bet · H601MJU18 · 2019-06-04 00:00:00 — inrättades av regeringen och är en plattform för fler åtgärder och ett intensifierat arbete på alla nivåer i samhället för att nå miljömål. presenterar åtgärder som myndigheterna åtar sig att genomföra för att öka takten i arbetet med att nå miljömålen. uppdrag pågår till . Rådet består av chefer för 18 myndigheter som är strategiskt viktiga för förutsättningarna att nå generationsmålet och miljökvalitetsmålen. lämnade sin delredovisning av uppdraget att öka takten i arbetet med att nå miljömål. I rapporten redovisas alla åtgärder som rådet har initierat och genomfört i samverkan samt alla förslag som rådet har lämnat till regeringen . De har också gjort en egen utvärdering av sitt arbete där de kom fram till att de samverkansåtgärder som de gemensamt arbetat med leder till konkreta resultat som troligen inte hade kommit till stånd om inte rådet hade funnits. Enligt utskottets mening bedriver ett ständigt pågående arbete för en i olika hänseenden hållbar utveckling och för att nå såväl de nationella miljömålen som FN:s hållbarhetsmål. Av redovisningen ovan framgår dels att regeringen under den föregående mandatperioden arbetade aktivt med miljömålen, dels hur regeringen har tagit hand om de förslag som presenterade i sitt slutbetänkande. Det förhållandet att 2020 används som utgångspunkt för att bedöma möjligheten att nå de nu uppsatta miljökvalitetsmålen bör inte tolkas som att inte även efter den tidpunkten på bred front ska fortsätta det viktiga miljöarbetet. Med det anförda föreslår utskottet att motionerna 2018/19:1946 (C) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2315 (MP) yrkande 24 och 2018/19:2426 (C) yrkande 20 lämnas utan vidare åtgärd. Stärkt lokal och miljö- och klimatmakt Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att stärka den lokala miljö- och klimatmakten genom ökade möjligheter till beslutsfattande på lokal nivå. Jämför reservation 2 (C, KD) och 3 (C). Av skrivelsen framgår bl.a. följande om det regionala och lokala miljöarbetet (s. 28): Regeringen anser att den lokala och regionala nivån är grundläggande för arbetet med att nå miljömålen. Miljömålen är högt ställda mål och kräver ett aktivt och långsiktigt arbete för en hållbar utveckling på alla politiska nivåer, inte minst de regionala och kommunala. Länsstyrelserna genomför miljöpolitiken på regional nivå. har, liksom de 26 nationella myndigheterna, ett ansvar i för att verka för att miljömålen nås. har även ansvar för att samordna det regionala mål- och uppföljningsarbetet. Det omfattar att utveckla, samordna och genomföra regionala åtgärdsprogram i bred förankring i länet, att stödja kommunerna med underlag i deras arbete med miljömålen och att verka för att målen får genomslag i den lokala och regionala samhällsplaneringen. […] Landstingen spelar en viktig roll i det regionala arbetet för att nå miljömålen och mål inom folkhälsa. Landstingens verksamhet har miljöpåverkan Landstingen spelar en viktig roll i det regionala arbetet för att nå miljömålen och mål inom folkhälsa. Landstingens verksamhet har miljöpåverkan främst genom upphandling, läkemedelsanvändning, kemikalieförbrukning, kollektivtrafik och transporter, liksom energianvändning och avfall. I kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 59 framhålls behovet av att stärka den lokala miljö- och klimatmakten genom att fler beslut om miljöregler och miljöavgifter ska kunna fattas lokalt. På liknande sätt anförs i kommittémotion 2018/19:2726 av m.fl. (KD) yrkande 3 att lagstiftningen bör ses över så att rådigheten över fler styrmedel kan läggas på lokal nivå. Motionärerna anför bl.a. att landets kommuner har olika förutsättningar och att det är viktigt att statliga initiativ, styrmedel och skatter inte missgynnar någon del av landet. Genom att ge rådigheten över fler styrmedel till kommunerna kan dessa själva genomföra åtgärder som bäst passar deras geografiska förutsättningar. I kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 60 anför motionärerna att regelverk ska utformas för att kommuner som vill satsa på spjutspetsteknik eller testa nya tekniker ska kunna göra det. Enligt motionärerna ska kommuner och regioner som vill använda ekonomiska styrmedel som t.ex. trängselskatter kunna göra det. Motionärerna anser vidare att det ska vara tillåtet att utforma regler och avgifter efter miljöprestanda och råda över eventuella intäkter som dessa ger. Med normgivningsmakten avses rätten att besluta om rättsregler, dvs. sådana regler som är bindande för enskilda och myndigheter och som gäller generellt. I regeringsformen (RF) benämns sådana regler föreskrifter. Normgivningsmakten regleras i huvudsak i 8 kap. regeringsformen, men bestämmelser om normgivning finns även i andra kapitel i regeringsformen samt i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Enligt 8 kap. 2 § första stycket 2 RF ska föreskrifter meddelas genom lag om de avser förhållandet mellan enskilda och det allmänna under förutsättning att föreskrifterna gäller skyldigheter för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Enligt 8 kap. 9 § RF kan bemyndiga en kommun att meddela föreskrifter enligt 2 § första stycket 2 om föreskrifterna avser skatt som syftar till att reglera trafikförhållandena i kommunen. Bestämmelsen i 8 kap. 9 § RF kommenteras närmare i m.fl., Grundlagarna (publicerad i Zeteo ). I denna lagkommentar anförs att 8 kap. 9 § RF reglerar möjligheterna för att delegera normgivningsmakt direkt till kommunerna. De kommunala avgifterna kan sägas vara av tre olika slag: tvångsmässiga offentligrättsliga avgifter (belastande avgifter), frivilliga offentligrättsliga avgifter (icke-belastande avgifter) och övriga frivilliga avgifter (privaträttsliga avgifter). De offentligrättsliga avgifterna flyter in som avgifter i kommunernas obligatoriska verksamhet och de privaträttsliga som en följd av kommunernas fakultativa verksamhet. När det gäller de belastande avgifterna ger denna paragraf en möjlighet för att delegera rätten att besluta om sådana avgifter direkt till kommunerna. När det gäller kommunala avgifter (punkt 1) omfattar bemyndigandet endast avgifter som omfattas av 8 kap. 2 § första stycket 2 RF, dvs. de belastande avgifterna. En kommun kan tvinga en enskild att ta i anspråk en prestation inom en verksamhet som kommunen ålagts av . Den enskilde kan då vara tvungen att betala en avgift för prestationen. Avgiften är således tvångsmässig eftersom den enskilde helt saknar möjlighet att undgå avgiftsskyldigheten. Exempel på sådana avgifter är sotningsavgifter och renhållningsavgifter. Behörigheten att besluta om belastande kommunala avgifter kan ges åt kommunerna inte bara direkt av med stöd av nu aktuell bestämmelse utan även genom subdelegation från regeringen enligt numera 8 kap. 10 § RF (se prop. 1973:90 s. 317). När det gäller parkeringsavgifter och trängselskatt (punkt 2) är det, enligt 8 kap. 2 § RF jämförd med 8 kap. 3 §, en grundläggande princip att har exklusiv normgivningskompetens på skatteområdet. Däremot är delegation möjlig när det gäller föreskrifter om avgifter. Frågan om gränsdragningen mellan skatter och avgifter har aktualiserats när det gäller kommunala parkeringsavgifter och s.k. trängselskatter. Parkeringsavgifter regleras i lagen (1957:259) om rätt för kommun att ta ut avgifter för vissa upplåtelser av offentlig plats m.m. Den har alltså tillkommit före nuvarande RF. En särskild utredning, , ansåg att det fanns skäl att anta att parkeringsavgifterna är att betrakta som en skatt enligt RF. Det skulle alltså inte vara möjligt att ersätta lag med en ny lag. förordade därför att parkeringsavgifternas konstitutionella status skulle övervägas särskilt (SOU 2006:109 s. 128 f.). ansåg det angeläget att föreskrifter om kommunala parkeringsavgifter kan meddelas av kommuner även . Detta innebar visserligen ett avsteg från den grundläggande principen om som ensam lagstiftare på skatteområdet. Utredningen framhöll att det dock var en etablerad ordning att kommuner meddelar föreskrifter om parkeringsavgifter och att det är fråga om en pålaga som får anses ligga i gränslandet mellan skatter och avgifter och således inte hör till de centrala delarna av skatteområdet. De kommunala parkeringsavgifterna förutsätter dessutom föreskrifter med bl.a. detaljerade geografiska uppgifter som lämpligast meddelas på nivå. bedömning var därför att föreskrifter om parkeringsavgifter bör kunna meddelas av kommuner även fortsättningsvis (SOU 2008:125 s. 562 f.). Motsvarande problematik gäller de s.k. trängselskatterna, dvs. de pålagor som läggs på trafikanter som kör bil i och kommuner enligt lagen (2004:629) om trängselskatt. Den skatten är konstruerad som en statlig skatt. Såväl trängselskatt som kommunala parkeringsavgifter är pålagor som inte bara tas ut av en kommuns egna medlemmar. Den kommunala beskattningsrätten är begränsad till de egna medlemmarna. Detta är emellertid en kommunalrättslig och inte en konstitutionell princip, och den ansågs därför inte utgöra ett hinder på grundlagsnivå för normgivning om trängselskatt eller parkeringsavgifter. Enligt borde de konstitutionella hindren för kommunerna att meddela föreskrifter om trängselskatt tas bort. ansåg det emellertid inte vara lämpligt att ge kommunerna en rätt direkt grundad på RF att besluta föreskrifter om trängselskatt och parkeringsavgifter. Det ansågs dessutom rimma mindre väl med RF:s grundprincip för normgivning att ge kommunerna en sådan rätt. RF bygger på att normgivningsmakten är fördelad mellan och regeringen och att normgivning av andra organ måste ha stöd i ett bemyndigande. Kommunernas föreskriftsrätt på området borde därför förutsätta delegation (SOU 2008:125 s. 563). I likhet med vad som gäller för de kommunala avgifterna ansågs det att delegationen inte skulle gå via regeringen, utan en möjlighet till direktdelegation föreslogs. Uttrycket trafikförhållanden har valts för att täcka både färd med fordon och parkering. Även om uttrycket i och för sig täcker även andra pålagor ansågs det inte kunna ge upphov till några tillämpningsproblem eftersom den närmare omfattningen av den föreskriftsrätt som delegeras bör framgå av beslut (SOU 2008:125 s. 564). Regeringen och anslöt sig till förslagen (prop. 2009/10:80 s. 226 f., bet. 2009/10:KU19 s. 57 f.). Det har i RF inte lagts fast hur regleringen ska utformas. Frågan huruvida och på vilket sätt möjligheten till delegation ska utnyttjas får ta ställning till genom lag. överlämnade sitt slutbetänkande Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon (SOU 2013:3) till regeringen. Utredningen har bl.a. analyserat förutsättningarna och vilka villkor som bör gälla för delegation av föreskriftsrätt till kommuner när det gäller trängselskatt. Utredningen har också tagit ställning till vilket organ som ska få intäkterna från trängselskatten och till vilket organ delegationen bör ges. Vidare har utformningen av påminnelse- och sanktionsavgifter vid utebliven betalning analyserats. Utredningen anser bl.a. att även i fortsättningen ska meddela de huvudsakliga föreskrifterna och att skatten ska vara statlig. Utredningen bedömer att övervägande skäl talar emot en delegation av föreskriftsrätten till kommuner i de områden som omfattas av trängselskatt, dvs. Det beror främst på att det redan har beslutats att stora statliga investeringar delvis ska finansieras med intäkter från trängselskatten. I enlighet med utredningsdirektiven lämnar utredningen dock ett förslag på hur en delegation av föreskriftsrätten skulle kunna utformas. Enligt uppgift från () är förslag under beredning inom . Som framgår av redovisningen ovan ska föreskrifter meddelas genom lag om de avser förhållandet mellan enskilda och det allmänna under förutsättning att föreskrifterna gäller skyldigheter för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Gällande rätt medger dock att i viss utsträckning överlåter normgivningsmakt till kommunerna när det gäller frågan om att meddela föreskrifter om avgifter. Enligt utskottets mening saknas det anledning att ta initiativ till någon ändring när det gäller de rättsliga förutsättningarna för att på lokal och nivå kunna meddela föreskrifter som gäller miljöavgifter och liknande. Utskottet avstyrker därför motionerna 2018/19:2426 (C) yrkande 59 och 2018/19:2726 (KD) yrkande 3. När det gäller skatter är det en grundläggande princip att har exklusiv normgivningskompetens på skatteområdet, men med stöd av 8 kap. 9 § andra stycket RF har möjlighet att till kommuner delegera rätten att meddela föreskrifter om bl.a. trängselskatt. Frågan om, och i så fall på vilket sätt, denna konstitutionella möjlighet till delegation ska utnyttjas har utretts av . Detsamma gäller frågan om bl.a. vilket organ som i så fall ska få intäkterna från trängselskatten. Utredningens förslag är under beredning inom , och i avvaktan på utfallet av detta arbete föreslår utskottet att motion 2018/19:2426 (C) yrkande 60 avslås. Utskottets förslag i korthet bifaller motionsyrkanden om att införa ett s.k. grönt spår för att förbättra tillståndsprocesserna, bl.a. genom skyndsammare handläggning och proaktivt arbete. avslår övriga motionsyrkanden om att på olika sätt förändra tillståndsprocesserna. Jämför reservation 4 (S, V, MP), 5 (KD) och 6 (KD). Kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 106 handlar om företag som vill göra miljöförbättrande åtgärder. Enligt motionärerna behövs åtgärder för att effektivisera miljöprövningarna och för att förkorta handläggningstiderna. Det behöver också införas ett grönt spår för tillståndsprövningar som innebär att företag som vill göra miljöförbättrande åtgärder kan ges en mer skyndsam handläggning. Även motion 2018/19:1067 av och (båda S) handlar om behovet av effektiva tillståndsprocesser. I kommittémotion 2018/19:164 av m.fl. (SD) yrkande 15 anför motionärerna att antalet handläggare vid tillståndsmyndigheterna måste öka och att myndigheterna vid handläggning av miljötillstånd i större omfattning än måste arbeta proaktivt och behjälpligt mot företag som vill expandera. Motionärerna anför också att det bör införas en bortre tidsgräns för hur lång handläggningstiden får vara i ett tillståndsärende. Även motion 2018/19:1946 av och (båda C) yrkande 3 handlar om att överväga möjligheten att skjuta till extra resurser till de myndigheter som hanterar tillståndsärenden i syfte att korta ned handläggningstiderna. I motion 2018/19:1702 av framhålls behovet av att se över möjligheten att fastställa en maxgräns för handläggnings- och tillståndsprövningstiden när det gäller nya djurstallar. Enligt kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 4 bör investeringar i miljö- och klimateffektiv teknik underlättas genom förändrade tillståndsprocesser och förändrad tillsyn för att bättre beakta de samlade miljöeffekterna, och detta bör ske med hjälp av en riskbaserad prövning och en effektivare myndighetsutövning. Enligt kommittémotion 2018/19:2736 av m.fl. (KD) yrkande 15 bör prövningen av djurhållande verksamhet koncentreras till färre miljöprövningsdelegationer. I samma motion (yrkande 16) föreslås att kravet på samrådsförfarande för anmälningspliktig verksamhet ska tas bort. Enligt motionärerna innebär detta krav såväl extra kostnader för den enskilde som att det tar att genomföra verksamhetsförändringar. behandling och kompletterande uppgifter Frågan om tillståndsprocesser och handläggningstider har varit föremål för behandling i vid ett flertal tillfällen och har lett till flera tillkännagivanden i dessa frågor. föreslog näringsutskottet ett tillkännagivande om att alla myndigheter som företag kommer i kontakt med ska sätta tydliga tidsgränser för sina handläggningstider. Utskottet anförde följande: Utskottet noterar att regeringens mål för att servicen till företag ska bli bättre är att det ska bli enklare att lämna uppgifter och att handläggningstider ska kortas. Vidare noterar utskottet att regeringen gett m.fl. myndigheter i uppdrag att följa upp och arbeta gentemot målen för förenklingsarbetet, bl.a. för att minska handläggningstiderna. Utskottet anser att regeringens insatser är lovvärda men otillräckliga. Många företag upplever att regelverken är krångliga och att mycket tid går åt till administration och handläggningstider. Enligt utskottets uppfattning kan detta vara såväl ett konkurrenskraftsproblem som en tröskel för företag att starta eller växa. Utskottet anser därför att regeringen bör vidta lämpliga åtgärder för att alla myndigheter som företag kommer i kontakt med ska sätta tydliga tidsgränser för sina handläggningstider. biföll utskottets förslag till beslut (bet. 2016/17:NU12, rskr. 2016/17:192). I regeringens skrivelse 2018/19:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anför regeringen följande om tillkännagivandet (s. 262): Regeringen uppdrog åt att ta fram ett kunskapsunderlag som visar hur myndigheternas handläggningsprocesser påverkar företagens konkurrenskraft och utveckling samt ge förslag på vilka åtgärder och metoder som är effektiva och ändamålsenliga för att korta handläggningstiderna. Regeringen har därefter uppdragit åt att lämna förslag om kortare handläggningsprocesser för företag i besöksnäringen. (N2018/04122/FF). Ärendet bereds vidare. föreslog miljö- och jordbruksutskottet ett tillkännagivande om förenklade och förkortade tillståndsprocesser och anförde följande: Utskottets utgångspunkt är naturligtvis att det är bra att har en krävande miljölagstiftning. Verksamheter som påverkar miljön negativt ska prövas noga, och hårda krav ska ställas på dessa för att skydda miljön. måste tillståndsprocesserna utformas på ett sådant sätt att de inte i onödan hindrar, försenar eller fördyrar investeringar som moderniserar verksamheter, skapar jobb och tillväxt och i slutändan ofta minskar den samlade miljöpåverkan. Myndigheternas prövningar och krav på underlag ska vara enkla, förutsägbara och effektiva. En del i detta är att kraven på det underlag som krävs för prövning av en viss fråga inte ska ställas högre än vad som är motiverat av miljöskäl. En annan del som måste åtgärdas är de generellt sett långa handläggningstiderna i tillståndsärenden. I detta avseende kan det t.ex. övervägas om företag som vill göra miljöförbättrande åtgärder, och då ofta måste söka om sina tillstånd, bör premieras genom att ges en ”grön gräddfil” – dvs. en skyndsammare handläggning – i tillståndshanteringen. Vidare bör det ställas upp tydliga mål för hur handläggningen bör få ta i normalfallet i olika slags tillståndsärenden. Redovisningen ovan visar i och för sig att det pågår vissa arbeten för att förenkla tillståndsprocesserna och förkorta handläggningstiderna, men det finns ändå starka skäl att ta ytterligare steg i den riktning som utskottet nu har beskrivit för att förbättra tillståndsprocesserna. biföll utskottets förslag till beslut (bet. 2016/17:MJU22, rskr. 2016/17:289). I regeringens skrivelse 2018/19:75 anför regeringen följande om arbetet med tillkännagivandet (s. 203 f.): Den av tillsatta utredningen som behandlar de aktuella frågorna (M2018/00234/Me) har redovisats till (Ds 2018:38). Slutsatserna och förslagen i utredningen bereds inom . har , med anledning av uppdrag i regleringsbrev , redovisat förslag till modell för att upprätta och redovisa statistik om miljötillståndsprövningar. Länsstyrelserna och har därefter respektive redovisat kompletterande uppdrag i regleringsbrev om hur de kan bidra till en sammanhållen statistikredovisning avseende miljöprövning. Regeringen har gett i uppdrag till länsstyrelserna och att bidra till en sammanhållen statistikredovisning. har fått i uppdrag att förbereda så att myndigheten kan ansvara för att ta emot, sammanställa analysera och presentera den statistik som övriga myndigheter bidragit med. Punkten är inte slutbehandlad. behandlade regeringens proposition 2016/17:200 Miljöbedömningar. I propositionen föreslog regeringen att det, bl.a. till följd av vissa EU-direktiv och ett behov av att systematisera om kapitlet för att underlätta tillämpningen, skulle införas ett nytt 6 kap. i . beslutade att, med vissa ändringar i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna och vissa ändringar av redaktionell karaktär, anta regeringens lagförslag (bet. 2017/18:MJU5, rskr. 2017/18:20). Miljö- och jordbruksutskottet föreslog därefter ett tillkännagivande om att ytterligare reformera tillståndsprocesserna för miljöpåverkande verksamheter. I sitt ställningstagande anförde utskottet följande: Inledningsvis kan framhållas att utskottet ser positivt på de arbeten som pågår med anledning av det senaste årets tillkännagivanden om tillståndsprocesser och handläggningstider. Utskottets förhoppning är också att de gjorda ändringarna i bl.a. ska leda till en positiv utveckling när det gäller att förenkla och förkorta tillståndsprocesserna, vilket var ett av syftena med lagändringarna. Enligt utskottet finns det dock starka skäl för att ytterligare fortsätta arbetet med att förbättra tillståndsprocesserna. Det är bl.a. viktigt att de förslag till åtgärder för effektivisering och förkortade handläggningstider som har presenterat omsätts i konkreta åtgärder. Detsamma gäller det som har anfört och föreslagit med anledning av de regeringsuppdrag som verket redovisade . beslutade i enlighet med utskottets förslag (bet. 2017/18:MJU19, rskr. 2017/18:217). I regeringens skrivelse 2018/19:75 (s. 209) anför regeringen följande om vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av tillkännagivandet: Den av tillsatta utredningen som behandlar de aktuella frågorna (M2018/00234/Me) har redovisats till genom Ds 2018:38. Slutsatserna och förslagen i utredningen bereds inom . , och har redovisat uppdrag om hur en sammanhållen statistikredovisning avseende miljöprövning kan göras, enligt ovan. Regeringen har gett i uppdrag till länsstyrelserna och att bidra till en sammanhållen statistikredovisning. har fått i uppdrag att förbereda så att myndigheten kan ansvara för att ta emot, sammanställa analysera och presentera den statistik som övriga myndigheter bidragit med. Punkten är inte slutbehandlad. Den utredning (Ds 2018:38 Anpassad miljöprövning för en grön omställning) som nämns i regeringens skrivelse 2018/19:75, och som är under beredning inom , behandlar bl.a. frågan huruvida det är möjligt och ändamålsenligt att införa en skyndsammare handläggning av mål och ärenden som gäller miljöförbättrande åtgärder eller verksamheter. Vidare behandlas ändamålsenligheten med handläggningsmål för miljöprövningsdelegationerna och mark- och miljödomstolarna. Utredningen behandlar även andra effektiviseringsförslag som skulle kunna bidra till en effektivare och mer ändamålsenlig miljöprövningsprocess. föreslog ett tillkännagivande om enklare och kortare tillståndsprocesser för gruv- och mineralnäringen. I ställningstagandet anförde utskottet bl.a. följande: För att stärka den svenska gruv- och mineralnäringen vill utskottet understryka att enklare, kortare och mer förutsebara tillståndsprocesser för gruvverksamhet är av särskild vikt. Dessa processer måste vara utformade på ett sådant sätt att de inte i onödan hindrar, försenar eller fördyrar investeringar som moderniserar verksamheter och skapar jobb och tillväxt. Tillståndsprocesserna är dessvärre långsamma och utdragna och dessutom spridda på flera olika myndigheter. Mot denna bakgrund ser utskottet naturligtvis positivt på att regeringen, efter flera tillkännagivanden från , tillsatte en utredning med uppdrag att se över möjligheterna till effektivare miljötillståndsprocesser. Utskottet noterar att uppdraget redovisades för regeringen i promemorian Anpassad miljöprövning för en grön omställning (Ds 2018:38). Dessvärre har ännu inga konkreta förslag presenterats. Eftersom problemen med långsamma och utdragna tillståndsprocesser fortfarande inte är lösta ser utskottet det som angeläget att påtalar för regeringen att den skyndsamt bör överväga och vidta de åtgärder som behövs för att komma till rätta med nämnda problematik.