bet · H601SoU12 · 2019-03-12 00:00:00 — Utredningen föreslår att den som inte har fyllt och på grund av stor och varaktig funktionsnedsättning behöver hjälp med sin personliga hygien, måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra på grund av stora och varaktiga funktionsnedsättningar, på grund av psykisk funktionsnedsättning har behov av hjälp som förutsätter ingående kunskaper om honom eller henne, eller har behov av stöd för omvårdnad ska ha rätt till insatsen personligt stöd till barn (s. 413 f.). Den nya insatsen, personligt stöd till barn, är i första hand avsedd för barn som får personlig assistans, antingen efter beslut av kommunen eller efter beslut om assistansersättning. Det gäller barn med omfattande omvårdnadsbehov , eller stor del av dygnet, och som på grund av t.ex. hjärnskada, genetisk skada eller sjukdom har flera funktionsnedsättningar . Det gäller också barn som har ett utåtagerande beteende med risk för att skada sig själv eller andra. Även mycket stora omvårdnadsbehov som i stor utsträckning inte ger rätt till personlig assistans bör enligt utredningen kunna tillgodoses inom ramen för den föreslagna insatsen. Det gäller t.ex. vid behov av stöd på grund av medicinsk problematik som kan ges i form av egenvård. Sådana behov kan finnas t.ex. vid epilepsi eller andningssvårigheter eller för personer som har shunt eller behöver sondmatning. Enligt utredningen har insatsen personligt stöd till barn till syfte att säkerställa att barn med stora behov av omvårdnad och stöd får hjälp i hemmet, och därigenom kan bo kvar hemma, och kan delta i olika aktiviteter utanför hemmet. ska insatsen också utgöra ett stöd till föräldrar och syskon genom att bidra till ett fungerande vardagsliv för hela familjen. Det innebär exempelvis att stödet också ska möjliggöra för föräldrar att kombinera förvärvsarbete med omvårdnaden om det funktionsnedsatta barnet. När det gäller utförandet bör utgångspunkten vara det stöd som personlig assistans ger, dvs. det ska vara ett litet antal personer som arbetar hos barnet och familjen måste få inflytande över vem som anställs. Det ska vara personer med adekvat utbildning som ger stöd och omvårdnad. När det är fråga om stora omvårdnadsbehov kan hälso- och sjukvårdsutbildad personal ha den kompetens som behövs för att ge ett bra stöd. Utredningen anser att avlösarservice fyller en viktig funktion för anhöriga. Insatsen ska enligt utredningen finnas kvar och heta ”avlösarservice” – inte ”avlösarservice i hemmet”. Korttidstillsyn före och efter skolan föreslås kallas ”förlängd utbildning i fritidshem”. Personlig service och boendestöd Personlig service och boendestöd ska enligt utredningen införas som en ny insats i LSS (s. 226). Den som har behov av stöd i den dagliga livsföringen i annan bostad än en bostad med särskild service ska ha rätt till insatsen som kan avse praktisk hjälp i hemmet, motivationsåtgärder, ledsagning, stöd vid föräldraskap och annat motsvarande stöd som den enskilde har behov av för sin dagliga livsföring. Även den som bor i en bostad med särskild service ska ha rätt till insatsen i den utsträckning behovet inte tillgodoses genom stöd i bostaden. Utredningen föreslår att insatsen personlig service och boendestöd ska omfatta det som ingår i insatsen ledsagarservice, och någon särskild insats för enbart ledsagarservice ska därför inte längre finnas i LSS (s. 275). Utredningen föreslår att den som är och som på grund av stor och varaktig psykisk funktionsnedsättning har behov av personligt stöd av ett begränsat antal personer som har ingående kunskaper om honom eller henne och funktionsnedsättningen ska ha rätt till insatsen förebyggande pedagogiskt stöd (s. 409). Förebyggande pedagogiskt stöd bör endast vara till för dem med ett stort behov av sådant sammanhållet stöd av ett begränsat antal personer. De som får rätt till assistansersättning med hänsyn till behovet av annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den enskilde är den främsta målgruppen. Ansvarsfördelningen mellan stat och kommun Utredningens utgångspunkt är att stöd enligt LSS, i likhet med andra välfärdstjänster, ska vara en uppgift (s. 444 f.). Dagens delade huvudmannaskap för personlig assistans medför problem och det bör därför framöver endast vara en huvudman för insatsen, kommunen. Mot bakgrund av de särskilda förutsättningar som gäller för personlig assistans med bl.a. de höga kostnader och den oro som detta skapar hos personer i behov av stöd, anordnare av assistans och kommunsektorn föreslår utredningen, trots den principiella utgångspunkten att stöd enligt LSS är en uppgift, att personlig assistans ska vara ett statligt ansvar. Staten ska ansvara för den personliga assistansen, som även i fortsättningen ska utgöras av assistansersättning, inom ramen för förmånerna i socialförsäkringsbalken. Om den enskilde begär det ska kommunen svara för utförandet av personlig assistans. Daglig verksamhet är enligt utredningen en insats som för många skapar en meningsfull sysselsättning och ett vardagligt sammanhang (s. 303 f.). Den kan i högre grad än bidra till personlig utveckling och möjligheter att förvärva och upprätthålla förmågor utifrån egna förutsättningar och önskemål. Utredningen föreslår därför att den som beviljas daglig verksamhet ska ha rätt till en inledande kartläggning för att fastställa hur insatsen bäst kan anpassas och utformas utifrån de individuella behoven. När det gäller dem som står längst från arbetsmarknaden bör kunskapsunderlag tas fram med sikte på åtgärder för ökade möjligheter såväl till att förvärva och bibehålla förmågor som till delaktighet i samhället. Vidare anser utredningen att en översyn av insatsen bör genomföras med utgångspunkt från en kartläggning av förhållandet mellan daglig verksamhet och arbetsmarknads- och utbildningsområdena. Översynen bör bl.a. avse frågan om de ekonomiska och organisatoriska förutsättningarna för att på olika sätt möjliggöra en övergång till arbete eller studier i kombination med deltagande i daglig verksamhet. betänkande bereds inom . Översyn av assistansersättningens utveckling och framväxten av marknaden för anordnare av personlig assistans gav en utredare i uppdrag att göra en översyn av assistansersättningens utveckling och framväxten av marknaden för anordnare av personlig assistans (S2017/02127/FST). I uppdraget ingick att – analysera sambandet mellan vinstutvecklingen, timutveckling i assistansersättningen och utvecklingen av assistansmarknaden – analysera diskrepansen mellan uppskattad brottslighet respektive misstänkta brott som identifieras av och brott som leder till lagföring – föra dialog med relevanta aktörer – vid behov lämna förslag på åtgärder. Uppdraget redovisades i promemorian Personlig assistans – Analys av en kvasimarknad och dess brottslighet (S2018/00301/FST). Enligt promemorian är risken för brottslighet inom assistansmarknaden fortsatt stor. Risken för fusk är särskilt hög när anhöriga utför assistans. Utredningen konstaterar att en uppräkning av schablonen har lett till minskade vinster för områdets aktörer. Utredningen visar att det som främst förklarar vinstnivån är anordnarnas personalkostnader. med löner och sociala förmåner som är lägre än gällande kollektivavtal har med den schablonersättning som betalas ut fått en konkurrensfördel mot andra. Utredningen föreslår bl.a. att detta skulle kunna rättas till genom att man differentierar schablonersättningen. Utredarens förslag har lämnats till . Utredningen om organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet mot välfärden Utredningen om organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet mot välfärden (Ju 2015:10) har haft i uppdrag att göra en översyn av välfärdsstatens förmåga att stå emot organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet. (dir. 2015:96). Uppdraget redovisades i betänkandet Kvalificerad välfärdsbrottslighet – förebygga, förhindra, upptäcka och beivra (SOU 2017:37) . Syftet har varit att identifiera risker i välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade eller skattesubventionerade system för att därigenom kunna säkerställa en korrekt användning av offentliga medel samt effektivt förebygga och beivra brottslighet av detta slag. Kartläggningen omfattar brottslighet som riktas mot flera olika utbetalande aktörer. Dessa är Arbetsförmedlingen, arbetslöshetskassor, , , kommuner, länsstyrelser, , och . Utredningen anser att det finns otillräckliga förutsättningar för myndigheter att bekämpa välfärdsbrottsligheten och att det förekommer felaktiga uppgifter i register som ligger till grund för utbetalningar. Utredningen har även kommit fram till att myndigheter inte har tillräckliga möjligheter att kontrollera om inrapporterade uppgifter är korrekta. I betänkandet föreslår utredaren bl.a. att myndigheternas möjligheter till informationsutbyte utökas och att en ny enhet för utredning av bidragsbrott inrättas hos . Regeringen har vidtagit åtgärder med anledning av utredningens förslag (/artiklar/2018/07/atgarder-mot-valfardsbrottslighet/). Bland annat har en särskild utredare fått i uppdrag (dir. 2018:50) att undersöka hur en samordnande funktion för statliga utbetalningar från välfärdssystemen kan bidra till att öka möjligheterna att förhindra felaktiga utbetalningar, effektivisera utbetalningsprocesser och förbättra servicen till medborgarna. Utredaren ska föreslå hur en sådan funktion kan utformas och organiseras. Uppdraget ska redovisas . Vidare har och fått i uppdrag att kartlägga hur utredningar av bidragsbrott bedrivs , analysera hur handläggningen kan förbättras och effektiviseras samt vidta lämpliga åtgärder i syfte att uppnå en ökad uppklaring. En slutredovisning ska ske . Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (Fi 2016:07) har i uppdrag att motverka överutnyttjande av och felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade eller skatte-subventionerade system. Delegationen ska genom sitt arbete bidra till att de resurser som fördelas genom dessa system endast kommer dem till del som resurserna är avsedda för. En slutredovisning av uppdraget ska lämnas (dir. 2016:60). fick regleringsbrev i uppdrag att analysera in- och utflödet av assistansmottagare samt konsekvenserna av två domar i (HFD 2012 ref. 41 och HFD 2015 ref. 46). Domarna har förtydligat att vissa hjälpbehov kan ingå i de grundläggande behov som ger rätt till assistansersättning. Uppdraget redovisades (Socialförsäkringsrapport 2017:14). I rapporten konstateras bl.a. att både inflödet och utflödet har påverkats mer än vad som är förväntat enbart utifrån de två domarna. Enligt bedömning har 38 personer av de 188 som fick indragen ersättning 2016, fått det på grund av aktuella domar. Övriga indrag beror på att hjälpbehovet har förändrats, att en annan huvudman helt eller delvis numera täcker hjälpbehoven. Vidare sägs (s. 8): I regleringsbrevet till har regeringen uttryckt att vårt arbete med assistansersättningen ska präglas av en hög kvalitet och rättssäkerhet så att rätt person ska få rätt ersättning. har vi arbetat med att utveckla kvaliteten i handläggningen, bland annat utifrån en handlingsplan med 21 punkter som togs fram inom ramen för ett strategiskt initiativ för assistansersättningen . Bland annat begär numera in mer omfattande medicinska underlag. Handlingsplanen handlar om att vi ska organisera och administrera assistansersättningen på ett mer ändamålsenligt sätt samt förbättra utredningarna av rätten till assistansersättning. Vi har även gjort förtydliganden som specifikt gäller det grundläggande behovet annan hjälp som förutsätter ingående kunskap, bland annat utifrån ett antal kammarrättsdomar. uppföljningar har visat på kvalitetsbrister i tillämpningen och för att komma tillrätta med problemen har förtydligat hur behovet ska bedömas. I rapporten framgår att utredningarna, som en följd, numera är mer noggranna och enhetliga . Även det har sannolikt medfört mer korrekta och rättssäkra bedömningar av rätten till assistansersättning. Av regleringsbrevet för framgår att arbete med assistansersättning ska präglas av hög kvalitet och rättssäkerhet så att rätt person får rätt ersättning, såväl flickor och pojkar som kvinnor och män. Besluten ska vara likvärdiga över hela landet. ska verka för att utredningar, försäkringsmedicinska utredningar och läkarutlåtanden håller hög kvalitet. ska även säkerställa en god kontroll för att motverka överutnyttjande och brottsligt nyttjande med ett särskilt fokus på den ökande timutvecklingen. ska redovisa måluppfyllelsen och genomförda insatser för att uppnå målet. I regleringsbrevet fick i uppdrag att utreda konsekvenserna av de domar från som rör det s.k. femte grundläggande behovet ”annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade”. I uppdraget ingick att analysera hur domarna påverkat kommunernas beviljanden av insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL. I uppdraget ingick också att analysera domarnas konsekvenser för brukare med personlig assistans. Uppdraget rapporterades i rapporten av domar om det femte grundläggande behovet – En analys av hur kommuner och brukare påverkas. konstaterar bl.a. följande i rapportens sammanfattning: Domarna från har fått direkta konsekvenser för både kommuner och brukare med personlig assistans. Möjligheten att få personlig assistans för det femte grundläggande behovet har begränsats för den som inte har en psykisk funktionsnedsättning, för den som behöver hjälp med egenvård och för den som behöver hjälp av någon med ingående kunskap om honom eller henne där koppling saknas till övriga grundläggande behov. Vilken omfattning konsekvenserna kommer att få är för tidigt att säga, eftersom dessa ännu inte syns fullt ut. Konsekvenserna har inneburit att en grupp personer som har haft personlig assistans har fått den indragen. Andra har fått avslag på ansökan eller har avstått från att ansöka om personlig assistans på grund av det ändrade rättsläge som domarna har fört med sig. De personer som får sin personliga assistans indragen på grund av tillämpning av domarna har som regel stora behov av hjälp. När assistansen dras in på grund av ändrad rättspraxis är behovet av hjälp oförändrat och det behöver då tillgodoses på annat sätt. De personer som har fått sin assistansersättning indragen eller som har fått avslag på ansökan om assistansersättning har i de flesta fall fått insatser av kommunerna istället. Det har lett till att kommunerna får ta ett större ansvar . Även personer som har fått sin personliga assistans från kommunen indragen eller som har fått avslag på ansökan om sådan assistans har fått andra insatser från kommunen i relativt hög utsträckning. I många fall beviljas dock mer begränsade alternativa insatser med andra syften än att tillgodose den enskildes samtliga hjälpbehov, exempelvis avlastningsinsatser för närstående. Det gör att de enskildas behov inte tillgodoses i samma utsträckning som när de hade eller kunde ha fått personlig assistans. I vissa fall beviljas inga insatser alls. En konsekvens av domarna är att närstående får ta ett större ansvar än tidigare för att tillgodose behov av stöd, omvårdnad och tillsyn. De behov av hjälp som tidigare berättigat till personlig assistans för det femte grundläggande behovet är svåra att tillgodose med andra insatser än personlig assistans, eftersom det handlar om behov av hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den enskilde och hjälpen behöver ges av ett begränsat antal personer. Sådan hjälp är svårare att tillhandahålla inom ramen för andra insatser enligt LSS och SoL. Personlig assistans är även en unik insats i den bemärkelsen att den möjliggör för en enskild med stora hjälpbehov att bo hemma, få stöd av ett begränsat antal personer och själv bestämma över var och när hjälpen ska ges. Domarna får därför konsekvenser för möjligheten till delaktighet och självbestämmande även för de som får andra insatser enligt LSS och SoL istället för personlig assistans. Domarna om det femte grundläggande behovet har fått konsekvenser för barn med funktionsnedsättning, särskilt vad gäller barn med stora behov av hjälp med egenvård. I den grupp som har påverkats av domarna är barnen överrepresenterade. Det är svårt för kommunerna att hitta insatser för barn som kan tillgodose de behov som tidigare tillgodosågs genom personlig assistans. Närmare hälften av de barn som inte får personlig assistans på grund av domarna får istället avlösarservice, vars syfte är avlastning av närstående, och insatsen ger barnet sämre möjlighet till självständighet och delaktighet än vid personlig assistans. Domarna har också till viss del inneburit ökad vistelse utanför föräldrahemmet för barn med funktionsnedsättning. riskerar domarna att få konsekvenser för barns möjlighet att växa upp i föräldrahemmet om föräldrar och barn inte får tillräckligt stöd för att möjliggöra ett liv hemma för barnet. Det finns även en risk för att fler vuxna behöver bo i särskilda boendeformer med kontinuerlig tillgång till personal. I regleringsbrevet fick i uppdrag att följa upp hur principen om barnets bästa tillvaratas i bedömningar, beslut och planering av insats enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). genomslag har kartlagts av (SOU 2016:19) och Inspektionen för vård och omsorg 2016. Av kartläggningarna framgår att barnperspektivet inte uppfylls i tillräcklig utsträckning. ska utifrån kartläggningarna analysera vilka eventuella hinder som finns för uppfyllandet av barnperspektivet enligt . Vid avgörande om huruvida principen om barnets bästa har uppfyllts, ska beakta om barnets rätt att få information och att uttrycka sin åsikt har tillgodosetts. Uppdraget redovisades till . Statsminister anförde bl.a. följande i regeringsförklaringen (prot. 2018/19:40): Möjligheter till jobb, ett gott liv och en meningsfull fritid förbättras för alla med olika former av funktionsnedsättning. Rätten till assistans för egenvård, andning och sondmatning ska återställas. Definitionen av normalt föräldraansvar smalnas av. Rätten till assistans för behov av tillsyn stärks. Frågan om huvudmannaskapet för den personliga assistansen utreds. Den som har rätt till personlig assistans ska få det. besvarade socialminister (S) en interpellation om andning och sondmatning som grundläggande behov (ip. 2018/19:3). Socialministern anförde bl.a. följande. har frågat mig vilka åtgärder som har vidtagits för att skyndsamt säkerställa att andning och sondmatning ska anses vara grundläggande behov. Jag vill inledningsvis betona att jag har förståelse för den påfrestande situation som uppstår för anhöriga, föräldrar och syskon när barn föds med stora funktionsnedsättningar och har stora behov som behöver tillgodoses. Situationen är förstås densamma för personer i vuxen ålder som har stora och varaktiga funktionsnedsättningar. Jag vill tydliggöra att LSS och assistansreformen på ett avgörande sätt har förbättrat levnadsvillkoren och ökat självbestämmandet för flickor, pojkar, kvinnor och män med omfattande funktionsnedsättningar. Det är dock lagen trädde i kraft, och den utveckling som skett på området har i många fall varit svår att förutse. Det är regeringens ansvar att följa upp vad utvecklingen innebär innan åtgärder vidtas. Det var därför regeringen gav en rad uppdrag till Inspektionen för socialförsäkringen, och i syfte att få en bättre bild av rättsutvecklingens konsekvenser för assistansberättigade. Utifrån dessa underlag och i väntan på förslag vidtog regeringen åtgärder genom att stoppa tvåårsomprövningarna för assistansersättningen med syftet att skydda assistansberättigade från kommande eventuella praxisförändringar på området. , som fick uppdraget att göra en översyn av insatserna enligt LSS och assistansersättningen, är nu lämnad till regeringen. I betänkandet har frågan om barns i många fall stora omvårdnadsbehov, där hjälp behövs , uppmärksammats. Även i rapporterna från och framgår att den ändrade rättstillämpningen i LSS fått konsekvenser för dem som behöver hjälp med andning och sondmatning. Jag är enig med om att den situation som uppstått, där barn och vuxna inte får hjälp med andning och sondmatning med stöd av bestämmelser i , behöver åtgärdas. Genom de uppdrag som har getts till , och i syfte att bland annat följa praxisutvecklingen har regeringen fått del av underlag som fördjupat kunskaperna inom området. I enlighet med januariavtalet ska rätten till assistans för egenvård, inklusive andning och sondmatning, återställas. Jag står således fast vid vad jag tidigare uttalat om att regeringen skyndsamt kommer att påbörja det arbete som gett oss i uppdrag att göra. Det arbetet pågår . I debatten anförde socialministern även bl.a. att det finns en utmaning i LSS-frågan i sin helhet och när det gäller den personliga assistansen. Både barn och vuxna ska enligt ministern känna den trygghet som man har rätt att känna vid stora och omfattande funktionsnedsättningar. Socialministern anförde vidare att regeringen nu tittar på den utredning som har lämnats till övergångsregeringen för att se hur den ska hanteras. Svar på skriftlig fråga besvarade socialminister (S) en skriftlig fråga om personlig assistans (fr. 2018/19:188). Socialministern anförde följande: har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att de personer som har rätt att leva sitt eget liv även som funktionsnedsatt får behålla sin personliga assistans? LSS infördes som en rättighetslag 1994 och är det drygt 72 000 personer som beviljats en eller flera LSS insatser. Totalt är det 19 400 som har personlig assistans varav 14 500 är beviljade statlig assistansersättning. Det visar på bredden av denna reform som funnits och som på ett avgörande sätt förbättrat levnadsvillkoren och ökat självbestämmandet för flickor, pojkar, kvinnor och män med omfattande funktionsnedsättningar. Genom att LSS är en rättighetslag är det också en garant för att personer med funktionsnedsättning som tillhör någon av personkretsarna ska få det stöd och hjälp som de har behov av. Jag har sagt det tidigare och står fast vid att denna reform ska värnas därför att den skapar möjligheter till delaktighet i samhällslivet. Men LSS-lagstiftningen behöver också moderniseras för att bättre anpassas till den situation som finns och bli mer trygg och förutsägbar. Det arbetet är påbörjat. Regeringspartierna, och Liberalerna har med den sakpolitiska överenskommelsen enats om att vi ska förbättra möjligheter till jobb, ett gott liv och en meningsfull fritid för alla med olika former av funktionsnedsättning och preciserat ett antal åtgärdsförslag som ska genomföras . Ett första steg är redan taget genom att vi remitterat förslaget om att hjälp med andning och sondmatning ska utgöra sådana grundläggande behov som kan ge rätt till personlig assistans enligt LSS. Det är ett förslag som kan träda i kraft . Därutöver kommer jag, som jag inledningsvis nämnde, återkomma om de förslag som ingår i överenskommelsen mellan regeringspartierna, och Liberalerna. Behov av hjälp med andning och sondmatning remitterade regeringen promemorian Behov av hjälp med andning och sondmatning med förslag på ändringar i LSS (S2019/00767/FST). I promemorian föreslås att behov av hjälp med andning och sondmatning ska utgöra grundläggande behov som kan ge rätt till personlig assistans enligt LSS. Lagändringen föreslås träda i kraft . Motionsyrkanden om insatser enligt LSS, intentionerna med LSS, grundläggande behov, ersättning till kommunerna, daglig verksamhet m.m. behandlades av utskottet i betänkande 2017/18:SoU5 Nationellt mål och inriktning för funktionshinderspolitiken.