bet · H601KU20 · 2019-06-17 00:00:00 — Där uppges också att i marginalen på flera sidor av dokumentet finns, precis intill Försvarsdepartementets logotyp, texten ”Copyright SOFF”. Enligt handlar 6 sidor i pressekreterarens 20-sidiga presentation, som i sin helhet presenteras med Försvarsdepartementet och som avsändare, om ledamöternas drivkrafter i relation till de fyra grupperna Valkretsen, Media, utskott och Partiet. Pressekreteraren har i besvarat frågor om sitt föredrag på vårkonferens och de bilder hon visat till föredraget. De bilder som pressekreteraren visade till föredraget har begärts in av utskottet och finns i en bilaga till svarspromemorian från , bilaga A2.3.2. publicerade DN på sin webbplats artikeln medarbetare slutar, där det rapporteras att pressekreteraren gett besked till nyhetsbyrån : – Jag väljer att lämna mitt jobb som pressekreterare hos försvarsminister . Pressekreteraren har, enligt , sagt till TT att alltför mycket handlat om henne och att hon kan sköta sitt jobb, vilket är att föra ut regeringens och försvarsministerns politik och det viktiga arbete som han har gjort . Intern utredning om pressekreterarens ageranden Enligt uppgifter i artikeln Försvarsministerns pressekreterare bröt mot de etiska riktlinjerna, som publicerades på SVT:s webbplats , har Försvarsdepartementet i ett e-postmeddelande till lämnat följande uppgifter: Försvarsdepartementet har tittat på frågan och fört samtal med medarbetaren om de uppgifter som framkommit i media. Försvarsdepartementet kan konstatera att medarbetaren när det gäller två frågor, dels det föredrag hon hållit 2015, dels hur hon avvecklade sitt engagemang i företaget , har agerat på ett sätt som inte är i linje med etiska riktlinjer. Medarbetaren har därefter kommit fram till att avsluta sin anställning. I anslutning till de ovannämnda artiklarna i publicerade på sin webbplats en artikel med rubriken pressekreterare fick fallskärm på 636 000. I artikeln uppges att tagit del av ett avtal mellan genom Statsrådsberedningen och pressekreteraren, som visade att pressekreteraren skulle komma att få ett avgångsvederlag samt att det gällde en klumpsumma på . I artikeln citeras 2 § i avtalet med följande lydelse: [Pressekreteraren] erhåller ett avgångsvederlag som utbetalas enligt följande: utbetalas sexhundratrettiosex , (). Allt i ett inklusive semesterersättning. På beloppet görs avdrag för preliminär skatt samt ev. semesterlöneskuld. Eftersom [pressekreteraren] sagt upp sin anställning på egen begäran utgår inget avgångsvederlag enligt politikeravtalet. Enligt artikeln i hade pressekreteraren om hon tvingats lämna sin tjänst, t.ex. vid en valförlust eller ett ministerbyte, haft rätt till en årslön enligt det s.k. politikeravtalet för politiska tjänstemän. Det framgick också att hon som pressekreterare hade en månadslön om . I en artikel som publicerades på DN:s webbplats , med rubriken medarbetare kunde inte sparkas – köptes ut, uppges att personalchef lämnat uppgifter om avtalet om avgångsvederlag: Arbetsgivaren hade en dialog med medarbetaren och kom fram till att hon på två punkter hade agerat på ett sätt som inte var i linje med etiska riktlinjer. Däremot har hon inte agerat på ett sätt som bedöms vara grund för avsked i arbetsrättslig mening. En överenskommelse mellan arbetsgivare och medarbetare är en frivillig uppgörelse som utformas efter omständigheterna i det enskilda fallet och där det görs en samlad bedömning av omständigheterna. På frågan om varför bestämmelsen om avräkning mot nya inkomster inte tillämpades svarade personalchefen följande: Det rörde sig i det här fallet om en frivillig överenskommelse och inte avslutande av anställning i enlighet med politikeravtalet. Som jag nämnt ovan utformas en överenskommelse av de omständigheter som råder i det enskilda fallet. Beträffande på vems initiativ avtalet upprättades uppgavs följande: Arbetsgivaren hade en dialog med arbetstagaren. Den dialogen mynnade ut i att arbetstagaren omgående avslutade sin anställning och en överenskommelse om villkoren för detta. Vi går inte in på några detaljer kring den överenskommelsen, eftersom det är en fråga mellan arbetsgivaren och medarbetaren. Uttalanden av försvarsministern och statsministern till massmedier om pressekreterarens bindningar till försvarsindustrin och hennes avgång I samband med pressekreterarens avgång ställde en reporter från TT frågor till statsministern vid dennes besök i , enligt artikeln Pressekreterare hos försvarsministern avgår, som TT publicerade . Reportern frågade om pressekreterarens koppling till försvarslobbyn varit en belastning för regeringen. Statsministern uppges ha svarat följande: Hon har lämnat sitt jobb och någon mer kommentar har jag inte till det. På reporterns fråga om statsministern haft kontakt med försvarsministern i den här frågan innan pressekreteraren meddelade att hon skulle sluta, svarade stats-ministern: har hon berättat att hon ska avgå och lämnat en förklaring till det. Så jag behöver inte kommentera det mer. Enligt har lämnat följande kommentar: Jag konstaterar att [pressekreteraren] beslutat att avsluta sin anställning som pressekreterare. Jag respekterar hennes beslut. Hon har under sina som pressekreterare gjort ett utmärkt arbete. I en av de artiklar som publicerats i olika massmedier med anledning av det inträffade har det förekommit uppgifter om svårigheter att få ut allmänna handlingar. DN uppgav att Försvarsdepartementet dröjt med att lämna ut allmänna handlingar som DN begärt att få tal del av som en del i granskningen, bl.a. pressekreterarens e-postlogg som DN begärt ut , således . Uppgifterna finns i artikeln vägrar svara – handlingar lämnas inte ut, som publicerades på DN:s webbplats . Bestämmelser om objektivitet och jäv Enligt 1 kap. 9 § regeringsformen ska domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Regler om jäv är ett uttryck för den objektivitetsprincip som kommer till uttryck i 1 kap. 9 § regeringsformen. förvaltningslag (1986:223) fanns bestämmelser om jäv och verkan av jäv m.m. i 11–12 §§. I 11 § första stycket 1 föreskrevs att den som ska handlägga ett ärende är jävig om saken angår honom själv eller hans make, förälder, barn eller syskon eller någon annan närstående eller om ärendets utgång kan förväntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom själv eller någon närstående. Enligt samma stycke 5, den s.k. generalklausulen, är den som ska handlägga ett ärende jävig om det i övrigt finns någon särskild anledning som är ägnad att rubba förtroendet till hans eller hennes opartiskhet i ärendet. Enligt 12 § andra stycket ska den som känner till en omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom eller henne självmant ge det till känna. Bestämmelsen gäller ärenden, både ärenden som avser myndighetsutövning mot enskild och ärenden som inte gör det. De händelser som granskningen avser förefaller i allt väsentligt ligga i tiden före den nya förvaltningslagens ikraftträdande. Nämnas bör ändå att motsvarande bestämmelse finns i 16 och 18 §§ förvaltningslagen (2017:900), som trädde i kraft . För statsråd finns en bestämmelse om intressekonflikter i 6 kap. 2 § regeringsformen. Där föreskrivs att ett statsråd inte får inneha någon anställning. Han eller hon får inte heller inneha något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för honom eller henne. Bestämmelser om förtroendeskadliga bisysslor I 7–7 d §§ lagen (1994:260) om offentlig anställning finns bestämmelser om bisysslor. I 7 § föreskrivs att en arbetstagare inte får ha någon anställning eller något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för hans eller hennes eller för någon annan arbetstagares opartiskhet i arbetet eller som kan skada myndighetens anseende. Enligt 7 a § ska arbetsgivaren på lämpligt sätt informera arbetstagarna om vilka slags förhållanden som kan göra en bisyssla otillåten enligt 7 §. En arbetstagare ska på arbetsgivarens begäran lämna de uppgifter som behövs för att arbetsgivaren ska kunna bedöma arbetstagarens bisysslor, enligt 7 b §. Enligt 7 c § ska en arbetsgivare besluta att en arbetstagare som har eller avser att åta sig en bisyssla som inte är förenlig med 7 § ska upphöra med eller inte åta sig bisysslan. Beslutet ska vara skriftligt och innehålla en motivering. (7 d § gäller ordinarie domare och chefer för myndigheter som lyder under regeringen.) I en lagkommentar (Hinn m.fl., Lagen om offentlig anställning, kommentar till 7 §, publicerad i Zeteo ) uppmärksammas bl.a. följande: Bestämmelsen i 7 § omfattar alla offentliganställda. Med hänsyn till de särskilda krav på objektivitet och integritet som gäller för offentliganställda har lagstiftaren sålunda ansett det viktigt att hindra att privata intressen tillåts kollidera med offentliga på ett sådant sätt, att allmänhetens förtroende för myndigheternas verksamhet kan äventyras. Bisyssleförbudet i 7 § omfattar först och främst sådana förtroendeskadliga bisysslor som kan grunda jäv. Utöver de jävsgrundande bisysslorna är också andra förtroendeskadliga bisysslor otillåtna. För att en viss bisyssla ska vara otillåten behöver det inte vara konkret utrett att den anställde verkligen har varit eller kan befaras bli partisk i ett visst ärende eller att allmänhetens förtroende för tjänstemännen eller myndigheten rent faktiskt har minskat. Det är tillräckligt att det har uppkommit en risk för att allmänheten sätter objektiviteten i fråga. Den anställde måste därför mer allmänt göra klart för sig på vad sätt en erbjuden bisyssla kan beröra myndighetens verksamhetsområde. Han eller hon måste vid sin bedömning också väga in andra uppdrag. Och om arbetstagaren åtar sig uppdraget, måste han eller hon sedan kontinuerligt vara på sin vakt och själv kontrollera om det kan ha blivit otillåtet att fortsätta med uppdraget på grund av att myndighetens arbetsuppgifter eller hans eller hennes uppgifter i tjänsten eller i uppdraget har ändrat karaktär. Det förutsätts att arbetstagaren prövar saken noga. Arbetsgivaren kan nämligen inte tillståndsvägen sanktionera en bisyssla och på så sätt befria den anställde från ansvar. Beslut om anställningar i Enligt 34 § förordningen (1996:1515) med instruktion för beslutar regeringen om vissa anställningar i , bl.a. statssekreterare, expeditionschef, rättschef och departementsråd. Övriga anställningar beslutas av . I de fall där regeringen fattar beslut om anställning fastställer regeringen med vissa undantag lönen, enligt 35 §. I övriga fall fastställer lönen. Enligt 2 § 1 arbetsordning (RKF 2015:19) får chefen för ett departement på vägnar inom departementets verksamhetsområde föreskriva eller för särskilda fall besluta om anställningar, löner, bisysslebesked och annan personaladministration. I 32 § Försvarsdepartementets arbetsordning (RKF 2015:1) föreskrivs att expeditions- och rättschefen eller personalchefen får, med vissa begränsningar, besluta i frågor om anställningar, anställningsvillkor och löner, besked om bisysslor samt om ledighet och entledigande. Departementschefen beslutar dock om anställning av politiskt sakkunniga. I etiska riktlinjer behandlas i olika avsnitt bl.a. bisysslor samt jäv och andra intressekonflikter. Även offentlighet och sekretess, förbud mot insiderhandel och skyldighet att anmäla innehav av finansiella instrument, gåvor och förmåner, representation samt privat användning av arbetsgivarens utrustning behandlas. Riktlinjerna finns i en bilaga till svarspromemorian från . Nedan redogörs för avsnitten om jäv och andra intressekonflikter och om bisysslor, i den lydelse som gällde vid den tid som granskningen avser. Jäv och andra intressekonflikter Under rubriken om jäv uttalas inledningsvis att den som är jävig i ett ärende inte ska delta i beredningen eller avgörandet av ärendet. Som klara fall av jäv anges några exempel, bl.a. om arbetstagaren själv eller någon närstående är sökande i ärendet eller om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för arbetstagaren eller någon som är närstående till arbetstagaren, att arbetstagaren själv eller någon närstående är ställföreträdare för den som saken angår eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång samt att arbetstagaren själv eller någon närstående är huvuddelägare i ett bolag som uppträder som part. Andra situationer som kan medföra att en arbetstagare är jävig är att det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet för arbetstagarens opartiskhet i ärendet, t.ex. att arbetstagaren är vän eller ovän med den som är part eller intressent i ärendet, ekonomiskt beroende av en part eller intressent eller är engagerad i saken på ett sådant sätt att misstanke lätt kan uppkomma att det brister i förutsättningarna för en opartisk bedömning. Under rubriken i jävssituationer sägs inledningsvis att om arbetstagaren känner till någon omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom eller henne ska arbetstagaren ge det till känna självmant genom att t.ex. ta upp saken med sin chef. Där talas också om en säkerhetsmarginal: ”Vid tvekan om vilka situationer som reglerna omfattar väljer vi i att tillämpa dem med säkerhetsmarginal.” I samma stycke uttalas bl.a. att när det gäller ägarintressen i bolag som är parter i regeringsärenden bör arbetstagaren känna till att statsråden för sin del håller ett mycket långt säkerhetsavstånd till vad som kan utgöra jäv. Även om ett statsråds ägarintresse är helt obetydligt eller symboliskt avstår han eller hon från att delta i behandlingen av regeringsärendet. Avslutningsvis uttalas i avsnittet Riktlinjer i jävssituationer att ”[g]oda skäl talar för att vi som arbetar i bör följa statsrådens exempel och hålla ett långt säkerhetsavstånd till jävssituationer. Om du t.ex. äger aktier i ett bolag som är part i ett ärende, bör du alltså – oavsett aktieinnehavets storlek – rådgöra med din chef innan du deltar i beredningen av ärendet. På så sätt upprätthåller vi i frågor om intressekonflikter en praxis som är enhetlig, tydlig och lätt att kontrollera”. Inledningsvis i avsnittet uttalas att en bisyssla är i princip allt som en statsanställd ägnar sig åt vid sidan av sin anställning och som inte kan hänföras till privatlivet. En bisyssla kan vara avlönad eller oavlönad. Det konstateras att det finns två typer av bisysslor som den som är anställd i behöver känna till, förtroendeskadliga bisysslor, som regleras i lagen om offentlig anställning (), och arbetshindrande bisysslor, som regleras genom allmänt löne- och förmånsavtal (ALFA). (Redogörelsen för etiska riktlinjer begränsas här till förtroendeskadliga bisysslor.) I avsnittet Förbudet mot förtroendeskadliga bisysslor anges att den som arbetar i inte får ha någon anställning eller något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för arbetstagarens eller någon annan arbetstagares opartiskhet i arbetet eller som kan skada och i förlängningen regeringens anseende. Fortsättningsvis i avsnittet uttalas att det ställs särskilt höga krav på objektivitet och integritet hos dem som arbetar i . Förbudet mot förtroendeskadliga bisysslor innebär också att en anställd inte får ha en bisyssla som medför risk för att jäv kan uppkomma mot den anställde i huvudanställningen. Om en bisyssla är förtroendeskadlig beror på omfattningen, arbetsområdet och den anställdes normala arbetsuppgifter. Av betydelse är också om bisysslan innebär ekonomiska förmåner för den anställde, anges det i avsnittet. I ett särskilt avsnitt med rubriken och undervisning uppmärksammas att det händer att anställda i erbjuds att mot betalning medverka som föredragshållare eller lärare i ämnen som berör verksamhetsområdet för det departement där man arbetar. Om det gäller en enstaka, kortare informations- eller utbildningsinsats som ligger i intresse och syftet med arrangemanget inte är av kommersiell natur, kan den anställde efter samråd med sin chef i regel få fullgöra uppdraget i tjänsten inom ramen för sina vanliga anställningsvillkor. Det innebär att något särskilt arvode inte ska tas ut. Fortsättningsvis i avsnittet anges att det ibland även kan ligga i intresse att mer omfattande uppdrag, också sådana med kommersiella inslag, fullgörs i tjänsten. I så fall kan det vara lämpligt att skäligt arvode tas ut. Ett sådant arvode tillfaller . Om uppdraget avser upprepad eller omfattande schemabunden verksamhet betraktas det som en bisyssla, och risken för förtroendeskada får tas upp till bedömning. I avsnittet Information till arbetsgivaren uppmärksammas att den som är anställd i på arbetsgivarens begäran ska lämna de uppgifter som behövs för att arbetsgivaren ska kunna bedöma om bisysslan är tillåten eller inte. Innan man som anställd i åtar sig en bisyssla eller om man har en bisyssla av något slag och är osäker på om bisysslan är tillåten bör man diskutera saken med sin chef. En anställd kan också vända sig till departementets expeditionschef. I Statsrådsberedningen kan en anställd vända sig till chefsjuristen. Frågan om en bisyssla är tillåten eller inte aktualiseras också i samband med att en anställd får nya arbetsuppgifter eller byter arbetsplats. /granskning (bet. 2008/09:KU20) granskade utskottet dåvarande kulturministerns ansvar för och handläggning av en uppkommen situation på . Situationen bestod enligt anmälan av delikatessjäv i presstödsfrågan för en statssekreterare genom att statssekreteraren var gift med en ledamot i . I anmälan anfördes vidare att ansvaret för frågorna om presstöd, sedan förhållandet uppmärksammats i pressen , fördes över till en statssekreterare på . Bland annat hade föredragningar och avstämningar skett med den ifrågavarande statssekreteraren inför de informella mötena med kommissionen, inför arbetet med och remitteringen av departementspromemorian Nya villkor för presstödet (Ds 2008:25) samt inför och under beredningen av de ställningstaganden till förslagen i promemorian som regeringen redovisade i budgetpropositionen . I sitt ställningstagande uttalade utskottet att förvaltningslagen formellt inte är tillämplig på regeringsärenden. Enligt utskottets mening är det emellertid mycket viktigt att bestämmelserna om jäv följs i . Jävsreglerna gäller den person som ska ta en sådan befattning med ärendet att han eller hon kan tänkas inverka på utgången genom att obehörigen gynna eller missgynna någon. Från jäv kan enligt förvaltningslagen bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Om det är risk att det finns någon omständighet som kan rubba förtroendet för att ett ärende handläggs på ett opartiskt sätt är det enligt utskottets mening angeläget att vidtar åtgärder för att motverka detta. Utskottet konstaterade att kulturministern i ett tidigt skede kände till den situation som kunde anses grunda jäv. Enligt utskottets mening borde åtgärder genast ha vidtagits när frågan om jäv uppkommit. Så skedde inte. Statsrådet bar enligt utskottet ansvaret för detta. Vid 2009/granskning (bet. 2009/10:KU20) granskades dåvarande utrikesministerns deltagande i ett beslut om nåd för den f.d. presidenten i den serbiska delrepubliken . Hon dömdes av FN:s internationella krigsförbrytartribunal i till fängelse för brott mot mänskligheten för sin medverkan i kriget på . Vid rättegången vittnade bl.a. utrikesminister , som kommit i kontakt med presidenten i sin tidigare egenskap som FN:s sändebud i . Den f.d. presidenten hade ansökt om nåd av den . Ansökningarna hade avslagits. deltog inte i dessa beslut. När tiden för en möjlig villkorlig frigivning enligt svenska regler närmade sig kontaktade svenska myndigheter krigsförbrytartribunalen i . Tribunalen godkände en villkorlig frigivning. Regeringen beslutade att villkorligt frige den f.d. presidenten. deltog i detta beslut. Utskottet konstaterade i sitt ställningstagande att det när regeringen fattade beslut i ärendet om villkorlig frigivning var fråga om ett beslut där behörigheten både formellt och faktiskt låg hos den . Det var inte endast fråga om att verkställa ett beslut som i praktiken fattats av tribunalen. Bedömningar av eventuella jävsförhållanden måste göras mot denna bakgrund. Granskningen visade emellertid enligt utskottets mening inte att det, vid något av de två regeringsbesluten, funnits någon omständighet som utgjort någon jävsgrund för eller som på något annat sätt varit ägnad att rubba förtroendet för hans opartiskhet. Att han vid ett av tillfällena, för att som han själv uttryckte det hålla en klar rågång mot en eventuell jävsproblematik, anmälde hinder att delta på grund av jäv förändrar inte detta ställningstagande. Granskningen gav inte skäl till något ytterligare uttalande från utskottets sida. I granskningen (bet. 2014/15:KU20 s. 240 f.) aktualiserades frågan om jäv för den dåvarande finansmarknadsministern i samband med beslut om landsbygdsprogram. Utskottet förutsatte att de rutiner som finns för att förebygga risken för att jäv uppkommer vid regeringsbeslut följs. 2016/17:KU20) granskade utskottet utrikesministerns relation till ett fackförbund (s. 266 f.) och försvarsministerns relation till en militär stiftelse (s. 275 f.). Utskottet förutsatte att de rutiner som finns för att förebygga risken för att jäv uppkommer vid regeringsbeslut följs, och utredningen i ärendena visade inte att det hade förekommit några brister i detta hänseende vad gällde utrikesministern och försvarsministern. granskade utskottet även infrastrukturministerns ansvar för en statssekreterares resor (bet. 2016/17:KU20 s. 309 f.). Enligt en granskning av hade statssekreteraren sedan han tillträdde åkt på utlandsresor till en kostnad av . Beloppet angavs vara sex gånger högre än för statssekreterarens företrädare, och betydligt högre än för andra statssekreterare. I artikeln påpekades att en majoritet av statssekreterarens resor hade skett i business class, i strid med riktlinjer som föreskriver att det billigaste alternativet normalt ska väljas. Tidningen noterade minst ett fall där statssekreteraren genomfört en resa trots att han på grund av inställda möten avråtts av tjänstemän på från att resa. För ett antal av resorna saknas också en skriftlig rapport om resans syften och mål, vilket annars är brukligt. I en intervju publicerad i , med rubriken har inte följts till , angav infrastrukturministern att hon inte känt till innehållet i statssekreterarens reseprogram eller att hans resekostnader var så höga. Vad gäller tidningens uppgifter om statssekreterarens resor sa infrastrukturministern följande: ”Jag har inte insyn, vare sig i hur hans resor bokas eller hur rutinerna ser ut. Men det är viktigt att vi både säkerställer att den som ska resa själv tar ansvar för att se till att man följer regelverket och att man också har rutiner för att de regler som finns efterlevs.” Utskottet konstaterade inledningsvis att departementscheferna genom arbetsordningar för sina departement möjliggjort för andra statsråd och chefstjänstemän inom departementen att fatta flera beslut, framför allt i interna frågor av administrativ karaktär eller som har att göra med beredningen av regeringsärenden. Detta innebär dock inte att departementscheferna och övriga statsråd är ansvariga inför . När det gällde den aktuella granskningen noterade utskottet att infrastrukturministern inte haft insyn i sin statssekreterares resor, trots att denne var hennes närmaste medarbetare. Utskottet kunde dock konstatera att statsrådet ingrep skyndsamt då situationen kom till hennes kännedom. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottets sida. granskade utskottet dåvarande finansministerns relation till ett skogsbolag. I en artikel på DN:s webbplats med rubriken bjuden på jakter, angavs att bolagets styrelseordförande bjudit bl.a. den dåvarande finansministern på jakter i bolagets regi. hade enligt artikeln betalat per gång.