bet · H601JuU11 · 2019-04-05 00:00:00 — Även forskare som genomför djurförsök utsätts för brott av djurrättsaktivister, trots att dessa djurförsök genomförs först efter en noggrann kontroll från samhället via de djurförsöksetiska nämnder som godkänner försöken. Utöver de ekonomiska skadorna riskerar dessa angrepp även att försena angelägen forskning om olika allvarliga sjukdomar. Rättsväsendet borde enligt utskottets mening prioritera arbetet mot denna brottslighet i betydligt högre grad än vad som görs samt överväga vilka möjligheter som finns att erbjuda ett bättre skydd för dem som utsätts för hot, skadegörelse och annan typ av brottslighet av djurrättsaktivister. Utskottet föreslog därför, med tillstyrkande av vissa motioner, ett tillkännagivande till regeringen om att arbetet mot brott som begås av djurrättsaktivister ska prioriteras. Utskottet var däremot inte berett att ställa sig bakom vad som anfördes i ett motionsyrkande om en översyn av demonstrationsfriheten, och motionen avstyrktes i denna del. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:77). I betänkande 2014/15:JuU14 (s. 68) behandlade utskottet en motion om att överväga en översyn av tillämpningen av straffskalan för brott mot viss näringsverksamhet såsom pälsfarmar. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Även i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 73 f.) behandlades motioner om djurrättsaktivism. Utskottet noterade att tillkännagivandet från om att prioritera arbetet med brott som begås av djurrättsaktivister bereddes i . När det gäller frågan om att överväga straffskärpningar för brott relaterade till djurrättsaktivism och att se över lagstiftningen i andra avseenden vidhöll utskottet sin inställning och avstyrkte motionerna. följde utskottet (rskr. 2015/16:196). I betänkande 2017/18:KU21 (s. 20 f.) redogörs för justitieutskottets yttrande (yttr. 2017/18:JuU6y) om en riksdagsskrivelse som har redovisats som slutbehandlad. Utskottet ansåg, till skillnad från regeringen, att de åtgärder som vidtagits inte var tillräckliga för att tillkännagivandet ska anses vara slutbehandlat. Tillkännagivandet om att brott som begås av djurrättsaktivister ska prioriteras (rskr. 2014/15:77 punkt 22) redovisas som slutbehandlat mot bakgrund av att har inhämtat och sammanställt information från om dessa brott och på grund av den löpande avrapporteringen mellan inrikesministerns statssekreterare och rikspolischefen respektive säkerhetspolischefen. Enligt utskottet kan dessa åtgärder dock inte anses innebära att arbetet mot sådana brott prioriteras. Utskottet delade således inte regeringens bedömning utan ansåg att det behövs en tydligare redovisning av vilka åtgärder regeringen vidtagit för att prioritera arbetet mot brott som begås av djurrättsaktivister innan ärendet kan anses vara slutbehandlat. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:325). Tillkännagivandet står därför fortfarande som öppet. Näringsidkare måste kunna bedriva sin verksamhet utan att riskera att utsättas för ofredande, hot, skadegörelse eller andra brottsliga handlingar. Utskottet noterar att tillkännagivandet från om att prioritera arbetet med brott som begås av djurrättsaktivister åter bereds i . Vad gäller frågan om att överväga straffskärpningar för brott relaterade till djurrättsaktivism och att se över lagstiftningen i andra avseenden vidhåller utskottet, som konstaterar att regeringen enligt justitie- och migrationsminister är beredd att se över bestämmelsen om olaga intrång, den inställning som utskottet meddelat i tidigare betänkanden. Motionerna 2018/19:82 (SD) yrkande 2, 2018/19:2706 (C), 2018/19:847 av (M) yrkande 2, 2018/19:893 (M) yrkande 1, 2018/19:2425 (C) yrkande 69 och 2018/19:2481 (C) yrkandena 1 och 2 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att skärpa straffet för brott mot griftefrid. I motion 2018/19:2640 av (M) begärs att straffet för brott mot griftefrid ska höjas. Enligt 16 kap. 10 § döms den som obehörigen flyttar, skadar eller skymfligen behandlar lik eller avlidens aska, öppnar grav eller annars gör skada eller ofog på kista, urna, grav eller annat de dödas vilorum eller på gravvård för brott mot griftefrid till böter eller fängelse i högst . Genom en lagändring som trädde i kraft höjdes straffmaximum för brott mot griftefrid från sex månaders fängelse till fängelse . I den proposition som föregick lagändringen (prop. 1992/93:141 s. 43 f.) anfördes att bestämmelsen tar sikte på ett allmänt omfattat intresse av att avlidna behandlas pietetsfullt, dvs. med tillbörlig respekt och vördnad. Denna hänsyn gäller såväl den döda kroppen eller askan efter kremering som kista, urna och gravvård. Departementschefen konstaterade att frågan om straffvärdet för vissa brott mot griftefrid har uppmärksammats i flera sammanhang. Vad som särskilt åsyftades var vissa fall av likskändning. Erfarenheten gav vid handen att det kunde förekomma fall av t.ex. styckning där straffvärdet var så högt att den dåvarande straffskalan inte räckte till. När det sedan gällde straffskärpningens storlek konstaterade regeringen att i sitt slutbetänkande Kroppen efter döden (SOU 1992:16 s. 304 f.) hade föreslagit att det skulle införas en särskild straffskala för grovt brott med ett maximum om fängelse . Departementschefen var emellertid inte då beredd att ställa sig bakom ett så pass långtgående förslag utan ansåg att beredningen av utredningens betänkande först borde avvaktas. Hon föreslog därför att straffmaximum skulle vara fängelse . Regeringen tog sedermera upp förslag i proposition 1994/95:148 (s. 71) och gjorde då bedömningen att det inte fanns behov av att ytterligare höja straffmaximum. Utskottet anser att det inte finns någon anledning att nu ta initiativ till att höja straffet för brott mot griftefrid och avstyrker därmed motion 2018/19:2640 (M). Utskottets förslag i korthet avstyrker motionsyrkanden om att flytta brottet barnpornografibrott från 16 kap. till 6 kap. och om att ändra brottsbeteckningen till dokumenterade sexuella övergrepp på barn. Jämför reservation 22 (C, KD). I kommittémotion 2018/19:2469 av m.fl. (KD) yrkande 5 begärs att barnpornografibrottet ska flyttas till 6 kap. om sexualbrott och att brottet ska benämnas dokumenterade sexuella övergrepp på barn. Ett liknande förslag framförs i kommittémotion 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 25. Brott enligt 16 kap. anses systematiskt som brott mot staten och brott enligt 6 kap. som brott mot person. Enligt 16 kap. 10 a § döms den för barnpornografibrott som skildrar barn i pornografisk bild sprider, överlåter, upplåter, förevisar eller på annat sätt gör en sådan bild av barn tillgänglig för någon annan förvärvar eller bjuder ut en sådan bild av barn förmedlar kontakter mellan köpare och säljare av sådana bilder av barn eller vidtar någon annan liknande åtgärd som syftar till att främja handel med sådana bilder eller innehar en sådan bild av barn eller betraktar en sådan bild som han eller hon berett sig tillgång till. Straffet är fängelse i högst . Är brottet att anse som ringa döms till böter eller fängelse . Med barn avses en person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som är . Är pubertetsutvecklingen fullbordad, ska ansvar för gärning enligt punkterna 2−5 här ovan dömas ut bara om det av bilden och omständigheterna kring den framgår att den avbildade personen är . Är brottet att anse som grovt, döms för grovt barnpornografibrott till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det har begåtts yrkesmässigt eller i vinstsyfte, utgjort ett led i brottslig verksamhet som utövats systematiskt eller i större omfattning, avsett en särskilt stor mängd bilder eller avsett bilder där barnen är särskilt unga, utsätts för våld eller tvång eller utnyttjas på annat särskilt hänsynslöst sätt. En utredare fick i uppdrag att överväga vissa frågor om barnpornografibrottet och om huruvida preskription ska avskaffas för sexualbrott och andra allvarliga brott mot barn (Ju2017/05435/LP). Uppdraget redovisades i promemorian Vissa frågor om barnpornografibrottet och om avskaffad preskription för allvarliga brott mot barn (Ds 2018:23). Utredarens bedömning när det gäller barnpornografibrottets placering I promemorian övervägs barnpornografibrottets placering i och analyseras konsekvenserna av en flytt av barnpornografibrottet från 16 kap. om brott mot allmän ordning till 6 kap. om sexualbrott. Utredaren anför i promemorian att placeringen av ett straffstadgande i ett visst kapitel i kan få viss betydelse för hur brottets skyddsintressen betraktas eller vilket av flera skyddsintressen som ska anses mest centralt. Straffbudets placering kan också få praktiska konsekvenser. Straffbestämmelsen om barnpornografibrott har dubbla skyddsintressen – den ska skydda det enskilda avbildade barnet från att kränkas, men också skydda barn i allmänhet från den kränkning barnpornografiska skildringar innebär. De faktiska verkningarna av en flytt av barnpornografibrottet från 16 kap. till 6 kap. är enligt utredaren svåra att förutse. Om brottet främst skulle ses som ett brott mot en utpekad målsägande skulle kraven i förundersökningskungörelsen på att kontakta samtliga målsägande innebära att stora utredningsresurser måste tas i anspråk i – icke sällsynt förekommande – ärenden som rör innehav av tiotusentals eller hundratusentals bilder. En sådan ordning skulle kunna få negativa konsekvenser för brottsutredningar av allvarliga sexualbrott mot enskilda barn (de dokumenterade sexuella övergreppen) men också medföra långa utredningstider med risk för att fortsatt brottslighet inte kan förhindras och att en effektiv lagföring av de som gjort sig skyldiga till barnpornografibrott motverkas. Dessa nackdelar väger betydligt tyngre än de fördelar en flytt kan medföra. I promemorian görs därför bedömningen att straffbestämmelsen om barnpornografibrott fortfarande bör vara placerad i 16 kap. (se s. 9 f.). I enlighet med uppdraget lämnas dock, trots ställningstagandet i sak, författningsförslag som innebär att brottet placeras i 6 kap. . Bestämmelserna om barnpornografibrott föreslås placeras i 6 kap. 12 a–c §§ . Vidare föreslås ett förändrat skuldrekvisit för skildring av barn i pornografisk bild, i enlighet med bestämmelsen i 6 kap. 13 § . Några materiella lagändringar i övrigt bedöms inte nödvändiga till följd av förslaget. Utredarens bedömningar när det gäller grovt barnpornografibrott I promemorian föreslås också att ordningsföljden ändras för de omständigheter som kvalificerar ett barnpornografibrott som grovt. De kvalificerande omständigheterna om brottet avsett bilder där barnen är särskilt unga, utsätts för våld eller tvång eller utnyttjas på annat särskilt hänsynslöst sätt ska placeras först bland de kvalificerande omständigheterna. Genom att dessa omständigheter placeras först lyfts allvaret i kränkningen av det enskilda barnet fram tydligare. Syftet är att säkerställa att produktion av och annan befattning med bilder som kan antas skildra verkliga sexuella övergrepp mot barn får tydligare genomslag som en kvalificerande omständighet vid rubriceringsfrågan (se s. 11). Utredaren föreslår vidare att minimistraffet för grovt barnpornografibrott höjs från fängelse till fängelse . Ett straffminimum på nio månaders fängelse återspeglar enligt utredaren den lägsta nivån av brottstypens svårhet bättre än vad dagens gör. En höjning av minimistraffet till skulle riskera att medföra en återhållsamhet från domstolar att bedöma barnpornografibrott som grova. En straffskala på fängelse i lägst och högst ger ett tillräckligt utrymme för en nyanserad straffmätning och en adekvat straffvärdebedömning. Syftet är inte att höja nivån för vilka brott som ska betraktas som grova. En höjning av minimistraffet avses påverka den generella straffnivån för grova barnpornografibrott. En höjning av minimistraffet för det grova brottet innebär också att den praktiskt tillämpliga straffskalan för straffmätning av barnpornografibrott av normalgraden utsträcks (se s. 12). Utredarens bedömning när det gäller brottsbeteckningen Enligt utredaren har brottsbeteckningen barnpornografibrott använts i och måste sägas vara inarbetad i svenska språket, trots kritiken mot densamma. Om brottsbeteckningen gör att barnpornografibrott av allmänheten uppfattas som ett mindre klandervärt brott kan givetvis en annan benämning vara lämpligare. Finns det en brottsbeteckning som bättre uttrycker vad barnpornografibrottet omfattar, finns det inget principiellt hinder mot att ändra beteckningen. En brottsbeteckning bör utformas så att den är kort och informativ och inte förväxlingsbar med andra brottsbeteckningar. Även om barnpornografi i många fall avser just dokumenterade sexuella övergrepp mot barn, går det inte att ersätta beteckningen barnpornografibrott direkt med dokumenterade sexuella övergrepp mot barn i straffbestämmelsen om barnpornografibrott. För det första utesluts därmed dokumentation som inte avser ett bakomliggande brott. För det andra skulle en brottsbeteckning behöva bli något i stil med hantering av dokumenterade sexuella övergrepp mot barn eller befattning med dokumenterade sexuella övergrepp mot barn. Brottsbeteckningen skulle alltså behöva bli mångordig för att beskriva brottets tillämpningsområde. Därtill kommer att sexuellt övergrepp mot barn finns som en egen brottsbeteckning. För att inte riskera sammanblandning skulle en lämpligare brottsbeteckning kunna vara hantering av (eller befattning med) dokumenterade sexualbrott mot barn. riskerar brott som begås genom skildring att inte riktigt passa in i en sådan brottsbeteckning. Utredarens slutsats är att brottsbeteckningarna barnpornografibrott och grovt barnpornografibrott ska vara kvar i straffbestämmelsen (se s. 12 f.). Ett förändrat skuldrekvisit för barnpornografibrottet I promemorian föreslås ett förändrat skuldrekvisit, på så sätt att den som skildrar ett barn i en pornografisk bild ska kunna straffas även om han eller hon inte haft uppsåt till men varit oaktsam när det gäller omständigheten att den avbildade personen är . Detta läggs till som ett nytt stycke i straffbestämmelsen. Utredaren föreslår även att preskription avskaffas för de allvarligaste sexualbrotten mot barn och för könsstympningsbrott om det utförts mot ett barn, se mer om detta under avsnittet om preskription. Betänkandet har remitterats, och remisstiden gick ut . I propositionsförteckningen för den andra halvan av /19 har regeringen aviserat att en proposition avses att överlämnas till . Frågor om barns rättigheter är högt prioriterade av utskottet. Detsamma gäller åtgärder för att motverka exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Det är också viktigt att det straffrättsliga regelverket är effektivt och ändamålsenligt. Den tekniska utvecklingen har medfört att allvarliga kränkningar av den personliga integriteten har tagit nya former. Bilder och information kan via internet delas och få stor spridning. För det avbildade barnet kan detta innebära en stor psykisk påfrestning och en allvarlig kränkning av barnets personliga integritet. Utskottet ser därför positivt på att en utredare haft i uppdrag att överväga barnpornografibrottets placering i och, oavsett ställningstagande, lämna förslag som innebär att brottet placeras i 6 kap. . Utredarens förslag har remitterats och bereds nu i . Utskottet, som anser att beredningen av frågorna inte bör föregripas, ser därför inte anledning för att nu vidta någon åtgärd med anledning av motionerna 2018/19:2469 (KD) yrkande 5 och 2018/19:2861 (C) yrkande 25, varför dessa avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att regeringen bör föreslå en ny brottsrubricering om grovt djurplågeri och om straffet för djurplågeri. Jämför reservation 23 (SD). I motion 2018/19:332 av och (båda SD) yrkande 7 begärs att brottsrubriceringen grovt djurplågeri införs i . Ett liknande förslag finns även i motion 2018/19:2846 av m.fl. (SD) yrkande 1. I yrkande 2 i samma motion anför motionärerna att straffet för grovt djurplågeri ska vara lägst och högst fängelse. Ett liknande förslag framförs i kommittémotion 2018/19:1290 av m.fl. (SD) yrkande 11. Djurplågeri är straffbelagt i 16 kap. 13 § . Enligt den bestämmelsen döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande för djurplågeri till böter eller fängelse i högst . Den nya djurskyddslagen (2018:1192) trädde i kraft och ersatte den tidigare djurskyddslagen (1988:534). Enligt 10 kap. 1 § i den nya djurskyddslagen döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot någon av ett antal uppräknade bestämmelser i lagen, eller vissa bestämmelser som regeringen har utfärdat med stöd av lagen, till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller för den som inte följer ett beslut om djurförbud eller ett föreläggande om skyldighet att avveckla ett djurinnehav. Om brottet har begåtts med uppsåt och avsett en förpliktelse av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, är straffet fängelse i högst . Samma straffskalor gäller enligt 10 kap. 3 § för brott mot vissa EU-bestämmelser om transport och avlivning av djur. Till böter eller fängelse i högst döms också den som bryter mot förbudet att genomföra sexuella handlingar med djur (10 kap. 2 §). Straffansvar för den som i övrigt med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot de EU-bestämmelser som lagen kompletterar eller mot bestämmelser som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av ett antal uppräknade bestämmelser regleras i 10 kap. 4 och 5 §§ i den nya djurskyddslagen. De två nämnda straffbestämmelserna har endast böter i straffskalan. För straffbestämmelserna i den nya djurskyddslagen gäller enligt 10 kap. 8 § att om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i , döms det inte till ansvar för brott mot djurskyddslagen. I betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) föreslogs att det i djurskyddslagen skulle införas ett grovt brott mot djurskyddslagen med en straffskala på fängelse i högst . Regeringen konstaterade i propositionen Ny djurskyddslag (prop. 2017/18:147) att om ett grovt brott införs i djurskyddslagen med en strängare straffskala än djurplågeribestämmelsen i , skulle denna tillämpas före bestämmelsen om djurplågeri medan övriga brott mot djurskyddslagen skulle vara subsidiära i förhållande till . Regeringen instämde med de remissinstanser som ansåg att svårigheter kunde uppstå vid bedömningen av om en gärning skulle utgöra grovt brott mot djurskyddslagen, djurplågeri eller övrigt brott mot djurskyddslagen. Mot den bakgrunden bedömde regeringen att utredarens förslag inte borde genomföras. Regeringen konstaterade också att djurplågeribrottet är förbehållet de mest allvarliga brotten mot djur och att denna särställning är väl inarbetad i det allmänna rättsmedvetandet. Däremot instämde regeringen i utredarens bedömning att en översyn av djurplågeribestämmelsen i samt av förhållandet mellan denna och brotten mot djurskyddslagen borde göras (prop. 2017/18:147 s. 255). Regeringen har därefter gett en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av straffbestämmelserna i djurskyddslagen och bestämmelse om djurplågeri. Syftet är dels att få till stånd lämpliga och proportionerliga straffskalor vid brott mot djur, dels att överväga om andra sanktioner än straffrättsliga påföljder kan vara ett mer effektivt sätt att upprätthålla regelverket vid mindre allvarliga överträdelser av djurskyddsbestämmelserna. • analysera hur straffbestämmelserna i djurskyddslagen och djurplågeribestämmelsen i förhåller sig till varandra och hur de har tillämpats • överväga om straffskalan för djurplågeri bör skärpas • överväga om en sådan eventuell skärpning bör ske enbart genom förändringar av den befintliga straffskalan eller om en särskild straffskala med en brottsrubricering för ett grovt djurplågeribrott bör införas, • ta ställning till vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt, om en sådan brottsrubricering övervägs och • lämna förslag till de ändringar i och i den nya djurskyddslagen som utredaren anser lämpliga. Uppdraget ska redovisas (N 2018:05 Utredningen om proportionerliga och effektiva sanktioner vid brott mot djur). I betänkande 2014/15:JuU14 (s. 46 f.) behandlades motioner om grovt djurplågeri. Utskottet hänvisade till att betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) var under beredning i i de delar det inte lett till lagstiftning. Denna beredning borde enligt utskottet inte föregripas, och motionerna avstyrktes därmed. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Även i betänkande 2015/16:JuU18 behandlades motioner om grovt djurplågeri. Utskottet vidhöll sin bedömning och avstyrkte motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:196). Som framgår ovan har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av straffbestämmelserna i djurskyddslagen och bestämmelser om djurplågeri. Detta arbete bör enligt utskottet inte föregripas. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:332 (SD) yrkande 7, 2018/19:2846 (SD) yrkandena 1 och 2 och 2018/19:1290 (SD) yrkande 11. Stärkt straffrättsligt skydd för blåljuspersonal m.m. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen skyndsamt bör återkomma till med ett lagförslag om stärkt straffrättsligt skydd för blåljuspersonal och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om ett stärkt straffrättsligt skydd för jägare och skolpersonal, om hot och våld mot tjänsteman, om en nationell handlingsplan mot hot och våld mot vårdpersonal och om skärpta straff för våld mot tjänstedjur. Jämför reservation 24 (M, L), 25 (SD), 26 (SD), 27 (KD) och 28 (M) samt särskilt yttrande 1 (S, V, MP) och 2 (SD). I kommittémotion 2018/19:132 av m.fl. (SD) yrkande 26 begärs skärpta straff för attacker mot blåljusverksamhet. Motionärerna föreslår en ny brottsrubricering för attacker mot blåljusverksamhet med ett minimistraff om fyra års fängelse. Även i motion 2018/19:922 av (M) yrkande 2 begärs skärpta straff för attacker mot blåljuspersonal. Enligt partimotion 2018/19:2596 av m.fl. (L) yrkande 8 är våld mot en polisman i tjänst normalt ett allvarligare brott än ett muntligt hot, varför våld mot tjänsteman bör vara en egen brottsrubricering med ett minimistraff om sex månaders fängelse. Det är vidare inte rimligt att personal i räddningstjänsten eller ambulanspersonal har svagare rättsligt skydd vid utryckning än t.ex. polismän, varför brottet våld mot alarmeringstjänstpersonal bör införas för att bredda det straffrättsliga skyddet för personal i alla blåljusyrken. Som försvårande omständighet enligt katalogen i 29 kap. 2 § bör därför även beaktas om brottet innefattat ett angrepp mot viktiga samhällsfunktioner. Även hindrandet av utryckning bör kriminaliseras enligt motionärerna. Även i kommittémotion 2018/19:2868 av m.fl. (M) yrkande 17 anför motionärerna att det är nödvändigt att skärpa straffen för våld mot tjänsteman så att straffskalan börjar på sex månaders fängelse. Enligt motion 2018/19:1300 av och (båda S) bör det rättsliga skyddet för personal inom vård- och blåljusverksamhet stärkas. Även i kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 27 begärs att skyddet för poliser och annan blåljuspersonal stärks. I kommittémotion 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 47 framställs en begäran om en nationell handlingsplan för nolltolerans mot hot och våld mot vårdpersonal. Enligt kommittémotion 2018/19:132 av m.fl. (SD) yrkande 27 bör hot riktade mot polismän alltid bedömas som grovt hot mot tjänsteman. I motion 2018/19:2971 av (KD) yrkande 2 bör även våld mot närstående till polisman rubriceras som våld mot tjänsteman. Enligt motion 2018/19:114 av (SD) bör våld mot polis-och bevakningshund leda till samma straff som våld mot tjänsteman.