bet · H601JuU10 · 2019-04-15 00:00:00 — Ett likande yrkande behandlades i betänkande /18:JuU14 (s. 71 f.). Utskottet vidhöll där sin uppfattning och var inte berett att ställa sig bakom förslaget. Motionsyrkanden med samma lydelse som de nu aktuella om att upphäva restriktionerna för polisen att söka på och behandla känsliga personuppgifter har behandlats av utskottet i de senaste årens betänkanden om polisfrågor och avstyrkts. Senast behandlades ett sådant yrkande genom s.k. förenklad beredning i betänkande 2017/18:JuU13. Motioner om utökade möjligheter till husrannsakan hos missbrukare har behandlats av utskottet i bl.a. betänkandena /16:JuU19 och 2016/17:JuU17 (s. 26 f.). Utskottet uttalade där att befintliga regler om husrannsakan innebär en lämplig avvägning mellan kravet på den enskildes integritet och det allmännas intresse av att utreda brott och avstyrkte därför motionen. I betänkande 2017/18:JuU13 behandlades motionen genom s.k. förenklad beredning och avstyrktes. Polisen måste ha tillräckliga befogenheter för att på ett effektivt och ändamålsenligt sätt kunna utföra sina uppgifter. Till exempel har polisen fått rätten att under vissa omständigheter använda våld och att frihetsberöva människor. Förutsättningarna för dessa befogenheter måste emellertid alltid utformas med hänsyn tagen till bl.a. allmänhetens grundläggande fri- och rättigheter och krav på rättssäkerhet. Med detta i beaktande gör utskottet följande bedömning. Utskottet anser att det nuvarande regelverket för under vilka omständigheter och under vilka former som personer får anhållas är väl avvägt och avstyrker därför motion 2018/19:132 (SD) yrkande 16 om en utökad polisarrest. Det finns inte anledning att göra någon annan bedömning än i fråga om polisens möjligheter att avvisa anmälningar. Utskottet avstyrker därför motion 2018/19:132 yrkandena 19 och 20. Utskottet har inte heller ändrat uppfattning i frågan om möjligheten att använda kräkmedel för att säkra bevis vid narkotikabrott. Utskottet anser alltjämt att tvångsmedicinering är ett allvarligt ingrepp i den kroppsliga integriteten och avstyrker därför motion 2018/19:133 (SD) yrkande 18 om att använda kräkmedel mot misstänkta narkotikalangare. Vad gäller frågan om brottsprovokation konstaterar utskottet att det saknas uttrycklig lagreglering med sikte på detta förfarande. Däremot har tillåtligheten av en sådan provokation och dess inverkan på rättegångens utfall prövats i praxis. Utskottet är inte berett att föreslå något tillkännagivande om att brottsprovokation ska tillåtas i större utsträckning än eller att brottsprovokation inte ska leda till strafflindring. Motionerna 2018/19:132 (SD) yrkande 21, 2018/19:347 (SD) yrkande 3, 2018/19:402 (SD) yrkande 1, 2018/19:882 (M) och 2018/19:136 (SD) yrkande 19 avstyrks därmed. Utskottet finner, bl.a. mot anledning av att lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område trädde i kraft så sent som , inte anledning att föreslå något tillkännagivande om att ändra reglerna om polisens rätt att behandla eller söka på känsliga personuppgifter och avstyrker motion 2018/19:269 (SD) yrkandena 1 och 2. Det har inte framkommit något som ger anledning att ändra bedömningen i fråga om förslaget om att öka möjligheterna att göra razzior hos missbrukare. Utskottet anser fortfarande att de befintliga reglerna om husrannsakan och om olika former av omhändertaganden är väl avvägda och avstyrker således motion 2018/19:347 (SD) yrkande 1. Utskottet har förståelse för det som anförs i motion 2018/19:976 (M) om problemet med personer som försvårar räddningsinsatser och på ett kränkande sätt dokumenterar skadade eller döda personer i anslutning till räddningsinsatser. Med hänvisning till bl.a. de befintliga möjligheter som finns för polisen att avvisa personer och till att en ny straffbestämmelse om olaga integritetsintrång trädde i kraft , finner utskottet emellertid inte tillräcklig anledning för att rikta något tillkännagivande till regeringen i frågan och avstyrker motionen. Publicering på internet av övervakningsbilder på misstänkta gärningsmän regleras, som framgår, i riktlinjer och har även varit föremål för uttalanden av JO. Utskottet finner inte skäl att föreslå att kraven för publicering lättas upp och avstyrker därför motion 2018/19:2870 (M) yrkande 6. Särskilt utsatta områden och gängkriminalitet m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör åtgärder och brotts-förebyggande arbete i s.k. särskilt utsatta områden. Yrkandena handlar även om bl.a. zonförbud och visitationszoner. Jämför reservation 44 (M, C, KD, L), 45 (SD), 46 (SD), 47 (M, C, KD, L), 48 (M) och 49 (M). I kommittémotion 2018/19:132 av m.fl. (SD) yrkande 15 anförs att polisen bör ha större befogenheter vid upplopp. Polisen bör enligt motionärerna få använda den tvångsmakt som krävs för att skapa trygghet i ett område som brusat upp och ha tillåtelse att använda tårgas, vattenkanoner och möjlighet att kalla in insatsstyrkan när det finns behov. m.fl. (SD) anför i kommittémotion 2018/19:133 yrkande 25 att arbetet inom vissa polisregioner i de utsatta områdena har gett resultat. För att säkerställa resultat i alla utsatta områden begär motionärerna att ska upprätta en konkret, nationell handlingsplan för hur man avser att upprätthålla lag och ordning i de områden som benämns som utsatta eller särskilt utsatta. I motion 2018/19:487 av (L) yrkande 1 begärs att det eskalerande våldet i de svenska förorterna ska erkännas som en nationell kris. I yrkande 2 begärs att fler närvarande poliser ska finnas i de särskilt utsatta områdena och i yrkande 3 framhålls vikten av att lyfta utsatta områden. Motionären anför i yrkande 4 att det är nödvändigt att ta efter Södertäljemodellen i resten av för att få stopp på gängkriminaliteten. Modellen innebär att polisen identifierar det problem som ska bekämpas, och hur, innan man börjar bekämpa det, för att kunna uppnå större resultat. Man tar ett större grepp än att bara lagföra kriminella. I motion 2018/19:659 av (MP) yrkas förstärkt stöd till avhopparverksamhet från kriminalitet. Samhället behöver erbjuda stöd och skydd till dem som vill lämna en kriminell livsstil. Vad gäller avhopparverksamhet som är inriktad mot kriminella har regeringen gett i uppdrag att ansvara för denna verksamhet. Även om mycket bra har gjorts anser motionären att arbetet borde stärkas. Lawen Redar (S) yrkar i motion 2018/19:1188 på en satsning på förebyggande insatser i brottsutsatta bostadsområden. Motionären hänför sig bl.a. till de föreslagna åtgärderna i Brås rapport mot brott och otrygghet i socialt utsatta områden – En kunskapsöversikt . I kommittémotion 2018/19:1381 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 14 att lagar som medger möjlighet att utlysa lokala undantagstillstånd bör utredas och genomföras. I yrkande 15 begärs att tydliga mål bör sättas upp för ordningsmakten för att komma till rätta med våldsproblematiken i de värst drabbade utanförskapsområdena och i yrkande 16 att situationen i de särskilt utsatta områdena och den generella utmaning som subversiva kriminella element utgör mot statens våldsmonopol ska kategoriseras som ett inre säkerhetshot. (M) anför i motion 2018/19:1650 yrkande 1 att förutsättningarna för att råda bot på gängkriminaliteten genom att införa ett belöningssystem bör utredas. Belöningssystemet ska innebära en fast, mindre, men inte oansenlig, summa för den som anmäler brott kopplat till gängkriminalitet och som leder till fällande dom. I kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 9 anförs att en möjlighet för polisen att betala ut tipspengar bör övervägas, särskilt i syfte att komma åt fler illegala vapen. Motionärerna anför att möjligheter att betala ut medel till enskilda som bidrar till att klara upp brott är begränsade och omfattar i princip endast utbetalningar inom ramen för den s.k. informatörsverksamheten. Ett svenskt belöningssystem som innebär ökade möjligheter för att betala ut en ersättning till enskilda bör övervägas. Bland annat skulle tips som leder till att illegala vapen hittas och beslagtas kunna leda till att ersättning betalas ut. I motion 2018/19:2775 av (KD) yrkande 6 anförs att utbytet med bör öka för att ta lärdom av framgångsrika danska modeller för att stävja den grova brottsligheten. I kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 35 anförs att beprövade internationella och inhemska metoder för att motverka kriminalitet och öka tryggheten i utsatta områden bör användas för att kunna genomföra fler och verkningsfulla åtgärder. I kommittémotion 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om åtgärder mot brott i vissa områden. Grunden för att bekämpa grov brottslighet är en fungerande polis och en stärkt rättskedja, men att förebygga brott redan innan de begåtts är det bästa sättet att skapa såväl säkerhet som upplevd trygghet. Bland annat bör kommunerna ta ett större ansvar för det brottsförebyggande arbetet. I partimotion 2018/19:2596 av m.fl. (L) yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om polisens samarbete med kommuner och i yrkande 11 om polisens samarbete med civilsamhället. Motionärerna anför att kommunerna och andra lokala aktörer har en nyckelroll i det brottsförebyggande arbetet. Polisens samarbete med andra aktörer på lokalplanet behöver utvecklas, och både polis och kommuner behöver öka sitt samarbete med civilsamhället. I kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 22 begärs att de rättsvårdande myndigheterna ska få fler verktyg för att komma åt gängmedlemmar. Målet är att den enskilde gängmedlemmens liv blir så pass kringskuret att det näst intill omöjliggör en fortsatt kriminell livsstil. Det kan exempelvis handla om att polisen samverkar med hyresvärdar för att lättare säga upp gängmedlemmars hyreskontrakt, att de kommunala förvaltningarna granskar gängens näringsverksamheter och att myndigheter som ges ytterligare verktyg för att dra in de ersättningar som gängmedlemmen eventuellt uppbär. I samma motion yrkande 23 begärs att reglerna kring utbyte av sekretessbelagda uppgifter mellan statliga och kommunala myndigheter förändras så att brottsbekämpande samarbete mellan kommun och stat underlättas. Motionärerna anför att de kommunala förvaltningarna bör delta mer i det brottsbekämpande arbetet. Kommuner kan göra reell nytta i arbetet mot grov organiserad brottslighet. försvåras arbetet av bl.a. sekretesslagstiftning. Det bör vara möjligt för kommuner och att utbyta uppgifter för att genomföra samordnade tillslag mot den organiserade brottsligheten. I kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 6 anförs att polisen bör ges möjlighet att besluta om s.k. zonförbud. Ett zonförbud ska innebära att polisen ges möjlighet att förbjuda en person som har uppvisat ett särskilt otrygghetsskapande beteende att vistas på en viss plats, t.ex. på ett torg eller i ett köpcentrum. Zonförbudet ska kunna meddelas för en bestämd period som högst får vara och ska därefter kunna förlängas med ytterligare högst . Ett zonförbud bör kunna meddelas muntligen på plats av en polisman. Zonförbudet ska därefter alltid prövas i domstol. Överträdelse av zonförbudet ska vara straffbelagt och kunna leda till fängelse. I yrkande 7 anför motionärerna att polisen bör ges möjlighet att, efter beslut från åklagare, upprätta särskilda visitationszoner där polisen har utökade befogenheter att söka efter vapen och handgranater på människor och i fordon. Ett beslut om att upprätta en visitationszon ska endast få fattas när det finns en beaktansvärd risk för att illegala vapen finns i eller kommer att transporteras genom ett visst område. Zonerna ska vara tillfälliga och begränsade till ytan och fungera ungefär som en trafikkontroll. Det ska inte krävas någon konkret misstanke om brott för att kunna göra en kontroll. Kontrollen får därigenom mer karaktären av stickprovskontroll. presenterade polisen en uppdaterad lägesbild över utvecklingen i utsatta områden, Utsatta områden – Social ordning, kriminell struktur och utmaningar för polisen. Totalt omfattades 61 områden, varav 33 bedömdes vara utsatta och 23 särskilt utsatta. Antalet särskilt utsatta områden var fler 2017 än rapport. Syftet med rapporten var bl.a. att få en samlad nationell lägesbild över vilka områden som är utsatta för att polisens resurser därefter skulle kunna läggas där de behövs som mest. Ett annat syfte med rapporten var att synliggöra situationen och problemen för andra berörda myndigheter och samhällsaktörer så att dessa skulle kunna agera gemensamt mot problematiken. Regeringen anförde följande i budgetpropositionen i fråga om det polisiära brottsförebyggande arbetet i utsatta områden (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4 s. 26 f.): presenterade en tredje kartläggning av utsatta områden och situationen i dessa. Myndigheten har prioriterat 23 geografiska områden som bedöms ha en särskilt omfattande problematik vad gäller brottslighet och otrygghet. Situationen i områdena har påverkat möjlighet att upprätthålla ordning och säkerhet. För att möta problemen har myndigheten genomfört en rad insatser som svarar mot den problematik som myndigheten beskrivit i sina kartläggningar. Försäljning och distribution av narkotika är den kriminella verksamhet som har bedömt vara mest problematisk i de utsatta områdena. Det polisiära arbetet i flera utsatta områden har därför inriktats mot bekämpning av den öppna narkotikaförsäljningen på torg och andra platser där allmänheten i hög grad vistas eller passerar. De många skjutningarna till följd av kriminella konflikter är ett annat allvarligt problem i de utsatta områdena. har redovisat (Ju2015/09349/PO) att myndigheten bedrivit en rad insatser mot illegala vapen och utarbetat metoder för att hitta vapen och förebygga skjutningar. Utvecklingen av nya arbetsmetoder och insatserna i de utsatta områdena har skett i samverkan med en rad myndigheter, bl.a. . De särskilt utsatta områdena har också prioriterats i arbetet med att installera fler permanenta och tidsbegränsade kameror. Resultaten av kamerabevakningen är bl.a. att viktiga iakttagelser har fångats via kamerorna, vilket i flera fall haft stor betydelse för brottsutredningar. För att öka den polisära synligheten har områdespoliser rekryterats och ingripandepersonal har arbetat inriktat i de särskilt utsatta områdena när de inte har uppdrag från ledningscentralen. redovisar att 11 av 14 lokalpolisområden med ett eller flera särskilt utsatta områden har ökat den totala personalstyrkan . Det metodstöd för arbete mot organiserad brottslighet som utvecklades har kommit till användning och samtliga lokalpolisområden med utsatta områden har skapat lokala lägesbilder genom detta . I det operativa arbetet har , tillsammans med elva andra myndigheter, utvecklat en organisation som kan arbeta riktat mot organiserad brottslighet i utsatta områden. Arbetet med att utveckla och bredda arbetet inom satsningen är ett resultat av det regeringsuppdrag som myndigheterna redovisade . Utskottet uttryckte i samband med behandlingen av propositionen sin oro för utvecklingen i utanförskapsområden och föreslog med anledning av bl.a. detta ett ökat anslag till i förhållande till övergångsregeringens förslag (se bet. 2018/19:JuU1 s. 41 f.). publicerade Brå rapporten till rättsväsendet i socialt utsatta områden (rapport 2018:6) med anledning av ett regeringsuppdrag om att undersöka tryggheten och förtroendet för rättsväsendet samt förekomsten av parallella samhällsstrukturer i dessa områden. I sammanfattningen (s. 8) anförs följande: Undersökningen påvisar problem i de undersökta områdena som sannolikt är exceptionella i förhållande till andra bostadsområden. Öppen narkotikaförsäljning förekommer. Skadegörelse, nedskräpning och allvarliga trafikbrott påverkar boendemiljön, och några av områdena drabbas av mycket allvarlig våldsbrottslighet. Brotts- och ordningsproblemen påverkar de boendes trygghet och bild av polisens förmåga negativt. Det finns tecken på parallella samhällsstrukturer. Resultaten tyder inte på någon generell försämring i polisens 61 områden när det gäller brottsutsatthet och förtroende för rättsväsendet. I intervjuer berättar dock många boende, även de som ser sig som relativt trygga, om påverkan på vardagen. Många kommunicerar också en allmän känsla av att deras områden är bortglömda eller inte hänger samman med andra stadsdelar eller samhället i stort. […] Brå bedömer att både det brottsbekämpande och brottsförebyggande arbetet behöver effektiviseras. De boende i socialt utsatta områden har samma rättigheter till en lugn och trygg boendemiljö som boende i andra områden. Lägre trygghet och förtroende för rättsväsendet i områdena bedöms också i hög grad spegla problemen i områdena. Brå bedömer att rättsväsendet och andra aktörer behöver satsa på metodutveckling och bli bättre på att identifiera de mer dolda parallella samhällsstrukturerna. I regleringsbrev gav regeringen ett uppdrag till myndigheten som gällde förmågan att utreda grova våldsbrott. I uppdraget (Ju2017/09598/LP [delvis]) angavs följande: Skjutningar och andra grova våldsbrott är ett ökande problem, särskilt i utsatta områden. Utredningarna kräver omfattande resurser och specialkunskap. ska analysera och bedöma om utredningsverksamheten är organiserad och dimensionerad på rätt sätt för att omhänderta dessa grova brott. Vidare ska identifiera och redovisa vilka åtgärder som skulle kunna vidtas (både inom myndigheten och lagstiftningsmässigt) för att förbättra förutsättningarna för att utreda grova våldsbrott. Åtgärderna ska om möjligt prioriteras utifrån vilken betydelse de skulle ha för den brottsbekämpande förmågan. En redovisning ska lämnas till regeringen () . redovisade uppdraget genom rapporten att utreda grova våldsbrott. sammanfattande bedömning är att utredningsverksamheten kräver justeringar i organisationen och att resurserna behöver förstärkas kraftigt. Inom pågår och planeras flera åtgärder som förväntas leda till en förbättrad förmåga att utreda grova brott. har vidare flera förslag på åtgärder som skulle kunna vidtas för att förbättra förutsättningarna för myndigheten att utreda grova våldsbrott. Bland dessa kan nämnas en nationell strategi mot skjutvapenvåldet som bör ta fram samt ökade möjligheter till vissa tvångsmedel och att förbuds- och visitationszoner bör införas (se vidare rapporten, s. 13 f.). Regeringen gav även ett uppdrag som gällde omfattningen och utvecklingen av kriminella grupperingar i (Ju2017/09598/LP [delvis]): ska ta fram en nationell modell för kartläggning av kriminella nätverk i landet. I modellen ska en bedömning av nätverkens storlek och kapacitet ingå. Modellen ska möjliggöra en nationell och regional kartläggning och ska kunna följas upp . Uppdraget ska delredovisas till regeringen () och slutredovisas . presenterades av särskilda satsningar – utsatta områden (A191.151/2017). Internrevisionen gör sammanfattningsvis bl.a. följande iakttagelser (s. 3 f.): • Internrevisionen anser att den interna styrningen och kontrollen behöver förbättras för att säkerställa att arbetet i utsatta områden är effektivt och ändamålsenligt. • Det är oklart huruvida resurser verkligen har tillförts de särskilt utsatta områdena. Upplevelsen i den yttre verksamheten är att så inte är fallet. Situationen i de utsatta områdena är särskilt besvärlig och med hänsyn till ambitionen att vända utvecklingen i dessa områden är det mycket allvarligt om inga bestående extra resurser tillförs. • Internrevisionen anser att det är en brist att områdespoliserna inte fullt ut ges förutsättningar att arbeta i enlighet med uppdragsbeskrivningen för områdespoliser samt att det saknas särskild utbildning för områdespoliser. • Verksamheten i de särskilt utsatta områdena bedrivs i allt väsentligt på ett effektivt och ändamålsenligt sätt, även om den nationella styrningen är översiktlig. • Regionerna förutsätts utifrån sitt territoriella ansvar hantera verksamheten utan direktiv för hur verksamheten ska prioriteras eller resurstillskott. Att detta är förenat med stora svårigheter bekräftas av det faktum att samtliga särskilt utsatta områden de facto inte prioriteras på regional eller lokal nivå. • Det saknas en enhetlig och systematisk uppföljning av verksamheten och utvecklingen i de utsatta områdena. • Internrevisionens uppfattning är att samverkan med kommunerna utifrån polisens perspektiv är väl fungerande och att det finns ett gemensamt behov att vända utvecklingen i de utsatta områdena. • Den polisverksamhet som bedrivs i de särskilt utsatta områdena ställer ur ett metodperspektiv inga specifika krav på den brottsutredande verksamheten. De krav som internrevisionen bedömer inte är tillgodosedda handlar främst om obalans mellan resurser i den yttre verksamheten i förhållande till utredningsverksamheten. I polisens årsredovisning 2018 anförs i resultatredovisningen följande (s. 21): tog fram en strategi (PM 2018:26) för arbetet i de utsatta områdena. Strategin anger hur polisen ska arbeta i utsatta områden för att stävja en fortsatt negativ utveckling och för att säkerställa och förbättra det långsiktiga arbetet. Utvecklingen i områdena ska följas upp årsvis genom analys av förändringar i de lokala lägesbilderna och effekter som påverkar ett områdes utsatthet. Utvecklingen i de utsatta områdena följs även enligt uppdrag upp kvartalsvis, utifrån polisiärt relevanta indikatorer. I korthet visar resultaten att riskområden hade den högsta brottsbelastningen per 1 000 invånare för samtliga brottstyper, och även den högsta belastningen av högprioriterade händelserapporter. Noterbart är dock att belastningen (högprioriterade händelserapporter) för riket ökade något, medan den minskade i utsatt områden. Andelen högprioriterade händelser är dock fortsatt högre i de utsatta områdena än i riket i stort. Antalet anmälda brott (av de aktuella brottstyperna) i utsatta områden minskade jämfört med . Detta gällde för samtliga brottstyper utom övergrepp i rättssak som istället ökat kraftigt. Avseende narkotikabrott har utsatta områden en lägre belastning per 1 000 invånare än totalt för riket och övriga utsatta områden. I de särskilt utsatta områdena ökade vapenbrott jämfört med . De särskilt utsatta områdena har även den högsta belastningen per 1 000 invånare avseende anmälda vapenbrott. skedde totalt 119 bekräftade skjutningar i eller med koppling till utsatta områden, vilket motsvarar av samtliga skjutningar . I de skjutningar som inträffat har 23 personer avlidit och 60 skadats. Skjutningarna kan kopplas till 35 utsatta områden (14 utsatta områden, 4 riskområden och 17 särskilt utsatta områden). Strategin för arbetet i de utsatta områdena beskrivs på följande sätt (s. 22): tog fram en strategi för arbete i utsatta områden. Strategin beskriver de långsiktiga målen och anger hur ska operationalisera arbetet med en långsiktig vision att det inte ska finnas några utsatta områden i . Målet med arbetet i de utsatta områdena är att det ska finnas en god förmåga att bekämpa brottsligheten i lokalsamhället där alla medborgare ska ha samma rätt till säkerhet och trygghet. Polisen ska främja de demokratiska värdena och ett jämställt samhälle ska eftersträvas. På kortare sikt ska polisen vända utvecklingen i utsatta områden så att tryggheten ökar och det finns god förmåga att bekämpa brott. Strategin operationaliserar målen genom tre huvudinriktningar som beskriver hur polisen ska arbeta i utsatta områden: - genom att vara en fysiskt närvarande polis, som arbetar relationsskapande och gränssättande med åtgärder utifrån lokal lägesbild - genom att ha en samordnad förmåga, med helhetssyn utifrån polisens samlade resurser och förmågor - genom samverkan med relevanta samhällsaktörer, myndigheter och det privata näringslivet strukturerat arbeta långsiktigt förebyggande mot de gemensamma lokala mål som tas fram genom samverkansavtal. För en mer utförlig genomgång av polisens arbete och åtgärder i de brottsutsatta områdena hänvisas till årsredovisningen (s. 21 f.).