bet · H601MJU5 · 2019-02-18 00:00:00 — Livsmedelsstrategin lyfter fram behovet av insatser för att främja minskat matsvinn i hela livsmedelskedjan från producent till konsument, genom t.ex. ökat samarbete mellan livsmedelskedjans aktörer och myndigheter och informationsinsatser riktade mot konsumenter. Ett etappmål för ökad resurshushållning i livsmedelskedjan har antagits. Målet innebär att insatser ska göras så att av matavfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger sorteras ut och behandlas biologiskt så att växtnäring tas till vara, och av matavfallet behandlas så att även energi tas till vara. Regeringen beslutade att förlänga etappmålet . beslutade regeringen om förordningsändringar vad gäller kommunernas insamling av matavfall. För att bidra till att matavfall tas bättre om hand som en resurs, bl.a. genom produktion av biogas, införs krav på att kommunerna ska erbjuda system för separat insamling av matavfall från hushållen . Regeringen har vidare gett i uppdrag att, i samarbete med och , arbeta för ett minskat matsvinn. Uppdraget sträcker sig , 2017–2019, och ska slutredovisas till . Regeringsuppdraget om minskat matsvinn är en del av livsmedelsstrategin. En första delredovisning av uppdraget lämnades . Som en första del i uppdraget har en handlingsplan för minskat matsvinn tagits fram. Handlingsplanen Fler gör mer berör hela livsmedelskedjan – primärproduktion, producenter, handel, måltider i vård, skola och omsorg, restauranger, konsument, myndigheter samt forskning och innovation. Planen innehåller 42 åtgärdsförslag, varav flera berör ökad information till konsumenter för att åstadkomma beteendeförändringar. Enligt uppgifter från inväntar regeringen dessutom ett förslag på nationellt etappmål för minskat matsvinn som , och har åtagit sig att utarbeta. De svenska åtgärderna ska bidra till att nå det globala hållbarhetsmålet i Agenda . EU har också åtagit sig att uppfylla det globala matsvinnsmålet, och har använt målet som utgångspunkt för det matsvinnsarbete som görs inom ramen för handlingsplanen för cirkulär ekonomi. Ett aktivt arbete görs på EU-nivå inom EU-plattformen för livsmedelsförluster och livsmedelsslöseri som samordnas av generaldirektoratet för hälsa och livsmedelssäkerhet. Inom EU-plattformen pågår ett arbete med att ta fram EU-standarder för uppföljning av matavfall, och startade en grupp som arbetar med förebyggande av matavfall/matsvinn. startade även en grupp för frågor kring datummärkning. Det finns också en grupp för arbete kring donationer, och arbete bedrivs i foderfrågor. Vidare fortsätter det europeiska forskningsprogrammet (Food Use for Social Innovation by Optimising ) , ett projekt som syftar till att åstadkomma ett mer resurseffektivt genom att avsevärt minska matavfallet. En viktig grupp att nå för att minska matsvinnet är företagare. Handlingsplanen Fler gör mer ger ett visst stöd till företagare och branschorganisationer för hur de kan bidra till arbetet med att minska matsvinnet. Utöver denna handlingsplan arbetar med att ta fram guider och informationsblad om hur matsvinnet kan minskas. Dessa riktar sig till bl.a. till företag som arbetar med offentlig livsmedelskontroll och storkök. har tagit fram en vägledning om matavfall. Informationsmaterialet innehåller förslag på åtgärder för att minska matsvinnet i olika led i livsmedelskedjan. Materialet riktar sig exempelvis till kommuner och landsting, och miljöansvariga inom livsmedels- och förädlingsindustrin, butiker, storkök eller restauranger som vill genomföra åtgärder för att minska matsvinnet. Materialet ska förmedla behovet av att minska matsvinnet och ge exempel på möjliga åtgärder. , och samverkar också med ett stort antal aktörer inom ramen för Samverkansgruppen för minskat matavfall (Samma). Samma är ett nätverk för myndigheter, forskare, intresseorganisationer och livsmedelsbranschen, med aktörer i olika delar av livsmedelskedjan. Nätverket syftar bl.a. till att samla kunskap om aktuell forskning och andra pågående projekt inom området, öka kommunikationen och förståelsen mellan aktörer i olika delar av livsmedelskedjan och identifiera åtgärder och diskutera hur de kan genomföras och av vem – allt i syfte att minska matavfallet. Hantering av animaliska biprodukter (ABT) regleras inom EU av två förordningar, en grundförordning, och rådets förordning (EG) nr 1069/2009 av om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter och därav framställda produkter som inte är avsedda att användas som livsmedel och om upphävande av förordning (EG) nr 1774/2002 (nedan ABP-förordningen) och en tillämpningsförordning. I kompletteras EU-förordningarna av föreskrifter från (SJVFS 2006:84). Enligt uppgifter från pågår det inga diskussioner inom EU om att se över ABP-förordningen. I förordningarna finns folk- och djurhälsobestämmelser om insamling, transport, lagring, bearbetning och användning eller bortskaffande av ABP och framställda produkter, så att dessa produkter inte innebär några risker för människors eller djurs hälsa. ABP är material från djurriket som inte är livsmedel och som ännu inte bearbetats eller behandlats till att ingå i begreppet framställda produkter. Exempel på animaliska biprodukter är döda djur och biprodukter från slaktade djur, men även matavfall och naturgödsel omfattas. De animaliska biprodukterna delas in i riskkategorier, kategori 1, 2 och 3, där kategori 3 är den kategori som anses utgöra minst risk. Beroende på kategori kan de sedan användas för många olika ändamål. Till kategori 1 hör hela eller delar av kroppen från djur som misstänks vara infekterade med t.ex. Transmissibel spongiform encefalopati (), och till kategori 2 hör naturgödsel och mag- och tarminnehåll. Kategori 3-material omfattar exempelvis slaktkroppar och delar av djur som slaktats, eller kroppar eller delar av vilt som nedlagts, och som enligt EU:s lagstiftning är tjänliga som livsmedel men som av kommersiella skäl trots detta inte är avsedda att användas som livsmedel. Även material som kan vara riskfyllt genom att det kan vara smittat kan användas t.ex. för energiutvinning eller för tillverkning av biodiesel om det hanteras på ett säkert sätt. Matavfall och vissa typer av slaktavfall kan rötas för att ge både drivmedel och ett organiskt gödningsmedel som kan spridas på odlingsmark. ABP-förordningen slår fast att animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel utgör en potentiell risk för människors och djurs hälsa. Risken bör bemästras på lämpligt sätt, antingen genom att sådana produkter bortskaffas på säkert sätt eller genom att de används för olika ändamål, under förutsättning att stränga villkor uppfylls så att hälsoriskerna i fråga kan minimeras. Allt substrat som kommer från djurriket är animaliska biprodukter, och grundregeln är att alla ABP-produkter i en biogasanläggning ska hygieniseras dock finns det vissa undantag. Exempelvis får material i form av mjölk, mjölkbaserade produkter och råmjölk, liksom naturgödsel och mag- och tarminnehåll, användas som råvara i biogasanläggningar utan hygienisering om inte anser att det medför risk för spridning av allvarliga överförbara sjukdomar. Biogas spelar en viktig roll i omställningen till ett fossilfritt . För att stötta svenskproducerad biogas föreslog regeringen i vårändringsbudgeten att stödet till produktion av biogas skulle utökas med . Vidare föreslogs att stödet till produktion av biogas skulle breddas så att det omfattade fler substrat än gödsel, som matavfall och slam. beslutade regeringen att tillsätta en utredning om de långsiktiga förutsättningarna för biogasproduktion i (M 2018:06). Utredaren ska bl.a. kartlägga hur biogasens nytta som resurs kan tas till vara på bästa sätt och ge förslag på hur biogas kan ges konkurrenskraftiga villkor genom långsiktigt stabila spelregler. Utredaren ska även analysera biogasens roll och konkurrensförutsättningar utifrån bl.a. de nya energi- och klimatpolitiska målen, den ökade integreringen av biogasmarknaden i EU samt utvecklingen mot mer förnybar energi i transportsektorn. Syftet är att biogas ska kunna bidra till att nå energi- och klimatpolitiska mål på ett kostnadseffektivt sätt. Uppdraget ska redovisas . Hantering av biprodukter från slakt regleras i ABP-förordningen, tillsammans med föreskrifter (SJVFS 2006:84) om befattning med animaliska biprodukter och införsel av andra produkter, utom livsmedel, som kan sprida smittsamma sjukdomar till djur. Vissa typer av slaktbiprodukter får grävas ned om kommunens anvisningar och EU-lagstiftningens krav på nedgrävning följs. Exempel på slaktbiprodukter som får grävas ned är biprodukter från slakt vid vilthanteringsanläggningar (får grävas ned över hela landet) och biprodukter från slakt och styckning av ren (får grävas ned i vissa områden). Syftet med reglerna är att förhindra spridning av smittsamma sjukdomar till människor och djur. För småskaliga slakterier finns det inga undantag eller lättnader i regler jämfört med stora slakterier när det gäller hantering av biprodukter från slakt. Regeringen anslår medel för att sänka kostnaderna för den offentliga kontrollen vid alla slakterier och vilthanteringsanläggningar. Delar av dessa medel används för att finansiera godkännandeprövningar av nya småskaliga slakterier och vilthanteringsanläggningar. Satsningen har enligt regeringen gynnat de mindre slakterierna, däribland vilthanterings-anläggningarna. lantbrukare drabbades av landsomfattande torka, vilket påverkade skörden av både grovfoder och spannmål. Regeringen presenterade därför i en extra ändringsbudget (prop. 2017/18:301, bet. 2018/19:FiU8, rskr. 2018/19:8) ett stöd till drabbade lantbrukare på . Vidare avsattes för att bekosta sänkta avgifter för den offentliga kontroll som görs vid slakterier 2018. Fosfor är ett viktigt växtnäringsämne och en ändlig resurs. Det finns stora mängder fosfor i avloppsslam, dvs. det avfall som uppstår när avloppsvattnet renas innan vattnet släpps ut. Avloppsslammet har därför använts som växtnäring i jordbruket. Avloppsslam påminner om stallgödsel men innehåller inte så mycket ammoniumkväve och kalium. Vid användning av avloppsslam inom jordbruket krävs att halterna av tungmetaller och andra miljöstörande ämnen inte är högre än tillåtet (regleras i förordning SFS 1998:944). Dessutom måste användningen vara i enlighet med föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2004:62) om miljöhänsyn i jordbruket vad avser växtnäring samt användas i enlighet med föreskrifter (SNFS 1994:2) om skydd av miljön. Enligt återföring av fosfor (2013) krävs att innehållet av oönskade ämnen i slam minskar betydligt för att åstadkomma en hållbar återföring av fosfor från avloppsslam. Det kräver i sin tur ökad hygienisering och ett framgångsrikt förebyggande arbete. Det finns ett fyrtiotal större kommunala reningsverk certifierade enligt Revaq, vilket möjliggör spridning av slam på . Det är dock inte all näring som tas till vara på detta sätt eftersom slammet behandlas på nytt i reningsverket och endast den näring som binds i reningsverksslammet kan återföras. Förutsättningen är också att slammet från reningsverken återförs till . var det av slammet som producerades vid Revaq-certifierade reningsverk som återfördes till . Den tidigare regeringen förespråkade en utfasning av spridning av avloppsslam för att i stället ersätta det med tekniker där fosfor återvinns utan att miljö- och hälsoskadliga ämnen sprids. Mot bakgrund av det beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare (dir. 2018:67) för att ge förslag på hur ett krav på utvinning av fosfor ur avloppsslam och ett förbud mot att sprida avloppsslam bör utformas. Utredaren ska vidare föreslå hur ett fortsatt uppströmsarbete för att minska utsläpp nära källan kan säkerställas sedan ett förbud mot spridning av avloppsslam har införts. Uppdraget ska redovisas . Kompostering av köksavfall ska, på grund av risken för besvär för närboende, anmälas till kommunen (45 § avfallsförordningen 2011:927). För kompostering av trädgårdsavfall, såsom grenar och löv, behövs ingen anmälan. Bestämmelsen har sin bakgrund i EU:s avfallsdirektiv. Regeringens etappmål om avfall fastslår att ska av matavfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger sorteras ut och behandlas biologiskt så att växtnäring tas till vara, och av matavfallet behandlas så att även energi tas till vara. Vidare framgår av artikel 22 i avfallsdirektivet att medlemsstaterna ska säkerställa att biologiskt avfall (om inte annat följer av artikel 10.2 och 10.3) antingen separeras och materialåtervinns vid källan eller insamlas separat. Medlemsstaterna ska också vidta åtgärder för att a) uppmuntra till materialåtervinning, inklusive kompostering och rötning, av biologiskt avfall som sker på ett sådant sätt att en hög miljöskyddsnivå iakttas och resultatet uppfyller relevanta, högt ställda kvalitetsnormer, b) uppmuntra till hemkompostering och c) främja användning av material som produceras av biologiskt avfall. Frågan om anmälningsplikt för kompost har behandlats tidigare av utskottet. I betänkande 2015/16:MJU7 anför utskottet att en fastighetsägare som vill ha en kompost för annat hushållsavfall än trädgårdsavfall enligt avfallsförordningen måste göra en anmälan om detta till kommunen. Utskottet var då inte berett att tillstyrka förslag om att stryka detta krav som har sin bakgrund i EU:s avfallsdirektiv. Cirkulär livsmedelsproduktion och åtgärder för att minska matsvinnet Av den svenska livsmedelsstrategin som antogs 2017 framgår att strategins övergripande mål är en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar som relevanta nationella miljömål nås. Utskottet förutsätter att regeringens arbete med att åstadkomma en cirkulär livsmedelsproduktion utgår från den svenska livsmedelsstrategin. Vidare påminner utskottet om att som ett resultat av regeringens satsningar har bl.a. ett internationellt referens- och försökscentrum för cirkulär biobaserad livsmedelsproduktion bildats. Mot bakgrund av detta pågående arbete föreslår utskottet att motion 2018/19:2696 (C) yrkandena 1 och yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet välkomnar de insatser som gjorts för att sprida information till såväl konsumenter som producenter för att minska matsvinnet. Utskottet noterar också att det har införts krav på att kommunerna ska erbjuda ett system för separat insamling av matavfall från hushållen . Med hänvisning till det arbete som regeringen initierat bedömer utskottet att de satsningar som efterlyses i motionerna 2018/19:1284 (SD), 2018/19:2255 (L), 2018/19:2732 (MP) yrkande 18, 2018/19:2736 (KD) yrkande 42 och 2018/19:2891 (M) yrkande 6 i betydande utsträckning redan har påbörjats. Motionsyrkandena kan därför lämnas utan vidare åtgärd. Syftet med reglerna för hantering av animaliska biprodukter är att minska risken för smittspridning. Utskottet noterar att det är tillåtet att använda animaliska biprodukter för t.ex. biogasproduktion, givet att de hanteras på ett säkert sätt i enlighet med befintligt regelverk. Mot bakgrund av det föreslår utskottet att motionerna 2018/19:169 (SD) yrkande 22 och 2018/19:454 yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. Det är viktigt att slaktavfall hanteras på ett säkert sätt för att förhindra spridning av smittsamma sjukdomar till människor och djur. Utskottet noterar att regeringen anslår medel för att sänka kostnaderna för slakterier och vilthanteringsanläggningar, och att en särskild insats gjordes för att avhjälpa höga kostnader för slakt till följd av torkan . Mot bakgrund av det föreslår utskottet att motionerna 2018/19:1287 (SD) yrkande 34 och 2018/19:2890 (M) yrkande 9 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet välkomnar regeringens ambition att ersätta spridning av avloppsslam med tekniker där fosfor återvinns utan att miljö- och hälsoskadliga ämnen sprids. Vidare noterar utskottet att regeringen har tillsatt en särskild utredare för att utreda hur fosfor kan tas till vara på ett miljö- och hälsosäkert sätt. I avvaktan på resultatet av det utredningsarbetet anser utskottet att motionerna 2018/19:1287 (SD) yrkande 36 och 2018/19:2891 (M) yrkande 10 bör lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet noterar att såväl EU som regeringen uppmuntrar att matavfall tas till vara genom kompostering. understryker utskottet att krav på att anmäla en kompost har sin bakgrund i EU:s avfallsdirektiv och att utskottet inte är berett att tillstyrka förslag om att stryka detta. Därför föreslås att motionerna 2018/19:454 (SD) yrkande 1 och 2018/19:2541 (C) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om bötfällning vid nedskräpning, marint skräp och skräp längs stränder, om att stimulera utvecklingen av urban mining, waste mining och hantering av utvinningsavfall, om oljesanering, förorenad mark och återställande- och saneringsförsäkring och om rivning av vindkraftverk Jämför reservation 26 (M), 27 (SD) och 28 (SD). Nedskräpning och marint skräp Flera motionsyrkanden handlar om förutsättningarna att bötfälla individer för mindre nedskräpningsförseelser. Enligt motion 2018/19:2546 av och (båda C) yrkande 1 bör förutsättningarna att ge kommunerna möjlighet att bötfälla nedskräpning utredas. Enligt yrkande 2 bör individer kunna bötfällas även för nedskräpning med småskräp. I motion 2018/19:2250 av (C) yrkande 7 föreslås att även fimpar ska betraktas som skräp och ingå i skräplagen. Ett antal motioner tar upp frågan om ansvarsfördelningen vad gäller städning av stränder. I motion 2018/19:1457 av (M) framhålls behovet av att se över möjligheten att införa ett nationellt ansvar över havs- och strandmiljön längs och . Enligt motion 2018/19:2545 av och (båda C) bör en översyn göras av ansvaret och kostnaderna för städning av stränder på grund av marint skräp. Stimulera utvecklingen av urban mining, waste mining och hantering av utvinningsavfall Flera motionsyrkanden handlar om hur urban mining och waste mining kan främjas. I motion 2018/19:2332 av m.fl. (MP) yrkande 1 framhålls behovet av att utreda hur återvinning av oanvända metaller och sten i vår bebyggda miljö (s.k. urban mining) kan öka, och i yrkande 2 anför motionärerna att man behöver stimulera forskning och utvecklingsinsatser inom urban mining. Enligt yrkande 4 i samma motion framhålls också behovet av att stimulera forskning om och utveckling av waste mining. Enligt motion 2018/19:2332 av m.fl. (MP) yrkande 3 behövs en översyn av lagstiftningen som reglerar hantering av utvinningsavfall så den bidrar till en optimal råvaruutvinning. Oljesanering, förorenad mark och återställande- och saneringsförsäkring Enligt miljölagstiftningen vilar ansvaret för att vidta avhjälpande insatser på verksamhetsutövaren. I kommittémotion 2018/19:2885 av m.fl. (M) yrkande 6 framhåller motionärerna att behöver ses över för att förtydliga ansvarsfördelningen vid oljesanering. Enligt kommittémotion 2018/19:164 av m.fl. (SD) yrkande 17 ger miljölagstiftningen otydliga besked om ansvarsfördelning vid förorenad mark, exempelvis när det gäller industritomter där föroreningar skett i nedlagda företag. Därför krävs enligt motionärerna ett förtydligande av nuvarande regelverk. I motion 2018/19:2332 av m.fl. (MP) yrkande 9 framhåller motionärerna att man bör utreda förutsättningarna för och konsekvenserna av en obligatorisk återställande- och saneringsförsäkring för gruvbolag. Enligt kommittémotion 2018/19:169 av m.fl. (SD) yrkande 12 saknar kommunerna enligt gällande lagstiftning rätt att ställa krav på ekonomiska garantier så att den som uppför ett vindkraftverk verkligen också finansierar skrotningen när det blir dags. Därför anser motionärerna att vindkraftsexploatörer ska fondera medel för framtida rivning av vindkraftverken. Kompletterande uppgifter och tidigare behandling Nedskräpning och marint skräp All nedskräpning i är förbjuden. Förbudet gäller på platser som allmänheten har tillträde till eller insyn till, och det riktar sig till alla – även markägare (15 kap. 26 § ). Med skräp menas både mindre föremål som glas, papper, engångsgrillar och fimpar och större föremål som exempelvis byggavfall, möbler, bilar och hemelektronik. Den som med flit eller av oaktsamhet skräpar ner på en plats som allmänheten har tillträde till kan dömas för nedskräpningen, och straffet är böter eller fängelse i högst (29 kap. 7 § ). Den här typen av nedskräpning kallar regeringen ”nedskräpning av normalgraden”, och det handlar om nedskräpning av större föremål eller i stor omfattning. När det gäller nedskräpning som är mindre allvarlig kan polisen bötfälla på plats, s.k. nedskräpningsförseelse. Boten är på (29 kap. 7 a § ). Enligt Riksåklagarens föreskrifter gäller det om någon skräpat ned med små mängder skräp, t.ex. snabbmatsförpackningar, glas- och plastflaskor, olika typer av dryckesförpackningar, engångsgrillar och andra engångsartiklar. Om det handlar om en obetydlig nedskräpning i förhållande till det skyddssyfte som lagen har ska nedskräpningen bedömas som en ringa förseelse, som inte är straffbar. Det är alltså förbjudet men inte straffbart att t.ex. slänga enstaka cigarettfimpar. fick i uppdrag av regeringen att utvärdera nedskräpningsbotens styreffekt för att minska nedskräpningen. I slutrapporten för minskad nedskräpning, publicerad 2016, konstateras att det inte är möjligt att med befintligt underlag dra slutsatser om huruvida införandet av nedskräpningsboten har haft någon effekt på nedskräpningen. Vidare konstaterar man att ordningsboten i kombination med insatser för informationsspridning och medvetandegörande åtgärder såsom kampanjer mot allmänheten och utbildning i skolor och liknande tillsammans blir en helhet av olika styrmedel för att minska nedskräpningen. I rapporten dras också slutsatsen att det är olämpligt att införa böter för ringa nedskräpning. Nedskräpning med cigarettfimpar är både otillåten och mycket vanligt förekommande och har negativ påverkan på trivseln. För att det ska anses vara motiverat och proportionerligt att bötfälla precis all nedskräpning behövs dock ett underlag som tydligare än det som finns att tillgå visar på risken för skada på miljön. Som en del i ett regeringsuppdrag om en särskild satsning för minskad nedskräpning har och organisationen tagit fram vägledningen Strategiskt arbete för minskad nedskräpning – Vägledning för kommuner. Vägledningen är avsedd att stötta kommunernas strategiska arbete för att minska nedskräpningen och sprida kunskap om metoder, verktyg och arbetssätt. Rapporten redogör för mål och krav som berör nedskräpning, t.ex. miljökvalitetsmål, lagstiftning och nationell avfallsplan, samt ger en bakgrund till varför nedskräpningsproblemet behöver hanteras. Innehållet ger också en översikt över de metoder som tagits fram för att mäta skräpfrekvens i tätorter av olika storlek, i parker och grönområden samt på stränder. ska tillsammans med Håll Rent ta fram en handlingsplan för informationsinsatser till allmänheten –2020 för att minska nedskräpningen och öka kunskapen hos allmänheten om dess negativa effekter. ska följa upp resultatet och effekterna av informationsinsatserna och redovisa detta i årsredovisningen. Uppdraget ska slutredovisas till (Miljö- och ) . I betänkande 2017/18:MJU15 anförde utskottet att vad beträffar möjligheten att bötfälla för nedskräpning av tobaksprodukter noterade utskottet att nedskräpningsbotens styreffekt utreddes (Åtgärder för minskad nedskräpning, 2016) och remissbehandlades och att ärendet bereddes inom . Utskottet noterade också att regeringen har valt att arbeta med förebyggande åtgärder såsom informationsinsatser till allmänheten om nedskräpningens negativa effekter samt vägledning om kommuners och andra aktörers strategiska arbete i nedskräpningsfrågor. Utskottet såg ingen anledning att förekomma det utvärderingsarbete som pågick och förutsatte att regeringen går framåt med nödvändiga satsningar för att stävja nedskräpning av såväl allvarlig som ringa art. Skräp och avfall påverkar hav och sjöar. Marint avfall utgörs av skräp som kommer från både land och hav.