bet · H701JuU4 · 2019-10-23 00:00:00 — Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till ändring i som innebär att straffet för mord skärps. Förslaget innebär att det i straffbestämmelsen om mord anges att det som skäl för livstids fängelse särskilt ska beaktas om gärningen föregåtts av noggrann planering, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet, inneburit svårt lidande för offret eller annars varit särskilt hänsynslös. Syftet med lagändringen är att livstidsstraffet ska kunna komma i fråga i betydligt större utsträckning . Lagändringen föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår även ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden. Enligt utskottet bör regeringen skyndsamt återkomma till med ett lagförslag som innebär att mord och vissa andra allvarliga brott ska kunna preskriberas endast om lagöverträdaren var för brottet. I denna del finns en reservation (S, V, MP). Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns totalt fyra reservationer (S, SD, V, MP). Utskottet har under beredningen beslutat att ett yrkande i en följdmotion, om ytterligare omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för att döma till livstids fängelse för mord, ska brytas ut ur ärendet och i stället behandlas i betänkande 2019/20:JuU31. Proposition 2018/19:138 Straffet för mord. Fem yrkanden i följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 1.Straffet för mord, punkt 1 (V) 2.Uppföljning och utvärdering, punkt 2 (SD) 3.Avskaffande av livstidsstraffet för mord, punkt 3 (V) 4.Preskription, punkt 4 (S, V, MP) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till lag om ändring i . Därmed bifaller proposition 2018/19:138 och avslår motion 2019/20:30 av m.fl. (V) yrkande 1. Reservation 1 (V) 2019/20:49 av m.fl. (SD). Reservation 2 (SD) Avskaffande av livstidsstraffet för mord 2019/20:30 av m.fl. (V) yrkande 2. Reservation 3 (V) ställer sig bakom det som utskottet anför om att mord och vissa andra allvarliga brott ska kunna preskriberas endast om lagöverträdaren var för brottet och tillkännager detta för regeringen. 2019/20:50 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2019/20:51 av m.fl. (KD). Reservation 4 (S, V, MP) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (KD), (M), (S), (SD), (S), (C), (V), (M), (SD), (S), (S), (L), (MP), (KD), (M) och (SD). I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2018/19:138 Straffet för mord. I propositionen föreslår regeringen att straffet för mord ska skärpas. Förslaget innebär att det i straffbestämmelsen om mord anges vissa omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse. Syftet med lagändringen är att livstidsstraffet ska kunna komma i fråga i betydligt större utsträckning . Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1. Regeringens lag-förslag finns i bilaga 2. Fyra motioner har väckts med anledning av propositionen. Utskottet beslutade att kommittémotion 2019/20:50 av m.fl. (M) yrkande 1 ska brytas ut ur ärendet och i stället behandlas i betänkande 2019/20:JuU31. I motionen anförs att regeringens lagförslag bör kompletteras med ytterligare två omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse, nämligen att gärningen har riktat sig mot en närstående och att gärningen har utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form. De övriga förslagen i motionerna finns i bilaga 1. Det kan nämnas att har gett regeringen till känna att livstidsstraffet för mord bör användas i betydligt större utsträckning än tidigare och vara normalstraffet i den bemärkelsen att det förutses dömas ut i en majoritet av fallen (bet. 2016/17:JuU16 punkt 3, rskr. 2016/17:211). Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till ändring i som innebär att straffet för mord skärps. avslår motionsyrkanden om avslag på propositionen, om en uppföljning och utvärdering av den föreslagna straffskärpningen och om avskaffande av livstidsstraffet för mord. Jämför reservation 1 (V), 2 (SD) och 3 (V). Straffet för mord är fängelse , lägst 10 och högst , eller, om omständigheterna är försvårande, på livstid (3 kap. 1 § ). Straffbestämmelsen om mord fick sin nuvarande lydelse genom en lagändring som trädde i kraft (prop. 2013/14:194, 2013/14:JuU28, rskr. 2013/14:223). Syftet med lagändringen var att skärpa straffet för brottet genom att livstids fängelse skulle kunna komma i fråga i betydligt större utsträckning . Lagändringen innebar att det i straffskalan för mord lades till att straffet är fängelse på livstid om omständigheterna är försvårande. års lagändring hade prövat frågan om påföljden för mord i rättsfallet NJA 2013 s. 376. Domstolen uttalade att utgångspunkten för straffet för ett mord skulle vara fängelse . Detta innebar att straffet normalt skulle bestämmas till fängelse då omständigheterna sammantagna i någon mån talade för ett lägre straff och när det kunde sägas att omständigheterna var förmildrande. För att straffet skulle bestämmas till fängelse borde det tvärtom krävas att omständigheterna sammantagna tydligt talade för ett högre straff medan fängelse borde tillämpas endast i de fall då omständigheterna var mycket försvårande, som de inte var av sådant slag att livstids fängelse borde dömas ut. Domstolen konstaterade även att livstids fängelse skulle tillämpas endast i de undantagsfall då ett tidsbestämt fängelsestraff inte var tillräckligt, t.ex. när gärningsmannen hade mördat mer än en person eller när omständigheterna annars var synnerligen försvårande. I förarbetena till lagändring konstaterade regeringen, med hänvisning till NJA 2013 s. 376, att utgångspunkten vid bedömningen av straffvärdet för ett mord som varken inrymmer förmildrande eller försvårande omständigheter var fängelse . Vidare angavs att det av praxis följde att tidsbestämda straff däröver tillämpades i de fall omständigheterna sammantagna var försvårande och att det var för dessa fall av uppsåtligt dödande som det enligt regeringen fanns skäl att i stället välja livstids fängelse. Förhållanden som tidigare i princip endast beaktats i skärpande riktning vid straffmätningen av det tidsbestämda straffet borde alltså i stället tala för ett livstidsstraff. Det konstaterades att dessa fall tillsammans med livstidsfallen, dvs. exempelvis när det varit fråga om flerfaldig brottslighet eller återfall, statistiskt sett skulle motsvara majoriteten av alla fängelsedömda för mord. I förarbetena uttalades även att en ökad tillämpning av livstidsstraffet för gärningar som tidigare lett till ett tidsbestämt straff i den övre delen av straffskalan (15–) innebar att även tillämpningen av den nedre delen av straffskalan påverkades, på så sätt att de lägre straffen borde fördelas över hela straffskalan. Enligt förarbetena skulle utgångspunkten, vid bestämmande av straff för ett mord som varken innefattade förmildrande eller försvårande omständigheter, även fortsättningsvis vara ett tidsbestämt straff. Den ökade användningen av livstidsstraffet skulle emellertid innebära en förskjutning uppåt inom den tidsbestämda straffskalan. I rättsfallet NJA 2016 s. 3 prövade frågan om straffet för mord lagändring. I domskälen framhåller den straffrättsliga legalitetsprincipen. Denna anges ställa krav på lagstiftningen som innebär att den enskilde ska kunna förutse när och – i viss mån – hur han eller hon kan bli föremål för straffrättsligt ingripande. I detta uppges också ligga att ett straffbud måste vara i rimlig utsträckning bestämt till sin utformning. Straffbestämmelser måste vara begripliga och i tillräcklig grad tydliga. Domstolen anför också att det för den enskilde ska vara möjligt att med ledning av lagstiftningen i förväg med rimlig säkerhet bedöma vilken påföljd som han eller hon riskerar. I förhållande till lagändring konstaterar domstolen att uttalandet i propositionen att livstids fängelse ska utgöra ett normalstraff i den bemärkelsen att det förutses dömas ut i en majoritet av fallen uttrycker en ambition att genomföra en mycket betydelsefull förändring av påföljdsbestämningen för mord. Enligt domstolen är dock ändringen av lagtexten betydelsemässigt tämligen marginell och talar närmast för en begränsning av möjligheten att döma till fängelse på livstid för mord och i alla fall inte för en straffskärpning i förhållande till det rådande rättsläget. Det står därmed klart att den tillämpning av livstidsstraffet som förespråkas i motiven inte på ett godtagbart sätt kan inordnas under lagtexten. Det syfte som anges i förarbetena – att öka tillämpningen av livstidsstraffet – kan enligt domstolen alltså inte anses vara förenligt med den genomförda lagändringen, vilket innebär att lagens ord ska ha företräde. Vidare tillägger domstolen att den effekt av lagändringen som beskrivs i propositionen och som skulle bestå i att de lägre straffen ska fördelas över hela straffskalan för tidsbestämt straff helt saknar täckning i den ändring av lagtexten som har gjorts och inte heller är en nödvändig följd av en utvidgad tillämpning av livstidsstraffet. Högsta domstolens slutsats är att omformulering av lagtexten inte förändrar det rättsläge som rådde närmast . har även i senare avgöranden konstaterat att de principer för straffmätningen vid mord som domstolen slog fast i NJA 2013 s. 376 fortfarande gäller (se t.ex. NJA 2016 s. 809 och 2018 s. 975). vilja att skärpa straffet för mord har inte fått verkan Avsikten med den ändring av bestämmelsen om mord som gjordes 2014 var att skärpa straffet för brottet genom att livstids fängelse skulle kunna komma i fråga i betydligt större utsträckning . I propositionen framhölls bl.a. att det över skett flera förändringar i samhället som inneburit att synen på allvarliga former av avsiktliga angrepp på enskildas fysiska integritet blivit strängare (prop. 2013/14:194). Som exempel angavs att det fanns en större medvetenhet om att sådana angrepp inte bara drabbar en målsägande fysiskt utan även leder till psykiska påfrestningar, att det i större utsträckning uppmärksammats att offrets omgivning påverkas av brottsligheten och att de allvarliga våldsbrotten skapar rädsla och kan verka begränsande för en vidare krets av människor. Utvecklingen hade medfört att de allvarliga våldsbrotten ansågs vara ett större hot mot enskilda . Regeringen framhöll att det hade genomförts flera reformer som återspeglar den skärpta synen på allvarliga våldsbrott. ändrades t.ex. straffskalan för mord för att åstadkomma en mer nyanserad straffmätning och en höjd straffnivå för de fall som inte leder till fängelse på livstid. Regeringen konstaterade att även om straffskalan för mord hade förändrats gällde att påföljden i regel inte var fängelse på livstid. Att livstidsstraffet kommit att användas i en mycket begränsad utsträckning talade för en skärpning av straffet, eftersom utvecklingen fick anses stämma mindre väl överens med den strängare synen på allvarliga våldsbrott. Bedömningen gjordes att samhällets reaktion när det gäller mord inte fullt ut återspeglade allvaret i brottsligheten. Det var inte heller uteslutet att ett skärpt straff för mord skulle kunna ge vissa indirekta preventiva effekter genom att det än tydligare markerade samhällets avståndstagande från allvarliga våldsbrott och på så sätt bekräftade och ytterligare förstärkte den negativa attityden till sådan brottslighet. I propositionen bedömdes därför att ytterligare skärpningar borde göras. Den höjda straffnivån för mord skulle åstadkommas genom att fängelse på livstid skulle kunna komma i fråga i betydligt större utsträckning . delade regeringens uppfattning att straffet för mord borde skärpas och biföll propositionen (bet. 2013/14:JuU28, rskr. 2013/14:223). Som framgår ovan har emellertid gjort bedömningen att lagändringen 2014 inte förändrade det rättsläge som rådde närmast . Det innebär att beslut lagstiftningsärende inte fått någon verkan. Mord bör i betydligt större utsträckning leda till livstids fängelse Regeringen anser att det inte är tillfredsställande att ställningstagande lagstiftningsärende inte fått någon verkan och att de skäl för en straffskärpning som anfördes i det ärendet fortfarande gör sig gällande. För att ytterligare markera samhällets avståndstagande från uppsåtligt dödande, och för att den straffrättsliga reaktionen ska avspegla brottets allvar, bör straffet för mord enligt regeringen skärpas genom att livstids fängelse ska kunna komma i fråga i betydligt större utsträckning än vad som är fallet. Liksom vid tiden lagstiftningsärende innebär gällande rättsläge att utgångspunkten vid bedömningen av straffvärdet för ett mord som varken inrymmer förmildrande eller försvårande omständigheter är fängelse . Tidsbestämda straff däröver tillämpas i de fall omständigheterna sammantagna är försvårande. Det är för dessa fall av uppsåtligt dödande, som alltså bestraffas med fängelse i 15–, som det finns skäl att i stället bestämma straffet till livstids fängelse. En tillämpning av livstidsstraffet för mord i linje med ställningstagande lagstiftningsärende bör enligt regeringen kunna uppnås genom att det i lagtexten anges omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse. Regeringen bedömer att en sådan lagteknisk lösning uppfyller legalitetsprincipens krav och de krav på bl.a. begriplighet och tydlighet som i övrigt bör ställas. Regeringen konstaterar att det vid utformningen av bestämmelsen måste beaktas att omständigheter av skiftande slag ska tala för livstids fängelse. De omständigheter som räknas upp i bestämmelsen bör inte anges för snävt, specifikt eller detaljerat. I annat fall finns det enligt regeringen risk för att livstids fängelse inte tillämpas trots att straffvärdet är sådant att ett livstidsstraff bör dömas ut. bör de angivna omständigheterna inte vara för vida, eftersom det då finns risk för att livstids fängelse kommer att tillämpas i fall som inte bör leda till ett sådant straff. Regeringen föreslår att straffskalan för mord ska vara fängelse , lägst 10 och högst , eller på livstid. Som skäl för livstids fängelse ska det särskilt beaktas om gärningen föregåtts av noggrann planering, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet, inneburit svårt lidande för offret eller annars varit särskilt hänsynslös. De närmare preciserade omständigheter som regeringen föreslår ska anges i bestämmelsen – att gärningen föregåtts av noggrann planering, präglats av särskild förslagenhet, syftat till att främja eller dölja annan brottslighet eller inneburit svårt lidande för offret – bedömdes lagstiftningsärende vara sådana att de bör tala för livstids fängelse. Regeringen anser att de omständigheterna på ett bra sätt åskådliggör sådana förhållanden som bör tala för att påföljden ska bestämmas till livstids fängelse. Förhållandet att gärningen inneburit svårt lidande för offret inrymmer enligt regeringen även ett antal ytterligare faktorer som har beaktats i praxis, nämligen att våldet har varit kraftigt, att offret har tillfogats omfattande eller allvarliga skador, att offret har upplevt svår smärta, att gärningen har haft karaktär av avrättning, att förloppet har varit utdraget och att offret har känt stark dödsångest. Uttrycket att gärningen annars varit särskilt hänsynslös täcker enligt regeringens mening in ytterligare omständigheter som vid lagändring ansågs tala för att livstids fängelse skulle väljas och som rör brottsoffrets situation eller karaktären på angreppet mot honom eller henne, nämligen att brottet har riktat sig mot en närstående, att brottsoffret har befunnit sig i en skyddslös ställning, att brottet har utförts i offrets hem, att brottet har förövats inför ögonen på närstående till offret, t.ex. offrets barn, och att gärningsmännen har varit i numerärt överläge. Regeringen konstaterar att de nämnda omständigheterna endast är exempel på sådana förhållanden som talar för att straffet ska bestämmas till livstids fängelse. Det kan alltså finnas andra försvårande omständigheter knutna till själva gärningen som medför att straffvärdet är så högt att fängelse på livstid bör dömas ut. Exempelvis kan det röra sig om sådana försvårande omständigheter som anges i 29 kap. 2 § och som alltid ska beaktas vid bedömningen av straffvärdet vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp. Förhållanden som enligt regeringen bör tala för livstids fängelse är att brottet har begåtts i samband med brott i vinningssyfte och att brottet har inneburit ett angrepp på någon i dennes tjänsteutövning. För att straffvärdet är så högt att livstids fängelse bör väljas talar även att brottet har begåtts med sådan avsikt som anges i 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott utan att straffansvar enligt det lagrummet föreligger. Även det förhållandet att det rör sig om återfall eller flerfaldig brottslighet kan innebära att påföljden bör bli ett livstidsstraff. Regeringen framhåller att det alltid måste göras en helhetsbedömning av samtliga omständigheter som är relevanta för straffmätningen i det enskilda fallet. Det ska också beaktas att dessa kan föreligga i olika grad. Att det ska göras en helhetsbedömning av alla omständigheter innebär att straffmätningen kan resultera i ett tidsbestämt straff, trots att det finns faktorer som talar för ett livstidsstraff. Så kan t.ex. vara fallet om det finns förmildrande omständigheter av viss styrka. Om det saknas omständigheter som talar för livstids fängelse, ska ett tidsbestämt straff dömas ut. Det gäller oavsett om det finns några förmildrande omständigheter eller inte. Regeringen bedömer att den föreslagna lagändringen innebär att fall som tidigare lett till fängelse i 15–i stället kommer att bestraffas med fängelse på livstid. I propositionen anges att det utifrån tillgänglig statistik kan förutses att livstids fängelse kommer att dömas ut i en majoritet av de fall där en fängelsepåföljd väljs. Lagändringen föreslås träda i kraft . Konsekvenser för det tidsbestämda straffet Den föreslagna lagändringen innebär att sådana omständigheter som tidigare talat för ett straffvärde i den övre delen av den tidsbestämda straffskalan (15–) i stället bör tala för ett livstidsstraff. Förändringen handlar alltså om fördelningen av fall inom den befintliga straffskalan, utifrån brottets straffvärde. Enligt regeringen påverkas även straffmätningen när det gäller sådana mord som faller inom den nedre delen av den tidsbestämda straffskalan (10–) av den föreslagna lagändringen. Regeringen framhåller att avsikten inte är att någon viss del av den tidsbestämda straffskalan ska tillämpas i mindre omfattning, utan hela straffskalan bör användas vid straffmätningen. Den föreslagna lydelsen ger enligt regeringen uttryck för en skärpt syn också på de fall av mord som även framöver kommer att bestraffas med ett tidsbestämt straff. Följaktligen blir en konsekvens av lagändringen att straffnivån höjs även för sådana brott, med tillämpning av hela den tidsbestämda straffskalan. En användning av straffskalan som innebär att den tidsbestämda delen inte utnyttjas fullt ut skulle enligt regeringen ge upphov till oönskade tröskeleffekter och dessutom minska utrymmet för en nyanserad straffmätning. Som framgått ovan har tidigare tillkännagett att det är viktigt att regeringen, efter sedvanlig beredning, skyndsamt återkommer till med ett lagförslag som uppfyller och säkerställer att vilja – att mord i betydligt större utsträckning bör leda till fängelse på livstid och vara normalstraffet i den bemärkelsen att det förutses dömas ut i en majoritet av fallen – får ett tydligare genomslag i rättstillämpningen (bet. 2016/17:JuU16 punkt 3, rskr. 2016/17:211). Regeringens redovisning av tillkännagivandet I propositionen uppger regeringen att det ovan nämnda tillkännagivandet om att regeringen ska återkomma till med ett lagförslag som uppfyller och säkerställer att vilja genomförs får anses slutbehandlat genom det förslag som lämnas i den nu aktuella propositionen. I kommittémotion 2019/20:30 av m.fl. (V) yrkande 1 föreslår motionärerna att ska avslå regeringens proposition. Motionärerna framhåller att mord är ett av de allvarligaste brotten och att detta ska bestraffas hårt. är det enligt motionärerna mycket viktigt att det vid straffmätningen är möjligt att ta hänsyn till både förmildrande och försvårande omständigheter. Om livstids fängelse blir normalstraffet för mord försvinner möjligheten för domstolarna att ta hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Motionärerna menar vidare att det finns risk för att även den nu föreslagna lagändringen kommer att leda till oklarheter för domstolarna och skapa ytterligare förvirring när det gäller straffmätningen vid mord. m.fl. (SD) anför i kommittémotion 2019/20:49 att regeringen bör följa upp och utvärdera tillämpningen av den föreslagna straffskärpningen för mord. Om det visar sig att reformen inte fått avsedd effekt bör regeringen skyndsamt återkomma till med ett nytt lagförslag som säkerställer att vilja – att mord i betydligt större utsträckning bör leda till fängelse på livstid och vara normalstraffet i den bemärkelsen att det förutses dömas ut i en majoritet av fallen – får genomslag i rättstillämpningen. Avskaffande av livstidsstraffet för mord I kommittémotion 2019/20:30 av m.fl. (V) yrkande 2 begärs en utredning om att avskaffa livstidsstraffet för mord. Enligt motionärerna är livstidsstraffet omodernt, inhumant och ineffektivt. Den som döms kan inte förutse den faktiska verkställighetstiden, vilket påverkar den dömdes möjlighet till rehabilitering och återanpassning negativt. Längre straff är inte heller effektiva i den meningen att de får människor att begå färre brott. Utskottet konstaterar att avsikten med den ändring av straffbestämmelsen om mord som gjordes 2014 var att skärpa straffet för brottet genom att livstids fängelse skulle kunna komma i fråga i betydligt större utsträckning . Som framgår ovan har vilja att skärpa straffet för mord inte fått någon verkan. Utskottet delar regeringens uppfattning att detta inte är tillfredsställande. Det är därför positivt att regeringen nu har överlämnat ett nytt lagförslag om skärpt straff för mord. Lagförslaget har enligt utskottet fått en i huvudsak väl avvägd utformning och kan förväntas leda till att livstidsstraffet ska kunna komma i fråga i större utsträckning . Det är viktigt att denna skärpning av straffet för mord kan träda i kraft . Utskottet föreslår därför att nu antar det lagförslag som läggs fram i propositionen. Utskottet avser emellertid att i samband med beredningen av motion 2019/20:50 (M) yrkande 1 återkomma till frågan om straffbestämmelsen om mord bör kompletteras med ytterligare omständigheter som särskilt ska beaktas som skäl för livstids fängelse. Som framgår ovan har det yrkandet brutits ut ur detta ärende för att beredas vidare i betänkande 2019/20:JuU31. Det anförda innebär att utskottet tillstyrker propositionen och avstyrker motion 2019/20:30 (V) yrkande 1. Utskottet förutsätter vidare att regeringen noggrant följer utvecklingen av rättspraxis när det gäller straffet för mord och återkommer till med ett nytt lagförslag om den nu föreslagna straffskärpningen inte får det resultat som eftersträvas. Utskottet ser därför inte något skäl för ett sådant tillkännagivande som föreslås i motion 2019/20:49 (SD) och avstyrker motionen. Mot bakgrund av vad som anförts ovan är det inte aktuellt för att göra något sådant tillkännagivande om avskaffande av livstidsstraffet för mord som efterfrågas i motion 2019/20:30 (V) yrkande 2. Utskottet avstyrker därför även detta yrkande. Avslutningsvis noterar utskottet att regeringen anser att tillkännagivande om att livstidsstraffet för mord bör användas i betydligt större utsträckning än tidigare och vara normalstraffet i den bemärkelsen att det förutses dömas ut i en majoritet av fallen är slutbehandlat. Utskottet har inget att invända mot denna bedömning. Utskottets förslag i korthet