bet · H601FöU7 · 2019-04-05 00:00:00 — För att öka kunskapen om hur samhället kan förbereda sig inför extrema regn har MSB tagit fram en vägledning för skyfallskartering som innehåller rekommendationer och exempel på metoder för denna typ av kartering. Regeringen anger i budgetpropositionen utgiftsområde 6 att den avsatt bidragsmedel för att möjliggöra förebyggande åtgärder mot naturolyckor i utsatta riskområden. fördelades till 19 kommuner för förebyggande åtgärder mot översvämningar, ras och skred. Detta var en ökning av utbetalade medel med jämfört med , till följd av en tillfällig höjning av anslaget. Utöver det lämnades bidrag som uppgick till till länsstyrelser för deras arbete i enlighet med översvämningsförordningen. Vidare har MSB haft i uppdrag att bidra till att underlätta för ansvariga aktörer på området på olika sätt genom att t.ex. utarbeta olika verktyg såsom tjänster och vägledningar. MSB har också genomfört studier samt skapat förutsättningar för samordning genom en tvärsektoriell arbetsgrupp för naturolyckor. I MSB:s årsredovisning (publ. MSB1357) anges att 25 områden i , varv 18 belägna vid kusten, bedöms ha betydande översvämningsrisk. har tolv vattendrag översvämningskarterats. Vidare anger MSB att kommuner som har områden där risken för naturolyckor är särskilt stor kan ansöka om statliga bidrag via MSB för förebyggande åtgärder. 2018 beviljades åtta kommuner bidrag för åtgärder mot översvämning och tre för åtgärder mot ras och skred. MSB har även kartlagt risker för ras, skred och slamströmmar i bebyggda områden. genomfördes en förstudie och två huvudstudier, och fler förstudier har påbörjats. Karteringarna ger berörda kommuner ett planeringsunderlag och underlag för att ansöka om de statliga bidragen för förebyggande åtgärder. Regeringens proposition 2017/18:163 Nationell strategi för klimatanpassning presenterades . I propositionen föreslås två ändringar i (2010:900) som syftar till att förbättra beredskapen i kommunerna för klimat förändringar. Regeringen redovisar också en nationell strategi för klimatanpassning i syfte att långsiktigt stärka klimatanpassningsarbetet och den nationella samordningen av detta arbete. Propositionen tillstyrktes i sin helhet av miljö- och jordbruksutskottet. biföll förslaget (bet. 2017/18:MJU22, rskr. 2017/18:440). Arbetet enligt EU:s översvämningsdirektiv fortsätter. MSB tog fram s.k. hotkartor för de nya områden som identifierats. Kartorna finns publicerade på myndighetens webbplats. har länsstyrelserna uppdraget att ta fram riskkartor för områdena. Riskhanteringsplaner, med mål för att hantera översvämningsriskerna, kommer sedan att tas fram av länsstyrelserna –2021. Utskottet ser positivt på regeringens arbete med förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor, liksom det gjorde i bl.a. betänkande 2017/18:FöU7, och på den nya delegationen som ska arbeta för skredsäkring längs . Utskottet anser också att MSB:s stöd till relevanta aktörer, t.ex. i arbetet med översvämningskarteringar, bör lyftas fram som ytterligare exempel på det konkreta arbete som görs för att minska riskerna för översvämningar och skred i hela landet. MSB:s vägledningar och förstärkningsresurser anses fortfarande viktiga i de fall det förebyggande arbetet inte räcker till och det blir en översvämning. Utskottet ser inte någon anledning att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om översvämningar och skred eftersom det arbete som pågår inom området kan sägas bedrivas i enlighet med motionärernas intentioner. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om ett katastrofsjukhus på i . m.fl. (M) anför i motion 2018/19:1220 att det i en orolig omvärld är viktigt att det finns robusta lösningar för viktiga samhällsfunktioner. En viktig del i att säkerställa krisberedskap är en återuppbyggnad av det civila försvaret. Region ansvarar t.ex. för avgörande verksamheter som måste upprätthållas i händelse av krig eller kriser av annat slag. I motionen föreslås att regeringen bör ge besked om statens ambitioner avseende ett katastrofsjukhus på i . Utskottet har tidigare föreslagit att skulle tillkännage för regeringen att denna borde göra en översyn av de konsekvenser som den resursbrist som lett till stabsläge vid flera sjukhus skulle få vid en extraordinär händelse med stor belastning på samhällets vårdresurser. biföll utskottets förslag (bet. 2016/17:FöU7 punkt 27, rskr. 2016/17:225). Regeringen har beslutat om en nationell säkerhetsstrategi. Att värna individens och befolkningens hälsa ställer krav på hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga att förebygga, stå emot och hantera allvarliga händelser och kriser, angav regeringen i budgetpropositionen . En förändrad hotbild när det gäller terrorhändelser ökar kraven på hälso- och sjukvårdens beredskap. Återupptagandet av planeringen för totalförsvaret medför att hälso- och sjukvården måste ha en beredskap för att värna civilbefolkningen och även för att stödja Försvarsmakten. Regeringen tillförde därför medel till hälso- och sjukvårdens arbete med civilt försvar . I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 6) har MSB dessutom fått ökade resurser för att stärka arbetet med att bygga upp det civila försvaret genom att bl.a. prioritera stöd för beredskapsplaneringen, för utveckling av räddningstjänsten vid höjd beredskap och för sjukvårdens säkerhet i kris och krig. Regeringen gav i regleringsbrev i uppdrag att, i linje med det tidigare nämnda tillkännagivandet, analysera vilken kapacitet svensk sjukvård har vid överbeläggningar eller akut personalbrist samt vilka konsekvenser sådan resursbrist skulle få vid en extraordinär händelse. Där konstateras att sjukvårdens kapacitet att hantera kritiska lägen beror främst på förmågan att snabbt prioritera om sina tillgängliga resurser. Vid allvarliga händelser som rör hälso- och sjukvården kan s.k. tjänsteman i beredskap och särskild sjukvårdsledning snabbt aktiveras för att börja inrikta och samordna kapacitet och minska effekterna av den allvarliga händelsen. Situationen avgör om kapaciteten räcker för att klara behoven, bl.a. typen av händelse, säkerhetsaspekter, närhet till sjukvård, förmåga till omställning, geografi, väder och tidpunkt. Det finns begränsad erfarenhet av mer långvariga och geografiskt mer omfattande samhällsstörningar som påverkar hälso- och sjukvården. skriver också att sjukvårdens kapacitet i den löpande dagliga driften har blivit alltmer ansträngd, vilket syns i sämre tillgänglighet, vikande produktion och lägre produktivitet. Detta påverkar också sjukvårdens förmåga att hantera olika störningar. Regeringen gav i uppdrag att följa upp och utvärdera bl.a. hälso- och sjukvårdens förmåga att hantera krissituationer (S2018/04504/FST). I uppdraget ingår att sammanställa och analysera de erfarenheter som ansvariga och personal inom verksamheter har av att hantera krissituationer. Särskild vikt ska läggas vid erfarenheter av hur beredskapsplaner och evakueringsplaner, eller andra former och arbetssätt vid krissituationer, fungerar och hur arbetet kan utvecklas. I uppdraget ingår även att analysera hur befintliga strukturer för samverkan fungerar i krissituationer mellan och hälso- och sjukvård, och andra relevanta aktörer. Uppdraget bör omfatta alla kommuner. Regeringen har vidare tillsatt en utredning om hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga inför och vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap (dir. 2018:77). Uppdraget ska redovisas . I MSB:s årsredovisning anges att myndigheten tog fram en behovsbild och började ta fram en uppdaterad vägledning om det robusta sjukhuset. Syftet är att säkerställa akutsjukhusens möjlighet att fungera i hela hotskalan, bl.a. genom att öka robustheten i tekniska försörjningssystem. I delredovisningen av sin slutrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), skriver Försvarsberedningen att ”sjukhusens förmåga att tillhandahålla vård är också beroende av en funktionalitet inom andra samhällssektorer, t.ex. elförsörjning, dricksvattenförsörjning samt elektroniska kommunikationer” och konstaterar, med stöd av , att ”är ett importberoende land när det gäller läkemedel”. Försvarsberedningen skriver också: Landstingen/regionerna och övriga berörda sjukvårdshuvudmän måste börja planera för höjd beredskap och krig i enlighet med vad som föreskrivs i lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap (LEH). bör vara pådrivande för att en sådan planering sker. Sjukvården i totalförsvaret bör utgå från den civila sjukvårdsorganisationen. En omfattande parallell förmåga i Försvarsmakten bör således inte skapas. [De samlade förslagen] skulle leda till en avsevärt förbättrad beredskap och förmåga inom sjukvården att hantera krigssituationer. Denna förmåga kommer att stärka även den fredstida förmågan att hantera stora skadeutfall vid t.ex. större olyckor eller terroristattacker. Försvarsmakten och har undertecknat ett gemensamt inriktningsdokument om myndigheternas arbete med hälso- och sjukvård inom ramen för det nya totalförsvaret. Mot bakgrund av det förändrade säkerhetsläget i närområdet inledde Försvarsmakten och 2015 projektet sjukvårdssystem. Syftet har varit att identifiera sårbarheter och förändringsbehov för att möta behovet av sjukvård vid olyckor, katastrofer och krig. Inom ramen för samarbetet har myndigheterna tagit fram ett koncept om hur civilmilitär samordning av planering, utbildning och kompetensförsörjning samt resurser för omhändertagande och vård skulle kunna bidra till en ökad nationell förmåga. Myndigheterna har för avsikt att ta fram nationella planer för trauma- och katastrofmedicinsk utbildning, stöd och inriktning till forskning genom för katastrofmedicin samt utveckling av nationella riktlinjer för multiprofessionell övning och träning (webbplats ). Utskottet konstaterade i betänkande 2016/17:FöU7 att det förekommit att svenska sjukhus behövt införa s.k. stabsläge i vissa kritiska situationer, såsom vid överbeläggningar eller vid akut personalbrist. En utveckling som innebär att sjukvården behöver gå in i stabsläge även vid relativt normala förhållanden är enligt utskottets mening oroande, särskilt med tanke på att möjligheterna att kunna ge adekvat sjukvård lär vara mindre vid en extraordinär händelse med en än hårdare belastning på vårdresurserna. Liksom det uttrycktes i betänkande 2017/18:FöU7 ser utskottet positivt på det arbete som bedriver tillsammans med regionerna i frågan, men enligt utskottet behövs en djupare översyn av situationen och dess konsekvenser. har tidigare ställt sig bakom utskottets förslag att regeringen bör göra en översyn av de konsekvenser som den resursbrist som lett till stabsläge vid flera sjukhus skulle få vid en extraordinär händelse med stor belastning på samhällets vårdresurser. Utskottet välkomnar de initiativ MSB har tagit för att säkerställa akutsjukhusens möjlighet att fungera i hela hotskalan och den inriktning som Försvarsberedningen visar på i fråga om en förbättrad sjukvårdsförmåga, och instämmer bl.a. i att sjukvården i totalförsvaret bör utgå från den civila sjukvårdsorganisationen. En omfattande parallell förmåga i Försvarsmakten bör alltså inte skapas. Det är också positivt, anser utskottet, att det till statsbudgeten tillförs extra finansiella medel för ändamålet samt att Försvarsmakten och fortsätter att fördjupa sin samverkan. Mot bakgrund av de initiativ som regeringen och centrala myndigheter redan har tagit, Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av där och annorstädes föreslagna åtgärder, finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om katastrofmedicin och sjukvård generellt sett eller specifikt i fråga om i . Hantering av biologiska smittor Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om hantering av biologiska smittor. I motion 2018/19:1101 yrkar Kopparklint och (båda M) på vikten av att utveckla en förmåga att möta hot från biologiska smittor. Motionärerna anför att det är av stor vikt att ligger långt framme i utvecklingen i fråga om en modern och hållbar förmåga på bioförsvarsområdet. Det kan t.ex. handla om beredskapsanskaffning för att kunna möta eventuella kommande hot från smittor som används i biologisk krigföring men även om utbyggd säkerhetsanalytisk förmåga. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 6) anges att farliga ämnen (ofta benämnda CBRNE – kemiska (chemical), biologiska, radiologiska, nukleära och explosiva ämnen) kan leda till allvarliga olyckor och användas i brottsligt syfte för att orsaka omfattande skador. MSB har i uppdrag att bidra till en stärkt förmåga vad gäller en säkrare hantering av farliga ämnen. Det sker bl.a. genom föreskriftsarbete, tillståndsprövning, tillsyn och marknadskontroll. () har på regeringens uppdrag bedrivit forskning om skydd mot och hot från CBRNE. Forskningen har enligt regeringen bidragit till att utveckla och bibehålla svensk grundkompetens och förmåga att utföra oberoende bedömningar av hot och risker inom CBRNE-området. I delredovisningen av sin slutrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen att måste ha vissa forskningsmiljöer tillgängliga för det samlade totalförsvarets behov oberoende av akademiska trender eller säkerhetspolitisk omvärldsutveckling, gällande bl.a. biologiska hot. MSB har tagit fram en strategi för CBRNE (publ. MSB1114) för alla svenska aktörer som är verksamma inom eller berörda av området CBRNE. Målet med strategin är att stärka aktörernas möjligheter till samverkan, gemensam planering och ökad effektivitet. I strategin presenteras nio prioriterade områden som bedöms vara särskilt allvarliga och viktiga att utveckla, däribland bedömning av skyddsnivå, förberedelser för osannolika CBRNE-händelser och gränskontroll av farliga ämnen. I MSB:s årsredovisning (publ. MSB1357) framkommer att MSB har fortsatt att arbeta för att genomföra CBRNE-strategin. Även EU har ökat arbetet inom området och fokuserar på genomförandet av för säkerhet inom CBRNE. För att möjliggöra detta har alla medlemsstater utsett nationella koordinatorer; har utsett en koordinator från MSB och en från . Sammantaget bedömer MSB att arbetet inom CBRNE har resulterat i en ökad kunskap och samsyn inom området hos berörda aktörer som lett till en ökad effekt av vidtagna åtgärder. Försvarsmakten bedriver vid Totalförsvarets skyddscentrum arbete för att ge sin övriga insatsorganisation bästa möjliga förutsättningar att lösa sina uppgifter även om de utsätts för CBRNE-vapen. Centrumets funktion är försvarsgemensam och ansvarar för att vidmakthålla både nationell och internationell krisberedskap på området. Centrumet samverkar bl.a. med FOI och Europeiska vid . Det är viktigt att bibehålla och utveckla den svenska grundkompetensen rörande hot och risker relaterade till farliga ämnen (CBRNE). Utskottet vill därför, likt Försvarsberedningen, understryka vikten av att det finns forskningsmiljöer tillgängliga för totalförsvarets behov inom bl.a. biologiska hot. Utskottet ser positivt på MSB:s och Försvarsmaktens arbete inom området, vilket kan sägas bedrivas i linje med motionärernas intentioner, och finner inget skäl till att föreslå ytterligare åtgärder inom området. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om hjärtstartare. I motion 2018/19:1387 anför (M) att publika hjärtstartare sällan används. I överlever en av tio ett plötsligt hjärtstopp utanför sjukhus; i överlever i snitt , enligt motionären. Nyckeln till framgången grundar sig på omfattande informationskampanjer som fått frivilliga att registrera sig samt att det har satts upp allt fler hjärtstartare på offentliga platser. För att öka chanserna att överleva ett plötsligt hjärtstopp utanför sjukhus i behöver fler hjärtstartare registreras i så att SOS Alarm kan hänvisa till fler hjärtstartare när det behövs. Motionären yrkar därför på en översyn av möjligheterna att öka användningen, registreringen och tillgängligheten av hjärtstartare. tillkännagav för regeringen att den borde se över möjligheterna att lagstifta om hjärtstartare i miljöer där många människor vistas (bet. 2012/13:FöU8, rskr. 2012/13:196). Regeringen angav i skrivelse 2016/17:75 att den gett i uppdrag att ta fram ett kunskapsunderlag om verktyg för att öka överlevnad vid akut hjärt- och kärlsjukdom. Av bedömning av resultatet framgår vikten av att de insatser som görs för att öka överlevnaden vid akut hjärt- och kärlsjukdom genomförs utifrån den lokala kontexten som respektive landsting har att verka i. Utplaceringen av hjärtstartare bör genomföras som en integrerad del av utformningen av vården för personer med akut hjärt- och kärlsjukdom. I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 9) redogjorde regeringen vidare för sin bedömning att en lagstiftning om hur utplacering av hjärtstartare ska genomföras innebär en detaljstyrning inom hälso- och sjukvårdens område som fråntar landstingen möjligheten att fritt utforma den hälso- och sjukvård som de själva bedömer vara mest lämpad utifrån respektive landstings förutsättningar. Vidare konstaterade regeringen att det fanns en rad initiativ som medfört att ett stort antal hjärtstartare hade placerats ut på många platser runt om i . Sammanfattningsvis bedömde regeringen att det därför inte fanns skäl att gå vidare med ytterligare insatser och att tillkännagivandet var slutbehandlat. Utskottet hade inget att invända i fråga om den bedömningen i sitt yttrande över skrivelsen (yttr. 2016/17:FöU5y). Utskottet behandlade även frågan i betänkandena /10:FöU9 och 2010/11:FöU2 där alla motionsyrkanden avstyrktes. driver att hjälpa. Den har sedan starten bidragit till att närmare 3 000 hjärtstartare placerats ut runt om i landet. bedriver även utbildning för användning av hjärtstartare. Hjärt-Lungfonden arbetar både med kunskapsspridning och stöder flera forskningsprojekt om plötsligt hjärtstopp. Syftet är att korta ned tiden till livräddande insatser med hjärt-lungräddning och hjärtstartare samt utveckla behandlingar och förebyggande åtgärder mot plötsligt hjärtstopp. SALSA (Saving lives in Area) är ett samverkansprojekt mellan i och räddningstjänsten, som ofta snabbast kan nå fram till den som drabbats av hjärtstopp utanför sjukhus. SALSA syftar till ökad överlevnad vid hjärtstopp utanför sjukhus genom tidig användning av defibrillator. Av det skälet har nio brandstationer i utrustats med defibrillatorer som 400–500 anställda inom räddningstjänsten utbildats att använda dessa. Genom att registrera sin hjärtstartare i Hjärtstartarregister kan man göra sin hjärtstartare synlig för både och allmänhet. Registret är nationellt och ägs av (Svenska rådet för hjärt-lungräddning). En vidareutvecklad webbplats liksom anpassning till mobiltelefon lanserades . Positionering av egen mobiltelefon i förhållande till närmaste hjärtstartare kan nu visas på en karta. Siffrorna visar på en ökning igen av antalet kontrollerade hjärtstartare. Av framgår att det 2017 fanns närmare 15 000 hjärtstartare i och att en stor andel av dessa finns på offentliga platser, där de kan nyttjas av lekmän. Sedan starten har 93 373 patienter där ambulansen har påbörjat behandling inkluderats i registret. För hjärtstopp utanför sjukhus kan noteras en ökad överlevnad från 2017. Flera faktorer bidrar till detta: en ökad andel livräddaringripanden före ambulans () minskad tid från kollaps till larmsamtal minskad tid till att hjärt-lungräddning startas och att allt fler personer defibrilleras före ambulansens ankomst. Tyvärr fortsätter ambulansens responstid att öka, vilket förmodas bero på för få ambulansresurser. Trots detta ökar inte tiden från kollaps till defibrillering av kammarflimmer, viket kan bero på räddningstjänsten och polisens insatser före ambulans, liksom på en ökad andel lekmän som använt hjärtstartare, enligt årsrapporten. Utskottet välkomnar den rad initiativ som medfört att ett stort antal hjärtstartare har placerats ut på många platser runt om i , inklusive de utbildningsinsatser som genomförs. Utskottet instämmer också i den bedömning regeringen gjort att en lagstiftning om hur utplacering av hjärtstartare ska genomföras innebär en detaljstyrning inom hälso- och sjukvårdens område som fråntar regionerna möjligheten att fritt utforma den hälso- och sjukvård som de själva bedömer vara mest lämpad utifrån respektive regions förutsättningar. Utskottet ser inte skäl att för tillfället vidta ytterligare åtgärder. Förutsättningar för frivilliga livräddare Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om förutsättningar för frivilliga livräddare. Jämför reservation 32 (C). I motion 2018/19:2840 av m.fl. (C) yrkar motionärerna på stärkta förutsättningar för frivilliga livräddare. Motionärerna skriver att alla frivilliga livräddare är en ovärderlig resurs för människors trygghet i hela landet då ordinarie räddningspersonal i stora delar av vårt land inte räcker till när hjälpen behövs, t.ex. på fjället eller på sjön. Motionärerna vill underlätta rekryteringen så att fler engagerar sig som fjällräddare och sjöräddare samt i deltidsbrandkåren och i brandvärnet och menar att det är oerhört viktigt att människor som bor i glesbygd och på landsbygden också kan känna sig trygga med att hjälpen kommer om det behövs (yrkande 19). I betänkandet av skogsbrandsutredning Skogsbränderna (SOU 2019:7) anförs att hjälp från frivilliga kunde vara bättre förberedd och organiserad. Utredningen föreslår att MSB och länsstyrelserna, tillsammans med frivilligorganisationerna, ska ge vägledning om samverkan med frivilliga. Utredningen effektivare (SOU 2018:54) anför att en räddningstjänstorganisation också kan få förstärkning av externa resurser för att genomföra sin räddningsinsats. Frivilliga är en viktig källa till resurser. Det finns organiserade frivilliga som t.ex. de 18 frivilliga försvarsorganisationerna (FFO), frivilliga resursgrupper (FRG, som består av utbildade frivilliga som i regi kan vara ett stöd för samhället), , trossamfund, Röda Korset och andra frivilligorganisationer. Det finns också oorganiserade spontanfrivilliga som enskilt eller i tillfälligt sammansatta grupper kan anmäla sig som frivilliga vid en räddningsinsats. I delredovisningen av sin slutrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), betonar Försvarsberedningen följande: De frivilliga försvarsorganisationerna har en viktig roll i totalförsvaret. Genom att förmedla kunskap och kompetens, stärka engagemanget för totalförsvaret och utveckla samhällets funktionalitet under höjd beredskap och krig bidrar de frivilliga försvarsorganisationerna till det militära och civila försvaret. Detta stärker även krisberedskapen. Försvarsmakten och MSB måste planera för hur ansvariga samhällsaktörer ska kunna ta emot, utbilda och organisera spontanfrivilliga i totalförsvaret i händelse av en säkerhetspolitisk kris eller krig. De frivilliga försvarsorganisationerna bör ha en tydlig roll i en sådan planering. Försvarsberedningen konstaterar att det finns många viktiga lärdomar att dra från flyktingkrisen , även för totalförsvaret. Försvarsberedningen understryker vidare ”vikten av att de frivilliga försvarsorganisationerna bereds möjligheter och resurser att snabbt möta denna nya kravbild”. Utskottet ser positivt på de möjligheter som finns för frivilliga att bistå samhället med stöd vid olyckor och större fredstida kriser. Frivilliga försvarsorganisationer, Svenska Röda Korset och Frivilliga Resursgruppen är exempel på aktörer som tillsammans med spontanfrivilliga spelar en viktig roll vid större olyckor, t.ex. skogsbränder. förslag i fråga om vägledning är i det sammanhanget av stor vikt, även för andra typer av olyckor eller kriser.