bet · H601CU7 · 2019-04-04 00:00:00 — Motionärerna vill också att regeringen ska återkomma till med ett lagförslag som innebär att alla barn får rätt till ett eget juridiskt biträde i mål om vårdnad, boende och umgänge (yrkande 5). Vidare anser motionärerna att regeringen bör återkomma med ett förslag till lagändring som innebär att en av vårdnadshavarna efter domstolsbeslut kan få självständig bestämmanderätt när det gäller ett barns tillgång till hälso- och sjukvård, tandvård och stöd enligt socialtjänstlagen och LSS samt när det gäller barnets skolgång och skolbarnomsorg (yrkande 6). Regeringen bör enligt motionärerna även lägga fram ett lagförslag som innebär att hämtning med polis vid verkställighet av beslut om vårdnad, boende eller umgänge inte får ske annat än om det råder uppenbar fara för barnet (yrkande 7). Slutligen anser motionärerna att regeringen bör tillsätta en utredning i syfte att ändra reglerna i så att det blir möjligt för ett barn att ha fler än två vårdnadshavare för att säkerställa barns rätt till umgänge med en social förälder (yrkande 9). I kommittémotion 2018/19:1119 av m.fl. (SD) yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att barn ska få stöd genom en vårdnadsprocess av en särskilt utsedd stödperson. Samma förslag läggs fram i kommittémotion 2018/19:1639 av m.fl. (SD) yrkande 23. I kommittémotion 2018/19:2591 av m.fl. (L) yrkande 11 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör göra en översyn av bestämmelsen i 6 kap. 15 a § andra stycket om att rätten på talan av socialnämnden får besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Enligt motionärerna verkar bestämmelsen tillämpas sparsamt av socialnämnderna runt om i landet. Det bör därför utredas om intentionerna bakom lagstiftningen verkligen har uppnåtts. I kommittémotion 2018/19:2828 av m.fl. (M) yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag till en moderniserad vårdnadslagstiftning, bl.a. efter mönster av vårdnadsutredning. Förslag som enligt motionärerna bör övervägas är att föräldrar som funderar på att inleda en tvist vid domstol först ska kunna vända sig till en sakkunnig person, inom t.ex. , för att få information om vad en domstolsprocess innebär och alternativa sätt att lösa konflikten samt erbjudas stöd och hjälp i annan form, att medlare ska utses tidigt i domstolsprocessen och att barnet ska ha rätt att komma till tals i processen oavsett samtycke från en vårdnadshavare. Enligt motionärerna bör det också göras en översyn av hur andra anhöriga än en förälder ska kunna få bättre möjligheter att umgås med barnet, t.ex. mor- och farföräldrar, ”bonusföräldrar” eller andra anhöriga som är viktiga för barnets utveckling. I kommittémotion 2018/19:2838 av m.fl. (C) föreslås flera tillkännagivanden i fråga om vårdnad och umgänge. Motionärerna anser att regeringen bör återkomma med förslag till en moderniserad vårdnadslagstiftning och i det sammanhanget överväga möjligheten att införa en rätt till personligt ombud för barnet i vårdnadstvister (yrkande 1 i denna del). Motionärerna anser också att regeringen bör göra en översyn av barns rätt till umgänge med någon som är att betrakta som en viktig social förälder (yrkande 2). I partimotion 2018/19:2997 av m.fl. (KD) anför motionärerna att de är positiva till förslagen års vårdnadsutredning om att föräldrar som överväger att inleda en tvist om barn först ska vända sig till obligatoriskt informationssamtal och om att barnets rätt till relevant information samt rätt att fritt uttrycka sina åsikter och få dem beaktade ska tydliggöras i . Därutöver anser motionärerna att det bör införas en rätt till personligt ombud för barnet i en vårdnadstvist. De föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att stärka barnets rättigheter i en vårdnadstvist (yrkande 44). I motion 2018/19:321 av m.fl. (MP) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över möjligheten att barn ska kunna ha fler än två juridiska vårdnadshavare (yrkande 1). Enligt motionärerna bör alla de personer som i realiteten fungerar som barnets föräldrar vara föräldrar även i lagens mening. I avvaktan på en sådan reform föreslås ett tillkänna-givande om att åtgärder bör vidtas för att skydda barns rätt till umgänge med sådana sociala föräldrar som inte är att betrakta som vårdnadshavare (yrkande 2). Även i motionerna 2018/19:2003 av och (båda M) och 2018/19:2297 av m.fl. (MP) yrkande 7 i denna del föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över möjligheten att barn ska kunna ha fler än två juridiska vårdnadshavare. Ett motsvarande förslag om att tillåta fler än två juridiska vårdnadshavare för ett barn läggs också fram i motion 2018/19:1435 av (M) (yrkande 5). Motionären föreslår vidare att regeringen vid en översyn av reglerna om vårdnad säkerställer att barnets rätt till fungerande vårdnadshavare ska vara större än föräldrars rätt till vårdnaden om sina biologiska barn (yrkande 6). I motion 2018/19:1462 av och (båda M) yrkande 2 föreslås ett liknande tillkännagivande om att regeringen vid en översyn av vårdnadsreglerna ska säkerställa att barnets rätt till fungerande vårdnadshavare ska vara större än föräldrars rätt till vårdnaden om sina biologiska barn. I motion 2018/19:1599 föreslår (SD) flera tillkännagivanden till regeringen om att se över reglerna kring vårdnads- och umgängestvister i . Enligt motionären bör regleringen motverka att en förälder medvetet eller omedvetet påverkar barnets inställning till den andra föräldern i en tvist (yrkande 1). Regleringen bör också motverka domstolstrots genom att säkerställa att det får konsekvenser om en förälder inte följer domstolens avgörande (yrkande 3). Vidare bör regleringen motverka umgängessabotage (yrkande 4). I motion 2018/19:1629 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör lägga fram ett lagförslag som innebär att en förälder som har utövat dödligt våld mot den andra föräldern ska förlora vårdnaden om barnet. Även i motion 2018/19:2644 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör lägga fram ett lagförslag som innebär att en förälder som har utövat dödligt våld mot den andra föräldern ska förlora vårdnaden om barnet (yrkande 1). Motionären föreslår också ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda om barnperspektivet vårdnadsreform kan stärkas (yrkande 2). I motion 2018/19:2137 föreslår m.fl. (S) ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett lagförslag som innebär att det införs ett obligatoriskt informationssamtal för föräldrar som överväger att inleda en domstolsprocess om t.ex. vårdnad. Motionärerna hänvisar bl.a. till förslaget i denna del års vårdnadsutredning. Rättsförhållandet mellan barn och föräldrar regleras i . Denna lagstiftning har under genomgått betydande förändringar när det gäller regelverket för när föräldrar separerar och föräldrarna inte kan komma överens om hur deras barn ska ha det. De senaste större ändringarna i vårdnadsreglerna beslutades av och trädde i kraft (prop. 2005/06:99, bet. 2005/06:LU27, rskr. 2005/06:309). Ändringarna syftade framför allt till att stärka barnperspektivet i lagstiftningen. Ändringarna innebar bl.a. att betydelsen av barnets bästa kommer till klarare uttryck i lagen och att barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Genom lagändringarna markerades ytterligare i lagtexten den betydelse som risken för att barnet far illa måste få vid beslut om vårdnad, boende och umgänge. och domstolen ska vid bedömningen av barnets bästa fästa avseende särskilt vid risken att barnet eller någon annan i familjen utsätts för övergrepp eller att barnet olovligen förs bort eller hålls kvar eller far illa på något annat sätt. Vidare lyftes barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära fram i lagtexten. Ändringarna innebar också att det infördes en generell skyldighet för dom-stolen att, om det är lämpligt, verka för samförståndslösningar i s.k. indispositiva tvistemål. I mål om vårdnad, boende och umgänge innebär det att domstolen ska verka för att föräldrarna når en samförståndslösning som är förenlig med barnets bästa. Domstolen kan också ge en medlare i uppdrag att försöka få föräldrarna att nå en samförståndslösning för barnets bästa. Regleringen om vårdnad m.m. Bestämmelserna om vårdnad, boende och umgänge finns intagna i 6 kap. . Regleringen innebär, utöver vad som beskrivs ovan om barnets bästa m.m., bl.a. följande. Barn har rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Barn ska vidare behandlas med aktning för sin person och egenart och får inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling (1 §). Ett barn står under vårdnad av båda sina föräldrar eller en av dem (jfr regleringen i 1 kap. samma balk om faderskap, moderskap och föräldraskap i olika situationer). Detta gäller under förutsättning att domstol inte har anförtrott vårdnaden åt en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare (2 §). En vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter (11 §). Om barnet har två vårdnadshavare, ska dessa utöva sina rättigheter och skyldigheter mot barnet tillsammans (13 §). Det krävs alltså normalt gemensamma beslut i frågor som rör vårdnaden. Om barnets vårdnadshavare inte är överens, kan dock socialnämnden till följd av en lagändring 2012 besluta att vissa åtgärder inom hälso- och sjukvården och samt åtgärder om stöd och service till vissa funktionshindrade får vidtas till stöd för barnet utan den ena vårdnadshavarens samtycke (13 a §). Detta förutsätter att åtgärden krävs med hänsyn till barnets bästa. Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett barn gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen om barnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling, ska domstolen besluta om ändring i vårdnaden. Frågan kan prövas på talan av socialnämnden (7 §). är skyldig att göra en framställning eller ansökan till domstolen, om nämnden får veta att någon åtgärd behöver vidtas i fråga om t.ex. vårdnaden om ett barn. Det kan handla om att vårdnaden bör flyttas över från en olämplig förälder till den andra föräldern eller till en särskilt förordnad vårdnadshavare. Om ett barn stadigvarande har vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet, kan föräldrar under vissa omständigheter fråntas vårdnaden även om de inte brustit i omvårdnaden om sitt barn på ett sätt som medför bestående fara för barnets person (8 §, jfr 7 § ovan). Om det är uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, ska domstolen utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om barnet. Frågor om en sådan överflyttning av vårdnaden prövas på talan av socialnämnden. Om barnet står under vårdnad av båda föräldrarna och en av dem dör, får den andra föräldern automatiskt ensam vårdnad (9 §). Detta utesluter dock inte att domstolen i mål enligt 7 eller 8 § (se ovan) beslutar att vårdnaden i stället ska tillkomma en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Barnets vårdnadshavare har ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan än en förälder som står barnet särskilt nära tillgodoses så långt som möjligt (15 § tredje stycket). Det kan vara fråga om t.ex. mor- och farföräldrar, andra släktingar, familjehemsföräldrar eller en styvförälder. I den utsträckning ett bristande umgänge beror på att vårdnadshavaren inte tar sitt ansvar, är det en viktig uppgift för att försöka få vårdnadshavaren att se till barnets behov. Om detta inte lyckas, får domstolen på talan av socialnämnden besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder (15 a §). Vid bedömningen av om en sådan talan ska föras ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. I 21 kap. finns bestämmelser om verkställighet av bl.a. domar och beslut om vårdnad, boende eller umgänge. Utgångspunkten för regleringen är att avgöranden om vårdnad m.m. i princip ska följas. Vid verkställighet ska dock barnets bästa komma i främsta rummet, och hänsyn ska tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad (1 §). Om barnet har nått en sådan ålder och mognad att dess vilja bör beaktas, får verkställighet inte ske mot barnets vilja utom då det anses nödvändigt av hänsyn till barnets bästa (5 §). Innan domstolen beslutar om verkställighet, får den uppdra åt någon inom eller någon annan lämplig person att verka för att den som har hand om barnet frivilligt ska fullgöra vad som åligger honom eller henne (2 §). Om domstolen beslutar om verkställighet, får den förelägga vite. Som en yttersta åtgärd får domstolen i stället, under vissa förutsättningar, besluta att barnet ska hämtas genom försorg (3 §). För att verkställa ett avgörande om vårdnad eller boende får domstolen besluta om polishämtning endast om hämtning är nödvändig för att undvika att barnet lider allvarlig skada eller om verkställighet annars inte kan ske (dvs. när alla andra möjligheter är uttömda). För att verkställa ett avgörande om umgänge mellan barnet och en förälder som barnet inte bor tillsammans med får domstolen besluta om hämtning endast om verkställighet annars inte kan ske (dvs. alla andra möjligheter är uttömda) och barnet dessutom har ett särskilt starkt behov av umgänge med föräldern. Enligt vad som anges i förarbetena får hämtning för umgänge alltså förekomma bara i rena undantagsfall. En polishämtning kan hämma förutsättningarna för ett harmoniskt umgänge mellan barnet och föräldern och kan därmed medföra att syftet med umgänget förfelas. Det är mycket sällsynt att behovet av umgänge är sådant att det kan överväga den risk för negativ inverkan som hämtningen är förenad med. Enbart det förhållandet att en förälder systematiskt försöker sabotera barnets umgänge med den andra föräldern är inte ett tillräckligt skäl för att besluta om hämtning. 2005/06:99 s. Om domstolen har beslutat om hämtning, ska den lämna ett uppdrag till t.ex. att verka för att den som har hand om barnet frivilligt ska fullgöra vad som åligger honom eller henne, om inte särskilda skäl talar mot det. Frivilliga insatser ska alltså pågå in i det sista. En hämtning som kommer till stånd ska utföras på ett sätt som är så skonsamt som möjligt för barnet (9 §). Med detta avses bl.a. att medverkande polisman bör vara civilklädd och använda fordon som inte har polismarkeringar samt att förrättningen över huvud bör genomföras på ett sådant sätt att den inte väcker uppseende. Någon som kan vara till stöd för barnet ska närvara. Dessutom ska en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog medverka, om det är möjligt (11 §). presenterade vårdnadsutredning betänkandet Se barnet! (SOU 2017:6). Utredningen har haft i uppdrag att utvärdera vårdnadsreform genom att följa upp och undersöka hur reglerna har fungerat i praktiken och undersöka om syftet med reformen – att stärka barnrättsperspektivet – har uppnåtts. En annan huvuduppgift har varit att kartlägga och analysera orsakerna till ökningen av antalet vårdnadsmål på . I uppdraget har också ingått att ta ställning till bl.a. • om reglerna om gemensam vårdnad behöver ändras • hur föräldrars möjligheter att nå en samförståndslösning i mål om vårdnad, boende och umgänge kan utvecklas och förbättras • hur barnets rätt att komma till tals kan stärkas • vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att förbättra och effektivisera hanteringen av frågor om överflyttning av vårdnad när det förekommit allvarligt våld i familjen. Utredningen har kommit fram till att vårdnadsreform i många avseenden har fallit väl ut. Barnrättsperspektivet har stärkts. Det finns förbättringsområden. Det behövs bl.a. en satsning på arbetet med att förebygga föräldrars konflikter. Fokus i processen behöver flyttas från föräldrarnas konflikt till barnet och barnets rättigheter och behov. Vidare bör barnets rätt att komma till tals och få information ytterligare tydliggöras. För att komma till rätta med de problem som finns föreslår utredningen bl.a. följande nyheter och förändringar: • Föräldrar som överväger att inleda en tvist om barn ska först vända sig till obligatoriskt informationssamtal. Vid samtalet ska föräldrarna få relevant information om bl.a. den rättsliga regleringen och vad en domstolsprocess innebär samt, om det är lämpligt, erbjudas samarbetssamtal och stöd och hjälp i annan form. Syftet är att försöka få föräldrar att komma överens i frågor om sina barn i ett så tidigt skede som möjligt. • Bestämmelserna i om medlare ska kompletteras med ett kompetens- och lämplighetskrav. Det ska krävas att medlaren har relevant utbildning och yrkeserfarenhet samt är lämplig för uppdraget. Syftet är att säkerställa att medlaren uppfyller de höga krav i fråga om kvalifikationer och erfarenhet som måste kunna ställas. För att medling ska ske i förtroliga former och bli framgångsrik föreslås vidare att medlingsförfarandet ska omfattas av sekretess. • Barnets bästa ska tydliggöras i , bl.a. genom att det ska framgå att föräldrarnas förmåga att sätta barnets behov före den egna konflikten ska vara en av de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av vad som är bäst för barnet. Detta är också tänkt att ge en viktig signal till föräldrar som tvistar om barn eller som överväger en sådan tvist. • Barnets rätt till relevant information samt rätt att fritt uttrycka sina åsikter och få dem beaktade ska tydliggöras i . Ett förslag lämnas också om att socialnämnden ska få höra barn utan föräldrarnas samtycke. Förslagen innebär att inte minst yngre barns rätt att komma till tals stärks och att det tydliggörs att barn har en ovillkorlig rätt att komma till tals oavsett vårdnadshavarnas uppfattning i frågan. • Vid bedömningen av vårdnadsfrågan ska avseende särskilt fästas vid föräldrarnas förmåga att ta ett gemensamt ansvar i frågor som rör barnet, i stället för som vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. Att föräldrarna tar ett gemensamt ansvar innebär att de tillsammans kan lösa frågor om barnet på ett sådant sätt att barnet inte drabbas av deras konflikt, vilket kan ske antingen genom omfattande eller få kontakter. Syftet med ändringen är att flytta fokus i processen från föräldrarnas konflikt och samarbetssvårigheter till hur föräldrarnas agerande faktiskt påverkar barnet. • Domstolen ska kunna besluta om gemensam vårdnad även om båda föräldrarna motsätter sig det. Syftet med ändringen är att markera att det är barnets bästa, inte föräldrarnas inställning, som ska vara avgörande vid domstolens bedömning. • Vid allvarligt våld i familjen ska en tillfällig vårdnadshavare kunna utses. Utredningen anför att en vårdnadshavare som uppsåtligen dödat eller allvarligt skadat den andra föräldern i de allra flesta fall får anses ha brustit i omsorgen om barnet på ett sådant sätt att det är till barnets bästa att föräldern inte längre har kvar vårdnadsansvaret. Även om det finns rättsliga förutsättningar att snabbt flytta över vårdnaden till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare, dröjer det i praktiken ofta innan en sådan vårdnadsöverflyttning sker. Anledningen till dröjsmålet är för det mesta att det saknas någon lämplig person som vill åta sig uppdraget. Det föreslås därför att det ska bli möjligt att, om det finns särskilda skäl, i avvaktan på att en särskilt förordnad vårdnadshavare kan utses, förordna en tillfällig vårdnadshavare. Uppdraget ska ta sikte på de rättsliga delarna av vårdnadshavarens uppgifter. En grundläggande förutsättning bör vara att den faktiska vården om barnet är tillgodosedd på annat håll, antingen genom insatser som bygger på frivillighet eller genom s.k. tvångsvård. Till tillfällig vårdnadshavare ska en advokat, en biträdande jurist på advokatbyrå eller någon annan särskilt lämplig person kunna utses. Betänkandet har remitterats och bereds vidare inom . Särskilt om barns umgänge med någon annan än en förälder Utredningen anför i betänkandet att det inte har ingått i uppdraget att göra någon djupare kartläggning av hur bestämmelserna i 6 kap. 15 a § om barns rätt till umgänge med någon annan än en förälder tillämpas. Utredningen har dock valt att åtminstone något undersöka frågan om huruvida talerätten i detta avseende bör utvidgas. Genom utredningens kontakter med några familjerätter har det framkommit att det är ovanligt att en närstående till ett barn hör av sig till familjerätten med önskemål om att socialnämnden ska föra en talan om barnets rätt till umgänge med personen. Intrycket är dock att trenden i storstadsregionerna är att allt fler hör av sig med en sådan förfrågan. Utredningens efterforskningar ger vidare bilden av att det är ovanligt, men att det trots allt förekommer, att om ett barns rätt till umgänge med någon annan än en förälder. När en förfrågan om att nämnden ska föra en sådan talan kommer in till familjerätten, gör socialnämnden ofta en utredning och bedömer om det tilltänkta umgänget är till barnets bästa. Inte sällan saknas det behov av en talan i domstol, eftersom den närstående och barnets vårdnadshavare under handläggningen hos familjerätten når en samförståndslösning. Annars kan det vara så att socialnämnden gör bedömningen att det inte skulle vara till barnets bästa att ett umgänge med någon annan kommer till stånd. Så kan t.ex. vara fallet när en mor- eller farförälder, som det pågår en vårdnadstvist mellan barnets föräldrar, för egen del yrkar umgänge med barnet för att få till stånd ett umgänge mellan barnet och barnets förälder. Även i andra fall kan socialnämnden avstå från att föra talan eftersom en sådan skulle öka konfliktnivån, vilket inte är till barnets bästa. Utredningen gör bedömningen att regleringen om att endast socialnämnden är behörig att föra talan om sådant umgänge bör behållas. Utredningen ansluter sig i denna del till den uppfattning som anförts i tidigare lagförarbeten om att det får förutsättas att socialnämnden på ett mer objektivt sätt kan överväga om de nackdelar som en process för med sig från barnets synpunkt vägs upp av de fördelar som ett umgänge kan leda till. Enligt utredningens bedömning framstår det därför ur ett barnperspektiv som lämpligast att socialnämnden även i fortsättningen ensam får avgöra om en talan om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder ska föras. Särskilt om juridiskt biträde för barn Utredningen har även övervägt frågan om att införa en möjlighet för domstolen att utse ett juridiskt biträde för barn i mål om vårdnad, boende eller umgänge, och bedömer att det inte bör införas en sådan möjlighet. Utredningen konstaterar att om en möjlighet för barn att få ett biträde i processen infördes, skulle biträdets uppgift vara att företräda barnets intressen och bevaka barnets rätt under processen. Ett biträde skulle också kunna säkerställa barnets rätt till information under handläggningen i domstol. Ett biträde skulle alltså kunna säkerställa barnets perspektiv och delaktighet i processen. Enligt utredningen skulle dock ett biträde för barnet också kunna medföra en rad negativa konsekvenser. Eftersom ett biträdes uppgifter först och främst skulle vara lika , skulle barnet behöva samtala om samma saker med ytterligare en aktör. Detta skulle kunna upplevas som förvirrande och ansträngande för barnet. Flera av de barn som utredningen träffat har uttryckt att det varit påfrestande att samtala med . Vidare finns bl.a. risken för att ytterligare en aktör i processen skulle medföra att föräldrarnas konflikt trappas upp, vilket skulle kunna påverka barnet negativt och göra domstolsprocessen mer svårhanterad än . Att barnet skulle få en direkt kanal att förmedla sina åsikter genom skulle också kunna medföra att föräldrarnas tryck och påverkan på barnet skulle öka.