bet · H601KU11 · 2019-01-18 00:00:00 — Han redovisar även ett beslut i vilket han kritiserade en den utan rättsligt stöd hade ändrat ett gynnande förvaltningsbeslut om en insats enligt LSS till den enskildes nackdel. JO har tillsyn över ansvarsområde 4, som omfattar bl.a. polis-, åklagar- och tullärenden, utlänningsärenden samt vissa ärenden som rör och verksamhet. Hon noterar inledningsvis att antalet ärenden inte längre ökar, utan tvärtom har minskat. Förklaringen ligger enligt henne sannolikt i ett minskat antal klagomål mot , men också i en förändring av hennes ansvarsområde som genomfördes . kommenterar ett par av de lagstiftningsremisser som hon har besvarat under verksamhetsåret. Hon anger även vilka inspektioner hon och hennes medarbetare har genomfört. På polisens område konstaterar att hon även under detta verksamhetsår har haft anledning att gå in på frågor om hur tillsynen av intagna i polisarrester sköts och hur de intagna behandlas. I övrigt har tillsynen liksom tidigare haft ett särskilt fokus på användningen av tvångsmedel. Av den löpande granskningen och av den inspektion av som har genomfört kan enligt henne den slutsatsen dras att myndigheten fortfarande har stora bekymmer med sina handläggningstider. När det gäller omhändertagande och behandling av påverkade personer anmärker att hon haft flera ärenden som rört händelser där en intagen avlidit i samband med vistelsen i en polisarrest. De visar enligt hennes mening att det finns ett angeläget reformbehov. Hon framhåller att det inte i något av ärendena har slagits fast att bristerna har haft ett direkt samband med att de intagna avled. I detta sammanhang lyfter fram fyra ärenden. I två av ärendena kritiserade hon för brister i tillsynen där intagna avlidit i samband med vistelsen i arresten. Hon anser att dessa ärenden visar på de brister som finns i dagens ordning för att ta hand om mycket berusade personer och de svårigheter som finns att säkerställa nödvändig medicinsk tillsyn i polisarresterna. Personer som omhändertas för berusning bör enligt inte förvaras i polisarrester utan i stället komma under medicinsk övervakning. Mot den bakgrunden överlämnade hon de två besluten till med stöd av 4 § i instruktionen. I ett annat ärende fick allvarlig kritik för bristande kontroll över tillgången till medicin för en person som skulle föras till ett behandlingshem. Personen avled under transporten i samband med vistelse i en polisarrest. Enligt visar ärendet att det finns brister i de rutiner för skyddsvisitation och informationsöverföring som bör gälla när polisen ansvarar för transporter av personer med läkemedelsmissbruk. I det fjärde ärendet kritiserades för att ha brustit i behandlingen av en kvinna som omhändertagits för berusning, bl.a. genom att inte låta henne bli undersökt av läkare, få en filt eller använda toalett. redogör vidare för ett antal beslut som rör polisens hantering av tvångsmedel. Hon konstaterar att förutsättningarna för ingripanden enligt polislagen ofta är svårbedömda, och besluten fattas ofta under pressade förhållanden. Hon framhåller att det dock alltid är viktigt att förutsättningarna övervägs noga och att det görs en individuell bedömning i varje enskilt fall. I sammanhanget hänvisar till ett ärende i vilket kritiserades för att myndighetens sätt att hantera avlägsnandet av en 13-åring inte var proportionerligt. I ett annat ärende kritiserades bl.a. för att ha tagit med en person till förhör och hållit kvar honom trots att det inte funnits förutsättningar för det. I det ärendet fann även anledning att framhålla sanningsplikten och behovet för att för sina anställda inskärpa vikten av att upplysningar till JO är korrekta och sanningsenliga. Ytterligare ett ärende i vilket uttalade kritik mot gällde myndighetens agerande att utan lagstöd hålla kvar ca 500 manliga resenärer på en passagerarfärja för att möjliggöra identifiering av tre män som misstänktes för grov våldtäkt. Enligt henne visar granskningen att det kan finnas behov av bestämmelser som ger polisen möjlighet att i en brottsutredning hålla kvar personer på en viss plats i andra situationer än dem som följer av den lagstiftning som finns . Mot bakgrund av det lagstiftningsbehov som kan finnas överlämnade hon sitt beslut till . Slutligen redogör för ett ärende i vilket hon riktade kritik mot en enskild polisman. Polismannen hade medverkat i en politisk kampanjfilm med en polisbil och klädd i polisuniform, vilket hade gett intryck av att han representerat . Det framgick således inte att han medverkade i egenskap av privatperson. anför att utgångspunkten givetvis är att poliser omfattas av yttrandefriheten och har rätt att ge uttryck för sina åsikter på sin fritid. Hon framhåller emellertid att det är viktigt att det står klart för mottagaren om en polis uttalar sig som privatperson eller om han eller hon uttalar sig för myndighetens räkning. På utlänningsrättens område noterar att antalet anmälningar mot för långa handläggningstider och brister i tillgängligheten har gått ned, men att antalet är stort. Hon har haft ett möte med generaldirektör som ett led i uppföljningen av hennes tidigare beslut om verkets handläggningstider och tillgänglighet. Hon har även granskat handläggningstiderna i några enskilda ärenden. avser att följa denna utveckling liksom frågan om verkets hantering av åldersbedömning av unga asylsökande. I ämbetsberättelsen uppmärksammar två ärenden som illustrerar brister i dels handläggningsrutiner, dels tekniska förutsättningar hos respektive när det gäller viss hantering av enskildas personnummer. Hon anför att såväl som har uppgett att man nu ska åtgärda de brister som ärendena påvisat. Frågan om verkställighet av beslut om överföring av en person till ett annat land var föremål för bedömning i ett ärende som finns med i ämbetsberättelsen. En person hade tagits i förvar av och avlägsnats från landet trots att myndigheten inte varit behörig att fatta beslut om förvar och verkställighet. Personen hade även placerats i häkte av utan tillräcklig kontroll av om varit behörig att fatta förvarsbeslutet. Såväl som fick kritik i ärendet. I årets ämbetsberättelse har även tagit med ett inspektionsprotokoll. Det framgår att vid inspektion av ett av förvar framkom en rad brister, bl.a. när det gäller dokumentation, beslut om avskiljande respektive säkerhetsplacering och omprövning av sådana beslut. har för avsikt att följa upp flera av de brister som hon har identifierat. Hon har även uppmärksammat på resultatet av granskningen. Det grundlagsfästa förbudet mot repressalier innebär att det – med något undantag – är förbjudet för en myndighet att ingripa mot den som använt sig av sin yttrandefrihet och t.ex. kritiserat sin arbetsgivare. I ett ärende som redovisas på yttrandefrihetens område fick två brandmän inte fortsatt anställning vid ett brandförsvarsförbund på grund av att de hade fört fram kritiska åsikter om förbundet och dess ledning. riktade allvarlig kritik mot chefen vid han hade brutit mot repressalieförbudet. Avslutningsvis redovisar ett ärende om hantering av handlingar om kandidatur till . Hon har även under tidigare verksamhetsår granskat hanteringen av framställningar om att få ta del av allmänna handlingar hos och fört fram kritik mot att departementet inte lever upp till det skyndsamhetskrav som gäller. I det ärende som är aktuellt nu riktar hon på nytt kritik mot hantering av allmänna handlingar. anför att mot bakgrund av den återkommande kritik som departementet har fått, även av konstitutionsutskott och Justitiekanslern, framstår det som nödvändigt att det vidtas genomgripande åtgärder för att komma till rätta med bristerna. Hon noterar att presenterade ett antal åtgärdsförslag för att förbättra hanteringen av allmänna handlingar. Enligt är det självklart positivt, och hon ser fram emot att åtgärderna ger avtryck i den dagliga hanteringen. Opcat-verksamhet och internationellt arbete I ämbetsberättelsen redovisas även JO:s Opcat-verksamhet. Det anges att ett översynsarbete av Opcat-verksamheten som inletts har slutförts under verksamhetsåret. Med anledning av översynen har det skett förändringar i JO:s arbetsordning och i riktlinjerna för Opcat-verksamheten. Vidare har enheten förstärkts med en biträdande enhetschef och ytterligare en föredragande. Av redogörelsen framgår att 17 inspektioner genomfördes under verksamhetsåret. Temat var vilken tillsyn som sker av frihetsberövade. var temat transporter av frihetsberövade. Inspektionerna avsåg bl.a. häkten, anstalter, psykiatriska kliniker, arrester och Statens institutionsstyrelses LVU-hem. Redogörelsens allmänna del avslutas med en beskrivning av det inter-nationella samarbetet. Ett av JO:s övergripande mål för verksamheten är att främja den internationella spridningen av idén om rättslig kontroll genom oberoende ombudsmannainstitutioner. I ämbetsberättelsen anges bl.a. att JO har tagit emot 19 besök, och i samband med dem har JO informerat om sin verksamhet samt att justitieombudsmännen och tjänstemän hos JO aktivt har deltagit i utländska konferenser och seminarier. Utskottet har vid behandlingen av JO:s ämbetsberättelse uppmärksammat frågan om ordinarie tillsyn inom olika områden. För en utförlig redogörelse för utskottets tidigare behandling av dessa frågor hänvisas till betänkande 2014/15:KU11 (s. 10 f.). I betänkandena /15:KU11 (s. 15) och 2015/16:KU7 (s. 17) konstaterade utskottet att flera av de uppmärksammade frågorna som rörde behovet av en utökad ordinarie tillsyn var föremål för överväganden. Utskottet uttalade att resultatet av dessa utredningar inte skulle föregripas och att därför inte borde ta något initiativ till åtgärder. Utskottet har också framhållit att den ordinarie tillsynen är en förutsättning för att JO ska kunna utföra sin extraordinära tillsyn på ett tillfredsställande sätt (bet. 2016/17:KU11 s. 19 och 2017/18:KU11 s. 21). Utskottet har tidigare övervägt frågan om långa häktningstider och restriktioner. I betänkande 2015/16:KU7 (s. 17) konstaterade utskottet med tillfredsställelse att en särskild utredare hade fått i uppdrag att lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner. Utskottet har även funnit anledning att påminna om att det är en central fråga i en rättsstat att ingen sitter frihetsberövad utan laglig grund (bet. 2017/18:KU11 s. 20). Mot bakgrund av det som även tidigare framkommit om allvarliga brister hänförliga till myndigheternas bemötande av enskilda, bl.a. vid frihetsberövanden och när myndigheter vidtar andra tvångsåtgärder mot enskilda, har utskottet funnit anledning att framhålla respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten samt understryka vikten av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsliga principer (bet. 2017/18:KU11 s. 21). Utskottet har uttalat att det är mycket värdefullt att ombudsmännen informerar om sina iakttagelser och påtalar de behov av författningsändringar eller andra åtgärder som har identifierats genom ombudsmännens tillsynsarbete (se t.ex. bet. 2014/15:KU11 s. 15 och 2016/17:KU11 s. 18). Utskottet har även anfört att utskottet ser särskilt allvarligt på brister i lagstiftning och rutiner som rör grundlagsskyddade fri- och rättigheter när det gäller den kroppsliga integriteten och rörelsefriheten (bet. 2016/17:KU11 s. 18). Utskottet har också uttryckt att det förutsätter att regeringen och myndigheterna vidtar de åtgärder som krävs för att komma till rätta med de fel och brister som ombudsmännen konstaterat (bet. 2017/18:KU11 s. 20). Vidare har utskottet understrukit vikten av att myndigheter och kommuner fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen på ett korrekt sätt och i överensstämmelse med gällande regelverk (bet. 2016/17:KU11 s. 19 och 2017/18:KU11 s. 21). I betänkande 2016/17:KU11 (s. 19) konstaterade utskottet med tillfredsställelse att en utredare hade fått i uppdrag att biträda med att utreda och föreslå åtgärder i fråga om förekomsten hos myndigheterna av frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling. I nämnda betänkande behandlade utskottet även en motion om en översyn av ombudsmän. Utskottet konstaterade att det kunde finnas skäl att utreda frågor som rör ombudsmän. Utskottet ansåg dock att den förestående utredningen om , som utskottet hade tagit initiativ till, borde genomföras innan frågan om en översyn av ombudsmän prövades. Utskottet avstyrkte därför motionen. (Se bet. 2016/17:KU11 s. 20 f.) 2017/18:KU11 (s. 21) anförde utskottet att det kan finnas skäl att göra en bredare översyn av , inte minst mot bakgrund av att den senaste större översynen av genomfördes av JO-utredning (SOU 1985:26). Utskottet uttalade att det framöver kan komma att ta initiativ till en sådan utredning (se även prototokoll från utskottssammanträdet , prot. 2017/18:60, bilaga 3). Klagomålssystem i hälso- och sjukvården Klagomålssystemet på hälso- och sjukvårdsområdet har varit föremål för utredning, och började nya bestämmelser att gälla som ska bidra till ett mer ändamålsenligt klagomålssystem i hälso- och sjukvården (se prop. 2016/17:122, bet. 2016/17:SoU16 och rskr. 2016/17:259). Ett syfte med de lagstiftningsändringar som har vidtagits har varit att effektivisera klagomålshanteringen på hälso- och sjukvårdsområdet. Det nya klagomålssystemet ska bl.a. bidra till att patienter snabbare kan få sina klagomål besvarade och till att stärka patientsäkerheten. Patientnämnderna ska tillsammans med vårdgivarna vara första linjen i klagomålssystemet. Inspektionen för vård och omsorg () har i det nya klagomålssystemet ett begränsat ansvar för att hantera klagomål. ska i stället utveckla sin riskbaserade tillsyn så att de utför tillsyn där behoven är som störst. beslutade regeringen (, dnr S2018/00209/FS) att ge Statskontoret i uppdrag att följa upp och utvärdera detta system. I uppdraget ingår att följa upp införandet av reformen och utvärdera om den har lett till förväntade effektivitetsvinster för berörda aktörer samt utvärdera reformen ur ett patientperspektiv. Vidare ingår det i uppdraget att föreslå hur de grupper som inte omfattas av patientnämndernas verksamhet ska få stöd i klagomålsprocessen. I dessa grupper ingår patienter som omfattas av de medicinska delarna av elevhälsan, Statens institutionsstyrelses verksamheter, kriminalvården, viss privat vård och viss tandvård. Uppdraget ska slutredovisas . I slutredovisningen ska en utvärdering av reformen ingå. En delredovisning av uppdraget såvitt avser införandet av klagomålsreformen samt hur de patientgrupper som inte omfattas av patientnämndernas verksamhet ska få stöd i klagomålsprocessen har lämnats till . Statskontoret har överlämnat rapporten av det nya klagomålssystemet inom hälso- och sjukvården. Delrapport (2018:26) till . I delrapporten anges bl.a. att Statskontoret bedömer att vårdgivare, patientnämnder och överlag har infört det nya klagomålssystemet på ett bra sätt. Det anförs att det ännu är för tidigt att säga vilka effekter de nya bestämmelserna kommer att få för patienterna och förutsättningarna att förebygga vårdskador. Statskontoret rekommenderar bl.a. att ska konkretisera när resurser ska kunna tillföras den riskbaserade tillsynen samt att tillsammans med andra aktörer ska utvärdera om den information som finns om klagomålssystemet är samstämmig och tillräckligt tydlig. Statskontoret har vidare i promemorian Stöd i klagomålsprocessen till patientgrupper som inte omfattas av patientnämndernas verksamhet (dnr 2018/9-5) lämnat förslag på hur stödet för de grupper som inte omfattas av patientnämndernas verksamhet kan vara organiserat. Promemorian har överlämnats till . Tjänstemannaansvar och introduktionsutbildning för statsanställda I betänkande 2017/18:KU37 föreslog ett tillkännagivande till regeringen om ett modernare och tydligare tjänstemannaansvar genom ett utvidgat straffansvar för tjänstefel. I sitt ställningstagande (s. 36 f.) uttalade utskottet att ett utökat straffansvar för tjänstefel skulle enligt utskottets mening stärka skyddet för medborgarnas rättssäkerhet och öka förtroendet för den offentliga verksamheten. Det skulle också stärka tjänstemännens position mot otillbörliga politiska påtryckningar och därigenom bidra till att säkerställa förvaltningens självständighet. Utskottet ansåg mot den bakgrunden att en översyn av lagstiftningen om tjänstefel bör göras med inriktningen att det straffbara området ska utvidgas. Enligt utskottet bör lagstiftningen anpassas till dagens förhållanden och ge ett modernt och tydligt straffrättsligt skydd för den offentliga verksamheten och medborgarnas rättssäkerhet. I samma betänkande (s. 42) framhöll vikten av att statsanställda har goda kunskaper om den statliga värdegrunden och de grundläggande rättsprinciper och regelverk som gäller i statsförvaltningen, t.ex. bestämmelser om offentlighet och sekretess. Utskottet ansåg därför att en introduktionsutbildning för statsanställda ska införas och föreslog ett tillkännagivande till regeringen om detta. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2017/18:229 och 2017/18:230). respektive har ännu inte tagit fram något utredningsdirektiv med anledning av dessa tillkännagivanden. Uttalanden i budgetpropositioner om bl.a. Kriminalvården, , , och I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.6.4 s. 49) anför regeringen bl.a. följande: Polisens och Kriminalvårdens långtgående befogenheter att ingripa i enskildas liv förutsätter en effektiv och kontinuerlig tillsyn av myndigheternas verksamhet, såväl intern som extern. Delar av den statliga tillsynen behandlas av Tillitsdelegationen (dir. 2016:51) och i ett uppdrag till Statskontoret (Fi2015/00132/SFÖ). Regeringen kommer därutöver att i särskild ordning, i samband med en bred översyn, att analysera hur tillsynen inom rättsväsendet bäst kan bedrivas. Regeringen avsätter, i avvaktan på en samlad bedömning av tillsynens utformning, medel för att förstärka såväl den interna som den externa tillsynen. Vid , Säkerhetspolisen och Kriminalvården inrättas tillsynsorgan direkt under myndighetsledningen. Vidare ges Justitiekanslern () möjlighet att utöka sin extraordinära tillsyn, vilket kommer att kunna innebära att tillsynen över bl.a. polisen och Kriminalvården ökar. Regeringen föreslår därför att JK tillförs medel för att myndigheten ska kunna öka sina personella resurser. Tillitsdelegationen, vars uppdrag har utvidgats och utredningstid förlängts (dir. 2017:119), har avgett fyra betänkanden (SOU 2017:56, 2018:38, 2018:47 och 2018:48). Betänkandena bereds inom . I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.4.6 s. 33) uppger regeringen att Kriminalvården stärkte den interna styrningen och kontrollen, bl.a. genom att inrätta en tillsynssektion, vars uppdrag är att samlat granska verksamheten och ge myndighetsledningen underlag som visar på eventuella brister och utvecklingsområden. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.5.6 s. 37) anges att Kriminalvårdens tillsynssektion har granskat totalt 19 av myndighetens verksamhetsområden. Resultatet av tillsynen visar enligt regeringen att det finns utvecklingsområden inom såväl säkerhetsarbete, rättsvård, hälso- och sjukvård samt inom vissa administrativa processer. I ett avsnitt i budgetpropositionen om åtgärder för att minska isoleringen av häktade (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.7.3 s. 52) anför regeringen bl.a. att Kriminalvården måste utveckla sitt arbete för att minska tiden i isolering och möjliggöra kvalitativa isoleringsbrytande åtgärder. Regeringen föreslår därför att Kriminalvården tillförs resurser som ska bidra till denna utveckling. Regeringen anger även att den följer myndighetens resursbehov och kommer vid behov att återkomma i frågan. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.5.4 s. 33) uppger regeringen följande om isoleringsbrytande åtgärder: Av dem som var häktade med restriktioner fick del av isoleringsbrytande åtgärder under minst . För gruppen unga med restriktioner var andelen . Av intagna i häkte utan restriktioner fick del av isoleringsbrytande åtgärder under minst . För unga utan restriktioner var andelen . Kvinnor med restriktioner får del av isoleringsbrytande åtgärder i högre grad än män medan förhållandet är det motsatta när det gäller häktade utan restriktioner. I jämförelse med ökade andelen klienter som fick del av isoleringsbrytande åtgärder något i samtliga kategorier, förutom när det gäller unga utan restriktioner, där nivån var oförändrad, samt kvinnor utan restriktioner, där andelen minskade. Kriminalvården har redovisat flera vidtagna åtgärder som syftar till att öka intagnas tid i gemensamhet. Regeringen noterar i budgetpropositionen , i likhet med föregående års budgetproposition, att har haft svårt att hantera inbetalda medel i den takt de har kommit in (prop. 2018/19:1 utg.omr. 3 avsnitt 5.2.2 s. 31). Det innebär enligt regeringen att många har fått vänta på att få sina pengar men även att risken för fel ökar. Regeringen anför att problemen beror på flera samverkande faktorer, som bristande kompetens och arbetsrutiner, att nya it-system har införts och att myndigheten inte har tilldelats tillräckligt med resurser. Regeringen uppmärksammar att JO har riktat kritik mot myndigheten och att har noterat bristerna i samband med granskning av delårsrapporten. Regeringen konstaterar att ett brett arbete med flera åtgärder har vidtagits, att ytterligare resurser har tillförts och att styrningen har stärkts. Enligt regeringen har insatserna lett till förbättringar, men det har inte uppnåtts en långsiktigt stabil nivå. På migrationsområdet redovisar regeringen i årets budgetproposition (prop. 2018/19:1 utg.omr. 8 avsnitt 2.4.2 s. 12 f.) sin bedömning av måluppfyllelse. Regeringen konstaterar, såvitt nu är av intresse, att handläggningstiderna fortsatte att öka inom flera kategorier, vilket bl.a. fick stor effekt på vistelsetiderna som ökar för i stort sett samtliga kategorier inom asylprövningen. Vidare noterar regeringen att den rättsliga kvaliteten i såväl asyl- som tillståndsprövningen ligger på en hög nivå. På område framgår bl.a. följande av budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 9 avsnitt 6.4.2 s. 90). Regeringen har tillsatt en särskild utredare som ska göra en översyn av socialtjänstlagen och vissa av uppgifter. Utredningen har antagit namnet Framtidens socialtjänst (S2017:03). Utredningen lämnade delbetänkandet Ju förr desto bättre (SOU 2018:32) med fokus på förbyggande arbete. Syftet med betänkandet är att fördjupa kunskapen om vikten av det förebyggande arbetet och vilka möjligheter det ger. Målet är att sätta fokus på frågorna bland beslutsfattare, professioner och brukarföreträdare. Betänkandet utgör en grund för utredningens fortsatta arbete. Regeringen beslutade att utvidga utredningens uppdrag och förlängde utredningstiden till . Utredaren ska därmed även analysera och beakta vilken funktion en särreglering för äldre skulle ha, förtydliga barnrättsperspektivet i lagen samt utreda socialnämnders möjligheter att delegera beslutanderätt (dir. 2018:69). Under ett avsnitt med rubriken rättssäkerhet på anför regeringen följande (prop. 2018/19:1 utg.omr. 9 avsnitt 6.4.2 s. 101): I syfte att stärka rättssäkerheten och barnrättsperspektivet i vården på SiS [] har nya bestämmelser trätt i kraft . Det handlar bl.a. om utökad rätt att överklaga tvångsåtgärder men också om inskränkningar i nuvarande tvångsbefogenheter, exempelvis kortas den maximala tiden som en ungdom får hållas avskild till som längst . Barn och unga i behov av vård ska beredas sådan vård skyndsamt. trädde därför en bestämmelse i kraft som förtydligar SiS skyldighet att anvisa plats i akuta situationer. betänkande 2017/18:JuU16 Kriminalvårdsfrågor innehåller ett avsnitt om häktade. I betänkandet (s. 10 f.) finns en utförlig redogörelse för bl.a. vidtagna och planerade åtgärder för att minska isoleringen av intagna i häkte samt utredningar och uppdrag till myndigheter när det gäller häktade.