bet · H601FöU7 · 2019-04-05 00:00:00 — Utveckling av det civila försvaret Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utveckling av det civila försvaret. Jämför reservation 3 (M), 4 (SD), 5 (C) och 6 (KD). I motion 2018/19:766 av m.fl. (SD) anförs att det militära försvaret inte kan fungera utan det civila försvaret, som är en vital del av totalförsvaret. Ett trovärdigt och fungerande totalförsvar kräver att den civila delen, likaväl som den militära, är väl samövat, finansierat och att tydliga mål redan finns i fredstid. dåliga uthållighet i krig är en brist som sänder signaler av svaghet till omvärlden, enligt motionärerna. De föreslår därför att det civila försvaret bör ges förutsättningar för den uthållighet som krävs för att utföra sina uppgifter över hela konfliktskalan (yrkande 2). Motionärerna anför vidare att det behövs en ansvarig myndighet för att upprätta det civila försvaret igen. I motionen föreslås att MSB som har haft rollen av väckarklocka och utredare bör omorganiseras och få ett tydligare fokus på civilt försvar. MSB bör ges befogenhet att agera som rikscivilförsvarsmyndighet för att underlätta samarbetet mellan de regionala myndigheterna i fredstid. En civilbefälhavare bör utses i riket, samt regionalt och lokalt (yrkande 27). m.fl. (KD) understryker i motion 2018/19:2472 att för att säkerställa att samhällsfunktioner upprätthålls vid ett krisläge där svensk nationell säkerhet hotas, ett s.k. skymningsläge, är ett fungerande civilt försvar absolut nödvändigt. Motionärerna menar att ännu har inte någon komplett planering för totalförsvaret presenterats, och det finns anledning att ifrågasätta myndigheters förmåga på central och regional nivå att prioritera och fördela resurser vid höjd beredskap. I motionen föreslås därför att regeringen bör arbeta för att skyndsamt utveckla förmågan att samutnyttja samhällsresurser (yrkande 5). I motion 2018/19:2821 påtalar m.fl. (M) vikten av civil-militär samverkan. I ett läge där står inför sektorsövergripande hot måste dessa kunna mötas med samhällets alla resurser. Samverkan mellan Försvarsmakten och polisen måste t.ex. bli bättre. Civilmilitär samverkan handlar också om hur det civila samhället kan stödja Försvarsmakten, inte minst i händelse av kris och krig, understryker motionärerna som sammanfattningsvis föreslår att den civilmilitära samverkan bör stärkas, I sammanhanget bör behovet av att krigsplacera människor och att överväga ett eventuellt återinförande av civilplikten lyftas fram (yrkande 1). m.fl. (C) menar i motion 2018/19:2840 att har totalförsvarsperspektivet saknats när verksamhet har utvecklats. Motionärerna menar att det betyder att det har byggts in sårbarheter i verksamheter som kan behövas under en längre kris eller höjd beredskap och ytterst krig. I motionen anförs också att staten i så stor utsträckning som möjligt bör vara tydlig i förväntningarna om vad det är det civila försvaret ska klara av och . I motionen föreslås därför att totalförsvarsperspektivet behöver genomsyra fler politikområden och att funktionalitetskrav och leveranskrav för samhällsviktig verksamhet ska tas fram så att inte sårbarheter byggs in i system och verksamheter (yrkande 6). Regeringen har bl.a. i budgetpropositionen betonat att säkerställandet av den samlade förmågan i totalförsvaret är en förutsättning för att genomföra den försvarspolitiska inriktningen för perioden –2020. Planeringen för civilt försvar har återupptagits och ska genomföras utifrån de anvisningar regeringen har beslutat. Det är därför av stor vikt att planeringen samordnas mellan det civila och det militära försvaret, att kunskapshöjande åtgärder och övningar genomförs och att beredskapsåtgärder vidtas i samverkan med berörda aktörer. För att stärka förmågan hos bevakningsansvariga myndigheter och andra aktörer inom civilt försvar har regeringen tidigare tillfört permanenta medel. Medlen ska tillföras kommuner, regioner, länsstyrelser, övriga bevakningsansvariga myndigheter och frivilliga försvarsorganisationer. Förstärkningarna skapar förutsättningar att fullfölja den inriktning som anges i den försvarspolitiska inriktningspropositionen (prop. 2014/15:109), enligt regeringen. I budgetpropositionen , utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap, redovisar regeringen att arbetet med civilt försvar har fortsatt att intensifieras. Med utgångspunkt i ett särskilt regeringsuppdrag har MSB och Försvarsmakten fortsatt att främja och utveckla en sammanhängande planering för totalförsvaret. Fokus i uppdraget har bl.a. varit aktörsgemensam samverkan som lever upp till de höga krav på sekretess och robusthet som ställs vid höjd beredskap, samt planering för att verka från en alternativ eller skyddad ledningsplats. Inom ramen för uppdraget genomförs även en fördjupad analys av Försvarsmaktens behov av stöd och samhällets förmåga att lämna stöd. De bevakningsansvariga myndigheterna har i allt högre utsträckning utöver kunskapshöjande insatser även genomfört konkreta åtgärder i fråga om verksamhet, organisation och arbetsformer. Flera myndigheter har bl.a. genomfört analyser av de författningar som styr myndigheternas arbete under höjd beredskap. Kunskaps- och förmågehöjande aktiviteter som t.ex. utbildningar och övningar har genomförts i betydande omfattning. I Försvarsmaktsövningen deltog bl.a. ett trettiotal civila myndigheter. Framför allt övades den militära delen av totalförsvaret, men vissa moment gav även erfarenheter för utvecklingen av det civila försvaret. genomförde MSB samverkansövningen Samö 2018 på såväl nationell som regional nivå. Fokus var bl.a. på tillämpning av regelverk och kommunikation med höga krav på robusthet och sekretess. MSB har tillsammans med Försvarsmakten, berörda myndigheter och övriga deltagande aktörer även påbörjat förberedelserna för Totalförsvarsövning 2020. På regional nivå har flera länsstyrelser genomfört totalförsvarsseminarier med kommuner, regioner, näringsliv och frivilligorganisationer inom länet. Civilt försvar har prioriterats och på olika sätt hanterats inom samtliga samverkansområden. För att samordnat hantera det pågående utvecklingsarbetet har MSB och Försvarsmakten med stöd av berörda bevakningsansvariga myndigheter bildat sju arbetsgrupper inom områdena energi, transporter, hälso- och sjukvård samt omsorg, livsmedelsförsörjning (inklusive dricksvatten), information och kommunikation, finansiella tjänster samt skydd och säkerhet. Av MSB:s regleringsbrev framgår att myndigheten i arbetet med civilt försvar särskilt ska prioritera följande områden: • planering för stöd till Försvarsmakten under höjd beredskap avseende försörjning av kritiska förnödenheter, egendom och tjänster • stärka arbetsformer, inklusive utrustning och tekniska system, för samverkan som möter de krav på sekretess och robusthet som ställs vid höjd beredskap • planering för att kunna verka från en alternativ och/eller skyddad ledningsplats. I budgetpropositionen , utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap, har MSB fått ökade resurser för att stärka arbetet med att bygga upp det civila försvaret genom att bl.a. prioritera stöd för beredskapsplaneringen, för utveckling av räddningstjänsten vid höjd beredskap och för sjukvårdens säkerhet i kris och krig. Regeringen har vidare gett i uppdrag åt Försvarsmakten och MSB att främja och utveckla en sammanhängande planering för totalförsvaret. Ett uppdrag redovisades i en öppen sammanfattning (FM2019-4316:4, MSB2017-03498-4). Uppdrag har också lämnats till MSB att gemensamt med Försvarsmakten precisera gällande dimensionerande utgångspunkter för planering för civilt försvar (Ju2018/04292/SSK). Redovisningen är inte en öppen handling. En utredning om ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar har tillsatts av regeringen (dir. 2018:79). Denna ska redovisas . I delredovisningen av sin slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), anger Försvarsberedningen: Den återupptagna planeringen för det civila försvaret [ska] så långt som möjligt […] bygga på strukturer och processer som används inom krisberedskapen. Utgångspunkten är att förmågan att hantera kriser i samhället i fredstid också ska ge en grundläggande förmåga att hantera krigssituationer. Försvarsberedningen bedömer att arbetet med krisberedskapen gör att det finns förutsättningar för grundläggande uthållighet och robusthet i samhället. Det lägger grunden till förmågan att skydda befolkningen, minska samhällets sårbarhet, hantera störningar och upprätthålla viktiga samhällsfunktioner. Beredningen konstaterar att krisberedskapen inte är dimensionerad för att hantera ett väpnat angrepp och de påfrestningar som ett krig medför. Samhället saknar därför flera av de resurser, förmågor och strukturer som kommer att krävas vid krigsfara och krig. Ett utvecklat civilt försvar i enlighet med beredningens förslag kräver en möjlighet att med stöd av civilplikt kunna krigsplacera viss personal med relevant kompetens. hade skyldigheten att fullgöra repetitionsutbildning enligt lagen om totalförsvarsplikt aktiverats. Försvarsberedningen anser att regeringen bör fatta beslut för att aktivera motsvarande regelverk rörande civilplikt utom vad avser grundutbildning med civilplikt. På samma sätt som gjordes i betänkande 2017/18:FöU7 instämmer utskottet i Försvarsberedningens syn att den nuvarande försvarspolitiska inriktningen – som gör gällande att det civila försvaret ska bygga på krisberedskapen – bör kompletteras med åtgärder för de specifika krav som höjd beredskap och ett krig ställer. Det civila försvarets förmåga kommer således att utgöras både av samhällets grundläggande förmåga att hantera fredstida kriser och av samhällets planering och förberedelser för höjd beredskap och krig. Det myndighetsarbete som bedrivs på uppdrag av regeringen och i samverkan mellan bl.a. MSB och Försvarsmakten är centralt i sammanhanget. Att en struktur för ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar håller på att tas fram, välkomnas av utskottet. Utskottet anser inte att det finns skäl att föregripa Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder i denna och andra utredningar. finns det sålunda inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om utvecklingen av det civila försvaret och totalförsvaret. De aktuella motionsyrkandena avstyrks då utskottet dessutom anser att motionärernas intentioner i huvudsak redan tagits i beaktande, framför allt i Försvarsberedningens, MSB:s och Försvarsmaktens arbete . Ny myndighet för det psykologiska försvaret Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en ny myndighet för det psykologiska försvaret. Jämför reservation 7 (SD). m.fl. (SD) anför i motion 2018/19:766 att vid snabba förlopp, vare sig det är vid väpnat angrepp eller vid en katastrof, är behovet av rätt information stort. Det psykologiska försvaret ska verka för att personal och civilbefolkning nås av rätt information . I krig är det också viktigt att undergräva en angripares moral och taktiska förmåga genom informationsinsatser. I motionen föreslås därför att en utpekad myndighet bör ges ett klart ansvar för det psykologiska försvaret (yrkande 31). Regeringen har betonat att arbetet med ett psykologiskt försvar är av stor vikt och behöver förstärkas. En särskild utredare har därför utsetts som ska analysera och lämna förslag om en ny myndighet som ska ha det övergripande ansvaret för att utveckla och samordna det psykologiska försvaret. Utredningen ny myndighet för psykologiskt försvar (dir. 2018:80) ska redovisa uppdraget . Utskottet instämmer i det Försvarsberedningen uttrycker i sin delrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) om att kärnan i det psykologiska försvaret är att kunna säkerställa och upprätthålla befolkningens försvarsvilja. Beredningen konstaterar att det behövs en tydligare styrning, ansvarsfördelning och samordning av myndigheterna för att hantera frågor som rör psykologiskt försvar. Precis som det uttrycks i rapporten måste det psykologiska försvaret ta sin utgångspunkt i att bevara det öppna samhällets fria kunskaps- och informationsutbyte, anser utskottet. Det är därför positivt att regeringen tillsatt en utredning inför inrättandet av en ny myndighet för psykologiskt försvar. Som utskottet också uttryckte i betänkande 2018/19:FöU1 välkomnas om myndigheten kunde komma på plats . Eftersom motionärens intention kan sägas vara omhändertagen anser utskottet inte att det finns skäl att vidta några ytterligare åtgärder för tillfället. Försvarsmaktens stöd till det civila samhället Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om Försvarsmaktens stöd till det civila samhället. Jämför reservation 8 (KD, L). I motion 2018/19:2472 av m.fl. (KD) anförs att Försvarsmakten har kompetenser och resurser som skulle kunna spela en stor roll vid olika typer av påfrestningar på samhället, t.ex. naturkatastrofer, terrorhandlingar och allvarliga olyckor. har det dock funnits en uttalad tveksamhet såväl på politisk nivå som hos myndigheter att utnyttja Försvarsmaktens olika förmågor vid händelser där olika civila myndigheter har huvudansvaret, enligt motionärerna. I motionen föreslås att det bör tillsättas en utredning i syfte att utreda hur Försvarsmakten skulle kunna vara övriga samhället behjälplig vid krissituationer (yrkande 12). I samma motion anförs att en faktor som bidrar till att Försvarsmaktens resurser riskerar att bli outnyttjade i situationer där de skulle kunna göra stor nytta är att det inte genomförs några mer omfattande samövningar. Motionärerna föreslår att det bör säkerställas att samövningar i större utsträckning än kan ske myndigheter emellan. De fyra regionala staber som upprättas för att utöva territoriell ledning och förbättra samverkan mellan civila och militära myndigheter, skulle kunna ges uppgiften att initiera en ökad övningsverksamhet där kvalificerade militära resurser (inte bara hemvärnet) ställs till andra myndigheters förfogande för att bidra vid naturkatastrofer, stora olyckor eller andra händelser som kan påverka människors säkerhet (yrkande 13). I betänkande 2018/19:FöU10 välkomnade utskottet försvar på regional nivå och såg positivt på att de regionala stabernas arbete bidrar till Försvarsmaktens förmåga att lösa nationella uppgifter. När det gällde motionsyrkandet om att de fyra regionala staberna borde få i uppgift att initiera en ökad övningsverksamhet där kvalificerade militära resurser ställs till andra myndigheters förfogande för att bidra vid naturkatastrofer, stora olyckor eller andra händelser som kan påverka människors säkerhet ville utskottet lyfta fram vad anförde om att de regionala staberna bör övas i sin fullständiga roll. En hög ambitionsnivå när det gäller övningsverksamhet och utbildning är i linje med uttalandena i samband med det senaste försvarspolitiska beslutet (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251). ville utskottet påminna om att den försvarspolitiska inriktningen innebär att Försvarsmaktens stöd till det civila samhället inte ska vara dimensionerande för Försvarsmakten. Därmed ansåg utskottet att syftet med motionen var tillgodosett. har bl.a. tillkännagett att det bör genomföras en översyn av länsstyrelsernas och de regionala stabernas funktioner och verksamhet, att de rättsliga förutsättningarna för Försvarsmaktens stöd till samhället bör ses över och att de regionala staberna bör omorganiseras (bet. 2016/17:FöU6 punkt 6, rskr. 2016/17:176). Av budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 6) framgår med anledning av tillkännagivandet att när det gäller en översyn av länsstyrelsernas och de regionala stabernas funktioner och verksamhet har regeringen i regleringsbreven gett i uppdrag till Försvarsmakten och länsstyrelserna att redovisa hur de regionala stabernas samarbete med länsstyrelserna utvecklas avseende totalförsvarsplaneringen. Redovisning lämnades där det framgår på en övergripande nivå att arbetet pågår och utvecklas. I fråga om omorganisering av de regionala staberna konstaterar regeringen att det pågår flera processer som berör området. lämnade sitt betänkande Myndighetsgemensam indelning till regeringen (SOU 2018:10). I betänkandet identifierades tre verksamhetsområden där behovet av samordnad regional indelning är särskilt stort, däribland krisberedskap och totalförsvar. Kommitténs förslag innebär att ett antal myndigheter, däribland Försvarsmakten, delas in i sex geografiska områden. bereds kommitténs förslag inom . Försvarsmakten har tagit fram ett förslag till en ny lednings- och organisationsstruktur för myndigheten. I det arbetet ingår att se över de regionala stabernas organisation, ansvar och roll. Regeringen beslutade om kommittédirektivet Ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar (dir. 2018:79). Utredningen ska bl.a. analysera och lämna förslag på en ändamålsenlig geografisk indelning för civil ledning och samordning på regional nivå och på hur dessa områden ska ledas. Uppdraget ska redovisas . Tillkännagivandet är inte slutbehandlat, enligt regeringen. Av budgetpropositionen framgår också att i försvarsmaktsövningen deltog bl.a. ett trettiotal civila myndigheter. Framför allt övades den militära delen av totalförsvaret, men vissa moment gav även erfarenheter för utvecklingen av det civila försvaret. genomförde MSB samverkansövningen Samö 2018 på såväl nationell som regional nivå. Fokus var bl.a. på tillämpning av regelverk och kommunikation med höga krav på robusthet och sekretess. MSB har tillsammans med Försvarsmakten, berörda myndigheter och övriga deltagande aktörer även påbörjat förberedelserna för Totalförsvarsövning 2020. På regional nivå har flera länsstyrelser genomfört totalförsvarsseminarier med kommuner, landsting, näringsliv och frivilligorganisationer inom länet. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), anges Försvarsberedningens syn till att ”Försvarsmaktens regionala indelning och bemanning behöver ses över och revideras för att åstadkomma en rationell sammanhållen geografisk indelning för det civila och militära försvaret inom ramen för totalförsvaret.” Försvarsberedningen anger också att ”polisen kan vara i behov av stöd från Försvarsmakten i fredstid t.ex. för att hantera en gråzonsproblematik”. I samband med att beslutade om den försvarspolitiska inriktningen för försvar –2020 (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251) framhöll utskottet det som positivt att en av Försvarsmaktens fyra uppgifter även i fortsättningen var att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser. Som utskottet tidigare gett uttryck för, bl.a. i betänkandena /19:FöU1 och 2018/19:FöU10, är uppgiften viktig, men utskottet understryker nu som då att den inte ska bli dimensionerande för Försvarsmakten. Undantag har gjorts för stödet till polisen med helikoptertransporter. Utskottet anser fortfarande att detta stöd är viktigt men bedömer att man inte bör lägga till fler undantag. Liksom anfört anser utskottet att de regionala staberna bör övas i sin fullständiga roll. En hög ambitionsnivå när det gäller övningsverksamhet och utbildning är också i linje med uttalandena i samband med det senaste försvarspolitiska beslutet. Den övningsverksamhet som bl.a. Försvarsmakten och bedriver gemensamt välkomnas i sammanhanget. Utskottet instämmer i Försvarsberedningens syn att planeringen för det civila försvaret ska ta sin utgångspunkt i en helhetssyn som omfattar hela hotskalan och samordnas såväl med Försvarsmaktens försvarsplanering som med beredskapsplaneringen för fredstida krissituationer. Det arbete som MSB och Försvarsmakten bedriver med att skapa förutsättningar för ett utvecklat civilt försvar välkomnas av utskottet. Allt detta sammantaget får anses ligga i linje med motionärernas intentioner. I väntan på Försvarsberedningens slutrapport, kommande utredningar samt regeringens beredning av föreslagna åtgärder och ett tillkännagivande finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om Försvarsmaktens stöd till det civila samhället, inklusive övningsverksamheten. Översyn av de sjöoperativa myndigheternas verksamhet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av de sjöoperativa myndigheternas verksamhet. Jämför reservation 9 (SD) och 10 (KD). m.fl. (SD) anför i motion 2018/19:766 att marinen och () båda har till uppgift att utifrån sina olika uppdrag övervaka sjöterritoriet och omgivande farvatten. Samordning av deras respektive resurser skulle vara gynnsam av såväl operativa som ekonomiska skäl. Motionärerna föreslår därför att ett organiserat samarbete och gemensamma övningar bör etableras mellan marinen och KBV (yrkande 25). I motion 2018/19:2472 m.fl. (KD) förs det fram att dagens struktur för sjö- och flygräddning är ineffektiv eftersom kapitalintensiva resurser – helikoptrar – inte utnyttjas effektivt. För sjö- och flygräddningen ligger ansvaret primärt hos , liksom ansvaret för sök och räddning . Det kan vara både till sjöss och på fjället. Ansvaret för sjöövervakning och räddningstjänst till sjöss ligger hos KBV. Någon samverkan mellan vad gäller sjöräddning existerar inte , menar motionärerna som föreslår att åtgärder bör vidtas för att effektivisera de sjöoperativa myndigheternas verksamhet (yrkandena 27 och 29). Dessutom anser motionärerna att åtgärder bör vidtas för att, i enlighet med utredningen samverkan (SOU 2012:48), överföra huvudmannaskapet för sjö- och flygräddningen från till KBV (yrkande 28) och att det civila försvarets tillgång till helikoptrar bör utredas (yrkande 31). KBV redovisade ett regeringsuppdrag att ta fram en nationell strategi för sjöövervakning för civila behov (Ju2016/04206/SSK). I redovisningen, som utarbetats i samverkan med övriga myndigheter i , inklusive Försvarsmakten, konstateras att det finns en stor utvecklingspotential inom sjöövervakningsområdet. En förbättrad samordning skulle enligt myndigheterna kunna leda till att statens samlade resurser för sjöövervakning kan användas på ett mer effektivt sätt, en syn som regeringen sagt sig dela, bl.a. i budgetpropositionen . I delredovisningen av sin slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) anger Försvarsberedningen följande: Planering bör bedrivas för att Försvarsmakten efter behov ska kunna nyttja de fordon, fartyg samt luftfarkoster som finns i statlig ägo. Exempel på sådana är helikoptrar och isbrytare. För att åstadkomma ett rationellt nyttjande av dessa typer av statliga resurser är det viktigt att ansvariga myndigheter vid upphandling tar hänsyn till totalförsvarets behov. Som svar på interpellation 2017/18:328 anförde försvarsminister i att grundregeln för militär flygverksamhet är att flygräddningsresurser ska finnas tillgängliga för insats i området för planerad flygverksamhet. Försvarsmaktens behov av flygräddning med räddningshelikopter utförs av och regleras enligt det samverkansavtal som finns mellan Försvarsmakten och . I samverkansavtalet finns överenskommelser om exempelvis flygräddningshelikoptrarnas tillgänglighet, helikopterkategori, geografisk basering och kostnader. Försvarsmakten är primärt i behov av att uppfyller villkoren i det gemensamma samverkansavtalet. En principöverenskommelse om vilka principer och ersättningar som ska gälla för den flygoperativa personalen inom räddningshelikopterverksamhet har ingåtts, vilket är centralt för samverkansavtalet. Omförhandlingarna är inte en fråga för regeringen, anförde ministern. Likaså är samverkansavtalet en fråga mellan myndigheterna. Försvarsministern angav vidare att regeringen noga följer utvecklingen. Dock ansågs det inte aktuellt att genomföra några organisatoriska förändringar av flygräddningstjänsten.