bet · H601TU16 · 2019-05-31 00:00:00 — Motionärerna pekar i sammanhanget på det system som planerats för laddning av mobiltelefoner. Om främjande av elfordon Fordon som helt eller delvis drivs av el är enligt utskottets mening en viktig pusselbit för att ska få en fossilfri fordonsflotta. Elektrifiering av personbilar, bussar och lastbilar bidrar till en förbättrad närmiljö med minskade utsläpp och bullernivåer. Utskottet konstaterar i sammanhanget att elfordon är ett samlingsbegrepp för • hybridfordon – som använder både en förbränningsmotor och en eller flera elmotorer som kraftkälla, en generator samt ett batteri • elbilar – som bara använder el för framdrivning och har ett batteri som laddas via elnätet • laddhybridfordon – som använder el men som också använder en förbränningsmotor, kallas även för plug in-hybrider. fanns det nästan 74 700 laddfordon i och antalet ökar, en utveckling som utskottet välkomnar. påpekar i sin rapport att elbilsförsäljningens tillväxt är för liten för att ge utslag på fördelningen mellan användningen av olika energislag inom transportsektorn. Tillsammans med gasbilar svarade elbilar och laddhybrider under de tre första kvartalen för av alla nyregistrerade personbilar, vilket kan jämföras 2017. I ökade elbilsförsäljningen med , men 2018 utgjorde laddbara bilar (det vill säga rena elbilar och laddhybrider) fortfarande endast av den totala försäljningen av nya personbilar. Inkluderas även hybridfordon stiger andelen till strax . I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 22) anges att en rad åtgärder har genomförts för att påskynda omställningen till en fossilfri transportsektor. Åtgärderna sammanfattas i regeringens handlingsplan för fossilfria transporter och elektrifiering i skrivelsen En klimatstrategi för (skr. 2017/18:238) där regeringen bl.a. lyfter fram • ett s.k. ladda-hemma-stöd till privatpersoner som installerar en laddpunkt för den egna bilen i anslutning till fastigheten. Bidraget täcker av kostnaden för utrustning och installation. Stödet uppgår till under 20182020 • ett bonus-malus-system som trädde i kraft som premierar nya bilar med låga utsläpp av koldioxid, medan bilar som har höga utsläpp får förhöjd fordonsskatt • behovet av att ställa om transportsektorn och nödvändigheten av att ge fordonsindustrin förutsättningar att testa och utveckla svenska innovationer i full skala, exempelvis genom en nationell testbädd för elektromobilitet. Därigenom skapas förutsättningar för att utveckla nästa generations hållbara innovativa lösningar för elbilar och andra elfordon. För att genomföra projektet bildar det statliga forskningsinstitutet () tillsammans med ett bolag som ska driva ett testcentrum för elektromobilitet – LETS (Laboratory for Electrified Transports ). Utskottet påminner vidare om att finansierade ett demonstrationsprogram för elfordon . Syftet med detta var att ur ett användarperspektiv identifiera och om möjligt undanröja hinder för en storskalig introduktion av elfordon på den svenska marknaden. Demonstrationsprogrammet för elfordon har sedan starten gett stöd till ett antal varierande projekt, både till storlek och till inriktning. är den största andelen sålda elfordon laddhybrider, vilket har gett anledning att bredda inriktningen på forskningen om förhållanden och beteenden relaterat till elfordon och laddning i de projektförslag som inkommit. Det handlar om att kartlägga olika flaskhalsar för att därigenom identifiera åtgärder som kan underlätta och påskynda en introduktion av eldrivna fordon samt nya användningsområden och affärs-modeller. I sammanhanget kan även nämnas att forskningsprojekt har tilldelats ett stöd på av Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) för utveckling av framtidens elbilar. drivs av forskningscentrum FSCN (Fibre Science and ) och har bl.a. i uppdrag att utveckla en ny typ av motorer för elbilar och forska om hur lagringskapaciteten i elbilsbatterier kan förbättras. Den sistnämnda delen handlar både om att öka lagrings-kapaciteten i litiumjonbatterier och om hur superkondensatorer kan användas för elbilar. Vad gäller motionsförslaget om skyltning för laddstationer vill utskottet framhålla att regeringen beslutade om nya regler för parkeringsplatser och ett nytt vägmärke som visar var elfordon kan laddas. Den som har en offentlig laddstation kan hos ansöka om uppsättning av märket som får användas för vägvisning till en anläggning för laddning med elektricitet för fordonsframdrivning. Regelförändringen innebär således att en kommun eller kan reservera parkeringsplatser för laddning av elfordon. Om utbyggnad av laddinfrastruktur I en interpellationsdebatt (ip. 2018/19:50) om el- och gasbilar påpekade statsrådet att regeringen genom det s.k. Klimatklivet har utökat laddinfrastrukturen för elbilar och biogasbilar, något som kraftigt har ökat antalet nya laddpunkter över hela . och hör till de laddstolpstätaste länen i enligt statsrådet som tillfogade att är det land inom EU som har högst andel elbilar och laddhybrider och att ökningen går väldigt snabbt. Utskottet välkomnar detta. Enligt är det angeläget att påskynda elektrifieringen av vägtransporter i hela . Rådet konstaterar att en expansion av laddstationer redan sker i , till stor del på kommersiella villkor. konstateras att en laddstation i delar av landet inte är någon lönsam investering. Där behöver staten ta ett ansvar, menar , för att bygga upp den nödvändiga laddinfrastrukturen. För företag och invånare på landsbygden, men även för alla som reser där ibland, är det viktigt att kunna lita på att det finns laddmöjligheter överallt inom rimligt avstånd. Staten behöver också ta en aktivare roll i att skapa regelverk som stimulerar elektrifiering av trafiken och i fråga om samordning av offentliga och privata investeringar liksom andra insatser. Ambitionen bör enligt rådet vara att elektrifieringen av vägtrafiken i inte ska begränsas av brist på laddmöjligheter eller bristande regelverk, utan enbart av laddfordonens tillgång och marknadsutveckling. Tydliga nationella mål för en snabbare elektrifiering av transporterna bör därför formuleras som en del av den tidssatta handlingsplanen för fossilfria transporter. Utskottet vill i sammanhanget framhålla att har regeringens uppdrag att agera nationell samordnare för laddinfrastruktur, vilket bl.a. innebär att samordna stöd till laddinfrastruktur och informera om laddstationers placering. Enligt Energimyndigheten finns det över 1 800 laddstationer i med nästan 7 800 laddpunkter med olika typer av kontakter och effekt. betonar på sin webbplats att om laddfordonen ska bli fler måste det finnas en väl fungerande infrastruktur med både publika och icke-publika laddstationer. Laddstationen måste även utrustas med rätt laddningseffekt för ändamålet. En laddstation kan placeras så att allmänheten får tillgång till den, en s.k. publik laddstation. Men laddstationer kan också installeras på en enskild parkeringsplats som exempelvis endast boende i det närliggande huset får använda. pekar på att huvuddelen av överförd energi, , sker vid icke-publika  i många fall enskilda  parkeringsplatser. Därför är det viktigt att utrusta dessa parkeringsplatser med laddningsmöjligheter för att det ska bli möjligt att öka antalet laddfordon. Myndigheten framhåller vidare att publika laddstationer är viktigt för att åstadkomma en hög andel laddfordon i trafiken men även för att skapa förtroende och erbjuda ett större mått av mobilitet. Men publik laddning utgör endast en mindre del av den laddade energi som den enskilde behöver till sin bil och bör därför ses som ett komplement till icke-publik laddning. För att ska få en fungerande infrastruktur för laddfordon anser att det är viktigt att det finns laddstationer när man ska resa långt med bilen men även när man färdas inom tätorter och parkerar i närheten av bostaden. Eftersom en bil står parkerad av tiden och det oftast är vid ägarens ordinarie parkeringsplats, t.ex. vid bostaden eller arbetsplatsen, är det lämpligast att placera laddstationer där. är det parkeringsplatsen där fordonet står som används i absolut störst utsträckning. Det kan handla om parkeringsplatser som tillhör en bostadsrättsförening, ett hyreshus, en villa eller en företagsparkering. Ofta finns det redan el framdragen t.ex. för motorvärmare, vilket gör det relativt enkelt att anpassa dessa uttag för laddning. påpekar dock att det är svårt att uppföra laddstationer till fordon på gator eftersom lagar och regler styr vad som får uppföras i gaturummet. Att installera laddplatser i garage eller parkeringshus kan därför vara ett lämpligt alternativ, anser . Även har fått i uppdrag av regeringen att göra en översyn av hur bristen på laddinfrastruktur längs större vägar kan avhjälpas. I uppdraget ingick att bedöma hur behovet av laddinfrastruktur längs de större vägarna kommer att utvecklas. Myndigheten skulle även analysera vilka nyttor, kostnader och andra konsekvenser som följer av en utbyggnad av snabbladdare utmed de större vägarna samt undersöka möjliga affärsmodeller som kan främja en utbyggnad. Med större vägar avses funktionellt prioriterade vägnät (FPV), vilket är vägar som myndigheten, tillsammans med länsplaneupprättarna, identifierat som avgörande för nationell och regional tillgänglighet. Utredningens genomgång visar att det saknas möjlighet till snabbladdning på det aktuella vägnätet för långväga personresor  med antagandet om maximalt mellan varje snabbladdstation  i framför allt inland men även i , och . För att täcka dessa luckor föreslår att snabbladdstationer i första hand installeras i tätorter och småorter längs de aktuella vägsträckorna eftersom där redan finns elnät och en viss kommersiell service. Dessa stationer kan då även användas för lokala ändamål. Andra platser som kan vara intressanta för lokalisering av snabbladdstationer är drivmedelsstationer, turistmål, snabbmatsrestauranger, värdshus och eventuellt rastplatser. Beroende på vilken grad av geografisk täckning som önskas, behövs åtminstone mellan 70 och 80 snabbladdstationer till en kostnad av 3545 enligt myndighetens beräkningar. För en mer finmaskig infrastruktur med mellan 130 och 140 stationer uppskattas kostnaden till . Utöver investeringar tillkommer driftkostnader vilka kan vara betydande, påpekar . Myndigheten betonar dock att det är förknippat med stora osäkerheter att göra bedömningar av laddinfrastrukturens utveckling. Faktorer som påverkar är teknik, bilinnehav, användning av fordon, möjligheter till hemmaladdning m.m. Utformningen av politiska styrmedel för att främja laddfordon är dock enligt myndigheten det mest avgörande. I rapporten anser att statens roll främst bör vara att erbjuda stöd och inte att själv ta en aktiv roll i utbyggnaden och tillhandahållandet av snabbladdning. Privata marknadsaktörer bör även fortsättningsvis uppföra, äga och driva snabbladdstationer utan offentligt stöd. Staten ska heller inte vara verksam inom områden där det finns en marknad, och även om utbyggnaden skulle fokuseras till vägsträckor där det inte finns täckning konstaterar att det finns en marknad för etablering av snabbladdning. I rapporten föreslås avslutningsvis några alternativ för att främja utbyggnaden av infrastruktur för snabbladdning. För att förbättra täckningen längs de större vägarna inom en begränsad tid skulle staten genom upphandling eller omvänd auktion kunna vända sig till marknaden för utpekade vägsträckor som bedöms som strategiskt viktiga. En sådan upphandling hålls i sådana fall åtskilt från det befintliga investeringsstödet Klimatklivet som förutsätts fungera på samma sätt som . Om utbyggnadstakten inte är lika avgörande kan staten erbjuda ett riktat stöd till utpekade geografiska områden och variera stödets storlek efter geografi och andra parametrar som kan påverka platsens attraktivitet. Detta stöd kan fungera som ett komplement till Klimatklivet för att kunna erbjuda stödnivåer där så bedöms som nödvändigt. har i redovisningen av regeringsuppdraget om infrastruktur för snabbladdning längs större vägar lämnat förslag om att myndigheten  tillsammans med andra berörda aktörer  bör genomföra kommunikationsinsatser för att öka kunskapen om och intresset för att äga och köra laddfordon. Regeringen bedömer att det är av vikt att elektrifieringen av transportsystemet påskyndas och anser därför att det är angeläget att sådana insatser genomförs. Utskottet noterar också med tillfredsställelse att regeringen beslutade om ett sådant uppdrag som innebär att tillsammans med andra relevanta parter ska genomföra informationsinsatser för att öka kunskapen om att äga och köra eldrivna fordon. Om bedömer det som ändamålsenligt, får myndigheten även inkludera andra typer av fordon för att stimulera elektrifieringen av transportsystemet. Särskilda insatser ska genomföras gentemot relevanta branschaktörer, exempelvis bilhandlare och aktörer med verksamhet som riktar sig till trafikanter längs större vägar. Uppdraget ska redovisas till i samband med årsredovisningen. ska också till redovisa ett förslag på vilka informations- och kunskaps-höjande åtgärder som bör genomföras inom området omställning av transport-systemet till fossilfrihet under resterande del av planperioden (20232029). Avslutningsvis vill utskottet även uppmärksamma att regeringen gav i uppdrag att lämna förslag på hur svenska byggregler bör kompletteras med krav på laddinfrastruktur för elfordon. Uppdraget tar sin utgångspunkt i EU-direktivet om byggnaders energi-prestanda och direktivet om energieffektivitet. Uppdraget ska redovisas till . Av redogörelsen ovan framgår att en rad angelägna initiativ har vidtagits i syfte att främja elfordon och utbyggnaden av en laddinfrastruktur i landet. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2018/19:451 (SD) yrkandena 1, 2 och 57, 2018/19:892 (M), 2018/19:2426 (C) yrkande 31, 2018/19:2542 (C) yrkande 3, 2018/19:2732 (MP) yrkande 2, 2018/19:2734 (KD) yrkande 4 och 2018/19:2764 (KD) yrkande 11. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om elvägar. Utskottet välkomnar de pågående försöksverksamheterna i landet och följer utvecklingen på området med stort intresse. Jämför reservation 25 (SD), 26 (KD) och 27 (L). m.fl. (SD) efterlyser i kommittémotion 2018/19:1121 yrkande 46 ett utökat antal elektrifierade teststräckor i . Motionärerna pekar på olika tekniker som prövas på ett par vägavsnitt, men de tillägger att övergången till fossilfria transporter behöver påskyndas, varför det är nödvändigt att elektrifiera fler vägsträckor för testverksamhet under olika förhållanden och årstider. Ett sätt att minska utsläppen från vägtransporter som och (båda S) lyfter fram i motion 2018/19:1306 yrkande 2 är att elektrifiera vägnätet. Motionärerna framhåller att tekniken redan existerar men att den endast används i begränsad utsträckning och då huvudsakligen inom ramen för forskningsprojekt. Motionärerna betonar därför vikten av att tekniken sprids för att komma till praktisk användning, och att man i sammanhanget säkerställer att hela utnyttjar tekniska lösningar som sinsemellan är kompatibla. (M) efterlyser i motion 2018/19:1547 en strategi för elvägar. Motionären anser att ett nära samarbete mellan och andra intressenter är nödvändigt för att kunna anlägga elektrifierade vägar. Huruvida elvägar är rätt lösning för bör avgöras på tekniska och kommersiella grunder av i första hand experter, men det är enligt motionären rimligt att staten med sitt ansvar för stora delar av vägnätet tar fram en strategi för det fortsatta arbetet på området. m.fl. (L) välkomnar i partimotion 2018/19:2059 yrkande 3.2 i denna del pågående försök med elektrifiering av tunga vägtransporter, försök som i förlängningen kan göra det enklare att nå målet om en fossilfri fordonsflotta till 2030. Av detta skäl finner motionärerna det angeläget att dessa försök utvecklas och utvärderas och att det är lämpligt att utreda möjligheten att utöka försöken även till personbilar. I kommittémotion 2018/19:2734 gör m.fl. (KD) bedömningen att om man kan få den tunga vägtrafiken att utnyttja el i stället för dagens drivmedel kommer det att vara ett mycket viktigt bidrag för att minska koldioxidutsläppen i . Därför anser motionärerna i yrkande 5 att det är viktigt att tydliggöra trafikhuvudmännens ansvar för elektrifieringen på strategiskt utvalda delar av vägnätet. En lösning som motionärerna föreslår är att väghuvudmannen hyr ut vägutrymmet till en operatör som bygger infrastrukturen och tjänar pengar på att sälja el till de transportföretag som kör på vägen. Utskottet vill inledningsvis peka på att regeringen i den senaste infrastrukturpropositionen (prop. 2016/17:21) bl.a. framhåller att framtidens transportsystem kommer att kräva mer interaktion mellan trafik och infrastruktur där fordon och infrastruktur är uppkopplade mot varandra. Regeringen pekar också på att nya lösningar behövs för att säkerställa att god infrastruktur i ett fossilfritt samhälle kan uppnås. Regeringen lyfter fram att svensk kompetens inom bl.a. ITS (intelligenta transportsystem) och elektrifiering av vägar kan skapa nya möjligheter till ett hållbart transportsystem och nya arbetstillfällen samt att test- och demonstrations-miljöer för nya infrastrukturlösningar behövs för att kunna pröva framtidens transport- och samarbetsformer. I skrivelsen En klimatstrategi för (skr. 2017/18:238) konstaterar regeringen att de olika tekniska lösningar som krävs för elvägar inte är tillräckligt väl utvecklade, konsekvensbeskrivna eller testade. Utvecklingstakten vad gäller elvägar är dock snabb, och svenska myndigheter och företag deltar i utvecklingen och visar på att ligger i framkant inom den tekniska utvecklingen på området, vilket utskottet finner uppmuntrande. I betänkandet Vägen till självkörande fordon (SOU 2018:16) uppmärksammar Utredningen om självkörande fordon de olika test-verksamheter som pågår både i och utrikes i fråga om elvägar. Utredningen pekar i sammanhanget på att har kommit långt med att utveckla tekniken. Inom ramen för programmet Fordonsstrategisk forskning och innovation (FFI) utarbetades ett antal strategiska färdplaner. FFI utgör ett samarbete mellan staten, som representeras av , och , och fordonsindustrin med , AB , och Fordonskomponentgruppen (FKG). Det rör sig om gemensam finansiering av forsknings-, innovations- och utvecklingsaktiviteter med fokus på områdena klimat, miljö och säkerhet. Det övergripande syftet med satsningarna på elvägar är enligt färdplanerna att vidareutveckla, komplettera, kvalificera och utvärdera olika elvägskoncept, bl.a. med utgångspunkt i den kunskap och de behov som uppstår under de pågående försöken som , och finansierar tillsammans med industriella aktörer. Utskottet påminner om att den första s.k. demonstratorn för elväg invigdes på i inom ramen för FFI-programmet. Därigenom blev ett av de första länderna i världen att genomföra tester med elkraft för tunga transporter på allmän väg. Närmare information om bl.a. detta projekt delgavs vid trafikutskottets utfrågning om transportsektorns bidrag till att uppfylla klimatmålen (2018/19:RFR3). Den andra demonstratorn är belägen vid . Den avgörande skillnaden mellan de båda systemen är hur elkraften överförs till fordonen. I används en strömavtagare för att överföra elen till en elhybridmotor i fordonet medan konsortiebolaget i det andra fallet testar en teknik som innebär att laddningen av fordonet sker genom en strömskena i vägbanan under färd. Utskottet välkomnar de pågående försöksverksamheterna. överlämnade sitt förslag till nationell färdplan för elvägar till . Planen sträcker sig . Färdplanen beskriver den forskning som bedrivits och en omvärldsanalys av kunskapsläget om olika lösningar för elvägar. Färdplanen rekommenderar vilka fortsatta utredningar och tester som behöver göras i fråga om marknad och finansiering, möjliga vägsträckor, tekniska lösningar etc. för att möjliggöra en etablering av elvägar. föreslår också ytterligare en till två demonstratorer samt en större elvägspilot för att komma närmare ett nyttogörande på allmän väg. Färdplanen rekommenderar att sträckorna ska vara minst 20–och tungt trafikerade. Flera olika presumtiva sträckor är identifierade, men ytterligare inventering är nödvändig. har initierat ett arbete som löper i flera parallella spår i enlighet med förslagen i den nationella färdplanen, som bl.a. inkluderar internationellt forskningssamarbete med europeiska partnerländer. Utskottet är positivt till detta. I sin skrivelse om den nationella planeringen för transportinfrastrukturen 20182029 (skr. 2017/18:278) framhåller regeringen att har möjlighet att bli en permanent världsutställning för innovationer på transportområdet genom att satsa bl.a. på elektrifiering. Regeringen pekar på att den, för att åstadkomma en snabb introduktion av elvägar, satsar medel så att en pilot-sträcka med elväg kan etableras . Utskottet välkomnar detta. I regeringens nationella godstransportstrategi framhåller regeringen att elvägar kan bidra till att effektivisera godstransporterna och minska utsläppen av växthusgaser, en uppfattning som utskottet också ansluter sig till. En långsiktig plan för uppförande och utbyggnad av elvägar ska därför tas fram. Viktiga godsstråk, som exempelvis Europavägarna mellan , och och kopplingarna till viktiga hamnar, bör enligt regeringen prioriteras. Vidare anförs att behovet av kompletterande tekniker för eldrift utanför elvägsnätet, t.ex. snabbladdning för tung trafik, bör beaktas i det fortsatta arbetet. Det anges också att det för att åstadkomma en snabb introduktion av elvägar ska genomföras ett pilotprojekt, där elväg kan testas och olika relevanta aspekter utvärderas på en längre sträcka. Regeringen framhåller i sammanhanget att utvecklingen av elvägar samlar nya konstellationer av aktörer och kräver nya lösningar för säkerhet och drift. har exempelvis inlett ett arbete med att tillhandahålla en vägledning om elsäkerhetsaspekter riktad till beställare och inköpare av varor och tjänster och har tagit fram förslag på ett utvecklat regelverk för elsäkerhet för elvägar. Ett forum för dialog om dessa frågor mellan berörda myndigheter och aktörer i branschen bör också skapas, meddelar regeringen. Utskottet konstaterar avslutningsvis att betydande insatser görs, inte minst på forskningsområdet, i syfte att främja elektrifieringen av vägtransporter och finner därför inte skäl att ta något initiativ med anledning av motions-yrkandena. Utskottet följer utvecklingen på området och emotser utfallet av pågående insatser med stort intresse. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2018/19:1121 (SD) yrkande 46, 2018/19:1306 (S) yrkande 2, 2018/19:1547 (M), 2018/19:2059 (L) yrkande 3.2 i denna del och 2018/19:2734 (KD) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om miljözoner. Utskottet välkomnar de initiativ som har tagits i syfte att förbättra miljön och luftkvaliteten i utsatta stadsmiljöer och anser att förslagen om nya miljözoner är välavvägda. Jämför reservation 28 (SD) och 29 (L). m.fl. (L) vill i partimotion 2018/19:2255 yrkande 9 att man förbättrar villkoren för miljöbilar. Fler städer bör därför enligt motionärerna införa miljözoner där endast miljöbilar får köra. (M) betonar i motion 2018/19:2773 betydelsen av en god luftkvalitet i städerna och pekar på den positiva utvecklingen på området . Motionären påpekar att nya åtgärder måste vägas mot kostnader och avsedd effekt på miljö, klimat och luftkvalitet. Små miljövinster till stora kostnader för den enskilde riskerar enligt motionären att urholka människors tilltro till miljöpolitiken. Av denna anledning anser motionären att regeringen bör utreda om eventuella effekter på luftkvaliteten står i proportion till de negativa konsekvenser som kan uppstå för privatpersoner och lokalt näringsliv när man inför miljözoner för personbilar.