bet · H701UFöU1 · 2019-11-28 00:00:00 — Genom denna sammanvägda bedömning och de återrapporteringar som anges i propositionen i fråga om insatsens bidrag till måluppfyllnaden anser regeringen att tillkännagivande har tillgodosetts fullt ut och att tillkännagivandet därmed är slutbehandlat. Utskottet har inget att invända mot att tillkännagivandet ses som slutbehandlat men vill tydliggöra att det, till skillnad från vad som anges i propositionen, enbart hölls en specifik föredragning i utrikesutskottet om deltagande i RSM i , , förutom de föredragningar som har hållits i det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet i samband med överlämnandet av propositioner för förlängning av insatsen. Föredragningen hölls i utrikesutskottet i närvaro av inbjudna ledamöter från försvarsutskottet. En liknande föredragning hölls även . I övrigt konstaterar utskottet att regeringen i propositioner har återrapporterat om måluppfyllnaden. Utskottet vill påminna om sitt ställningstagande i betänkande 2018/19:UFöU1. Där hänvisade utskottet till att regeringen i sin skrivelse 2016/17:196 samlade politik för internationell civil och militär samverkan tydliggör att systematisk återrapportering och erfarenhetsinhämtning är centralt för att kunna dra lärdomar av bidrag till internationella insatser. ska verka för en effektiv regelbunden uppföljning av pågående insatser nationellt och internationellt. Regeringen understryker också i sin skrivelse vikten av att de internationella insatserna har realistiska mandat med tydliga mål och måluppfyllnadsmetoder, att slutmål identifieras för fler insatser och att varje insats har en väl definierad roll i förhållande till det internationella samfundets övriga ansträngningar. Utskottet anser att det finns ett behov av att kontinuerligt se över målformuleringar för svenskt deltagande i internationella insatser, inklusive i den militära insatsen i , för att säkerställa att de uppsatta målen är uppföljningsbara. För att ska kunna dra lärdomar av sitt deltagande i internationella insatser krävs fortlöpande utvärdering och analys. Utskottet förutsätter att regeringen fortsätter att se över målformuleringarna och anser även fortsatt att det finns utrymme för ytterligare utvecklingsarbete för att också göra målen uppföljningsbara. Utskottet förutsätter även att regeringen på lämpligt sätt återkommer till för att rapportera om resultatuppfyllelsen i förhållande till de uppställda målen. I ett motionsyrkande anförs att en oberoende kommission bör tillsättas med uppdraget att ta fram en vitbok om den samlade svenska insatsen i –2020. Utöver det som utskottet har anfört ovan om utvärdering konstaterar utskottet att en ingående utvärdering av Afghanistaninsatsen har gjorts (SOU 2017:16), vilken redovisades av den särskilda utredaren vid ett sammanträde i utrikesutskottet , dit även ledamöter i försvarsutskottet var inbjudna. Utskottet ser inte något behov av att i detta skede ta fram en sådan vitbok som motionärerna önskar. Utskottet noterar att regeringen beräknar att kostnaden för det svenska bidraget kommer att uppgå till högst . Kostnaderna ska belasta anslaget 1:2 Försvarsmaktens insatser internationellt inom utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap och är beräknade utifrån den justerade beräkningsmodellen för kostnadsfördelning mellan anslaget 1:2 Försvarsmaktens insatser internationellt och anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap. Merkostnader för eventuella tillfälliga förstärknings- och evakueringsinsatser samt återställningskostnader ryms inom föreslagen ram för detta anslag. Utskottet noterar att budgetpropositionen innehåller förslag till fördelning av anslag inom utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap. Dessa förslag kommer att behandlas i betänkande 2019/20:FöU1 och därefter beslutas av . Mot bakgrunden ovan föreslår det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet att bifaller proposition 2019/20:27. Utskottet föreslår vidare att avslår motionerna 2019/20:3424, 2019/20:3425 och 2019/20:3426. Utskottet förordar därmed att medger att regeringen ställer en svensk väpnad styrka bestående av högst 200 personer till förfogande t.o.m. för att på inbjudan från till Nato och berörda partnerländer delta i utbildnings- och rådgivningsinsatsen Resolute Support Mission (RSM) i . Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support Mission i , punkt 1 (SD, V) av (SD), (V), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. 2019/20:3424 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2019/20:3425 av m.fl. (SD) samt avslår proposition 2019/20:27. Vi anser att inte bör fortsätta att delta i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support Mission i . Vi anser därför att bör avslå propositionen. Vi utvecklar våra skäl för detta i våra särskilda yttranden 1 och 2. Mål och utvärdering, humanitär rätt m.m., punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3424 av m.fl. (V) yrkandena 2–4 och 2019/20:3426 av m.fl. (L). I propositionen konstateras att folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna och internationell humanitär rätt, utgör grunden för det svenska militära bidraget. attackerades en av Svenska Afghanistankommitténs hälsokliniker i Wardak av afghanska regeringsstyrkor. Patienter och personal förhördes och fyra personer dödades. Därtill fördes klinikchefen bort och hölls utan förklaring i förvar . Attacker mot civila, utomrättsliga avrättningar och anfall mot en sjukvårdsinrättning är fullständigt oacceptabelt och ett tydligt brott mot humanitär rätt. När säkerheten inte kan garanteras drabbas dessutom civila i behov av vård. Som en konsekvens av attacken tvingade talibanerna att tillfälligt stänga ytterligare 42 kliniker i regionen, vilket drabbade 5 700 patienter . Enligt FN-insatsen Unama skördar afghansk och internationell militär flest civila dödsoffer i landet. I och med den svenska militära närvaron i har ett särskilt ansvar att verka för att mänskliga rättigheter och folkrätt följs av alla parter, inte minst de man själv utbildar. I propositionen lyfts särskilt att ska verka aktivt för att 1325 m.fl. genomförs som en del i . har återkommande lyft vikten av att resolutionen levandegörs vid svenskt deltagande i internationella insatser. En förutsättning för att det ska bli möjligt är dock att den humanitära rätten respekteras. Jag anser därför att regeringen bör återkomma med en redogörelse för hur det svenska styrkebidraget i har arbetat och arbetar med att utbilda de afghanska försvars- och säkerhetsstyrkorna i frågor som rör humanitär rätt. Regeringen bör även ge i uppdrag åt berörda myndigheter att återkomma med en strategi för hur det svenska styrkebidraget i ska kunna säkerställa att det inte bidrar till att vare sig afghanska eller internationella säkerhetsstyrkor genomför eller bidrar till insatser i strid med internationell humanitär rätt. politik för tar sin utgångspunkt i solidariteten med det afghanska folket. ska vara en aktiv och närvarande aktör i och understödja det arbete som afghanska kvinnor och män bedriver för fred, utveckling, demokrati och jämställdhet. stöder därför insatser vars uppgift är att säkerställa ett långsiktigt arbete för fred, demokratisering och jämställdhet. Det är så det afghanska samhället kan stabiliseras och vidareutvecklas. Den svenska militära insatsen har motiverats och försvarats med en lång rad argument. kan vi konstatera att säkerhetsläget inte har förbättrats. Konflikten har tvärtom stadigt blivit värre som gått. Allt fler kvinnor och civila utsätts för attacker, biståndsarbetare dödas och freden är fortfarande avlägsen. ser vi framsteg i . Fler flickor får gå i skolan, fler barnmorskor utbildas och fler kvinnor arbetar och har ledande poster inom politiken. Men dessa framsteg har genomförts av civila biståndsorganisationer – organisationer som har arbetat fristående från de militära insatserna. Regeringen beslutade att tillsätta en utredning för att utvärdera den samlade svenska insatsen i –2014. I direktiven (dir. 2015:79) för utredningen står det att samlade engagemang i –2014 ska utvärderas, med särskilt fokus på den verksamhet som har bedrivits i norra –2014. ställer sig mycket tveksamt till hur utvärderingsuppdraget formulerades. Regeringen utsåg dessutom en av de politiker som själv är ytterst ansvarig för den militära insatsen i att ensam leda utvärderingen. har svårt att se att det skulle vara en oberoende och trovärdig utvärdering. I flera andra länder som har deltagit i Isaf har man valt att gå en annan väg och tillsatt verkligt oberoende utvärderingar, t.ex. i , och . När utvärderingen presenterades konstaterades att kostnaderna för hela engagemang, inklusive civila insatser och bistånd, kan vara så stora som . Trots det pekar utredningen på att få mål har uppfyllts och att den svenska styrkan inte anses ha bidragit till att säkerheten har upprätthållits i önskvärd utsträckning. Den har heller inte lyckats bygga upp förmågan hos de afghanska säkerhetsstyrkorna i tillräcklig utsträckning. Däremot anses Försvarsmakten ha utvecklat sin egen förmåga, t.ex. i samarbetet med Nato. Utredningen undviker dock den stora knäckfrågan, nämligen varför uppdraget att skapa säkerhet i har misslyckats. En viktig lärdom från utredningen är de problem med civil och militär samverkan som den tar upp och hur sammanbakningen mellan militära och civila insatser kan försvåra de civila organisationernas ansträngningar, något som flera biståndsorganisationer, inte minst , lyft fram . Försvarsminister meddelade i att tidigare utfästelser om en s.k. vitbok ska verkställas. Socialdemokraterna har tidigare fattat beslut på en partikongress om att en vitbok om engagemang ska tas fram. Tyvärr fick inte heller utredningen något uppdrag om att fullfölja detta löfte. En vitbok om den svenska militära närvaron i skulle vara ett sätt att öppet redovisa och utvärdera såväl den militära insatsen som stöd till polisutbildning och utvecklingsbistånd samt politiskt och diplomatiskt arbete. I synnerhet är det viktigt att ytterligare utvärdera hur olika insatser har samverkat med varandra, det som kallats civil-militär samverkan. Jag anser därför att en oberoende kommission bör tillsättas med uppdraget att ta fram en vitbok om den samlade svenska insatsen i –2020. Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support Mission i , punkt 1 (SD) (SD), (SD) och (SD) anför: Försvarsmakten har genom sina bidrag till Isaf och RSM gjort ett utmärkt arbete i . Syftet med insatserna har varit att hjälpa befolkning i kriget mot talibanerna och bidra till att konsolidera de afghanska försvars- och säkerhetsstyrkornas förmåga att självständigt hantera säkerheten i landet. Insatserna har varit krävande och tyvärr lett till svenska förluster. Som svenska medborgare kan vi känna stolthet över vårt historiska bidrag till och dess befolkning. Även om Försvarsmakten har genomfört en föredömlig insats måste emellertid en bortre gräns sättas för det svenska engagemanget i . har deltagit i militära insatser i , och vi menar att det nu är dags för att avsluta sitt militära engagemang i landet och överlåta ansvaret till andra aktörer. Eftersom det svenska försvaret dessutom har reducerats såväl ekonomiskt som när det gäller antalet förband innebär internationella engagemang att vårt eget existensförsvar inte kan planeras för eller övas med på det sätt som krävs. Utlandsinsatser kan givetvis främja interoperabilitet och öka förståelse för metoder och arbetssätt, vilket kan vara till gagn för den svenska försvarsförmågan, men vi anser ändå att vår primära målsättning just nu bör vara att bygga upp ett existensförsvar som är kapabelt att möta framtida hot i vårt närområde i stället för ett försvar som är dimensionerat för insatser på fjärran slagfält med oklar nytta för . Det handlar ytterst om att använda resurserna till rätt ändamål. har på vårt uppdrag sammanställt en redogörelse över kostnaderna för den svenska militära insatsen i . Utredningstjänsten skriver i sin rapport bl.a. att (SOU 2017:16) fann att det fortfarande råder osäkerhet om vilka de faktiska sammanlagda kostnaderna har varit för den militära insatsen i . Enligt kan man med säkerhet konstatera att dessa har kostat . Enligt utredningstjänsten finns det dock anledning att tro att de faktiska kostnaderna 2002–2014 kan ha varit avsevärt högre, särskilt med tanke på viss materielanskaffning och andra kostnader knutna till insatserna som inte redovisas med hänvisning till dessa. Utöver de direkta ekonomiska kostnaderna har insatsen i inneburit en ansträngning för Försvarsmaktens personal även i , detta genom att personal i har haft till uppgift att ge stöd till och leda insatsen i . lade till ytterligare kostnader om kopplade till de grundläggande kostnaderna för Försvarsmaktens personal i , varefter den sammanlagda kostnaden blev . Även vissa större materielanskaffningar och modifieringar av viss utrustning hade enligt utredningen koppling till insatsen i . Om t.ex. kostnaden för hänfördes till insatsen i skulle den sammanlagda kostnaden för styrkebidragen till Isaf i stället bli . Beroende på hur man räknar skriver att kostnaderna alltså kan fastställas till , vilket är en betydande skillnad jämfört med . Mot bakgrund av detta står det klart att bör avveckla sitt militära bidrag. Ju längre vi stannar, desto mer riskerar vi att dras in i ett utdraget inbördeskrig som kan komma att vara och kosta det svenska försvaret åtskilliga medel som i stället kunde ha använts till en uppbyggnad av försvarsorganisationen i . Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support Mission i , punkt 1 (V) (V) anför: Det övergripande målet med styrkebidrag är enligt propositionen att bidra till att konsolidera de afghanska försvars- och säkerhetsstyrkornas förmåga att självständigt hantera säkerheten i landet. Ytterligare en målsättning är att bidra till att bygga förmågan hos våra nationella krigsförband och staber. I realiteten innebär detta att fortsätter att under ännu delta i en internationell insats som i grunden har misslyckats. Än en gång skjuts avvecklingen av militära närvaro i . har tidigare yrkat avslag på propositioner i samma ärende (prop. 2014/15:13, prop. 2015/16:41, prop. 2016/17:33, prop. 2017/18:32 och prop. 2018/19:5), och jag anser fortfarande att en svensk väpnad styrka inte bör ställas till förfogande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats (RSM). Jag ser insatsen som en på fortsättning Isafinsatsen, som var starkt kritiska till. Erfarenheterna från visar att väpnade insatser inte har lett till ökad säkerhet för befolkningen. ligger mervärde i i civila och politiska insatser, inte i deltagande i den militära konflikten i landet. borde arbeta för att FN ska få det direkta ansvaret för den fortsatta processen, både civilt och militärt. Det skulle underlätta en framtida fredsprocess. Dessutom innebär en förlängning av deltagandet en ansträngning på anslaget till Försvarsmaktens insatser internationellt. Det ger ett minskat handlingsutrymme för oförutsedda händelser i när omvärldsläget är mycket svårbedömt och präglas av just oförutsägbarhet. Att då anslå till fortsatt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i är en dålig prioritering. Mål och utvärdering, humanitär rätt m.m., punkt 2 (L) (L) anför: Jag ställer mig bakom propositionens förslag om att ställa en svensk väpnad styrka till förfogande fram och välkomnar den svenska insatsens bidrag till att stödja ett fredligt och fritt afghanskt samhälle. Jag anser i likhet med regeringen att i och med deltagandet stöder RSM:s övergripande syfte att åstadkomma långsiktig stabilitet. bör svenska bidrag till internationella insatser ha mätbara nationella mål som konsekvent utvärderas. Det är av högsta vikt att insats bidrar till att värna folkrätten som svenskars liv inte utsätts för onödiga risker. Den svenska personalen måste ges adekvat utbildning för att verka för mänskliga rättigheter samt ges förutsättningar att kunna rapportera när dessa inskränks. Liberalerna är stolta över det långsiktiga och breda svenska engagemanget i och vill att ska fortsätta att vara närvarande i landet, men främst inom ramen för det humanitära arbetet. Det är därför välkommet att regeringen nu uttalar att bidraget till RSM ska ses som en del av en gradvis avveckling av det svenska militära engagemanget i . Förteckning över behandlade förslag Proposition 2019/20:27 Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support Mission i : medger att regeringen ställer en svensk väpnad styrka bestående av högst 200 personer till förfogande till och med för att på inbjudan från till Nato och berörda partnerländer delta i utbildnings- och rådgivningsinsatsen Resolute Support Mission (RSM) i (avsnitt 9). 2019/20:3424 av m.fl. (V): 1.Riksdagen avslår regeringens proposition 2019/20:27 Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support Mission i . 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med en redogörelse för hur det svenska styrkebidraget i arbetat och arbetar med att utbilda de afghanska försvars- och säkerhetsstyrkorna i frågor som rör humanitär rätt och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör uppdra åt berörda myndigheter att återkomma med en strategi för hur det svenska styrkebidraget i ska kunna säkerställa att man inte bidrar till att vare sig afghanska eller internationella säkerhetsstyrkor genomför eller bidrar till insatser i strid med internationell humanitär rätt och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en oberoende kommission bör tillsättas med uppdrag att ta fram en vitbok om den samlade svenska insatsen i –2020 och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:3425 av m.fl. (SD): 2019/20:3426 av m.fl. (L): ställer sig bakom det som anförs i motionen om mål för och utvärdering av det svenska deltagandet i internationella insatser och tillkännager detta för regeringen.