsverksamhet i tillsammans med upprätthålla och bekosta en skadereglerings-nämnd, vars reglemente godkänns av regeringen. är den skaderegleringsnämnd som avses i förordningen. Enligt gällande reglemente har till uppgift att verka för en enhetlig och skälig personskadereglering inom trafikförsäkringen. Nämnden lämnar utom rättegång rådgivande yttranden på begäran av en skadad eller efterlevande i en tvistig fråga om ersättning för personskada från trafikförsäkringen, dvs. om den enskilde är missnöjd med försäkringsbolagets beslut i en särskild fråga. Sådana yttranden lämnas också på begäran av trafikförsäkringsföretag eller i viktigare ersättningsfrågor. I ärenden där inkomstförlust eller medicinsk invaliditet överskrider vissa beloppsgränser eller procentsatser är det obligatoriskt med en prövning i nämnden innan försäkringsföretaget fattar beslut. I de obligatoriska ärendena upprättar försäkringsföretaget en nämndpromemoria inför prövningen i nämnden med en redogörelse för omständigheterna i ärendet och den preliminära bedömning som företaget har gjort. Promemorian delges den skadelidande för kännedom och för eventuella kommentarer. Nämnden lämnar även yttranden till domstolar eller andra myndigheter i frågor som rör ersättning för personskada. En annan uppgift för nämnden är att fastställa ersättningstabeller och riktlinjer för olika delar av den ideella ersättningen, tabeller som allmänt accepterats på andra håll, också av domstolarna. Nämnden ska bestå av högst 70 ledamöter. Ordföranden förordnas av regeringen och vice ordförandena av . Samtliga nu nämnda ska vara lagkunniga. Vidare finns representanter för konsumenterna (lekmannaledamöter), vilka ska ha ingående kunskaper om och stor erfarenhet inom områden som berör arbetsmarknad, pensioner och socialförsäkringar. De förordnas av på förslag av vissa arbetsmarknads-organisationer. Slutligen finns representanter för försäkringsföretagen (bolagsledamöter), vilka ska ha ingående kunskaper om och stor erfarenhet av reglering av personskador. De förordnas av på förslag av . En bolagsledamot får inte delta i behandlingen av en fråga som rör det försäkringsföretag där han eller hon är anställd. Nämnden fattar beslut i en sammansättning av två av de lagkunniga ledamöterna, två lekmannaledamöter och två bolagsledamöter. I ärenden av enklare beskaffenhet kan sammansättningen bestå av en ledamot ur respektive kategori. Vidare avgörs frågor av principiell betydelse av ett råd bestående av ordföranden, fyra vice ordförande, fem lekmannaledamöter och fem bolags-ledamöter. Rådet avgör dock inte enskilda ärenden. Nämnden har tillgång till läkare med specialistkompetens som är helt fristående från försäkringsbolagen. Om det finns skäl för det kan nämnden begära att en sådan läkare uttalar sig i de medicinska frågorna. är godkänd av Kammarkollegiet som tvistlösning vid konsumenttvister, vilket innebär att nämnden anses uppfylla uppställda krav på bl.a. sakkunskap, oberoende, opartiskhet, öppenhet, effektivitet och rättvisa förfaranderegler. Om den skadelidande inte är nöjd med försäkringsbolagets beslut efter nämndens yttrande, kan han eller hon väcka talan mot bolaget i allmän domstol. om skadereglering vid personskada Regeringen beslutade att ge i uppdrag att kartlägga och analysera försäkringsbolagens processer och rutiner när det gäller personskadade, internt och i nämnder, för att klargöra om god försäkringsstandard i fråga om skadereglering upprätthålls. Hanteringen av de trafikskadade skulle särskilt belysas. redovisade sitt uppdrag i rapporten vid personskada (dnr 17-540). konstaterar där att utgången i personskadeärenden kan ha stora konsekvenser för skadelidande och att en del skadelidande saknar tilltro till skaderegleringen i försäkringsföretagen. till alla förekommande personskador är det ändå ett förhållandevis litet antal klagomål på skaderegleringen. har inte funnit anledning att i rapporten särredovisa skadereglering av trafikskador, eftersom den skaderegleringen i huvudsak överensstämmer med övrig personskadereglering. har vid sin kartläggning och analys sammanfattningsvis funnit att handläggningen av personskador i stort sett fungerar väl, men att det finns vissa förbättringar att göra. kommer därför i den löpande tillsynen och genom dialog att följa upp skaderegleringsprocessen med försäkringsföretagen. Detta kommer enligt myndigheten att bidra till att innebörden av begreppet god försäkringsstandard fortsätter att utvecklas. Förutom den tillsyn över personskaderegleringsprocessen som utövar bedömer myndigheten att det behövs en särskild tillsyn över den medicinska rådgivning som läkare utför åt försäkringsföretagen. Syftet är att säkerställa en hög kvalitet och ett ökat förtroende i den delen. föreslår därför att det tillsätts en utredning med uppdrag att närmare utreda var och hur en sådan tillsyn ska inrättas med hänsyn till att det krävs medicinsk kompetens och möjligheter att ingripa för att utöva tillsynen. Vid sidan av behovet av en särskild tillsyn över den medicinska rådgivningen anser att följande åtgärder är påkallade: • Prövningsnämnderna måste överväga vilka intressekonflikter som kan uppstå och genom sin sammansättning säkerställa konsumentinflytandet. Det är även viktigt att nämnderna säkerställer att de har tillräcklig tillgång till medicinsk kompetens för att kunna avgöra sina ärenden. När det gäller konstaterar att de ledamöter som ska representera konsumentintresset utses efter förslag av olika fackliga organisationer. För att ge skadelidande bättre förutsättningar anser att konsumentintresset kan stärkas genom att även andra lämpliga organisationer får möjlighet att föreslå ledamöter till nämnden, vilket dock förutsätter att dessa ledamöter har den kunskap som krävs. Vidare konstaterar att har flest ärenden av samtliga prövningsnämnder men trots det bara anlitar två medicinska rådgivare för sina bedömningar. En förklaring till det låga antalet medicinska rådgivare i är svårigheten att få tag i läkare med rätt kompetens. De medicinska rådgivare som är knutna till är professorer och får inte tidigare ha varit anlitade av försäkringsföretag. bedömer att en ökning av antalet medicinska rådgivare borde leda till minskad sårbarhet för nämnden och kortare handläggningstider för de ärenden som behöver en sådan rådgivares utlåtande. För att öka urvalet bland medicinska rådgivare skulle exempelvis en bestämd karenstid kunna införas för att möjliggöra för läkare som skulle vilja byta uppdragsgivare. • Försäkringsföretagen bör säkerställa att de har systemstöd som är anpassade till verksamheten för att uppnå en effektiv och rättssäker skadereglering. • Försäkringsföretagen bör säkerställa att skadeärenden är ordentligt utredda. Så kallad direktskadereglering och s.k. tjänstemannabedömningar bör inte förenklas för långt. • Försäkringsföretagen bör aktivt och kontinuerligt arbeta med att utveckla den individuella informationen till och dialogen med skadelidande. Där ingår att företagen lämnar tydlig och förståelig information genom hela skaderegleringsprocessen samt att materiella beslut meddelas skriftligt och motiveras. Vidare behöver beräkningar förklaras. • Försäkringsföretagen bör regelbundet kvalitetssäkra hela skaderegleringsprocessen, oavsett om skaderegleringen sker i egen regi eller i utlagd verksamhet. För detta krävs dokumenterade processer och rutiner samt uppföljning av dessa. För att säkerställa att nödvändiga åtgärder vidtas enligt punkterna ovan kommer att föra en dialog med försäkringsbranschen. Regeringen beslutade att ge ett nytt uppdrag i fråga om skadereglering vid personskada (Fi2017/04750/FPM, delvis, och Fi2018/01184/FPM). Enligt uppdraget ska redovisa vidtagna åtgärder med anledning av sin rapport om skadereglering vid personskada. Redovisningen ska innehålla en redogörelse för de uppföljande aktiviteter som vidtagits av , resultatet av dessa och vilka fortsatta insatser som planeras. Uppdraget ska redovisas till . Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat liknande motionsyrkanden om prövningen av ersättning för trafikskador, (bet. 2017/18:CU17). Utskottet hänvisade då till sitt ställningstagande i betänkande 2016/17:CU7. Där avstyrkte utskottet motionsyrkandena bl.a. med hänvisning till pågående arbete och till de regler m.m. som gäller för verksamhet. följde utskottets förslag. Som framgår ovan har i sin rapport vid personskada sammanfattningsvis funnit att handläggningen av personskador, inklusive trafikskador, i stort sett fungerar väl men att det finns vissa förbättringar att göra. kommer därför i den löpande tillsynen och genom dialog med försäkringsföretagen att följa upp skaderegleringsprocessen. har också med anledning av sin rapport fått ett nytt regeringsuppdrag att redovisa vilka uppföljande aktiviteter som har vidtagits, resultatet av dessa och vilka fortsatta insatser som planeras. Uppdraget ska redovisas . Utskottet anser mot bakgrund av det pågående arbetet att det inte finns skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om fullvärdesförsäkringsvillkor. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande. I motion 2018/19:190 föreslår (SD) ett tillkännagivande till regeringen om att utreda huruvida lagstiftningen bör ändras för att underlätta för enskilda försäkringstagare att förstå villkoren för fullvärdesförsäkringar. Motionären menar att det kan vara svårt att tolka vad som är en fullvärdesförsäkring och inte, vilket kan ställa till problem för en privat fastighetsägare vid en totalskada av hans eller hennes egendom. Med fullvärdesförsäkring avses en försäkring som gäller utan någon beloppsbegränsning. Motsatsen är en s.k. försäkring på första risk eller beloppsförsäkring, där det finns ett tak för hur mycket försäkringsbolaget kan behöva betala.