bet · H601JuU11 · 2019-04-05 00:00:00 — Utredaren gör bedömningen att de brott som, om de utförs mot barn, kan anses vara tillräckligt allvarliga för att preskription ska slopas är grov misshandel, synnerligen grov misshandel, människorov som inte är mindre grovt, människohandel som inte är mindre grov, grov människoexploatering, grovt rån och brott mot 2 § lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor. I enlighet med uppdraget lämnas även författningsförslag som innebär att preskription avskaffas för dessa brott. Vidare föreslås att preskription avskaffas för straffbelagda försök till de brott som undantas från preskription i sin fullbordade form. Det föreslås även att brotten undantas från absolut preskription och påföljdspreskription. Det föreslås att lagändringarna ska träda i kraft . Promemorian har remitterats och bereds nu i . Regeringen har i propositionsförteckningen för andra halvan av /19 aviserat att en proposition ska lämnas till . behandlade regeringens skrivelse 2013/14:91 Åtgärder för att stärka barnets rättigheter och uppväxtvillkor i . Med anledning av skrivelsen hade bl.a. ett motionsyrkande väckts om att se över om preskriptionstiden för sexualbrott och andra allvarliga brott mot barn kan tas bort. anförde i ett yttrande till socialutskottet att socialutskottet borde avstyrka yrkandet. anförde för sin del att det sammantaget kan finnas starka skäl för att särbehandla preskription av sexualbrott som riktats mot barn. föreslog därför att skulle besluta ett tillkännagivande om att regeringen skulle låta göra en översyn av om preskriptionstiden för sexualbrott och andra allvarliga övergrepp mot barn kan tas bort (bet. 2014/15:SoU23). följde utskottets förslag (rskr. 2013/14:325–326). Utskottet behandlade i betänkande 2014/15:JuU14 ett yrkande om att preskriptionstiden för vissa brott ska tas bort. Utskottet avstyrkte yrkandet mot bakgrund av det ovan redovisade tillkännagivandet och den pågående beredningen inom . följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Motionsyrkanden om preskription behandlades även i betänkande 2017/18:JuU14 (s. 85 f.). Utskottet avstyrkte då, med hänsyn till den utredning som tillsatts, motionsyrkanden om att avskaffa eller förlänga preskriptionen för sexualbrott och allvarliga brott mot barn. När det gällde övriga yrkanden om att se över eller ta bort preskriptionstiden var utskottet inte berett att ställa sig bakom yrkandena, varför även de avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). har tillkännagett för regeringen att den ska låta göra en översyn av om preskriptionstiden för sexualbrott och andra allvarliga övergrepp mot barn kan tas bort. Utskottet ser därför positivt på att en utredare nu lämnat författningsförslag som innebär att preskription avskaffas för alla sexualbrott som begås mot barn. Utskottet noterar dock att utredarens egen bedömning är att det inte finns tillräckliga skäl att avskaffa preskription för andra brott än våldtäktsbrott och brott mot lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor. Utredarens förslag bereds nu i , och en proposition är aviserad till . Att en gärningsman medvetet kan hålla sig undan rättvisan och därigenom går fri från lagföring strider enligt utskottets mening mot det allmänna rättsmedvetandet. Såväl rättsväsendets som de brottsbekämpande myndigheternas förmåga att hitta förövare som undandrar sig rättvisan behöver förbättras för att fler ska kunna ställas inför rätta. I syfte att stärka skyddet för barn och unga som utsatts för sexuella övergrepp anser utskottet att regeringen i den fortsatta beredningen av förslagen om att avskaffa eller förlänga preskriptionen för sexualbrott och andra allvarliga brott mot barn bör överväga att föreslå en avskaffad preskription för alla sexualbrott som begås mot barn. Enligt utskottet bör även preskriptionstiden för våldtäkt som begås mot en vuxen person förlängas. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2018/19:2819 (M, C, KD, L) yrkande 44 och tillstyrker delvis motionerna 2018/19:136 (SD) yrkande 13, 2018/19:751 (S), 2018/19:769 (M), 2018/19:1030 (S), 2018/19:1534 (M), 2018/19:2598 (L) yrkande 9, 2018/19:2843 (C) yrkande 32 och 2018/19:2869 (M) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om kriminalisering av skändande av nationalsymboler. I motion 2018/19:446 av (SD) yrkande 3 anförs att skändande av nationalsymboler borde kriminaliseras. Det tidigare förbudet mot att skända nationalsymboler avskaffades 1971. En ny reglering är angelägen eftersom flaggbränningar och andra provocerande aktioner mot våra nationalsymboler sker allt oftare. I 16 kap. 7 § fanns tidigare en bestämmelse som innebar att den som offentligt skymfat flagga eller vapen eller annat rikets tecken kunde dömas för skymfande av rikssymbol till böter eller fängelse . Bestämmelsen upphävdes (prop. 1970:12, första lagutskottets utlåtande nr 47, SFS 1970:225). har vid ett flertal tillfällen behandlat motionsyrkanden om att införa en allmän flagglag, senast i betänkande 2017/18:KU28 (s. 11 f. ). Motionärerna anförde då att det fanns skäl att se över om det inte bör bli förbjudet att skända flaggan. Utskottet avstyrkte yrkandet. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:337). Utskottet är inte berett att ställa sig bakom yrkandet om att skändande av nationalsymboler ska kriminaliseras. Därmed avstyrks motion 2018/19:446 (SD) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avstyrker ett motionsyrkande om att kriminalisera handlingen att fly från polisen. Jämför reservation 40 (SD). I kommittémotion 2018/19:132 av m.fl. (SD) yrkande 28 begärs att det ska kriminaliseras att fly från polisen. Motionärerna anför att underlåtenhet att hörsamma polismans befallning om att stanna genom att i stället ta till flykt till fots eller med fortskaffningsmedel bör utgöra en egen brottsrubricering. I de fall sådan flykt äventyrar andras liv och hälsa bör fängelse utdömas. En deltagare i en folksamling som stör allmän ordning och underlåter att efterkomma för ordningens upprätthållande meddelad befallning eller som tränger in på fridlyst eller avspärrat område döms, om det inte är fråga om en upploppssituation, enligt 16 kap. 3 § , för ohörsamhet mot ordningsmakten till böter eller fängelse . Enligt 17 kap. 4 § döms den som genom att sätta sig till motvärn eller annars med våld söker hindra någon i hans eller hennes myndighetsutövning, för våldsamt motstånd till böter eller fängelse . Av 1§ första stycket lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott framgår att om en vägtrafikant brister i den omsorg och varsamhet som till förekommande av trafikolycka betingas av omständigheterna, döms för vårdslöshet i trafik till dagsböter. I andra stycket anges att om någon vid förande av motordrivet fordon gör sig skyldig till grov oaktsamhet eller visar uppenbar likgiltighet för andra människors liv eller egendom, döms för grov vårdslöshet i trafik till fängelse i högst . Av 5 § samma lag följer att en vägtrafikant som med eller utan skuld haft del i uppkomsten av en trafikolycka genom att avlägsna sig från olycksplatsen undandrar sig att i mån av förmåga medverka till de åtgärder som olyckan skäligen bör leda till döms till böter eller fängelse . Är brottet med hänsyn till omständigheterna att anse som grovt, döms till fängelse i högst . Utskottet behandlade ett motionsyrkande om att kriminalisera handlingen att försöka undkomma polisen med motordrivet fordon i betänkande 2016/17:JuU16 (s. 59). Utskottet anförde då att det inte var berett att ställa sig bakom yrkandet om att kriminalisera själva handlingen att fly från polis, varför yrkandet avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:211). Utskottet gör ingen annan bedömning än det gjorde och är därför inte berett att ställa sig bakom yrkandet om att kriminalisera själva handlingen att fly från polisen. Motion 2018/19:132 (SD) yrkande 28 avstyrks. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett lagförslag om tillträdesförbud till butiker och tillkännager detta för regeringen. avslår ett motionsyrkande om en översyn för att stävja huliganism vid stora evenemang. Jämför reservation 41 (S, V, MP). I kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 8 anförs att det bör införas ett tillträdesförbud till butiker för den som beter sig hotfullt eller stjäl vid upprepade tillfällen. Liknande förslag framförs i kommittémotion 2018/19:150 av m.fl. (SD) yrkande 2, motion 2018/19:670 av (M), motion 2018/19:760 av Boriana (M) yrkande 3, partimotion 2018/19:2596 av m.fl. (L) yrkande 14 och kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 51. Enligt motion 2018/19:1428 av (M) bör det göras en översyn av lagstiftning och regelverk för att stävja huliganism vid stora evenemang. Enligt 1 § lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang får en person förbjudas att få tillträde till och vistas på inhägnad plats huvudsakligen avsedd för idrottsutövning när idrottsarrangemang anordnas på platsen av en idrottsorganisation (tillträdesförbud). Det gäller även om allmänheten har tillträde till platsen. Tillträdesförbud får inte avse den som är . En person kan få tillträdesförbud, om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att begå brott under idrottsarrangemang som avses i 1 § och brottet är ägnat att störa ordningen eller säkerheten där. Vid bedömningen av om det finns en sådan risk ska det särskilt beaktas om personen har begått ett sådant brott under eller i samband med idrottsarrangemang som avses i 1 §. Brott som personen har begått får inte beaktas. Om syftet med ett tillträdesförbud kan tillgodoses genom en mindre ingripande åtgärd, får förbud inte utfärdas. Tillträdesförbud får utfärdas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den enskilde (2 § samma lag). Enligt 3 § i lagen ska tillträdesförbudet gälla för och högst . En utredare fick i uppdrag att överväga åtgärder och, oavsett ställningstagande, lämna författningsförslag som rör stöld- och häleribrottslighet och tillträdesförbud till bl.a. butiker (Ju2018/00533/LP). Uppdraget redovisades i promemorian Straffrättsliga åtgärder mot tillgreppsbrott och vissa andra brott (Ds 2019:1). Utredaren lämnar i promemorian bl.a. förslag till en ny lag om tillträdesförbud som gör det möjligt att under vissa omständigheter vid straffansvar stänga ute personer från butiker, badanläggningar och bibliotek. En person ska kunna få tillträdesförbud bl.a. om det finns risk för att han eller hon kommer att begå brott på den aktuella platsen. Lagen om tillträdesförbud till butiker, badanläggningar och bibliotek föreslås träda i kraft . Promemorian har remitterats, och remisstiden går ut . har ställt sig bakom det som utskottet anförde om tillträdesförbud till butiker och beslutat ett tillkännagivande om att regeringen bör låta göra en översyn av möjligheterna att införa någon form av tillträdesförbud till butiker för personer som stjäl eller på annat sätt uppför sig illa (se bet. 2016/17:JuU16 s. 74 f., rskr. 2016/17:211). Utskottet behandlade i betänkande 2016/17:JuU18 motionsyrkanden om ytterligare åtgärder för att förebygga och förhindra våld i samband med publika idrottsarrangemang (s. Utskottet hänvisade till att det vidtagits ett flertal lagstiftningsåtgärder för att motverka våld vid idrottsevenemang, och att det mot denna bakgrund saknades anledning till något initiativ från sida med anledning av motionen. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:223). har, som redovisats ovan, lämnat ett tillkännagivande till regeringen om att utreda frågan om tillträdesförbud till bl.a. butiker. Utskottet är därför positivt till att en utredare nu lämnat förslag på sådan reglering. Det är angeläget att förslaget om att införa en lag om tillträdesförbud prioriteras och att regeringen skyndsamt återkommer till med ett lagförslag om tillträdesförbud till butiker. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller utskottet motionerna 2018/19:136 (SD) yrkande 8, 2018/19:150 (SD) yrkande 2, 2018/19:2596 (L) yrkande 14 och 2018/19:2819 (M, C, KD, L) yrkande 51 samt bifaller delvis motionerna 2018/19:670 (M) och 2018/19:760 (M) yrkande 3. Utskottet anser däremot inte att det behövs en översyn av lagstiftningen för att stävja huliganism vid stora evenemang. Motion 2018/19:1428 (M) avstyrks därför. Försvårande omständigheter vid bedömning av brottets straffvärde Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att bestämmelsen i 29 kap. 2 § bör utökas med fler omständigheter som ska ses som försvårande för brottets straffvärde. Jämför reservation 42 (SD). I kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 20 begärs att det i 29 kap. 2 § läggs till en ny omständighet i punktlistan med innebörd att det ska ses som försvårande att begå ett brott under, eller efter, en allvarlig störning av den allmänna ordningen. Enligt kommittémotion 2018/19:735 av m.fl. (SD) yrkande 12 bör en ny försvårande omständighet läggas till i listan i 29 kap. 2 §. Det ska ses som försvårande om en gärningsman begått brott av sexuell karaktär, såsom sexuellt ofredande eller grövre, om offret drabbats inom ramen för sin yrkesutövning. Motionärerna anför att det visserligen kan ses som försvårande om någon missbrukar sin tjänsteutövning och begår brott. Dagens reglering har dock sin utgångspunkt i gärningsmannens befattning och inte offrets. Enligt 29 kap. 2 § ska som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas om den tilltalade avsett att brottet skulle få allvarligare följder än det faktiskt fått om den tilltalade visat stor hänsynslöshet om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig om den tilltalade utnyttjat sin ställning eller i övrigt missbrukat ett särskilt förtroende om den tilltalade förmått någon annan att medverka till brottet genom tvång, svek eller missbruk av hans eller hennes ungdom, oförstånd eller beroendeställning om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning, könsöverskridande identitet eller uttryck eller annan liknande omständighet eller om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person. En särskild utredare föreslog i betänkandet Stärkt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet och annan samhällsnyttig verksamhet (SOU 2018:2) bl.a. att det ska införas en ny straffskärpningsgrund i 29 kap. 2 § med innebörd att domstolen ska se särskilt allvarligt på fall där den tilltalade med våld eller hot har angripit någon i eller med anledning av hans eller hennes yrkesutövning. Enligt utredaren är avsikten med straffskärpningsgrunden att straffvärdet ska bedömas som påtagligt högre när någon angrips med våld eller hot i eller med anledning av sin yrkesutövning jämfört med om gärningen hade begåtts i något annat sammanhang. Med yrkesutövning avses förvärvsarbete, oavsett om det utförs som anställd eller i egen verksamhet. Med våld eller hot om våld avses samtliga brott som innefattar våld mot person eller hot. Förutom misshandel eller olaga hot kan det exempelvis vara fråga om rån eller utpressning. Att angreppet ska ha skett i eller med anledning av någons yrkesutövning betyder att det ska ha en tydlig koppling till de uppgifter som den angripne har att utföra i yrket. Det saknar betydelse om angreppet som sådant äger rum på arbetsplatsen eller på annan plats. Även våld eller hot mot någon under hans eller hennes fritid omfattas om det finns en tydlig koppling till yrkesutövningen (se SOU 2018:2 s. 175). Betänkandet har remissbehandlats och bereds enligt uppgift i . I betänkande 2014/15:JuU14 behandlade utskottet ett motionsyrkande om att det ska ses som en försvårande omständighet att ett brott har begåtts under eller efter en störning av den allmänna ordningen. Utskottet hade en viss förståelse för synpunkten men ansåg inte att motionsyrkandet gav skäl till något initiativ från , varför det avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2015/15:138). Ett liknande yrkande behandlades i betänkande /16:JuU18, då utskottet vidhöll sin inställning och avstyrkte motionsyrkandet. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:196). Utskottet vidhåller vad det tidigare anfört i frågan om det ska ses som försvårande att ett brott begåtts under eller efter en störning av den allmänna ordningen. motion 2018/19:136 (SD) yrkande 20 avstyrks därmed. Utskottet anser inte heller att det finns anledning att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2018/19:735 (SD) yrkande 12, varför motionsyrkandet avstyrks. Straffmätning vid flerfaldig brottslighet Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör föreslå ändringar i strafflagstiftningen i syfte att åstadkomma en skärpt straffmätning vid flerfaldig brottslighet och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 43 (S, V, MP) och särskilt yttrande 5 (SD). I kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 48 begärs ett tillkännagivande om att dagens form av mängdrabatt bör slopas och ersättas med ett system där brottets fulla straffvärde ska dömas ut för fler brott än enbart det grövsta. Liknande förslag framförs i kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 17, motion 2018/19:417 av (KD) yrkande 4, kommittémotion 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 17 och kommittémotion 2018/19:2870 av m.fl. (M) yrkande 3. Enligt motion 2018/19:1650 av (M) yrkande 6 bör möjligheten till förtidsfrigivning, möjligheten att beakta åldern på ungdomar mellan vid straffmätningen och asperationsprincipen tas bort. Av 29 kap. 1 § framgår att straff, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, ska bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Med brottets straffvärde avses detsamma som brottets svårhet i förhållande till andra brott, eller med andra ord hur allvarligt brottet är. I linje med ekvivalens- och proportionalitetsprinciperna ska lika svåra straff följa på lika svåra brott, och svårare brott ska bestraffas strängare än lindrigare brott. Vid bedömningen av straffvärdet ska enligt 29 kap. 1 § andra stycket särskilt beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon har haft. Genom en lagändring 2010 tillfördes bestämmelsen en ny mening som anger att domstolen särskilt ska beakta om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Ändringen infördes i syfte att höja straffnivån för allvarliga våldsbrott. Samtliga de faktorer som anges i 29 kap. 1 § gäller omständigheterna vid brottet. Vid straffmätningen av flerfaldig brottslighet som bedöms vid ett och samma tillfälle tillämpas inte principen om kumulation. Straffmätningen kan sägas präglas av asperationsprincipen och ett system med mängdreduktioner. Asperationsprincipen innebär att straffvärdebedömningen vid flerfaldig brottslighet utgår från det allvarligaste av de brott som finns att bedöma. Till straffvärdet för detta brott läggs därefter en efter hand minskande del av straffvärdet för vart och ett av de övriga brotten i ordning efter brottens allvar. Detta innebär i praktiken att det straff som döms ut vid flerfaldig brottslighet är väsentligt lägre än vad som skulle bli följden av en sammanläggning av straffvärdet för varje enskilt brott. En allmän kontroll görs slutligen så att ett på detta sätt beräknat straffvärde inte framstår som oproportionerligt i förhållande till den typ av brottslighet som är aktuell (se t.ex. NJA 2012 s. 849). Bestämmelser om fängelsestraffets längd när någon döms för flera brott finns i 26 kap. 2 § . Av denna paragraf följer att fängelse inte får överstiga vare sig de högsta straffen för brotten sammanlagda med varandra eller . Fängelsestraffet får inte heller överstiga det svåraste straffet med om det svåraste straffet är kortare än fängelse . Om det svåraste straffet är fängelse men inte uppgår till fängelse får det svåraste straffet överskridas med . Om slutligen det svåraste straffet är fängelse eller längre får det svåraste straffet överskridas med . Det anförda innebär t.ex. att straffet för två eller flera fall av misshandel och/eller stöld maximalt är fängelse . Om det däremot är fråga om flera fall av t.ex. grov stöld är det maximala straffet fängelse . När utskottet behandlade motionsyrkanden om strängare straff vid flerfaldig brottslighet konstaterade utskottet att straffvärdesbestämning i praktiken innebär att när en person döms för flera brott får han eller hon en straffrabatt. Påslaget i straff blir proportionellt sett lägre för varje ny gärning som brottslingen döms för. Enligt utskottet borde regelverket skärpas och ge uttryck för en strängare syn på flerfaldig brottslighet än vad som då var fallet. Utskottet föreslog därför att skulle göra ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma med ett förslag som tillgodoser detta (bet. 2014/15:JuU14 s. 62 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Frågan omfattas av betänkande Nya påföljder (SOU 2012:34). Regeringen beslutade proposition 2015/16:151 Ny påföljd efter tidigare dom. I propositionen lämnas vissa förslag som innebär att reglerna om gemensam straffmätning i 34 kap. inte längre ska tillämpas när det rör sig om återfall. Vidare gör regeringen bedömningen att den nuvarande ordningen för straffvärdebedömning vid flerfaldig brottslighet i övrigt framstår som väl avvägd och föreslår därför ingen ändring i de reglerna (se s. 57). Genom överlämnandet av propositionen ansåg regeringen att det nu nämnda tillkännagivandet var slutbehandlat. Enligt utskottet görs i propositionen principiell skillnad mellan brott begångna före en tidigare dom och brott begångna efter en tidigare dom men innan påföljden helt har verkställts eller annars upphört, varvid bestämmelsen om gemensam straffmätning bara ska kunna tillämpas i den förstnämnda situationen. Vid ny brottslighet, som återfall, ska denna beaktas i skärpande riktning vid påföljdsbestämningen. Någon annan ändring av den gällande ordningen när det gäller straffvärdebedömning föreslår dock inte regeringen. Enligt utskottets bedömning kan de föreslagna ändringarna och bedömningarna i propositionen inte anses vara sådana att de motsvarar vad som efterfrågades i tillkännagivandet. delade således inte regeringens uppfattning att tillkännagivandet därmed var slutbehandlat (bet. 2016/17:KU21, rskr. 2016/17:296). Punkten står därför åter som öppen. Frågan om en översyn av regleringen av straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet analyseras nu inom . Den omnämns i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 46). I skrivelse 2018/19:75 (s. 14) anförs om tillkännagivandet att det pågår arbete med att ta fram kommittédirektiv till en särskild utredare som ska överväga och föreslå förändringar av strafflagstiftningen i syfte att åstadkomma en skärpt straffmätning vid flerfaldig brottslighet. Justitie- och migrationsminister lämnade följande svar på en skriftlig fråga om mängdrabatt för brott (fr. 2018/19:229): har frågat mig om jag är beredd att genomföra förslag om att slopa dagens form av mängdrabatt. Det är viktigt att den som begår flera brott får ett straff som står i proportion till brottslighetens allvar. Brott ska aldrig löna sig. Regeringen genomförde under förra mandatperioden en reform som innebär att fler gärningar ska bedömas som återfall och därmed mötas av en skärpt straffrättslig reaktion.