bet · H601KU26 · 2019-04-04 00:00:00 — Det är kostnadsfritt att ta del av en handling på stället, erhålla kopior på färre än 20 A4-sidor och få direkt tillgång i elektronisk form eller via det register över handlingar som varje institution ska ställa till allmänhetens förfogande. lade fram ett förslag till en reviderad öppenhetsförordning. lämnade ett nytt kompletterande förslag som innebar att förordningen skulle anpassas till Lissabonfördraget genom att inte bara gälla handlingar som finns hos institutionerna, utan också omfatta handlingar hos EU:s samtliga organ och byråer. antog en resolution med ett stort antal ändringsförslag när det gäller förslag . Trots intensiva förhandlingar och diskussioner mellan institutionerna kunde någon överenskommelse inte nås. presenterade tillsammans med övriga likasinnade medlemsstater, däribland , ett gemensamt icke-papper där det bl.a. framhölls att öppenhetsförordningen bör anpassas till Lissabonfördraget. Förhandlingarna om en översyn av öppenhetsförordningen pågår fortfarande. I skrivelse 2017/18:118 Verksamheten i Europeiska unionen anför regeringen att handlingsoffentligheten inom EU har ökat väsentligt sedan öppenhetsförordningen infördes. Enligt regeringen är många handlingar som var hemliga numera direkt sökbara på internet. Regeringen anför även att utvecklingen mot ökad handlingsoffentlighet inte är entydig och att det under den översyn av öppenhetsförordningen som inleddes även har framförts förslag som skulle kunna leda till minskad öppenhet. målsättning i förhandlingarna är enligt regeringen ökad öppenhet i EU:s institutioner. Regeringen anför vidare att också verkar aktivt för att öppenhetsförordningen ska göras tillämplig även på handlingar som förvaras hos EU:s myndigheter, byråer och organ. Vidare anförs att även i förhandlingen om det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning har verkat för ett öppet och effektivt beslutsfattande som främjar demokratisk legitimitet. Motsvarande formuleringar finns även i skrivelse 2016/17:115 Verksamheten i Europeiska unionen och i skrivelse 2015/16:115 Verksamheten i Europeiska unionen . Regeringen har även informerat om det pågående arbetet med öppenhetsförordningen, öppenhetsmålen i EU:s domstolar och verksamheten med utlämnande av handlingar i rådet. Information lämnades senast vid utskottets sammanträde . Interinstitutionellt avtal om ett obligatoriskt öppenhetsregister Ett interinstitutionellt avtal om ett frivilligt gemensamt öppenhetsregister har funnits mellan och kommissionen . Ett förslag till nytt interinstitutionellt avtal som även ska omfatta rådet och som ska vara obligatoriskt presenterades av kommissionen . Det nya avtalet föreslås ersätta det befintliga avtalet. Huvudprincipen i förslaget är att aktörer som utför lobbyaktiviteter ska registreras för att få samverka med institutionerna på olika sätt och att registret ska vara tillgängligt för allmänheten. I faktapromemoria 2016/17:FPM20 anges följande under rubriken svensk ståndpunkt: har under tidigare förhandlingar om ett frivilligt register förordat att rådet bör delta i ett öppenhetsregister. Regeringen anser att det är positivt att rådet ansluter sig till ett obligatoriskt öppenhetsregister och att ytterligare åtgärder vidtas för ökad insyn och transparens. Det skulle innebära att rådet visade samma öppenhet som övriga institutioner. Även om det gentemot rådet inte förekommer lobbying på samma sätt som för kommissionen och är det rimligt att visa samma öppenhet när det gäller de kontakter som finns. Aktiviteter riktade mot ordförandeskapen bör inte uteslutas, ordförandeskapet och inkommande ordförandeskap kan betraktas som den viktigaste företrädaren för rådet varför lobbyister som kontakter [sic] dem bör registrera sig. Regeringen anser att i den utsträckning lobbyaktiviteter som syftar till att påverka rådets ståndpunkt riktas mot generalsekretariatet bör det täckas in. Det interinstitutionella avtalet bör få en utformning som täcker in lobbyaktiviteter som syftar till att påverka rådets ställningstagande och vara möjligt att tillämpa. Förhandlingarna om ett interinstitutionellt avtal om ett obligatoriskt öppenhetsregister för rådet, och kommissionen pågår fortfarande. Regeringen har haft överläggning med respektive informerat om förhandlingarna när det gäller det interinstitutionella avtalet om ett obligatoriskt öppenhetsregister. Information lämnades senast vid utskottets sammanträde . presenterade Europeiska kommissionen ett förslag till direktiv om skydd för personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten (KOM(2018) 218), det s.k. visselblåsardirektivet. Förslaget innehåller bestämmelser om såväl interna som externa mekanismer för att ta emot och hantera anmälningar om misstänkta överträdelser av unionsrätten inom vissa uppräknade rättsområden. Vidare innehåller förslaget bestämmelser om bl.a. skydd mot repressalier av olika slag och tillgång till lämpliga rättsmedel för s.k. visselblåsare (se faktapromemoria 2017/18:FPM91). Regeringen har haft överläggning med respektive informerat om förhandlingarna om visselblåsardirektivet. Vid en överläggning med utskottet (prot. 2018/19:4) konstaterades att det fanns stöd för regeringens ståndpunkt så som den angavs i en promemoria som hade upprättats av (dnr 489-2018/19): Regeringen välkomnar på ett generellt plan insatser på EU-nivå som stärker skyddet för visselblåsare. Sådana insatser kan stärka förtroendet för EU och bidra till att säkerställa de likvärdiga förutsättningar som krävs för en välfungerande inre marknad och en rättvis och sund konkurrens mellan företag. Det är dock viktigt att direktivets bestämmelser möjliggör ändamålsenliga lösningar i medlemsstaterna och att skyddet för visselblåsare utformas på ett sätt som innebär en lämplig balans i förhållande till andra intressen. Det ska säkerställas att direktivet inte kommer i konflikt med svensk grundlag, särskilt meddelarskyddet. En utgångspunkt är vidare att direktivet ska vara förenligt med svenska förvaltningsrättsliga principer. har redan infört ett särskilt skydd för visselblåsare genom lagen (2016:749) om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. En utgångspunkt är att direktivet ska värna nationell kompetens, t.ex. på arbetsrättens område. Direktivet ska utformas som en minimireglering för medlemsstaterna. En alltför hög grad av harmonisering bör undvikas givet förslagets komplexitet och de skillnader som finns i medlemsstaternas rättsordningar. Direktivet bör därför utformas så att det ger möjlighet för medlemsstaterna att ha eller att kunna införa ett mer långtgående skydd för personer som rapporterar om missförhållanden. Det materiella tillämpningsområdet bör bli tydligare och mer ändamålsenligt, bl.a. i förhållande till skatteområdet där det kan ifrågasättas om lagmissbruk bör omfattas av direktivet. Oklara materiella regler kan medföra osäkerhet hos visselblåsaren när det gäller om han eller hon är skyddad vid en rapportering. Det är vidare viktigt att nationell säkerhet ligger utanför direktivets tillämpningsområde. Utformningen av direktivet behöver även vara ändamålsenligt såvitt avser den krets av personer som föreslås omfattas av skyddsreglerna och vilka aktörer som ska omfattas av de olika kraven enligt direktivet. Till exempel bör inte fler aktörer än nödvändigt omfattas av direktivets olika krav om t.ex. inrättande av interna och externa rapporteringskanaler. Vidare bör direktivet inte leda till en för stor administrativ börda eller regelbörda för aktörer inom offentlig och privat sektor. Regeringen anser också att en allmän reglering om visselblåsarskydd på EU-nivå inte bör utformas med en högre detaljeringsgrad eller fler villkor än vad som är nödvändigt och proportionellt i förhållande till påvisad nytta för att tillgodose ett effektivt skydd för visselblåsare, t.ex. avseende skyldigheten att inrätta interna och externa rapporteringskanaler. Detta sammanhänger också med att större utrymme bör ges till medlemsstaterna att avgöra hur förslaget ska genomföras på nationell nivå för att de avsedda målen med den föreslagna regleringen ska uppnås. En utgångspunkt är att direktivet ska vara förenligt med den svenska arbetsmarknadsmodellen, parternas autonomi och den roll arbetstagarorganisationer spelar vid larm om missförhållanden. Vidare bör medlemsstaternas möjlighet att definiera arbetstagarbegreppet på nationell nivå inte inskränkas genom direktivet. Förhandlingarna om visselblåsardirektivet pågår fortfarande. Avsikten är att en överenskommelse ska nås inom innevarande lagstiftningsperiod. Yttranderätt i kammaren ges enligt regeringsformen varje riksdagsledamot och statsråd vid ett ärendes avgörande (4 kap. 6 § RF). Närmare bestämmelser för yttranderätten ges i riksdagsordningen (förkortad RO). Av 6 kap. 15 § RO framgår att varje ledamot och statsråd får fritt yttra sig i alla frågor som är under behandling och om lagligheten av allt som sker vid sammanträdet, med de inskränkningar i den fria yttranderätten som anges i riksdagsordningen. Enligt förarbetena till 6 kap. 15 § RO innebär bestämmelsen att andra än riksdagsledamöter och ministrar är uteslutna att delta i kammarens förhandlingar (SOU 1972:15 s. 258). Undantag gäller för statschefen som i två särskilda fall får yttra sig i kammaren. Yttranderätt för statschefen gäller således dels vid öppnande (3 kap. 6 § RO), dels vid avgivande av ämbetsförklaring (6 kap. 17 § RO). Tillkännagivande om inskränkningar i meddelarfriheten vid regeringens förhandlingar om EU-rättsakter m.m. har gett regeringen till känna att regeringen bör redogöra för hur man avser att följa utvecklingen när det gäller inskränkningar i meddelarfriheten och sekretessbestämmelsernas utformning samt hur den svenska meddelarfriheten ska uppmärksammas i samband med förhandlingar om EU-rättsakter. Av tillkännagivandet följer även att regeringen bör redovisa noggranna överväganden i fråga om inskränkningar av meddelarfriheten och sekretessbestämmelsers utformning (rskr. 2012/13:77, bet. 2012/13:SkU8 punkt 5 c och yttrande 2012/13:KU3y). I avsnitt 15 i regeringens proposition 2016/17:208 Några frågor om offentlighet och sekretess redogörs för regeringens arbete i avseenden som nämnts ovan. Det anförs att regeringen i förhandlingsarbetet i EU prioriterar arbetet med att verka för att den sekretessreglering som följer av unionens rättsakter inte medför större inskränkningar i offentlighetsprincipen och meddelarfriheten än vad som är motiverat med hänsyn till uppgifternas karaktär och när man beaktar allmänhetens och mediernas intresse av insyn. Enligt regeringen har detta arbete i stor utsträckning varit framgångsrikt och i de allra flesta fall inneburit att de krav på sekretess som följer av unionsrätten i allt väsentligt har kunnat genomföras i nationell rätt i enlighet med de principer och enligt den systematik som den svenska offentlighets- och sekretessregleringen bygger på. Regeringen anför att i samtliga frågor som rör EU, vilket inkluderar EU-rättsliga ärenden och ärenden om svenska lagar och förordningar med anknytning till , sker samråd med för samordning av EU-frågor. Regeringen menar att det horisontella perspektivet som finns hos kansliet bidrar till en konsekvent hållning från regeringen i olika förhandlingsarbeten. Regeringen anger att frågor som kan påverka svensk grundlagsreglering, som offentlighetsprincipen och rätten att meddela och offentliggöra uppgifter, också bereds med grundlagsenhet som ansvarar för tryckfrihetsförordningen och den svenska sekretesslagstiftningen. När det gäller förhandlingar inom ramen för EU-samarbetet anges i propositionen att ska lämna en promemoria till inför en förhandling av ett förslag till lagstiftningsakt i Europeiska unionens råd och . I promemorian ska det bl.a. göras en inledande analys av vilka effekter förslaget kan komma att få på svensk grundlag och sekretesslagstiftning. Regeringen anför att det inför varje förhandlingstillfälle görs en analys inom av vilken påverkan förslaget kan få på den svenska offentlighetsprincipen och sekretessregleringen, inbegripet meddelarskyddet, i samband med att det ansvariga departementet tar fram en instruktion för den svenska förhandlingsdelegationens handlingslinje. Regeringens inställning är att förhandlingsarbetet ska bedrivas i en öppenhetsvänlig riktning, och bestämmelser som kan påverka svensk offentlighetsprincip och meddelarfrihet prioriteras i förhandlingarna. Regeringen anför att den arbetar aktivt och på flera plan för en ökad öppenhet inom EU. Regeringen anser att det är av stor vikt att upprätthålla principerna om största möjliga öppenhet i i och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar (öppenhetsförordningen). Regeringen anger att den bevakar att förordningens regler beaktas vid utformningen av bestämmelser om sekretess i nya rättsakter och att öppenhetsförordningen i största möjliga utsträckning görs tillämplig på handlingar som finns hos EU-organ och byråer genom hänvisningar till förordningen i de särskilda EU-förordningar som gäller specifikt för dessa organ och byråer. Vidare anges att regeringen aktivt bevakar mål i EU:s domstolar som rör frågor om utlämnande av handlingar från EU:s institutioner och EU-organ och byråer samt att ofta intervenerar i den typen av mål för att få till stånd en öppenhetsvänlig tolkning av olika principfrågor. Enligt regeringen verkar också konsekvent i rådets arbetsgrupp för informationsfrågor för att rådets tillämpning av EU:s öppenhetsförordning ska leda till största möjliga transparens när frågor om utlämnande av rådets handlingar prövas. Detta anges även ha varit regeringens hållning i förhandlingsarbetet i fråga om en revidering av öppenhetsförordningen. Utskottet har ställt sig bakom de överväganden som görs i propositionen och har välkomnat regeringens arbete med offentlighet och sekretess i EU-samarbetet (bet. 2017/18:KU3 s. 28, rskr. 2017/18:37). Tillkännagivandet anses vara slutbehandlat (skr. 2017/18:75 s. 8). Den parlamentariska överlämnade betänkandet EU-arbetet i (2017/18:URF1). I framställning 2017/18:RS8 EU-arbetet i föreslog riksdagsstyrelsen ändringar i riksdagsordningen och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) som grundade sig på kommitténs lagförslag. På förslag av biföll lagförslagen (bet. 2018/19:KU7, rskr. 2018/19:22 och 23). Kommittén lämnade inte något lagförslag om ändring i gällande regelverk om yttranderätt i kammaren. Kommittén lämnade däremot vissa rekommendationer när det gäller öppenhet i EU-arbete. Kommittén ansåg att det är viktigt för förankringen av EU-frågorna i samhället att alla riksdagsledamöter är involverade i hantering av EU-frågor (2017/18:URF1 s. 252 f.). Kommittén konstaterade också att som institution skapar utrymme för öppenhet framför allt genom debatt och beslut i kammaren, och föreslog att överväger om det finns utrymme för fler fristående kammardebatter med EU-anknytning. anordnas en fristående kammardebatt i samband med statsministerns återrapportering efter Europeiska rådets möten som enligt kommittén visat sig vara värdefull både för att skapa öppenhet och för att ge alla ledamöter tillfälle att debattera EU-frågornas hantering. Det kan enligt kommittén handla om information från regeringen om centrala EU-frågor eller aktuella debatter med anledning av viktiga EU-initiativ liksom om en årligt återkommande debatt, gärna på partiledarnivå med regeringen om EU-frågorna från ett mer övergripande strategiskt perspektiv. Kommittén menade också att utskotten bör överväga att hålla fler öppna sammanträden vid beredningen av EU-frågor och att även till slutna sammanträden bjuda in externa deltagare för informationsinhämtning. Allmänhetens tillgång till dokumentation om EU-frågornas beredning i , t.ex. utskottens överläggningar och samråd, kan vidare enligt kommittén ytterligare förbättras via exempelvis webbplats. Betänkandet EU på hemmaplan (SOU 2016:10) beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda möjligheterna att inom ramen för EU:s nuvarande regelverk och arbetssätt främja insyn, delaktighet och inflytande för aktörer i när det gäller frågor som beslutas inom EU (Ju 2014:20, dir. 2014:112). I uppdraget ingick att redogöra för de möjligheter till insyn, delaktighet och inflytande som finns samt att analysera kunskapsnivån i i frågor om EU och hur denna påverkas av olika samhällsaktörer. Utredningen skulle även föreslå åtgärder inom ramen för existerande strukturer för att öka insyn, delaktighet och inflytande i frågor som beslutas inom EU. överlämnade utredningen betänkandet EU på hemmaplan (SOU 2016:10) till regeringen. Utredningen föreslog åtgärder på tre övergripande områden: åtgärder för att höja kunskapen, åtgärder för att öka möjligheterna till insyn och delaktighet samt åtgärder för att förbättra informationstillgången. När det gäller åtgärder för att öka möjligheterna till insyn och delaktighet ansåg utredningen att regeringen bör tidigarelägga och stärka sin dialog med intresseorganisationer och andra aktörer under det förberedande arbete som sker parallellt med kommissionens utveckling av lagstiftningsförslag och inför förhandlingsarbetet i unionen. Utredningen föreslog därför att skulle bjuda in olika intressenter att delta i särskilda EU-beredningsgrupper för viktigare sakfrågor som väntas leda till ny EU-lagstiftning. Utredningen föreslog vidare att regeringen skulle skapa former för nationella e-samråd i samband med det förberedande lagstiftningsarbetet i EU. De lagstiftningsprocesser på EU-nivå som förväntas leda till rättsakter som ska införlivas i svensk lagstiftning föreslogs även beskrivas i EU-promemorior som ska publiceras i en särskild serie. Dessutom föreslog utredningen att regeringen alltid ska redovisa inkomna synpunkter från EU-beredningsgrupperna och e-samråden som del av sitt informationsunderlag till . Utredningen föreslog även att regeringen i sina instruktioner till myndigheterna ska förtydliga myndigheternas samrådsansvar i sitt EU-relaterade arbete och att myndigheterna ska skapa formella och transparenta samrådsformer i frågor som beslutas på EU-nivå. Vidare rekommenderade utredningen att kommuner och landsting eller regioner ska öka omfattningen av dialog och samråd med lokala och regionala intressenter och andra aktörer i det EU-relaterade arbetet och att de aktivt ska arbeta för att tydliggöra att många EU-relaterade frågor är en del av den kommunala demokratin. I proposition 2018/19:1 utgiftsområde 1 avsnitt 11.2.2 s. 84 anför regeringen följande under rubriken i EU: Arbetet för att öka delaktigheten, kunskapen och engagemanget kring EU-relaterade frågor i utgår från utredningen om delaktighet i EU, vars betänkande ”EU på hemmaplan” (SOU 2016:10) lämnades över till regeringen . Genom anslagsökningen 2018 har flera insatser kunnat genomföras. Sieps genomför en särskild utbildningssatsning för förtroendevalda och anställda inom kommuner och landsting. har medel tillförts Linnéuniversitetet som via erbjuder särskilda EU-utbildningar för journalister. Likaså ställdes ökade resurser till UHR:s förfogande så att myndigheten kunnat förstärka sitt arbete med att utbilda lärare och skolledare om EU-samarbetet (s.k. skolambassadör för EU) samt möjliggöra en filmtävling om EU för skolungdomar. Enligt deltagarnas utvärderingar bidrar utbildningen till att öka kvaliteten i skolans EU-undervisning samt till att öka elevernas intresse för EU-relaterade frågor, Europaparlamentsvalet och demokratifrågor i stort. För att nå unga och resurssvaga grupper i större utsträckning fick även Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF, i uppdrag att öka kunskapen och stärka delaktigheten i frågor om Europeiska unionen. Genom s.k. EU-handslag har regeringen bjudit in relevanta samhällsaktörer att bidra i arbetet för ökad delaktighet i EU. I EU-handslaget åtar sig aktörerna att förbättra sitt eget arbete med frågorna. Många av aktörerna arbetar till exempel för att öka kunskapen om EU, förbättra sin EU-information eller stärka sina samrådsformer i EU-relaterade frågor. Arbetet inleddes och sammanlagt har 77 aktörer valt att ingå EU-handslag, däribland arbetsmarknadens parter, studieförbund, ungdomsorganisationer, universitet, regioner och kommuner. En viktig del av regeringens delaktighetsarbete handlar om att erbjuda tydliga former för dialog med olika samhällsaktörer. För att skapa bättre samrådsformer med främst det civila samhällets organisationer men även andra aktörer har regeringen infört en arbetsmetod kallad sakråd. Sakråd i EU-relaterade frågor, s.k. EU-sakråd, har anordnats om olika aspekter av EU:s framtida utveckling samt om vissa lagstiftningsfrågor. Även statsministerns EU-råd med företrädare för arbetsmarknadens parter är en del av arbetet med stärkta samrådsformer. Arbetet med att förtydliga förväntningarna på myndigheterna när det gäller deras roll för att öka delaktigheten i EU fortsatte . Som ett led i arbetet bjöd regeringen in ett fyrtiotal myndighetschefer för en dialog om deras arbete med samråd och information i EU-arbetet. Dialogen har fortsatt . inleddes en utbildningsinsats för myndighetschefer, med syfte att tydliggöra myndigheternas roll i EU-arbetet. Utbildningen arrangeras i samverkan mellan . Vid behandlingen av kommissionens agenda om bättre lagstiftning för bättre resultat välkomnade kommissionens arbete för en bättre lagstiftning och ambitionen att införa mer öppenhet i lagstiftningsprocessen (utl. 2015/16:KU3). Utskottet anförde att ett öppet och effektivt beslutsfattande främjar den demokratiska legitimiteten. Utskottet framhöll vidare vikten av en ökad öppenhet och insyn i EU:s beslutsprocesser, inte minst när det gäller trepartsförhandlingarna mellan kommissionen, rådet och . I utlåtandet fanns ett särskilt yttrande (SD). Utskottet hänvisade till det nämnda ställningstagandet i sitt yttrande till utrikesutskottet över kommissionens arbetsprogram (2015/16:KU4y). I yttrandet fanns ett särskilt yttrande (SD). Utskottet anförde i ett yttrande över skrivelse 2015/16:115 Verksamheten i Europeiska unionen (2015/16:KU9y) att det är viktigt att värna öppenhet och transparens och att bevaka användningen av delegerade akter (2015/16:KU9y). I yttrandet framhölls att utskottet tidigare hade uttalat att ett öppet och effektivt beslutsfattande främjar den demokratiska legitimiteten, och att utskottet hade framhållit vikten av en ökad öppenhet och insyn i EU:s beslutsprocesser, inte minst när det gäller trepartsförhandlingarna mellan kommissionen, rådet och . Utskottet konstaterade även att det av skrivelsen framgick att regeringen verkade för en ökad öppenhet inom EU och att den aktivt arbetade med öppenhetsfrågorna. I yttrandet fanns en avvikande mening (SD) och ett särskilt yttrande (V). Utskottet har i ett yttrande över skrivelse 2016/17:115 Verksamheten i Europeiska unionen (2016/17:KU5y) välkomnat regeringens arbete för en ökad öppenhet i EU:s institutioner, bl.a. genom bevakningen av mål i och tribunalen. Utskottet har också upprepat vikten av en ökad öppenhet och insyn i EU:s beslutsprocesser, inte minst när det gäller trepartsförhandlingarna mellan kommissionen, rådet och . I yttrandet fanns två avvikande meningar (SD, V). Vidare har utskottet senast i ett yttrande över skrivelse 2017/18:118 Verksamheten i Europeiska unionen (2017/18:KU5y) fortsatt välkomnat regeringens arbete för en ökad öppenhet i EU:s institutioner och framhållit vikten av en ökad öppenhet och insyn i EU:s beslutsprocesser. I yttrandet fanns en avvikande mening (SD). Utskottet behandlade ett liknande motionsyrkande (bet. 2017/18:KU38 s. 60 f.). Utskottet konstaterade att ett öppet och effektivt beslutsfattande främjar den demokratiska legitimiteten samt att regeringen arbetar aktivt och på flera plan för en ökad öppenhet inom EU.