bet · H601MJU12 · 2019-04-12 00:00:00 — – stärka bilden av viltköttet som en klimatsmart, ekologisk och svensk profilprodukt – öka antalet offentliga måltider med vilt på menyn. Nio projekt har tilldelats finansiering, och dessa pågår t.o.m. . I likhet med vid tidigare ställningstaganden anser utskottet att den tillväxtpotential som finns på marknaden för svenskt vilt bör tas till vara och att möjligheten till avsättning bör förbättras. har i samband med behandlingen av livsmedelsstrategin riktat ett tillkännagivande till regeringen om detta. Utskottet noterar regeringens målsättning att ur livsmedelssynpunkt ska ha en säker, välfungerande och effektiv hantering av vildsvinskött. Utskottet välkomnar uppdraget till att analysera och lämna förslag på förenklade förfaranden för avsättning av vildsvinskött på marknaden och ser fram emot det fortsatta arbetet på området. I avvaktan på redovisningen av uppdraget är utskottet inte berett att föreslå ytterligare åtgärder på området och avstyrker därmed motionerna 2018/19:251 (KD) yrkande 1, 2018/19:470 (L), 2018/19:1291 (SD) yrkandena 24 och 25, 2018/19:1461 (M), 2018/19:1522 (M), 2018/19:1955 (M) yrkande 2, 2018/19:2154 (M), 2018/19:2606 (KD) yrkande 12, 2018/19:2890 (M) yrkande 7 och 2018/19:2736 (KD) yrkande 43. Med det som anförts ovan anser utskottet att motionerna 2018/19:676 (S), 2018/19:1070 (S), 2018/19:1291 (SD) yrkande 23 och 2018/19:2890 (M) yrkande 8 kan lämnas utan vidare åtgärd i den mån de inte redan kan anses tillgodosedda. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om dricksvatten. Jämför reservation 28 (C). I kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 49 framhålls att arbetet med tillgången till dricksvatten ska förstärkas. För att säkerställa rent vatten i kranen behövs krafttag för att skydda tillgången till rent vatten. Med klimatförändringar och effekter som översvämningar ökar risken för jordskred samt spridning av bakterier och förorenande ämnen. Vatten är ett kommunalt ansvar och ska så förbli, men staten behöver stötta kommunerna i deras arbete. Alla kommuner som inte redan gjort det bör göra upp en plan för dricksvattenförsörjningen, där risker och hot analyseras och hanteras. Tillgången till bra vatten följer inte kommungränser, och den kommunala planeringen bör också samordnas regionalt. Staten bör stödja både beredskap för akuta situationer och metoder för lokala och regionala vattenplaner. Det nationella ansvaret för vattenfrågor är splittrat på flera myndigheter och behöver samordnas. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 23) att flera insatser har gjorts för att stärka skyddet för dricksvatten inom flera olika politikområden. I regeringsförklaringen framhöll statsminister att tillgången till dricksvatten ska skyddas. Regeringen tillsatte (dir. 2013:75) en utredning för att gå igenom dricksvattenområdet i syfte att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar för en säker dricksvattenförsörjning i landet, . Uppdraget betonade särskilt klimatförändringarnas betydelse och de krav på anpassningar och förändrade förhållningssätt som kan behövas för dricksvattenfrågorna. har lämnat två del-betänkanden, Material i kontakt med dricksvatten – myndighetsroller och ansvarsfrågor (SOU 2014:53) samt Klimatförändringar och dricksvattenförsörjning (SOU 2015:51). Slutbetänkandet En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32) överlämnades . I slutbetänkandet presenterade utredningen en rad förslag om ett strategiskt arbetssätt, ökad samverkan och nödvändiga krav på dricksvattenförsörjningen. Förslagen är avsedda att tydliggöra kravställandet, liksom stödet gentemot kommuner, producenter och andra aktörer. förslag har remissbehandlats, och remissinstansernas yttranden visar på en stor samsyn i fråga om de åtgärder som utredningen föreslår. Av budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 23) framgår att ett flertal förslag har hanterats. har fått i uppdrag att inom ramen för sin verksamhet kartlägga arbetet med dricksvatten i frågor om fysisk planering. Kartläggningen överlämnades , och i rapporten för en trygg dricksvattenförsörjning – behov och möjligheter (rapport 2018:35) har analyserat lägesbild, behov och möjligheter att bidra till en långsiktigt trygg vattenförsörjning genom insatser vid fysisk planering. Rapporten bereds inom . Vidare framgår av budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 23) att regeringen fattade beslut om en nationell plan för transportsystemet 2018–2029 där medel avsätts för skydd av vatten. Regeringen har även gett i uppdrag att påbörja utvecklingen av samhällsekonomiska metoder för att beakta transportsystemets påverkan på yt- och grundvattnets funktion inklusive slutlig påverkan på dricksvatten. Regeringen har gett i uppdrag att ta fram och sprida kunskap om mikroplastutsläpp från transportsystemet. har fått i uppdrag att utveckla metoder för att mäta mängden mikroplaster i dricksvatten och dess konsekvenser. har belyst jordbrukssektorns framtida behov av vattenförsörjning. Underlaget ska kunna användas bl.a. i arbetet med regionala vattenförsörjningsplaner för att kunna göra långsiktiga bedömningar och prognoser. har arbetat vidare med dricksvatten i den nationella kontrollplanen för livsmedelskedjan. har redovisat en strategi för arbetet med material som kommer i kontakt med dricksvatten (rapport 2016:15). I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 20) redovisas att försämrad vattentillgång orsakade problem i delar av södra och . geologiska undersökning (SGU) och () startade en gemensam varningstjänst för att uppmärksamma kommuner, länsstyrelser, verksamheter och allmänhet på riskerna för vattenbrist. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) höll samverkanskonferenser med berörda aktörer. Andra åtgärder som har vidtagits på regional och nivå för att säkra tillgången på grundvatten för dricksvattenanvändning har varit informationskampanjer, bevattningsförbud, sänkt ledningstryck och transport av vatten. Flera kommuner och länsstyrelser har intensifierat sitt planeringsarbete kring vattenförsörjning och reservvattenförsörjning. Vidare framgår av budgetpropositionen att har lett ett myndighetsövergripande arbete med att ta fram en dricksvattenförsörjning. och den nationella vattenkatastrofgruppen (VAKA) arrangerade workshoppar om situationen med försämrad vattentillgång. har fått permanent förstärkta medel för att stärka samhällets beredskap för VAKA. Havs- och vattenmyndigheten har på sin webbplats publicerat promemorian Sammanställning av länsstyrelsernas och några nationella myndigheters erfarenheter och konsekvenser för vattenresurser och vattenmiljön av vädersituationen . gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att se över kommunernas skyldighet att ordna vattentjänster enligt 6 § vattentjänstlagen. Utredaren skulle även utreda vilka möjligheter som finns enligt nuvarande regler att vidta åtgärder för att anpassa dagvattenhanteringen till ett förändrat klimat. Betänkandet har remitterats och bereds nu i . ska enligt sin instruktion ansvara för nationell samordning av dricksvattenfrågor, särskilt när det gäller anpassningar till klimatförändringar, samt kris- och beredskapsplanering när det gäller dricksvattenförsörjning. gav regeringen i uppdrag att bilda ett nationellt dricksvattenråd som ska bestå av både nationella och regionala myndigheter. Rådets uppgift ska vara att stärka det förebyggande arbetet med att skydda dricksvattnet, från vattentäkt till vattenkran, och att arbeta för en fortsatt trygg dricksvattenförsörjning. Uppdraget innebär att ska utveckla sin samordnande funktion i dricksvattenfrågor. Tillsammans med övriga berörda aktörer ska verket identifiera vilka uppgifter rådet ska ha, hur arbetet ska organiseras liksom hur kunskapsutveckling inom ramen för dricksvattenrådet kan bedrivas. Det nationella dricksvattenrådet består utöver av Havs- och vattenmyndigheten, , , , , och . Länsstyrelserna är också representerade. anförde miljöminister i frågesvar 2017/18:29 att vattenmyndigheterna har fastställt åtgärdsprogrammen för vatten 2017–2021 och att genomförandet av dem är av stor betydelse för att nå flera svenska miljökvalitetsmål och för att nå målen i EU:s ramdirektiv för vatten. En rad myndigheter och kommuner har ålagts att vidta åtgärder som bedömts behövas, och detta ska i sin tur leda till konkreta resultat i våra sjöar och vattendrag. Regeringen har även i budgetpropositionen (2017/18:1 utg.omr. 20) gjort satsningar för att i större utsträckning restaurera och anlägga våtmarker i syfte att stärka landskapets egen förmåga att hålla kvar och balansera vattenflöden. Regeringen satsar också på att främja utveckling av ny reningsteknik och stärka myndigheternas resurser i arbetet med att minska utsläppen av mikroplaster och gör även en satsning för att minska halterna läkemedelsrester i miljön genom avancerad rening av avloppsvatten. Även på EU-nivå pågår ett arbete med dricksvattenkvaliteten. har lämnat ett förslag till omarbetning av rådets direktiv /83/EG om kvaliteten på dricksvatten. Förslaget innehåller bl.a. uppdaterade kvalitetsparametrar för dricksvatten, införande av en riskbaserad inriktning i direktivet, ökad transparens, åtgärder för att öka tillgången på dricksvatten och åtgärder när det gäller material som kommer i kontakt med dricksvatten. Nya kvalitetsparametrar är bl.a. perfluorerade föreningar, uran och vissa hormonstörande ämnen. Omarbetningen av dricksvattendirektivet utgör en del av en planerad process med ändringar av andra vattenrelaterade direktiv, t.ex. och rådets direktiv /60/EG om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område. Syftet är att åstadkomma mer samspelta regler inom vattenområdet. Enligt faktapromemoria 2017/18:FPM56 om dricksvattendirektivet välkomnar regeringen förslaget till omarbetning av dricksvattendirektivet. På miljörådet kom medlemsstaterna överens om en allmän inriktning om dricksvattendirektivet, vilket innebär att miljöministrarna enades om kompromissförslaget inför kommande förhandlingar med . I likhet med regeringen anser utskottet att tillgången till vatten ska skyddas. Dricksvattenförsörjningen är av avgörande betydelse för samhället, och klimatförändringarna understryker betydelsen av en långsiktigt trygg vattenförsörjning. Utskottet noterar att flera förslag från har hanterats genom uppdrag till olika berörda myndigheter. Kommunerna har huvudansvaret för den allmänna dricksvattenförsörjningen. Utskottet vill dock framhålla det positiva med att staten också vidtagit ett flertal åtgärder för att bidra till ett förbättrat skydd av vårt dricksvatten. Det är som ansvarar för den nationella samordningen av dricksvattenfrågor. Genom det nationella dricksvattenrådet har nu möjlighet att stärka och utveckla denna roll i arbetet för en fortsatt trygg dricksvattenförsörjning. Mot bakgrund av det anförda föreslås att motion 2018/19:2426 (C) yrkande 49 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kosttillskott. Jämför reservation 29 (KD). I ett antal yrkanden i motion 2018/19:2655 av (M) förespråkas en hårdare reglering av kosttillskott. Enligt yrkande 1 bör det utredas hur kan ta ett samlat ansvar för det fortsatta arbetet med att förhindra farliga substanser i kosttillskott. Kommunerna, som har huvudansvaret för att kontrollera tillskotten, saknar resurser för detta arbete. I yrkande 2 föreslås att tillverkare och distributörer ska vara skyldiga att anmäla sina produkter till innan de saluförs. Vidare bör få rätt att besluta om saluförbud för hälsofarliga kosttillskott (yrkande 3). Slutligen förordas att oftare ska utnyttja läkemedelslagens möjligheter att klassificera läkemedelsnära substanser som läkemedel (yrkande 4). Liknande yrkanden framförs i kommittémotion 2018/19:2689 av m.fl. (KD). Enligt yrkande 6 bör få rätt att besluta om saluförbud för hälsovådliga kosttillskott när det rör sig om produkter som är nationellt tillgängliga. I yrkande 7 föreslås att krav ska ställas på att tillverkare och distributörer av kosttillskott anmäler sina produkter till innan de når marknaden. fick i regleringsbrevet i uppdrag att arbeta för en effektiv kontroll av internethandel med livsmedel med särskilt fokus på handel med kosttillskott. Uppdraget skulle utföras i dialog med bl.a. berörda kontrollmyndigheter och . redovisade uppdraget i rapporten och förbättring av kontrollen av e-handel (). föreslår i sin rapport att en nationell funktion för övervakning av e-handel, med fokus på kosttillskottsförsäljning, upprättas och placeras på . Funktionen föreslås få i huvudsaklig uppgift att övervaka marknaden men också stödja kontrollen och informera företag och konsumenter. Om det framkommer att ett företag inte lever upp till livsmedelslagstiftningen, t.ex. genom att inte vara registrerat hos behörig kontrollmyndighet, föreslår att ärendet ska överlämnas till ansvarig kontrollmyndighet. Enligt uppgift från arbetar nu i enlighet med detta förslag. fick i regleringsbrevet också i uppdrag att utveckla ett nationellt varningssystem för livsmedel. skulle för livsmedel som utgör eller kan antas utgöra en risk för människors hälsa utreda och utveckla ett nationellt varningssystem för ökat informationsutbyte och samarbete mellan kontrollmyndigheterna. I uppdraget ingick även att utifrån befintliga bemyndiganden utreda och, om lämpligt, vidta övriga åtgärder som behövs för att motverka och förhindra att livsmedel som inte är säkra släpps ut på marknaden. I rapporten påtalar att ett livsmedel normalt finns tillgängligt på marknaden i många kommuner. När kontrollmyndigheter agerar mot ett icke säkert livsmedel uppstår ett behov av att snabbt meddela andra berörda kontrollmyndigheter. bedömer att det redan existerande verktyget iRASFF är väl lämpat för ändamålet. for Food and Feed (RASFF) är kommissionens system för snabb varning om icke säkra livsmedel, och iRASFF är det webbaserade verktyget för meddelanden mellan EU:s medlemsländer om sådana livsmedel. iRASFF har en nationell användarnivå som kan använda. Att använda systemet innebär att det går snabbare och enklare att sända meddelanden mellan myndigheterna, vilket medför att icke säkra livsmedel snabbare kommer bort från marknaden. För att systemet ska fungera effektivt är det viktigt att alla berörda använder systemet. införde därför i sina föreskrifter (LIVSFS 2009:13) om rapporteringsskyldighet för kontrollmyndigheter en skyldighet för kontrollmyndigheterna på livsmedelsområdet att använda sig av det nationella varningssystemet. Skyldigheterna omfattar att ansluta sig till systemet och att anmäla, bevaka och återrapportera i det. bedömer att ytterligare åtgärder kan vara befogade. Exempelvis bör vägledningen om hur vissa kategorier av livsmedel bör bedömas förtydligas. Det gäller hur och när lagstiftningen om s.k. nya livsmedel kan och bör användas. Detta gäller speciellt kosttillskott som stått för den övervägande delen icke säkra livsmedel i och som meddelats i RASFF-systemet. I årsredovisning redovisas att hanterade svenska kontrollmyndigheter ca 330 RASFF-meddelanden om icke säkra livsmedel. Av dessa upptäcktes ca 180 stycken i . Vanliga kategorier är bl.a. kosttillskott. har kosttillskott stått för den största andelen meddelanden (2018). Anledningen till den höga andelen är bl.a. att e-handelskontroll har startat och fler icke säkra kosttillskott hittas på marknaden. I regleringsbrevet fick i uppdrag att utreda och vid behov införa föreskrifter om maximivärden för vitaminer och mineraler i kosttillskott. redovisade en plan för hur uppdraget ska utföras. Verket avser enligt planen att ta fram maximivärden för vitaminer och mineraler genom separata riskvärderingar för alla vitaminer och mineraler där det bedöms finnas behov av att ta fram sådana värden. Parallellt med detta arbete planerar verket att ta fram föreskrifter om maximivärden. Enligt en preliminär tidsplan beräknas föreskrifterna beslutas . anförde landsbygdsminister i sitt svar på fråga 2016/17:1823 om kosttillskott att dessa regleras av livsmedelslagstiftningen. Det är tillverkarens ansvar att produkterna är säkra att använda och att de uppfyller kraven i lagstiftningen. , som central myndighet för livsmedelskontrollen, stöder den kommunala kontrollen. Ministern underströk att regeringen har vidtagit flera åtgärder för att stärka kontrollen av kosttillskott. har fått i uppdrag att utreda och vid behov införa föreskrifter om maximivärden för vitaminer och mineraler i kosttillskott. Kosttillskott kan innehålla höga halter av vitaminer och mineraler, och ett regelbundet intag av höga doser kan vara hälsovådligt för konsumenten. Avsaknad av lagstadgade maximivärden har skapat osäkerhet i branschen, och kontrollmyndigheterna har gjort olika bedömningar. Detta har t.ex. medfört att en produkt som får säljas av en livsmedelsföretagare i en kommun förbjuds i en annan kommun. Vetenskapligt baserade gränsvärden skulle därför kunna skapa större tydlighet för såväl livsmedelsföretagen som kontrollmyndigheterna och bidra till en mer likvärdig kontroll på området över hela . presenterade en plan för hur uppdraget kommer att genomföras. Regeringens uppdrag till kommer enligt ministern att ge förutsättningar för kommunerna att göra mer enhetliga bedömningar och utföra en effektivare kontroll. Landsbygdsministern besvarade dessutom en interpellation om kosttillskott (ip. 2017/18:122). Ministern anförde inledningsvis att det är kommunerna som ansvarar för kontrollen av kosttillskotten. Kontrollen är komplex, och för att uppnå en mer likvärdig kontroll har , som central myndighet för livsmedelskontrollen, utvecklat sitt stöd till kommunerna på kosttillskottsområdet. Ministern anförde att regeringen har vidtagit en rad olika åtgärder för att uppnå en mer likvärdig och enhetlig livsmedelskontroll på detta område. Syftet är både att skydda konsumenterna och att ge företagen likvärdiga villkor över hela landet. Det finns därför inget förslag om att överföra den offentliga kontrollen av kosttillskott från kommunerna till . Det finns inget krav på anmälan hos eller tillstånd från för att sälja kosttillskott i . Däremot ska den som tillverkar, importerar och säljer kosttillskott registrera sig hos kontrollmyndigheten i den kommun där verksamheten bedrivs. Även företagare som säljer kosttillskott på internet till andra företagare eller till slutkonsumenter ska anmäla sin verksamhet till kontrollmyndigheten i den kommun där verksamheten bedrivs. Krav på förhandsanmälan av kosttillskott utgör en administrativ börda för företagen, och ett sådant system bedömdes enligt landsbygdsministern inte lösa problemen med otillåtna substanser i kosttillskott (ip. 2017/18:122). De som säljer sådana produkter kommer sannolikt inte att registrera eller anmäla sina produkter. Ministern anförde vidare att gränsen mellan kosttillskott och läkemedel ibland kan vara svår att dra. En huvudregel är att kosttillskott inte är till för att förebygga, lindra eller bota sjukdomar. Om en produkt marknadsförs med sådana påståenden ska produkten klassas som läkemedel och inte som livsmedel. Vidare kan en och samma substans klassificeras både som livsmedel och som läkemedel beroende på hur hög daglig dos som rekommenderas. Det är som är ansvarig myndighet när det gäller att bedöma om en produkt eller substans ska anses som läkemedel. utövar även tillsyn över marknadsföring av och reklam för läkemedel. Då det finns gränsdragningsfrågor på området är det viktigt att kontrollmyndigheterna för livsmedel och läkemedel har ett bra samarbete. och träffas därför enligt ministern regelbundet för att diskutera dessa frågor. har stärkt arbetet med kontroll av e-handeln bl.a. genom att inrätta en nationell funktion för övervakning av e-handel med fokus på kosttillskottsförsäljning. Myndigheten införde en skyldighet för kontrollmyndigheterna på livsmedelsområdet att ansluta sig till det nationella varningssystemet för icke säkra livsmedel och att anmäla, bevaka och återrapportera i samma system. har också tagit fram en plan för hur verket löpande ska ta fram maximivärden för vitaminer och mineraler. Utskottet noterar att regeringen bedömt att detta kommer att ge förutsättningar för kommunerna att göra mer enhetliga bedömningar och utföra en effektivare kontroll. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att förbättra kontrollen av kosttillskott, och utskottet är inte berett att förorda något tillkännagivande med anledning av motionerna 2018/19:2655 (M) yrkandena 1–4 och 2018/19:2689 (KD) yrkandena 6 och 7. Yrkandena avstyrks således. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om gårdsförsäljning av livsmedel, palmolja, reglering av energidrycker, definitionen av cider och hantering av kött med anledning av torkan 2018. Jämför reservation 30 (SD) och 31 (KD). I kommittémotion 2018/19:1292 av m.fl. (SD) yrkande 14 efterfrågas enklare regler för gårdsförsäljning av livsmedel. kan man se ett växande intresse för gårdsbutiker på landsbygden med försäljning av närodlade och egenproducerade varor. Detta är viktigt för det lokala näringslivet i både liten och stor omfattning, men även för arbetsmarknaden på landsbygden. Regelverket är dock krångligt, och för att underlätta för företagen bör detta ses över. Ett liknande förslag återfinns i motion 2018/19:1818 av (M) yrkande 1. I motion 2018/19:349 av (SD) yrkande 1 förespråkas en översyn för minskad användning av palmolja. Palmolja innehåller flera cancerframkallande ämnen och framställs dessutom på ett sätt som drabbar naturen och djurlivet. Därför behövs en tydlig märkning av produkter med höga halter av palmolja (yrkande 2). I motionen uppmärksammas att EU visserligen inför gränsvärden för cancerframkallande ämnen i palmolja, andra oljor och bröstmjölksersättning, men att den säkerhetsmarginal som rekommenderar kommer att införas först . Det innebär att livsmedel som t.ex. gröt och välling kommer att innehålla alltför höga halter framöver. Reglerna för palmolja i barnmat bör därför enligt motionens yrkande 3 skärpas. Slutligen efterfrågas mer information till konsumenter om problemen med palmolja (yrkande 4). finns det en certifiering (RSPO-certifiering) över palmoljeproduktionen för att enklare säkerställa att oljan framtagits på ett etiskt korrekt sätt. Med en större medvetenhet om problemen med palmolja skapas både en mer hållbar utveckling i världen och ett hälsosammare samhälle. I motion 2018/19:1048 av och (båda S) anförs att regeringen bör överväga om det finns ett behov av en åldersgräns vid försäljning av energidrycker i dagligvaruhandeln. Motionärerna ser med oro på den ökade konsumtionen av energidrycker bland unga. Ett liknande yrkande framförs i motion 2018/19:1305 av ClasGöran och (båda S). Enligt motion 2018/19:2342 av (KD) yrkande 2 bör man utreda möjligheten att tillverkaren ska kunna påvisa att kombinationen av två eller flera ingredienser är säkra ihop för att de ska få ingå tillsammans i energi- och funktionsdrycker. Det kan uppstå synergieffekter när två eller flera ingredienser kombineras, dvs. effekten av någon ingrediens kan förstärkas. Enligt motion 2018/19:1698 av (M) bör definitionen av cider ses över. Enligt motionären har tyvärr valt en väldigt bred definition av vad cider får innehålla. Det gör att traditionell cider gjord från grunden definieras som samma typ av dryck som olika blandvarianter. Båda två bör självklart finnas kvar, men de bör inte lyda under samma definition. Dryckerna är ofta i helt olika prisklasser. Producenterna av traditionell cider har länge påtalat detta problem utan gehör. Hantering av kött med anledning av torkan 2018 Enligt kommittémotion 2018/19:2736 av m.fl. (KD) yrkande 2 bör det införas en tillfällig mottagningsplikt för slakterierna med anledning av torkan 2018. Förutom det direkta finansiella stöd som beslutat om finns ett behov av ytterligare åtgärder för att undvika nödslakt.