bet · H601CU17 · 2019-06-07 00:00:00 — Jag, fru talman, önskar mig en handlingskraftig regering. Båda dessa önskemål är totalt orealistiska. Detta håller inte. Så här kan man inte styra . Det är uppenbart att den svenska bostadspolitiken har misslyckats fundamentalt, både av Socialdemokraternas regerande och under borgerliga partiers regerande av . Hyresmarknadskrisen är ett faktum, och i dess kölvatten har allt fler hyresrätter blivit föremål för olika former av tvivelaktiga överlåtelser. De förslag som läggs fram ska komma åt problemet med handel med hyreskontrakt. Problemet utgörs mycket av den organiserade brottsligheten, som skor sig på den misslyckade bostadspolitiken. Därför är det rätt att gå fram med hårdare tag mot de kriminella grupperna men även mot andra personer som är inblandade i denna form av överlåtelse. Det är rätt också därför att handeln gör att hyresmarknaden fungerar sämre i . Att hoppas att man ska kunna lösa svarthandeln genom att stilla se på är inte ett realistiskt förslag. Detta är inte något som har pågått bara under bostadskrisens period, utan det har pågått även under tidigare perioder i . Det är inte något nytt fenomen. Däremot är det ett fenomen som fortsätter att verka, och då måste politiken agera. ställer sig därför bakom de förslag som har lagts fram för att motverka svarthandel. Jag noterar att hyresmarknadens parter - , och Fastighetsägarna - ställer sig bakom delar av de förslag som läggs fram, vilket är tryggt i sammanhanget när vi pratar om åtgärder på detta viktiga område. Att motverka svarthandel innebär att också motverka den organiserade kriminaliteten och de pengar som förs in i dessa grupperingar, något som har synergieffekter också på många andra områden i . Därför är det viktigt med åtgärder på detta område för att få bukt med problematiken. Det är många områden i samhället som påverkas av denna handel, och det är viktigt att vi från politiskt håll kommer med åtgärder, som dem vi ser på bord . Vi anser likt regeringen att förslag om skärpta straff för olaglig handel med hyreskontrakt behövs. Enligt propositionen ska det högsta straffet för grovt brott vara fängelse. Eftersom det är den grovt kriminella sektorn som jobbar med denna typ av verksamhet och eftersom det påverkar samhället i stor utsträckning menar vi att straffskalan i stället ska harmoniseras med den för grovt bedrägeri och grovt skattebrott och att det maximala straffet ska vara fängelse i stället för fyra, som i regeringens förslag. Vi anser att det är en bra harmonisering utifrån annan brottslighet i samhället . När det gäller bytesreglerna anser vi att det bör införas ett undantag från ettårsregeln gällande bytesrätten, eftersom den skulle innebära en stor stelbenthet på hyresmarknaden framför allt eftersom många av de anställningar som finns är baserade på regeln om sex månaders anställning. Därför anser vi inte att det ska krävas en särskild anledning eller en speciell händelse om man behöver byta sin bostad efter mindre än . Det är helt normalt på en arbetsmarknad att man får ett jobb på en annan ort eller kanske startar upp en verksamhet och därför behöver byta bostad. Därför är det viktigt att det förs in en sådan undantagsregel från det förslag som regeringen har lagt fram. Vidare menar man att det behövs en tydlig gräns mellan inneboende och andrahandsupplåtelse, detta för att det ska säkerställas att den som har en lägenhet faktiskt använder den, exempelvis om denna person har två lägenheter. Regeringen menar att förstahandshyresgästen måste använda lägenheten som bostad i beaktansvärd utsträckning för att inte en upplåtelse av lägenheten eller en del av den ska utgöra en tillståndspliktig andrahandsupplåtelse. Man definierar det som att lägenheten ska användas eller . Vi stöder regeringens förslag med ändringar av kraven på användningen av lägenheter. Men vi menar att det måste vara en mycket mer generös bedömning i detta läge, eftersom vi inte på något sätt vill motarbeta de personer som använder lägenheterna i en annan omfattning än vad regeringen föreslår i propositionen. Vi menar i stället att man bör bedöma om en person har ett återkommande behov av en lägenhet, där personen i någon utsträckning är verksam med studier, arbete, näringsverksamhet eller liknande. Med dessa ord yrkar jag för tids vinnande bifall endast till reservation 5. Som vi har sagt här är rätten till en bostad en grundläggande mänsklig rättighet stadgad i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Samhället har ett uttalat ansvar för bostadsförsörjningen i enlighet med grundlag. Vi vet att det är lite annorlunda i verkligheten. Allt fler förvägras rätten till ett eget hem, trots den tydliga formuleringen i regeringsformen. Vi har en nationell bostadskris i . vill regeringen straffa just de människor vars grundlagsstadgade rättigheter har försummats av samma regering. Man kan tycka att det är arrogant eller verklighetsfrånvänt. I stället för att trygga rätten till en bostad genom att driva en social bostadspolitik där staten och kommunerna tar betydligt större ansvar väljer denna regering att lägga allt ansvar för sitt misslyckande på utsatta bostadslösa och hemlösa barnfamiljer genom att kriminalisera dessa familjer för att de i en desperat situation valde att betala en särskild ersättning för att få ett hem för sina barn och för sig själva. Det kan inte vara rimligt. Det råder bostadsbrist i en majoritet av landets kommuner, framför allt i storstadsregionerna. Vi bevittnar hur hemlösheten ökar och hur låginkomsttagare, unga, barnfamiljer, pensionärer och nyanlända drabbas av bostadssituationen. Vi ser hur bostadsbristen begränsar människors möjligheter att ta ett jobb, studera och etableras i det svenska samhället. Vi ser hur den påverkar individens frihet, ekonomins tillväxt och samhällets utveckling negativt. Vi ser också hur den leder till ojämlikhet, ökade klyftor och segregation. Ockerhyror och otillåten andrahandsuthyrning är två växande problem i bostadsbristens . Jag vill i detta sammanhang påpeka att andrahandshyresgäster i det ägda bostadsbeståndet befinner sig i en minst lika utsatt situation, om inte värre, som andrahandshyresgäster på hyresmarknaden. Till exempel införandet av privatuthyrningslagen har lett till kraftigt höjda andrahandshyror i exempelvis bostadsrätter. Att hyra en bostadsrätt i andra hand är, enligt , dyrare än motsvarande hyra för ett förstahandskontrakt. De höga andrahandshyrorna slår hårt mot dem som tvingas hyra en bostadsrätt i andra hand för att ha någonstans att bo - främst yngre ensamhushåll med lägre inkomster. Vinnarna är bostadsrättsägarna som redan gynnas med ränte- och ROT-avdrag. Det går inte att blunda för den negativa utveckling som skett sedan privatuthyrningslagen infördes med kraftigt höjda andrahandshyror som följd - hyresnivåer som inte kan beskrivas som annat än ockerhyror. Jag anser därför att privatuthyrningslagen bör ses över i syfte att öka andrahandshyresgästernas trygghet. Detta bör ställa sig bakom. Regeringen föreslår att det ska vara straffbart att betala en särskild ersättning för att hyra en bostadslägenhet eller för att förvärva hyresrätten till en sådan lägenhet. Regeringen anser att köparen av ett hyreskontrakt agerar lika klandervärt som säljaren och att det därför inte finns några bärande skäl mot att köparen och säljaren behandlas enligt samma utgångspunkter när det gäller straffrättsligt ansvar. Vi delar inte regeringens uppfattning. Köp av hyreskontrakt är visserligen klandervärt, men det måste beaktas att köparen ofta befinner sig i en utsatt situation. Kriminalisering av något som varit straffritt kräver mycket starka skäl, och i likhet med Lagrådet anser vi att det inte finns tillräckligt starka skäl för en kriminalisering av köparens handlande. Vi anser att detta är mycket allvarligt. Vi som politiker är ansvariga för att se till att människor har någonstans att bo; det står i lagen. Vi misslyckas med det. Rättare sagt: Regeringen misslyckas med det. I stället för att ta ansvar och ha en bra social bostadspolitik, som ser till att människors lagstadgade rättigheter respekteras, väljer regeringen att säga: Nej, vi har misslyckats, och vi kommer att straffa er ännu mer för vårt misslyckande. Det kan inte vara rimligt. Det är oacceptabelt. Om det är några som vi ska kriminalisera borde det vara just de ansvariga politikerna, eftersom det är de ansvariga politikerna som faktiskt inte gör det som lagen säger att de ska göra. Men vi ser inga sådana förslag här, utan vi ska kriminalisera barnfamiljer som inte har någonstans att bo. I min kommun finns det flera hemlösa barnfamiljer. Föräldrarna vaknar och vet inte om de kommer att ha någonstans att sova . Ni som är ansvariga politiker - regeringen - ska straffa just dessa föräldrar. Det kan inte vara rimligt. Föräldrar vill ha ett hem där deras barn kan sova . Därför säger vi nej till detta förslag. Det är inte ett förslag som jag och anser att det svenska folket förtjänar. De hemlösa barnfamiljerna, studenterna och låginkomsttagarna ska inte behandlas på detta sätt. Mot denna bakgrund anser jag att bör avslå regeringens förslag om kriminalisering av köp av hyreskontrakt. Jag står bakom samtliga reservationer från men yrkar bifall endast till reservation 1. Förslagen vi debatterar handlar bland annat om åtgärder mot handel med hyreskontrakt och annat missbruk av hyresrätten som regeringen vill vidta i syfte att få en bättre fungerande hyresmarknad. Det är tyvärr inte mycket i denna proposition som vi i är överens med regeringen om. I betänkandet har vi tre olika yrkanden i tre olika reservationer. Den första reservationen rör kriminalisering vid köp av hyreskontrakt, där vi har ett yrkande tillsammans med och . Vår uppfattning är att man inte ska kriminalisera den som är i en utsatt situation och ibland får ta till drastiska åtgärder. Vi borde lösa roten till problemet i stället för att kriminalisera personer. Den andra reservationen rör förverkande av hyresrätt vid uttag av för hög andrahandshyra. Förslaget är långtgående och kan inte anses stå i proportion till personens handling. Den sista reservationen rör lagstiftningens framtida utformning, där vi har en reservation om att den måste utvärderas och ses över för att vara ändamålsenlig. Situationen på bostadsmarknaden är problematisk i många avseenden. Vi bygger alldeles för lite, och i många fall bygger vi fel typ av bostäder. Många av dem som vill köpa en egen bostad kan inte göra det på grund av kreditrestriktionerna, som gör att de inte kan låna till köpet. Bolånetaket gör att människor alltför ofta tvingas ta dyra blankolån i stället för tryggare bostadslån. Vi har personer som bor kvar i för stora bostäder därför att ekonomiska aspekter sätter stopp för en flytt. Hyresmarknaden är inte tillräckligt rörlig för att våra ungdomar ska kunna få tag på en lägenhet som sin första bostad. Sedan bruksvärdessystemet infördes med prisreglerade hyror har hyresbostäder alltmer blivit en bristvara. Likt de flesta prisregleringar har det inneburit långa köer och stora svårigheter för hushåll att få tag på en bostad. En lika förväntad avart av detta har varit framväxten av svarta kontrakt, försäljning av dessa och uthyrning i andra hand, med hyror mer i paritet med det marknadspris som faktiskt borde gälla. Lösningen borde vara att hitta ett system där det blir mer lönsamt för fastighetsbolagen att äga och driva hyresfastigheter - inte att ta till drastiska åtgärder som ett förverkande av hyresrätten. En person som står utan bostad och inte ser någon annan utväg än att försöka finna en bostad till vilket pris det nu månne vara ska enligt liberaler, centerpartister, miljöpartister och socialdemokrater sättas dit. Den personen ska kriminaliseras, trots att felet i grunden är att samhället inte har lyckats leverera det som det är dess uppgift att leverera: tillräckligt med bostäder och en hyresmarknad som fungerar. I stället för att lösa hyresmarknadens problem anser , , och Socialdemokraterna att lösningen är att kriminalisera den som i slutändan står med på hand och är utan bostad. Dessa partier anser att den personen ska kriminaliseras och därigenom ta konsekvenserna av de politiska tillkortakommanden som vi alla bär ett ansvar för. Det är en åtgärd som jag menar inte alls står i proportion till vad denna person faktiskt har gjort. Av propositionen framgår att regeringen inte kunnat identifiera omfattningen av denna handel och vad anledningarna bakom ett kontraktsköp är. Som beslutsunderlag är detta vagt, vilket enligt mitt sätt att se det borde mana till stor försiktighet. Att köpa ett svartkontrakt är förvisso klandervärt, men att det borde anses kriminellt är att missa den större bilden. En vanlig situation är att ett hushåll står utan bostad och att en person letar efter ett hyreskontrakt till sig och sin familj. I stället för ett vanligt kontrakt erbjuds personen att köpa ett kontrakt för en summa pengar. Hushållet har inga alternativ och känner sig frivilligt tvingat att betala för kontraktet. Detta hushåll ska anses kriminellt, enligt Liberalerna, , och Socialdemokraterna i denna kammare - som avsaknaden av bostadspolitik och införandet av prisregleringar har varit med och skapat situationen för hushållet. anser att köp av svartkontrakt är klandervärt men att det inte bör kriminaliseras. Kriminalisering av något som varit straffritt kräver mycket starka skäl, och i likhet med Lagrådet anser vi att det inte finns tillräckligt starka skäl för en kriminalisering av köparens handlande. Vi anser även att det kan ifrågasättas om den föreslagna kriminaliseringen utgör ett effektivt medel för att motverka handel med hyresrätter. Enligt vår mening finns det anledning att avvakta utfallet och titta på andra åtgärder. Handlingen som bör kriminaliseras är försäljningen av svartkontrakt, vilket görs av den hyresgäst som är i besittning av en bostad. Där är regeringen och överens. Jag yrkar bifall till reservation 1. I råder det bostadsbrist, och den visar sig slå mot olika grupper i olika delar av landet. Bristen på bostäder drabbar unga, nyanlända, människor i socialt utsatt ställning, separerade - ja, vem som helst som inte har råd med en dyr kontantinsats till en alldeles för dyr bostadsrätt. Det gäller även människor i områden där hyresrätterna inte går att komma åt utan att ha stått i bostadskö i väldigt . Vi behöver bygga mer, och vi behöver se till att använda det befintliga beståndet bättre. kan vi konstatera att det sker en olovlig handel med kontrakten till de hyresrätter som ändå finns tillgängliga. I syfte att få en bättre fungerande hyresbostadsmarknad föreslår regeringen i den proposition som är föremål för denna debatt och som behandlats i betänkandet Åtgärder mot handel med hyreskontrakt, CU17, åtgärder som ska leda till en större omsättning av förstahandskontrakten, bättre hyresvillkor och faktiskt en sundare boendemiljö. För att försvåra överlåtelse av hyreskontrakt mot särskild ersättning föreslås vissa inskränkningar i bytesrätten, bland annat att hyresgästen ska ha bott i sin lägenhet innan ett byte kan ske. Den som har köpt ett hyreskontrakt av en annan hyresgäst eller försökt sälja ett kontrakt ska kunna förlora hyresrätten med omedelbar verkan. Straffen för försäljning och förmedling av hyreskontrakt mot otillåten ersättning ska skärpas. Vid upplåtelse av del av lägenhet till en inneboende får bara en proportionerlig andel av förstahandshyran tas ut. Om en för hög hyra tas ut ska hyresgästen även i det fallet kunna förlora sitt kontrakt. Det ska också vara brottsligt att hyra ut en lägenhet i andra hand utan tillstånd och till en hyra som inte är skälig. Regeringens förslag om åtgärder mot svarthandel med hyreskontrakt och missbruk av hyresrätter bygger på en överenskommelse med och Liberalerna. I som denna, med en så stor bostadsbrist, kan vi inte parallellt tillåta en marknad för handel med svartkontrakt - oavsett om marknaden utnyttjas av dem som har råd att betala eller utnyttjar dem som inte har något annat val. Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i dess helhet. Jag tycker att detta är en jätteintressant diskussion. Någonstans måste utgångspunkten vara hyresmarknaden, det vill säga en marknad där människor hyr sitt boende. När man börjar köpa kontrakt på en marknad som är konstruerad för hyreskontrakt sätter man ju marknadsfunktionen ur spel. Det är också så att den som äger insatsen på den här marknaden är fastighetsägarna - hyresvärdarna. Det är de som har satt in kapital i en tillgång som de sedan hyr ut. Om vi nu leker med tanken att man skulle få ta betalt för de här kontrakten och tittar på vem som äger rätten att ta betalt ser vi att det inte är hyresgästen. Det måste i stället vara ägaren av egendomen, det vill säga fastighetsägaren, som har rätt att ta ut ett pris för hyresrätten. Annars snyltar man de facto på någon annans ägande. Äganderätten måste väl vara en viktig utgångspunkt, i alla fall för den högra sidan av den här kammaren. Därför blir jag lite förvånad när argumentationen är att det är klandervärt att köpa dessa kontrakt - inte kriminellt, men klandervärt. Argumentationen från högersidan borde snarare vara att det är okej att köpa kontrakt men att det i så fall är fastighetsägaren som ska stå för försäljningen. Då skapas ju en marknad för den tillgång där man har satt in sitt kapital. Så kan man tycka, men jag köper det inte. Man kan tycka så, men jag delar inte den uppfattningen. På hyresmarknaden ska man hyra saker och ting. När man börjar köpa kontrakt skapas problem i två ändar. Det ena är givetvis att utsatta människor blir utnyttjade av grovt kriminella, vilket är förfärligt. Att då argumentera för att dessa människor ska få vara i klorna på de grovt kriminella, för det är de facto det de blir, har jag svårt att förstå. Jag vänder mig dessutom emot att det skulle vara de absolut mest utsatta som köper kontrakten. Tillhör du de mest utsatta i vårt samhälle bor du i regel, även om det finns undantag, i det bostadssociala programmet. Det är alltså inte de mest utsatta som köper några hyreskontrakt, utan det är gruppen som inte är riktigt lika utsatt. Sedan finns det en annan sida av detta, och det är kvinnor i företagsledande positioner som köper hyreskontrakt på för . Och det är här någonstans jag börjar fatta varför och är emot det här. är det ju helt plötsligt deras kompisar som börjar få problem. Jäklar - vi får inte köpa våra kontrakt på ! Det är klasspolitik! Det kan man ha som ingång i det. Jag har inte det. Jag tycker att det här i mångt och mycket är en bra produkt. Vi skapar ett skydd för den marknad som faktiskt finns, och vi får bättre ordning på marknaden för andrahandsuthyrningen, vilket är bra. Det finns även en annan intressant aspekt. Vilka fler köer i det här landet ska det vara tillåtet att köpa sig förbi? Sjukvårdsköer i det offentliga? Ska man kunna köpa arbetskontrakt? partiledare stod här i kammaren i går och pratade om vad som händer i socialistiska länder. Jag antar att han menade före detta öststater och kommunistiska stater. Är det någonting som definierar den typen av samhällen, men även reaktionära samhällen, är det att man köper sig tillgång till olika tjänster. De som har möjlighet att köpa sig förbi de köer som eventuellt finns gör det. Då kan vi ju börja skapa filer lite varstans, kanske på Ica. Om jag är beredd att betala mer ska jag gå förbi den kön. Det är i och för sig fri näringsverksamhet, men vi kan ta den offentliga vårdcentralen: Är du beredd att betala får du gå före alla dem som står i kön som inte har den möjligheten eller viljan. När man börjar betala för att köpa sig förbi köer undergräver man systemet. Jag kan inte acceptera ett sådant system, för jag tycker - precis som ger uttryck för i den här talarstolen - att bostad är en social rättighet. Där ska man inte kunna köpa sig förbi köer. Har man de pengarna får man gå in och äga sitt eget boende. Med dessa ord yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Det måste verkligen vara ett desperat läge när Socialdemokraterna argumenterar för äganderätten. Det är inte det man förväntar sig. nämner att det inte är de mest utsatta som köper kontrakt, utan det är de rika som har råd. Jag kan säga så här: Jag har jobbat inom utbildningssektorn, på ett lärosäte, . Där träffade jag många studenter. En student kom med sin fru som var gravid . De hade ingenstans att bo. De sov i universitets lokaler och på mitt . De pratade med socialen, och socialen sa att de inte hade några lägenheter. De gick till MKB för att hitta en lägenhet, men det fanns inga lägenheter. De ställde sig i kö, men det skulle ta . Frun var gravid . De var inte höginkomsttagare utan låginkomsttagare. menar alltså att om den här personen har möjlighet att betala för att få någonstans att bo med sin fru så ska det kriminaliseras. Genom att göra det begår alltså den här personen ett brott. Men ska personen i stället vara hemlös, utomhus, med sin fru som är gravid ? Det är inte rimligt! Varför ska vi kriminalisera människor som har blivit hemlösa på grund av den politik som ni har misslyckats med? Varför kan inte regeringen och Socialdemokraterna driva en politik som ser till att varenda människa som behöver någonstans att bo ska få någonstans att bo i enlighet med lagen? Jag förstår att har problem att förstå att en socialdemokrat argumenterar för äganderätten. Men socialdemokratin är för marknadsekonomi, och det innebär att äganderätten har en central funktion. Vi har inte sagt att vi ska införa planekonomi, för det blir något helt annat. I en marknadsekonomi måste man kunna ha äganderätt. Sedan kan man diskutera vidden och bredden på äganderätten, men för vår ekonomis funktion är äganderätten fundamental. Begriper man inte det har man problem med att förstå hur en marknadsekonomi fungerar, och då kan vi börja fundera på om man alls står bakom en sådan lösning. När det gäller de fall som Momodou nämner finns det absolut utsatta människor i tuffa situationer. Jag har bott granne med många som har bott i bostadssociala lägenheter. De har inte haft några pengar till att köpa kontrakt. Det är bland annat därför som de har bott med bostadssociala kontrakt. Deras ungar har lekt med min son. Att som Momodou dra en massa historier och påstå att han, bara för att han har jobbat någonstans, har bäst insikt i detta håller inte. De människor som är mest utsatta tvingas nämligen bo i det bostadssociala programmet eller på hotell, vandrarhem eller liknande som betalas av kommunen. Det finns tyvärr gott om familjer som tvingas göra det, kanske framför allt i Momodou hemstad. I min hemstad finns det också ett stort antal som gör det. Men att en gravid kvinna skulle bli ställd på gatan - visa mig den kommun som har gjort det! Visa den kommunen! Det är viktigt att ha en förankring i verkligheten. Det jag säger är fakta. Det här är verklighet för många människor och för många barnfamiljer i min kommun. Det är verklighet för många studenter. Det vet jag, för jag har personligen anordnat boende för hemlösa studenter i . Det här vet jag, för jag har jobbat med detta . Det är ingenting jag hittar på. Det är sanningen. Det är verkligheten. Historien om den gravida kvinnan är verklighet. kan kolla i , där det rapporterades. Det var till och med det som ledde till att just det här lärosätet började jobba med att försöka hitta bostäder till studenter. Det här är verklighet, även om inte tror på det. Även om man väljer att blunda för just de här utsatta människornas verklighet kommer problemet inte att försvinna. Det mest allvarliga i den här historien är dock att i stället för att jobba tillsammans för att hjälpa denna kvinna och hennes man och barnfamiljerna i att få någonstans att bo som de har råd med när de behöver det så står för att säga nej, vi ska kriminalisera dem, för det de gör ska vara brottsligt.