bet · H601SoU15 · 2019-04-15 00:00:00 — Mot denna bakgrund anser utskottet inte att bör ta några initiativ när det gäller motionsyrkanden om samordning m.m. Motionerna 2018/19:39 (SD) yrkande 4, 2018/19:546 (SD) yrkande 5, 2018/19:1639 (SD) yrkande 33, 2018/19:2125 (S) och 2018/19:2230 (V) yrkande 8 bör därför avslås. Utskottet noterar att statsministern i regeringsförklaringen uttalade att ett mål om en köfri barn- och ungdomspsykiatri ska införas. Utskottet ser positivt på detta. Som redogjorts för tidigare i betänkandet avsatte regeringen för insatser inom området psykisk hälsa. Merparten av medlen har fördelats till landsting och kommuner via en överenskommelse med SKL. Utskottet påminner också om de medel som avsattes inom anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri i budgeten . Som redovisats ovan fortsätter regeringen sitt arbete utifrån den nuvarande strategin för området psykisk hälsa. Ett av strategins fem fokusområden är förebyggande och främjande arbete. Utskottet välkomnar detta arbete. Mot denna bakgrund finns det därför enligt utskottet ingen anledning att föreslå någon åtgärd från när det gäller motionsyrkandena om förebyggande arbete m.m. Motionerna 2018/19:1359 (M) yrkandena 2 och 3, 2018/19:1578 (M) yrkande 2, 2018/19:2141 (S) yrkande 5 och 2018/19:2731 (MP) yrkandena 2, 3 och 13 bör avslås. Några motionsyrkanden tar upp frågan om första linjen vid psykisk ohälsa. Som redovisats ovan avsatte regeringen för insatser inom området psykisk hälsa. Utskottet vill även i detta sammanhang påminna om de medel som avsattes inom anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri i budgeten och de förstärkningar av de pågående satsningarna på psykisk hälsa som har gjorts med särskilt fokus på bl.a. första linjens psykiatri för barn och unga. Som redovisats ovan har regeringen och SKL träffat överenskommelser inom området psykisk hälsa. Av överenskommelsen framgår att barn- och ungdomspsykiatrin har ökat sin produktion och att första linje-verksamheter har byggts upp i alla landsting och många kommuner. Utskottet noterar vidare att har fått i uppdrag att utarbeta och genomföra ett program för kompetensutveckling inom psykiatrisk traumavård. Programmet riktar sig mot personal i första linjens vård för barn och unga med psykisk ohälsa och den specialiserade psykiatrin för barn och unga. Det finns därför enligt utskottet inte skäl att föreslå någon åtgärd från i denna fråga. Motionerna 2018/19:2731 (MP) yrkande 1 och 2018/19:2989 (KD) yrkande 47 bör därför avslås. I den ovan nämnda överenskommelsen mellan regeringen och SKL inom området psykisk hälsa fördelades medel till kommuner och landsting för att förstärka ungdomsmottagningarnas arbete med psykisk hälsa. Vidare noterar utskottet att det av om stöd till riktade insatser inom området psykisk hälsa framgår att några av de vanligaste insatserna som en tredjedel av länen eller fler prioriterar att arbeta med och framåt är suicidprevention, skolinriktade insatser, generellt föräldrastöd samt lättillgängliga och välkomnande ungdomsmottagningar. Det finns därför enligt utskottet ingen anledning att föreslå någon åtgärd från när det gäller motionsyrkandena om ungdomsmottagningar m.m. Motion 2018/19:2806 (M) yrkandena 13 och 14 bör avslås. Två motionsyrkanden tar upp frågan om samordning med elevhälsan. Utskottet noterar inledningsvis att det av överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, de gröna om 73 punkter framgår att staten och SKL ska sluta ett avtal om ett större statligt ansvarstagande med ökande resurser för att bl.a. stärka elevhälsans främjande och förebyggande arbete, motverka mobbning och göra särskilda satsningar riktade mot riskgrupper. Utskottet ser positivt på detta och utgår från att avtalet kommer till stånd . Av den ovan nämnda överenskommelsen mellan regeringen och SKL inom området psykisk hälsa framgår att det förebyggande och främjande arbetet inom elevhälsan bör utvecklas så att det bidrar till att alla elever ges möjligheter att nå utbildningens mål. För att barn och unga ska få tidiga och samordnade insatser behöver t.ex. samverkan mellan elevhälsan, hälso- och sjukvården och förbättras. Vidare noterar utskottet att och har i uppdrag att tillsammans genomföra ett treårigt utvecklingsarbete som ska syfta till att förbättra samverkan mellan elevhälsan, hälso- och sjukvården och så att barn och unga får tidiga och samordnade insatser. Mot denna bakgrund anser utskottet inte att bör ta något initiativ. Motionerna 2018/19:2135 (S) och 2018/19:2819 (M, C, KD, L) yrkande 72 bör därför avslås. Det som anförs i motion 2018/19:546 (SD) yrkande 4 om uppföljningskrav inom psykiatrin utgör enligt utskottet inte tillräckliga skäl till att föreslå någon åtgärd från . Motionsyrkandet bör därför avslås. Avslutningsvis anser utskottet att inte heller bör ta något initiativ i frågan om våld mot barn m.m., och därför bör även motion 2018/19:2414 (C) yrkandena 1 och 2 avslås. Psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om psykiatrisk tvångsvård, rättspsykiatrins organisation och kontroll av försändelser. Jämför reservation 15 (V) och 16 (SD). I kommittémotion 2018/19:2230 av m.fl. (V) yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda hur tvångsåtgärderna kan minska och patientdelaktigheten kan öka vid psykiatrisk tvångsvård. I kommittémotion 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 17 föreslås ett tillkännagivande om att genomföra ett pilotprojekt inom rättspsykiatrin där någon eller några vårdenheter tas över av staten, för att senare utvärdera kostnad, konsekvenser och vård. I motion 2018/19:1248 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att inrättningar som bedriver slutenvård inom psykiatri eller rättspsykiatri bör ges lov att på ett enklare sätt granska patienternas inkommande post. I motion 2018/19:1316 av och (båda S) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen ska överväga möjligheten att all ingående post till rättspsykiatriska kliniker ska röntgenundersökas. Av 1 § första stycket lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, förkortad LPT, framgår att föreskrifterna i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkortad HSL, och patientlagen (2014:821) gäller all psykiatrisk vård. Kompletterande föreskrifter om psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång (tvångsvård) ges i LPT. Föreskrifter om psykiatrisk tvångsvård finns också i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, förkortad LRV (1 § andra stycket LPT). Tvångsåtgärder vid vård enligt LPT och LRV får användas endast om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Är mindre ingripande åtgärder tillräckliga ska de användas (2 a § LPT och 2 a § LRV). Särskilda bestämmelser om sluten psykiatrisk tvångsvård finns i 18–25 §§ LPT. Vid sluten rättspsykiatrisk vård enligt LRV gäller, med vissa undantag, i tillämpliga delar bestämmelserna i 18–24 §§ LPT (8 § första stycket LRV). Av 18 § LPT framgår att en patient får hindras att lämna vårdinrättningens område eller den del av inrättningen där han ska vistas. Om andra åtgärder inte är tillräckliga, får det tvång användas som är nödvändigt för att hindra patienten att lämna vårdinrättningens område eller den del av inrättningen där denne ska vistas, för att upprätthålla ordningen på vårdinrättningen eller för att tillgodose säkerheten i vården. Vidare finns bestämmelser om fastspänning (19 §), avskiljande (20 §), inskränkning av en patients rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster (20 a §) och kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning (23 §). Av 21 § LPT framgår vidare att en patient inte får inneha narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel injektionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprutning i människokroppen andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika eller annan egendom som kan skada honom eller henne själv eller någon annan eller vara till men för vården eller ordningen på vårdinrättningen. Chefsöverläkaren får besluta att försändelser till en patient får undersökas för kontroll av att de inte innehåller sådan egendom som avses i 21 §. Granskningen av en försändelse får inte avse det skriftliga innehållet i ett brev eller någon annan skriftlig handling (22 § första stycket LPT). Chefsöverläkaren får besluta att övervaka försändelser från en patient, om det är nödvändigt med hänsyn till vården eller rehabiliteringen av patienten eller för att undvika att någon annan lider skada. För detta ändamål får chefsöverläkaren öppna, ta del av och kvarhålla försändelser från patienten. En försändelse från en patient till en svensk myndighet, advokat, patientens offentliga biträde eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda ska vidarebefordras utan föregående granskning (22 a § LPT). Ett beslut enligt 20 a eller 22 a § gäller . När det inte längre finns förutsättningar för beslutet ska chefsöverläkaren genast besluta att inskränkningen eller övervakningen ska upphöra. Frågan om upphörande ska övervägas fortlöpande. Tiden för inskränkningen eller övervakningen får genom ett nytt beslut förlängas med högst (22 b § första och andra styckena LPT). Föreskrifterna i HSL om skyldighet för ett landsting att erbjuda hälso- och sjukvård gäller även rättspsykiatrisk vård (2 § första stycket LRV). Rättspsykiatrisk vård ges på en sjukvårdsinrättning som drivs av ett landsting (6 § första stycket LRV). Bakgrund och pågående arbete Betänkande om tvångsåtgärder mot barn i psykiatrisk tvångsvård Den nationella samordnaren för utveckling och samordning av insatser inom området psykisk hälsa (S 2015:09) överlämnade sitt betänkande För barnets bästa? – Utredningen om tvångsåtgärder mot barn i psykiatrisk tvångsvård (SOU 2017:111) till statsrådet (S2018/00232/FS). Utredningen föreslår bl.a. att det i en ny paragraf i LPT och i LRV ska förtydligas att det kvalitetssäkringsarbete som avses i HSL även ska omfatta åtgärder som syftar till att minska behovet av tvångsåtgärder i verksamhet som bedriver psykiatrisk tvångsvård. Utredningen föreslår vidare att det i LRV ska införas en ny paragraf som klargör att HSL och patientlagen är tillämpliga även vid rättspsykiatrisk vård. Betänkandet har remitterats. Av propositionsförteckning framgår att propositionen Tvångsåtgärder mot barn i psykiatrisk tvångsvård avses att lämnas senast . Rapporter om förbättrad uppföljning publicerade 2017 rapporten uppföljning av psykiatrisk tvångsvård – Insatser i den nuvarande insamlingsmetoden (S2016/05822/FS). I rapporten redovisas åtgärder för att förbättra kvaliteten i statistik om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Dessa åtgärder förväntas också förenkla inrapporteringen av data för de vårdgivare som bedriver sådan tvångsvård. publicerade slutrapporten uppföljning av tvångsvården – Alternativa metoder för att samla in data. I rapporten har behoven av ett nytt sätt att dokumentera och rapportera psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård utretts. Dessa behov har bedömts vara så pass stora att det kan vara befogat att införa en nationell beslutsjournal. ser nyttan av att en sådan lösning blir obligatorisk för vårdgivarna att använda. Förutsättningarna för ett sådant obligatorium behöver dock enligt utredas vidare. Enligt uppgift från bereds ärendet. Rapport om otillåten egendom och hot publicerade egendom och hot inom den psykiatriska tvångsvården och den rättspsykiatriska vården – Redovisning av regeringsuppdrag (S2017/01566/FS). I rapporten presenterar författningsförslag om vårdgivarens möjlighet att besluta om allmän kontroll av försändelser, vid samtliga säkerhetsnivåer, och allmän inpasseringskontroll vid säkerhetsnivå 3 inom den rättspsykiatriska vården. föreslår att vårdgivare ska ges möjlighet att besluta att alla inkommande försändelser ska få kontrolleras om det är nödvändigt för att säkerheten ska kunna upprätthållas vid en sjukvårdsinrättning eller avdelning för sluten rättspsykiatrisk vård (allmän kontroll av försändelser). Syftet med kontrollen ska vara att söka efter egendom som en patient inte får inneha enligt LRV eller beslut som har meddelats med stöd av lagen. Skriftliga meddelanden får inte granskas. Ett undantag från den allmänna kontrollen ska gälla för försändelser från en svensk myndighet, advokat, patientens offentliga biträde eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda. Sådana försändelser får endast kontrolleras om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare av en sådan försändelse är oriktig. Den allmänna kontrollen av försändelser ska ske genom användande av röntgenutrustning eller annan liknande anordning. Den allmänna kontrollen av försändelser ska ske skyndsamt. Rapporten har remissbehandlats och enligt uppgift från bereds ärendet. Kunskapsguiden är en nationell plattform som samlar kunskap inom bl.a. området psykisk ohälsa. Syftet med Kunskapsguiden är att underlätta kunskapsstyrning, kunskapsspridning och kunskapsinhämtning samt att främja att personal som arbetar med hälsa, vård och omsorg använder den mest aktuella kunskapen och de bästa metoderna och modellerna. Inom området psykisk ohälsa finns en rad olika temasidor, t.ex. om tvång och begränsningar samt tvångsvård. Kunskapsguiden finns närmare beskriven i avsnittet Insatser på området psykisk ohälsa. Motionsyrkanden om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrins organisation behandlades i socialutskottets betänkande Hälso- och sjukvårdsfrågor (bet. 2015/16:SoU7). biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2015/16:220). Liknande yrkanden behandlades därefter förenklat i socialutskottets betänkande Hälso- och sjukvårdsfrågor (2017/18:SoU9). Motionsyrkanden om kontroll av försändelser inom rättspsykiatrin behandlades senast i socialutskottets betänkande Hälso- och sjukvårdsfrågor (bet. 2017/18:SoU9). biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2017/18:293). Som redovisats ovan överlämnade den nationella samordnaren för utveckling och samordning av insatser inom området psykisk hälsa sitt betänkande om tvångsåtgärder mot barn i psykiatrisk tvångsvård. Utredningen föreslår bl.a. att det i LPT och LRV ska förtydligas att det kvalitetssäkringsarbete som avses i HSL även ska omfatta åtgärder som syftar till att minska behovet av tvångsåtgärder i verksamhet som bedriver psykiatrisk tvångsvård. Betänkandet bereds inom och en proposition har aviserats till . Utskottet noterar vidare att rapporter om förbättrad uppföljning av psykiatrisk tvångsvård och om förbättrad uppföljning av tvångsvården bereds inom . bör enligt utskottet inte föregripa resultatet av detta arbete, och därför bör motion 2018/19:2230 (V) yrkande 7 avslås. bör enligt utskottet inte heller ta något initiativ i frågan om rättspsykiatrins organisation, och därför bör även motion 2018/19:855 (SD) yrkande 17 avslås. Slutligen behandlar utskottet några motionsyrkanden som tar upp frågan om kontroll av försändelser. Utskottet noterar att i en rapport om otillåten egendom och hot inom den psykiatriska tvångsvården och den rättspsykiatriska vården föreslår att vårdgivare ska ges möjlighet att besluta att alla inkommande försändelser ska få kontrolleras om det är nödvändigt för att säkerheten ska kunna upprätthållas vid en sjukvårdsinrättning eller avdelning för sluten rättspsykiatrisk vård. Rapporten är under beredning inom . bör enligt utskottet inte föregripa resultatet av detta arbete, och därför bör även motionerna 2018/19:1248 (M) och 2018/19:1316 (S) avslås. Psykisk ohälsa och beroendeproblematik Utskottets förslag i korthet gör ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen bör se över frågan om hur ansvaret för vård vid samsjuklighet i form av psykisk ohälsa i kombination med beroendesjukdom kan samlas hos en huvudman. Regeringen bör efter det att översynen har gjorts utreda möjligheterna till en gemensam tvångslagstiftning för personer med psykisk ohälsa i kombination med beroendesjukdom. Därutöver bör regeringen se över hur det ska kunna finnas tillgång till farmakologisk behandling i hela landet för personer med beroendesjukdom. Därmed bifaller delvis motionsyrkanden. avslår motionsyrkanden om boenden för barn och ungdomar, utredningar om beroendeproblematik samt läkemedelsberoende. Jämför reservation 17 (SD, KD), 18 (V) och 19 (L) samt särskilt yttrande 3 (V). Ansvar för vård vid samsjuklighet i form av psykisk ohälsa i kombination med beroendesjukdom m.m. I kommittémotion 2018/19:2444 av m.fl. (C) yrkande 9 föreslås ett tillkännagivande om att se över hur ansvaret för beroendevården kan överföras till hälso- och sjukvården. Enligt motionärerna bör beroendevården i större utsträckning utgå ifrån vetenskap och beprövad erfarenhet. Majoriteten av narkotikamissbrukarna har en bakomliggande psykisk eller somatisk sjukdom och därför bör ansvaret för deras vård överföras på hälso- och sjukvården. Ett likalydande yrkande finns i kommittémotion 2018/19:2258 av m.fl. (L) yrkande 6. Liknande yrkanden finns i kommittémotion 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 27, motion 2018/19:2534 av och (båda C) yrkande 3 och partimotion 2018/19:2989 av m.fl. (KD) yrkande 28. I motion 2018/19:1667 av (M) föreslås ett tillkännagivande om behovet av att koordinera regelverket då det gäller sjukvård för drogberoende. Motionären anser att lagstiftningen måste ses över så att olika vårdinstansers regelverk inte utestänger sjuka med drogproblematik från att få vård och hjälp. I motion 2018/19:541 av (SD) föreslås ett tillkännagivande om att göra en översyn av lagstiftning och huvudmannaansvar för missbruksvård samt psykiatrisk tvångsvård. Nuvarande fördelning mellan två huvudmän är enligt motionären bekymmersam och en ny konstruktion med ett enskilt huvudmannaansvar bör därför utredas. I motion 2018/19:2803 av (SD) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att se över lagstiftningen för vård av beroendesjukdom och den psykiatriska vården. Motionärerna anser att regeringen bör göra en översyn av lagstiftningen som rör beroendevården och den psykiska tvångsvården för ett moderniserat huvudmannaskap. I kommittémotion 2018/19:2444 av m.fl. (C) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att hälso- och sjukvårdslagen ska vara styrande inom beroendevården. Genom att låta hälso- och sjukvårdslagen bli styrande inom beroendevården kan tillgängligheten till vård och behandling enligt motionärerna säkras. I kommittémotion 2018/19:2444 av m.fl. (C) yrkande 12 föreslås ett tillkännagivande om att utreda möjligheterna till en gemensam tvångslagstiftning för personer som lider av svår psykisk sjukdom och missbruksproblematik. Ett likalydande yrkande finns i partimotion 2018/19:2989 av m.fl. (KD) yrkande 29. I kommittémotion 2018/19:2444 av m.fl. (C) yrkande 13 föreslås ett tillkännagivande om att se över hur det ska kunna finnas tillgång till farmakologisk behandling åt personer med beroendeproblem i hela landet. Boenden för barn och ungdomar I partimotion 2018/19:2989 av m.fl. (KD) yrkande 76 föreslås ett tillkännagivande om att inrätta boenden för barn och ungdomar med svår samsjuklighet mellan psykisk sjukdom och missbruksproblematik med hälso- och sjukvården som huvudman. Dessa personer hamnar enligt motionärerna ofta mellan stolarna och skickas runt mellan Statens institutionsstyrelses hem, psykiatrin och beroendevården. I kommittémotion 2018/19:2230 av m.fl. (V) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda hur ökade möjligheter för personer med beroendeproblematik att få behandling mot psykiatriska tillstånd kan tillgodoses inom landstingen. Motionärerna anför att beroende i unga åldrar ofta hänger ihop med någon form av psykiska problem och att det därför är viktigt att vårdmottagningarna har bred kompetens och är rustade för att möta komplex problematik med kombinationer av beroende och psykiatriska tillstånd. I yrkande 11 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning om hur nationella mål för behandling av beroendeproblematik kan utformas. Ett återkommande problem är enligt motionärerna den bristande tillgängligheten till behandling mot beroende. Möjligheten att öka den nationella likvärdigheten bör utredas. I kommittémotion 2018/19:2038 av m.fl. (L) yrkande 12 föreslås ett tillkännagivande om läkemedelsberoende. Enligt motionärerna är det en brist att vi inte har någon aktuell kartläggning av förekomsten av läkemedelsberoende och de anser därför att en ny studie bör genomföras, utan någon övre åldersgräns. Av 16 kap. 4 § HSL framgår att när den enskilde har behov av insatser både från hälso- och sjukvården och från , ska tillsammans med kommunen upprätta en individuell plan. Planen ska upprättas om eller kommunen bedömer att den behövs för att den enskilde ska få sina behov tillgodosedda och om den enskilde samtycker till det. Vidare framgår att arbetet med planen ska påbörjas utan dröjsmål. Planen ska, när det är möjligt, upprättas tillsammans med den enskilde. Närstående ska ges möjlighet att delta i arbetet med planen om det är lämpligt och den enskilde inte motsätter sig det. Av planen ska det framgå vilka insatser som behövs vilka insatser som respektive huvudman ska svara för vilka åtgärder som vidtas av någon annan än eller kommunen vem av huvudmännen som ska ha det övergripande ansvaret för planen. En motsvarande bestämmelse finns i 2 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL. ska aktivt sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Vidare ska nämnden i samförstånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs (5 kap. 9 § SoL). ska ingå en överenskommelse med kommunen om ett samarbete i fråga om bl.a. personer som missbrukar alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel, dopningsmedel eller spel om pengar (16 kap. 3 § första stycket HSL). En motsvarande bestämmelse finns i 5 kap. 9 a § första stycket SoL. Bakgrund och pågående arbete Överenskommelser mellan regeringen och SKL inom området psykisk hälsa Genom överenskommelser med Kommuner och Landsting (SKL) inom området psykisk hälsa har regeringen avsatt 2016 och 2017. beslutades om en ny överenskommelse för insatser inom området psykisk hälsa (S2017/07520/FS). Totalt avsattes 1 . Överenskommelsen fokuserar på såväl vuxna som barn och unga. Någon överenskommelse har inte träffats. I överenskommelsen ingick medel att fördelas till landstingen/regionerna för att skapa förutsättningar för en ändamålsenlig och effektiv primärvård för att främja psykisk hälsa och möta personer med psykisk ohälsa i alla åldrar. Insatserna kan t.ex. vara inriktade på att stärka kompetensen om psykisk ohälsa och kopplingar till missbruk och beroende samt främja användandet av sjukdomsförebyggande riktlinjer i primärvården. Insatserna kan också vara inriktade på att säkerställa att det finns goda förutsättningar i verksamheterna att arbeta utifrån bästa tillgängliga kunskap. I överenskommelsen fördelades även medel till kommuner och landsting för att förstärka ungdomsmottagningarnas arbete med psykisk hälsa. Medlen kan exempelvis användas till att utöka ungdomsmottagningarnas öppettider, förstärka den psykosociala kompetensen samt öka tillgängligheten för unga med psykisk ohälsa, riskbruk, missbruk och beroende eller liknande. Uppdrag om överenskommelserna 2016–2018 på området psykisk hälsa har i uppdrag att beskriva och följa upp det utvecklingsarbete som kommuner samt landsting och regioner genomför inom ramen för överenskommelserna 2016–2018 på området psykisk hälsa (S2016/06530/FS). Uppdraget finns närmare beskrivet i avsnitten Insatser på området psykisk ohälsa och Psykisk ohälsa bland barn och unga.