bet · H601MJU5 · 2019-02-18 00:00:00 — Vidare, för att få använda en bil i krävs enligt lagen (2001:558) om vägtrafikregister att ett fordon är registrerat i vägtrafikregistret. När ett fordon ska importeras till och registreras här behöver en ursprungskontroll göras. Ursprungskontrollen är ett sätt att undvika att stulna fordon registreras i . Det är Transportstyrelsen som har det övergripande ansvaret. Som svar på skriftlig fråga 2010/11:500 av (S) om huruvida statsrådet ansåg att reglerna för import av historiska fordon blivit som det var tänkt anförde statsrådet att när ursprungskontrollen infördes var syftet att förhindra import av stulna fordon och göra fordonsköp tryggare för konsumenten. Transportstyrelsens kontroll skulle försvåra eller förhindra registrering av stulna fordon, fordon med oklara identiteter eller fordon där dokument är förfalskade. Vidare anförde statsrådet att antalet privatimporterade fordon hade gått från ca 20 000 till 40 000 enligt prognos och att av dessa var ett lägre antal historiska fordon, alltså fordon av årsmodell eller äldre som i huvudsak överensstämmer med det utförande fordonet hade när det lämnade fordonstillverkaren. finns inget system för producentansvar för fritidsbåtar, utan ansvaret för skrotning ligger hos den sista ägaren. Att överge en båt räknas som nedskräpning och är inte tillåtet. En båt som lämnas i naturen kan läcka plast och andra farliga ämnen som skadar djur och växter i våra känsliga havs- och vattenmiljöer. Nedskräpning och miljöbrott regleras i . Regeringen uppdrog åt att föreslå ett system för omhändertagande av uttjänta fritidsbåtar samt att föreslå ett system för att spåra ägare till, forsla bort och eventuellt skrota övergivna nedskräpande fritidsbåtar. I redovisningen av uppdraget föreslår att kommunerna ges möjlighet att omhänderta fartygsvrak. I likhet med vad som gäller för bilvrak bör det vara fråga om en rättighet för kommunerna att omhänderta ett fartygsvrak och inte en skyldighet. Omhändertagandet kan innebära ett stort ingrepp mot den enskilde och omfattande kostnader för kommunen. Det bör vara upp till kommunen att från fall till fall bedöma om det är lämpligt att omhänderta ett uttjänt och övergivet fartyg. I sitt svar på skriftlig fråga 2015/16:1250 av (S) anförde infrastrukturminister att hade remitterat en promemoria om flyttning av båtar och skrotbåtar (dnr M2012/1824/R). I promemorian föreslås en ny lag om flyttning av båtar i vissa fall. Enligt lagen får regeringen meddela föreskrifter om rätt för en myndighet eller kommun att flytta en båt om det behövs för att skydda människors hälsa och miljön, undvika materiella skador eller upprätthålla ordningen till sjöss eller på land. Enligt den föreslagna lagen får regeringen även meddela föreskrifter om rätt för en myndighet eller kommun att flytta en båt från en fastighet om fastighetsägaren begär det och båten har varit uppställd på fastigheten under minst en månad från det att fastighetsägaren uppmanat båtens ägare att flytta båten eller från det att fastighetsägaren påbörjat försök att nå båtens ägare. Förslaget om en ny lag om bortförskaffande av båtar bereddes i . I sin propositionsförteckning listade regeringen att en proposition om båtar och skrotbåtar skulle läggas fram . Vid kontakt med meddelas att det inte finns någon tidplan för att lägga fram en proposition. Havs- och vattenmyndigheten avsatte för att öka incitamenten för båtägare att skrota sina gamla båtar, och beslutades att satsa ytterligare på att öka skrotningen av gamla båtar. Företaget på i har, genom en upphandling, fått i uppdrag att utföra tjänsten för Havs- och vattenmyndighetens räkning. De ska dels informera fritidsbåtsägare i hela landet om möjligheten till skrotning till subventionerat pris, dels erbjuda en modell där de själva eller underleverantörer kan hjälpa till att hämta skrotbåtar. De båtar som skrotas ska i första hand återvinnas, och företaget ska också i vissa fall undersöka om det finns rester av giftiga båtbottenfärger. De medel som Havs- och vattenmyndigheten avsatt ingår i regeringens satsning på att minska nedskräpningen av plast i våra hav, sjöar och vattendrag. Hantering av farligt avfall regleras i . Enligt 15 kap. 11 § ska den som innehar avfall se till att avfallet hanteras på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt. Kommunen ska samla in och transportera hushållsavfall som är farligt avfall till en behandlingsanläggning, om inte annat följer av föreskrifter om producentansvar som har utfärdats med stöd av 15 kap. 12 § . Enligt uppgift från finns det inga initiativ från centralt håll om att införa krav på återvinning av glykol. Glykol ska sorteras som farligt avfall och därmed omhändertas på ett säkert sätt för att förhindra spridningen av gifter till miljön. Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2017/18:1204) om vad regeringen gör för att främja återvinning av använd glykol från den svenska återvinningsindustrin anförde miljöminister att regeringens ambition är att avfallshierarkin ska användas vid all avfallshantering. Utgångspunkten är att avfall i första hand ska förberedas för återanvändning, i andra hand materialåtervinnas, i tredje hand återvinnas på annat sätt och i sista hand bortskaffas. Avsteg från hierarkins prioriteringsordning kan göras om det ger ett bättre resultat för människors hälsa och miljön som helhet eller om den behandlingsmetod som ska användas enligt hierarkin får orimliga konsekvenser. Skärpt materialåtervinningsmål och ökad återvinning En hög materialåtervinning är viktigt för att ställa om till en cirkulär ekonomi. Utskottet konstaterar att regeringen genomfört åtgärder som syftat till att öka återvinningen och förutsätter att regeringen fortsätter att verka för fortsatt ökad materialåtervinning. Med hänvisning till de åtgärder som redan vidtagits för att underlätta återvinningen, och till den ökning av materialåtervinningsmålen som gjorts, anser utskottet att motionerna 2018/19:1284 (SD) yrkandena 1 och 3 och 2018/19:2891 (M) yrkande 2 kan lämnas utan vidare åtgärd. Möjliggöra för fler aktörer inom avfallshantering och att sälja avfall vidare Utskottet ser ett stort värde i att ansvaret för insamling av avfall fördelas mellan kommuner, producenter och andra avfallsinnehavare. För att systemet ska fungera väl är det viktigt med ett väl fungerande samarbete mellan de kommunala insamlingssystemen och producentansvarssystem. Det följer av januariavtalet att för ökad effektiv hushållsnära insamling, bättre samarbete mellan kommunala och producentansvarssystem och för högre återvinning ska införandet av nya samordnade krav på lägsta servicenivå för hushållens avfall, inklusive förpackningar, tidningar, grovavfall och farligt avfall, utredas. Utskottet välkomnar denna utredning, och för att inte förekomma detta utvärderingsarbete föreslås att motionerna 2018/19:2426 (C) yrkande 43, 2018/19:2726 (KD) yrkande 28, 2018/19:2847 (C) yrkande 1 och 2018/19:2891 (M) yrkande 9 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet anser att det svenska retursystemet för flaskor och burkar fyller en viktig funktion i att åstadkomma en hög grad av återvinning. Vad gäller krav på att det svenska retursystemet ska ta emot importerade burkar och flaskor noterar utskottet att detta görs även om pant inte lämnas ut. Vidare påminner utskottet om att när det gäller införandet av ett gemensamt nordiskt eller europeiskt retursystem saknas det rapporter om att icke återvunna importerade burkar och flaskor skulle utgöra ett miljömässigt problem , och att de utvärderingar som gjorts visar på att det är mycket osäkert om ett sådant system skulle vara samhällsekonomiskt effektivt. Utskottet noterar vidare att möjligheten att ändra eller utvidga befintliga pantsystem, eller att införa nya, för att minska spridningen av plast utreds av och Havs- och vattenmyndigheten. Utskottet välkomnar också att regeringen har för avsikt att införa pant på fler produkter, exempelvis batterier, mobiltelefoner och annan elektronik. Med hänvisning till pågående utvärdering och det arbete som regeringen aviserat bedömer utskottet att de satsningar som efterlyses i motionerna 2018/19:183 (SD), 2018/19:184 (SD), 2018/19:339 (SD) yrkande 5, 2018/19:747 (S), 2018/19:1594 (S) 2018/19:1816 (M), 2018/19:1817 (M) och 2018/19:2732 (MP) yrkande 24 i betydande utsträckning redan har påbörjats. Motionsyrkandena kan därför lämnas utan vidare åtgärd. Hållbar konsumtion av textilier En hållbar produktion och konsumtion av textilier är en viktig fråga för utskottet och har tagits upp vid ett flertal tillfällen. Enligt EU:s avfallsdirektiv ska ett nationellt insamlingssystem för textilier införas . Av januariavtalet följer att regeringen åtagit sig att införa ett producentansvar för textilier. Utskottet välkomnar detta. Utskottet påminner också om att regeringen har ålagt om att genomföra informationsinsatser för att öka kunskapen hos konsumenter för en mer hållbar konsumtion av textilier. Vidare noterar utskottet med glädje att EU har beslutat att förbjuda 33 farliga ämnen och grupper som förekommer i textilier, något varit pådrivande för. Med hänvisning till pågående utvärdering och det arbete som regeringen aviserat bedömer utskottet att de satsningar som efterlyses i motionerna 2018/19:1284 (SD) yrkandena 4 och 5, 2018/19:2326 (MP) och 2018/19:2426 (C) yrkande 41 i betydande utsträckning redan har påbörjats. Motionsyrkandena kan därför lämnas utan vidare åtgärd. Avfallshierarkin är central för arbetet med en cirkulär ekonomi och utgör en prioritetsordning för lagstiftning och politik om att förebygga och hantera avfall. Utskottet ser den som en viktig utgångspunkt för hantering av all form av avfall och påminner om att näst efter förebyggande av avfall är återanvändning och materialåtervinning de bästa metoderna för att ta vara på avfall. Utskottet noterar därför den teknikutveckling som gör det möjligt att återvinna glykol i allt högre utsträckning. Utskottet anser att det är viktigt att äldre eller uttjänta bilar och fritidsbåtar hanteras på ett miljövänligt sätt. Utskottet noterar att frågan om omhändertagande av övergivna bilar bereds vidare inom . Utskottet noterar med tillfredsställelse det initiativ som Havs- och vattenmyndigheten tagit för att öka incitamenten för båtägare att skrota gamla båtar. Med hänvisning till de åtgärder som redan vidtagits för att underlätta återvinningen anser utskottet att 2018/19:680 (S), 2018/19:684 (S), 2018/19:709 (S), 2018/19:1304 (S), 2018/19:1618 (S), 2018/19:1700 (M) 2018/2019:1729 (M) och 2018/19:1834 (M) kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motioner om stärkt producentansvar, ekodesign och planerat åldrande. Jämför reservation 9 (SD) och 10 (KD) samt särskilt yttrande 1 (C) och 2 (L). Ett antal motioner tar upp frågan om att stärka producentansvaret eller utvidga det till att inkludera fler produktgrupper. I kommittémotion 2018/19:1284 av m.fl. (SD) yrkande 2 framhålls att ett starkt producentansvar ger företag ytterligare incitament att se över hela sin produktions- och avfallshanteringskedja. Även i kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 42 framhålls att producentansvaret skapar ekonomiska drivkrafter för att göra produkter lätta att återvinna. Vidare anser motionärerna att införandet av producentansvar för fler produktgrupper såsom textilier, möbler och byggmaterial bör utredas. Enligt partimotion 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 24 bör återvinning av material ständigt förbättras. Vidare anförs att producenter ska ha ett stort ansvar för att produkter enkelt kan återanvändas eller att de ingående materialen kan återvinnas. I kommittémotion 2018/19:2726 av m.fl. (KD) yrkande 15 pekar motionärerna på att läkemedel och rester av läkemedel i avloppsvattnet gör att extra rening krävs vid reningsverken. Motionärerna framhåller därför att det är rimligt att läkemedelsbranschen, likt andra branscher som hanterar miljöfarliga ämnen, tar ett producentansvar och täcker miljökostnaden för att gifter läcker ut via avloppsnätet eller i dagvattnet från produktionen. Därför föreslås att regeringen låter utreda producentansvaret för läkemedel. I motion 2018/19:685 av (S) framhålls att den nya förordningen (2018:1463) om producentansvar för returpapper bör följas upp för att undersöka vilka effekter den haft för svensk pappersindustris konkurrenskraft och möjlighet till råvara i form av returpapper. Ekodesign och planerat åldrande Enligt kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 40 bör regeringen driva frågan om att utforma regelverket inom EU så att det ställs krav på återvinningsbarhet. Även i partimotion 2018/19:2732 av m.fl. (MP) yrkande 25 framhålls att regeringen bör verka för att ekodesigndirektivet kompletteras med ett förbud för företag att använda sig av planerat åldrande i sina produkter. Kompletterande uppgifter och tidigare behandling I EU:s avfallspaket får tillverkarna en viktig roll genom att de måste ansvara för sina produkter när de blir avfall. Nya krav på utökat producentansvar ska leda till bättre resultat och styrning. Dessutom ska det finnas obligatoriska system för utökat producentansvar för alla förpackningar. I EU:s avfallsdirektiv /98/EG och i den svenska lagstiftningen i 15 kap. regleras hur producentansvar får införas i medlemsstaterna och hur det ska tillämpas i . I dessa kan man utläsa att får införa producentansvar för fler produktgrupper enligt EU:s avfallsdirektiv, och enligt svenska kan regeringen införa ett producentansvar. Inga lagar eller förordningar behöver ändras för att det ska gå att införa ett nytt producentansvar, utan det räcker med ett regeringsbeslut. Grunden för det svenska insamlings- och återvinningssystemet för återvinning av förpackningar och tidningar är producentansvaret. Oavsett vilket material som förpackningen är tillverkad av – papper, plast, metall, trä eller glas – omfattas den av producentansvar. Även tidningar omfattas av producentansvar. Producentansvaret innebär bl.a. att producenterna är skyldiga att sätta upp insamlings- och återvinningssystem för förpackningar och tidningar. Syftet med producentansvar är att det ska motivera producenterna att ta fram produkter som är mer resurssnåla, lättare att återvinna och som inte innehåller miljöfarliga ämnen. Producentansvaret är ett styrmedel för att uppnå miljömålen. har lagstiftat om producentansvar för följande åtta produktgrupper: • elutrustning (inklusive glödlampor och viss belysningsarmatur) • radioaktiva produkter och herrelösa strålkällor. Dessutom finns det frivilliga åtaganden, som liknar producentansvar, för kontorspapper och lantbruksplast. har tillkännagett för regeringen vad utskottet anförde om att införandet av producentansvar för fler produktgrupper såsom möbler och byggmaterial bör utredas (bet. 2017/18:MJU15). Enligt uppgifter från bereds tillkännagivandet vidare. Regeringen har dock gått vidare med att utveckla förordningen (2018:1462) om producentansvar för förpackningar och förordningen (2018:1463) om producentansvar för returpapper. Regeringen har vidare gett i uppdrag att utreda ett antal frågor kopplade till producentansvaret för förpackningar och returpapper (M2018/02231/Ke). utreda de tillståndspliktiga insamlingssystemens ansvar för insamling av förpackningsavfall som uppstår i utemiljöer på annan plats än i anslutning till bostäder och verksamheter och ge förslag på vilka platser förpackningsavfall ska samlas in och hur insamlingen ska göras. Uppdraget ska redovisas . utreda hur förpackningar som medföljer förpackade varor som förs in till av privatpersoner bör hanteras när de blir avfall samt föreslå hur finansieringen ska se ut för hanteringen av dessa förpackningar när de blir avfall. Uppdraget ska redovisas . följa upp hur utbyggnaden av den fastighetsnära och kvartersnära insamlingen av förpackningsavfall och returpapper fortgår och vilka effekter utbyggnaden har medfört och förväntas medföra med avseende på miljönytta, tillgänglighet, produktutveckling och konkurrensförhållanden. I uppföljningen ska ingå en redovisning av kostnaderna för utbyggnaden och hur utbyggnaden har påverkat samhället i stort inklusive producenterna, de tillståndspliktiga insamlingssystemen, avfallstransportörerna, återvinningsföretagen, fastighetsägarna, hushållen, kommunerna och andra berörda aktörer. Uppföljningens slutsatser ska lämnas till . Av januariavtalet framgår att regeringen har åtagit sig att verka för en stärkt utveckling av en resurseffektiv, cirkulär och biobaserad ekonomi. Vidare ska ytterligare steg tas som gör det enklare för hushåll att återvinna och återbruka, bl.a. genom att det införs ett producentansvar för textilier. Enligt 4 § förordningen (2009:1031) om producentansvar för läkemedel ska en producent utan ersättning ta hand om avfall som utgörs av läkemedel, som uppkommit hos hushåll och som lämnas av allmänheten till producenten. Läkemedel som utgör farligt avfall och läkemedelsavfall som uppkommit från t.ex. sjukvården eller hos företagare omfattas inte av producentansvaret. Kommunerna ska svara för transport samt återvinning eller bortskaffande av det läkemedelsavfall som allmänheten inte lämnar till apoteken. finns inga krav i på att avloppsreningsverk ska kunna avlägsna läkemedelsrester. Enligt befintlig lagstiftning kan dock mer långtgående reningskrav ställas i en enskild miljöprövning så länge EU:s avloppsdirektiv följs, eftersom avloppsdirektivet är ett minimidirektiv. har haft i uppdrag att utreda förutsättningarna för att använda avancerad rening för att avskilja läkemedelsrester från avloppsvatten. (Avancerad rening av avloppsvatten för avskiljning av läkemedelsrester och andra oönskade ämnen – Behov, teknik och konsekvenser. Redovisning av ett regeringsuppdrag, rapport ). konstaterar att det finns behov av ett sådant, och pekar på att sådan rening även skulle medföra rening av andra oönskade ämnen, vilket förstärker nyttan. Regeringen beslutade att satsa 2018, 2019 och 2020 på avancerad rening av avloppsvatten. Medlen ska användas som ett investeringsbidrag och bidra till att fler avloppsreningsverk installerar avancerad rening av läkemedelsrester, vilket bidrar till minskade utsläpp av läkemedelsrester och andra miljögifter till hav, sjöar och vattendrag. Bidraget förväntas bidra till en ökad kunskapsuppbyggnad kring avancerad rening och belysa de frågeställningar som uppstår vid planering, projektering, upphandling, installation och drift av läkemedelsrening. Vidare beslutade regeringen att det ska inrättas ett för läkemedel i miljön vid i . har i arbetet med att ta fram en verksamhetsplan 2019–2023 för för läkemedel i miljön genomfört en inventering av behovsläget och föreslår att arbetar med samverkan och dialog, ökad kunskap och omvärldsbevakning. Enligt uppgifter från kommer producentansvaret för läkemedel att ses över i och med genomförandet av ändringarna i avfallsdirektivet. Detta ska ske . I betänkande 2016/17:MJU15 konstaterar utskottet att det nu gällande producentansvaret för läkemedel innebär att en producent utan ersättning ska ta hand om avfall som består av bl.a. överblivna läkemedel. Utskottet vill dock framhålla att det även är viktigt att motverka den miljöpåverkan i övrigt som är kopplad till tillverkning och användning av läkemedel. Utskottet noterar att det är en prioriterad fråga för regeringen i förhandlingarna om en ny EU-förordning om veterinärmedicinska läkemedel. Vidare noterar utskottet att det finns en samsyn inom EU när det gäller behovet av att se över riktlinjen för miljöriskbedömning av humanläkemedel och att regeringen uppmanat att skyndsamt lägga fram den strategi mot föroreningar av vatten genom läkemedel. Ekodesign och planerat åldrande och rådets direktiv /125/EG av (nedan ekodesigndirektivet) är ett ramdirektiv, vilket innebär att det inte direkt fastställer ekologiska minimikrav. Dessa antas i stället genom särskilda genomförandeåtgärder för varje produktgrupp inom ramen för direktivet. Omfattningen omfattar mer än 40 produktgrupper (t.ex. pannor, lampor, tv-apparater och kylskåp). utvidgades direktivets räckvidd till energirelaterade produkter som fönster, isoleringsmaterial och vissa vattenanvändande produkter. Det slutgiltiga målet med ekodesigndirektivet är att tillverkare av energianvändande produkter i designfasen kommer att vara skyldiga att minska produktkonsumtionens energiförbrukning och annan negativ miljöpåverkan. Planerat åldrande eller inbyggt åldrande i industridesign är en kommersiell metod som innebär att man medvetet planerar eller utformar en produkt så att den har en begränsad livslängd, vilket leder till att den blir föråldrad eller slutar att fungera . Enligt direktivet om otillbörliga affärsmetoder är planerat åldrande inte otillbörligt i sig. Enligt artikel 7, och alltefter omständigheterna i det enskilda fallet, kan dock en näringsidkare som inte informerar konsumenten om att produkten har utformats så att den har en begränsad livslängd anses ha utelämnat väsentlig information. Befintlig EU-lagstiftning innehåller bestämmelser för att motverka planerat åldrande. Genom ekodesigndirektivet kan kommissionen införa obligatoriska minimikrav på möjligheten att reparera produkter, produkters livslängd samt informationskrav om deras beräknade livslängd. Enligt en rapport från har introducerat en definition av planerat åldrande i sin lagstiftning och gjort det till ett straffbart brott. Regeringen framhåller i sin strategi för hållbar konsumtion att , inom ramen för EU:s arbete för en mer cirkulär ekonomi, ska fortsätta att verka för att produkter utformas på ett sätt som underlättar återanvändning och återvinning. Konsumentens huvudsakliga problem vad gäller planerat åldrande är: en design som inte tillåter reparation, uppgraderbarhet eller kompatibilitet med andra enheter, svårt med tillgänglighet av reservdelar och höga reparationskostnader samt marknadsföringsstrategier som pressar konsumenterna att köpa nya, moderna produkter och ersätta befintliga snabbt. Olika föreslag har presenterats för att begränsa förekomsten av planerad åldrande, inte minst ett skifte mot en kultur som värderar produktens hållbarhet. Producentansvaret är en viktig del av såväl som EU:s arbete med att förebygga uppkomsten av avfall och ta hand om det avfall som uppstår på bästa sätt. Utskottet konstaterar att ett starkt producentansvar är centralt för att skapa ett resurseffektivt samhälle. Utskottet välkomnar skärpningarna av producentansvaret för förpackningar och returpapper. Utskottet noterar också det uppdrag som har fått att utreda ett antal frågor kopplade till producentansvaret för förpackningar och returpapper, inklusive producentansvarets påverkan på producenterna. Vidare noterar utskottet att regeringen har för avsikt att införa ett producentansvar för textilier och att producentansvaret för läkemedel ses över i samband med avfallsdirektivets genomförande. Med hänvisning till det anförda anser utskottet att motionerna 2018/19:685 (S), 2018/19:1284 (SD) yrkande 2, 2018/19:2255 (L) yrkande 24, 2018/19:2426 (C) yrkande 42 och 2018/19:2726 (KD) yrkande 15 kan lämnas utan vidare åtgärd. Ekodesign och planerat åldrande Utskottet noterar att ekodesign är en viktig fråga såväl inom EU som för den . Utskottet välkomnar den strategi för hållbar konsumtion som tagits fram där frågor om hållbarhet och återvinningsbarhet finns med. Utskottet föreslår mot denna bakgrund att motionerna 2018/19:2426 (C) yrkande 40 och 2018/19:2732 (MP) yrkande 25 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om plast. Jämför reservation 11 (M), 12 (SD), 13 (C), 14 (SD), 15 (V), 16 (V) och 17 (L) samt särskilt yttrande 2 (L). Förbud mot engångsartiklar av plast och Flera motionsyrkanden belyser de negativa miljökonsekvenserna av plast och behovet av insatser, såväl nationellt som inom EU, för att begränsa förekomsten av plast i miljön. I kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 37 föreslås att en skatt på plastpåsar införs och att engångsartiklar i plast helt fasas ut.