bet · H601KU29 · 2019-05-10 00:00:00 — Tryck- och yttrandefrihet, massmediefrågor Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden från allmänna motionstiden /19 som rör tryck- och yttrandefrihet och massmediefrågor. Motionsyrkandena handlar om stärkt skydd för journalister och medieredaktioner, meddelarfrihet vid förundersökningar, opinionsundersökningar i nära anslutning till val, motverkande av hybridkrigföring i form av propaganda, begränsning av spridning av pornografi, public service-företagens verksamhet på internet, och tv, pressetik och genmälesrätt, upprättande av en evenemangslista och mediestöd. I betänkandet finns 11 reservationer (M, SD, C och KD). Ett trettiotal yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /19. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Stärka skyddet för journalister och medieredaktioner Opinionsundersökningar i nära anslutning till val Motverka hybridkrigföring i form av propaganda Begränsa spridning av pornografi Public service-företagens verksamhet på internet 1.Meddelarfrihet vid förundersökningar, punkt 2 (KD) 2.Motverka hybridkrigföring i form av propaganda, punkt 4 (M, KD) 3.Public service-företagens verksamhet på internet, punkt 6 (SD) och tv, punkt 7 (M, KD) och tv, punkt 7 (SD) 6.Pressetik och genmälesrätt, punkt 8 (M) 7.Pressetik och genmälesrätt, punkt 8 (SD) 8.Evenemangslista, punkt 9 (SD) 9.Översyn av mediestödet och driftsstödet, punkt 10 (C) 10.Översyn av presstödet, punkt 11 (M) 11.Driftsstödet, punkt 12 (SD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /19 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Stärka skyddet för journalister och medieredaktioner 2018/19:2026 av och (båda S), 2018/19:2037 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2018/19:2811 av m.fl. (M). 2018/19:2456 av Skånberg m.fl. (KD). Reservation 1 (KD) Opinionsundersökningar i nära anslutning till val 2018/19:1587 av m.fl. (S). Motverka hybridkrigföring i form av propaganda 2018/19:2809 av m.fl. (M). Reservation 2 (M, KD) Begränsa spridning av pornografi 2018/19:1768 av (S), 2018/19:1774 av (S), 2018/19:1994 av m.fl. (S) och 2018/19:2857 av (C) yrkande 2. Public service-företagens verksamhet på internet 2018/19:868 av (M) och 2018/19:1642 av m.fl. (SD) yrkande 8. Reservation 3 (SD) 2018/19:74 av och (båda SD), 2018/19:401 av (SD) yrkande 1, 2018/19:871 av (M), 2018/19:1642 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2018/19:1824 av och (båda M), 2018/19:2862 av m.fl. (M) yrkande 14 och 2018/19:2904 av m.fl. (KD) yrkande 13. Reservation 4 (M, KD) Reservation 5 (SD) 2018/19:536 av (SD) yrkandena 1–3, 2018/19:1642 av m.fl. (SD) yrkande 6, 2018/19:1643 av m.fl. (SD) yrkande 1 och 2018/19:2862 av m.fl. (M) yrkande 13. Reservation 6 (M) Reservation 7 (SD) 2018/19:645 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Reservation 8 (SD) Översyn av mediestödet och driftsstödet 2018/19:2433 av m.fl. (C) och 2018/19:2446 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 18. Reservation 9 (C) 2018/19:2862 av m.fl. (M) yrkande 12. Reservation 10 (M) 2018/19:1643 av m.fl. (SD) yrkande 2. Reservation 11 (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (SD), (S), (C), (V), (SD), (S), Skånberg (KD), (S), (L), (SD), (MP), (M), (M) och (M). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlas ett trettiotal yrkanden från allmänna motionstiden /19 som rör tryck- och yttrandefrihet samt massmediefrågor. Motionsyrkandena handlar om stärkt skydd för journalister och medieredaktioner, meddelarfrihet vid förundersökningar, opinionsundersökningar i nära anslutning till val, motverkande av hybridkrigföring i form av propaganda, begränsning av spridning av pornografi, public service-företagens verksamhet på internet, och tv, pressetik och genmälesrätt, upprättande av en evenemangslista och mediestöd. Stärka skyddet för journalister och medieredaktioner Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att stärka skyddet för journalister och medieredaktioner. I kommittémotion 2018/19:2811 av m.fl. (M) begärs ett tillkännagivande om att utreda behovet av ytterligare åtgärder för att värna tryck- och yttrandefriheten och utveckla arbetet mot hot, våld och andra olagliga angrepp mot journalister och medieredaktioner. Motionärerna anför att den fria åsiktsbildningen är en del av grunden för demokratiska styrelseskick och att tryck- och yttrandefriheten är förutsättningar för den fria åsiktsbildningen. Därför är det av stor vikt att mediepolitiken har en tydlig koppling till hur tryck- och yttrandefriheten fungerar. Motionärerna hänvisar bl.a. till att regelbundet undersöker förekomsten av hot och trakasserier mot journalister. och (båda S) begär i motion 2018/19:2026 ett tillkännagivande om att stärka skyddet för hotade journalister. Motionärerna hänvisar bl.a. till en rapport från Reportrar utan gränser som kartlägger näthat mot journalister i 32 länder och där situationen i lyfts fram som särskilt allvarlig. Att journalister tystas genom självcensur är illa nog, men i förlängningen riskerar det att leda till att människor hoppar av eller inte vågar ge sig in i yrket, vilket är ett allvarligt hot mot fundamentet för hela vår demokrati. Även m.fl. (L) begär i kommittémotion 2018/19:2037 yrkande 7 att skyddet för medier och journalister ses över. Granskande journalistik är en förutsättning för en levande demokrati, men många hotade journalister uppger att deras arbete har påverkats och att de har valt bort att bevaka vissa känsliga ämnen, frågor och personer. I försvaret av tryck- och yttrandefriheten ingår ett ansvar för att förebygga och förhindra hot och trakasserier mot journalister och andra mediearbetare. En utredning bör därför tillsättas för att se över straffet för hot och våld mot journalister i samband med tjänsteutövning. I 1 kap. 1 § regeringsformen (RF) framhålls att den svenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildning. Yttrandefriheten är garanterad genom 2 kap. 1 § RF. Enligt denna bestämmelse är var och en gentemot det allmänna till-försäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsningar i yttrandefriheten får enligt 2 kap. 21 § RF göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen som en av folkstyrelsens grundvalar. I fråga om tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i radio, tv eller vissa liknande överföringar, offentliga uppspelningar ur en databas samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar gäller tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). TF och YGL innehåller ett detaljerat skyddssystem för tryck- och yttrandefriheten. Systemet vilar på ett antal grundprinciper som syftar till att ge ett särskilt starkt skydd för tryckta skrifter och vissa andra medieformer. De principer det handlar om är principerna om censurförbud, etableringsfrihet, ensamansvar, meddelarskydd, en särskild brottskatalog och en särskild rättegångsordning. En viktig komponent i skyddet är vidare att inga andra begränsningar i tryck- och yttrandefriheten får göras än de som följer av de två grundlagarna. Begränsningar av det slaget förutsätter alltså en grundlagsändring. Enligt 4 kap. och 5 kap. (BrB) kan den som uttalar hot eller kränkningar göra sig skyldig till brott, t.ex. olaga hot, ofredande, förtal eller förolämpning. Straffbestämmelserna om olaga hot och förolämpning förtydligades och moderniserades genom lagändringar som trädde i kraft (prop. 2016/17:222, bet. 2017/18:KU13, rskr. 2017/18:36, bet. 2018/19:KU2, rskr. 2018/19:16). Även straffbestämmelsen om ofredande moderniserades genom en lagändring som trädde i kraft . kan vidare den som gör intrång i någons privatliv genom spridning av vissa slag av bilder eller andra uppgifter, om spridningen är avsedd att medföra allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör, dömas för olaga integritetsintrång (4 kap. 6 c § BrB). hot, förtal och förolämpning är även straffbart som tryckfrihetsbrott eller yttrandefrihetsbrott om de begås i grundlagsskyddade medier (7 kap. 2–4 §§ TF och 5 kap. 1 § YGL). Ofredande och olaga integritetsintrång omfattas däremot inte av TF:s brottskatalog. Enligt 18 kap. 5 § BrB kan den som övar olaga tvång eller olaga hot med uppsåt att påverka den allmänna åsiktsbildningen eller inkräkta på handlingsfriheten inom en politisk organisation eller yrkes- eller näringssammanslutning och därigenom sätter yttrande-, församlings- eller föreningsfriheten i fara, dömas för brott mot medborgerlig frihet till fängelse i högst . Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att analysera behovet av nya mediepolitiska insatser när presstödet i dess nuvarande form upphör (dir. 2015:26). Utredningen, som tog namnet (Ku 2015:01), presenterade delbetänkandet Medieborgarna & medierna. En digital värld av rättigheter, skyldigheter – möjligheter och ansvar (SOU 2015:94). samrådde med Utredningen om ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten. ansåg att frågan om att förstärka det straffrättsliga skyddet för journalister behöver utredas i en särskild ordning om den ska bli föremål för ny lagstiftning. framhöll att staten bör se extra allvarligt på hot och kränkningar av journalister och medieföretag som agerar i demokratins tjänst, och att det därför är angeläget att lagstiftningen tydliggörs på den punkten och att åtal för sådana hot och kränkningar prioriteras. I sitt slutbetänkande En gränsöverskridande mediepolitik – För upplysning, engagemang och ansvar (SOU 2016:80 s. 416 f.) som presenterades hänvisade till att Utredningen om ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten kommit fram till att det kan finnas skäl att överväga ett förstärkt straffrättsligt skydd mot brott som sker i syfte att hindra någon från att utöva sin yttrandefrihet eller angripa någon som har utövat den rättigheten, men att en sådan lagändring dock låg vid sidan av utredningens direktiv, och utredningen ansåg att det uppkom flera principiella frågor som behövde analyseras som gäller hur ett sådant förstärkt straffrättsligt skydd skulle kunna utformas och avgränsas (SOU 2016:7 s. 564 f.). Utredningen kom fram till att frågan behövde behandlas vidare i något annat sammanhang om den skulle övervägas närmare. kom till slutsatsen att det är angeläget att det svenska rättsväsendet prioriterar denna typ av brott så att förövarna åtalas och lagförs. Utredningen anser vidare att det bör tillsättas en utredning i syfte att i särskild ordning se över möjligheterna för att stärka det straffrättsliga skyddet för journalister och eventuellt även övriga demokratibärande roller, som t.ex. politiker. anser att en utredning av hur ett sådant förstärkt straffrättsligt skydd skulle kunna utformas och avgränsas kan göras med utgångspunkt i slutsatserna dragna av Utredningen om ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten. Regeringen beslutade om en handlingsplan, Till det fria ordets försvar (dnr Ku2017/01675/D). Med handlingsplanen stärker regeringen arbetet med att förebygga och hantera hot och hat mot journalister, politiskt förtroendevalda och konstnärer. För att värna det demokratiska samtalet krävs enligt regeringen ett stärkt förebyggande arbete, ett utvecklat brottsbekämpande arbete och en moderniserad lagstiftning. I handlingsplanen nämns bl.a. följande åtgärder. Regeringen stärker det brottsförebyggande arbetet. Det gäller såväl rättsväsendets myndigheter som kommuner, företag och organisationer. Regeringen har beslutat om det brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott (skr. 2016/17:126). Regeringens målsättning med det nya brotts-förebyggande programmet är att skapa förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete i hela samhället. Regeringen har också förstärkt Brottsförebyggande rådets ansvar för stöd och samordning på nationell nivå och inrättat regionala samordnare vid länsstyrelserna. I handlingsplanen framhålls att spelar en viktig roll i arbetet mot brott som hotar de grundläggande fri- och rättigheterna och den fria åsiktsbildningen. har i sitt arbete bl.a. tydliggjort att det vid misstanke om brott med uppsåt att påverka den fria åsiktsbildningen, ska vägas in om det rör sig om allvarliga hot eller trakasserier som kan leda till att en förtroendevald, en journalist eller annan åsiktsbildare avstår från att verka i det offentliga rummet. har förstärkt arbetet på flera områden. Brott som hotar de grundläggande fri- och rättigheterna och den fria åsiktsbildningen ska utredas av demokrati- och hatbrottsgrupper där sådana finns, eller i särskild ordning. Inom rättsväsendets myndigheter pågår också arbete för att förbättra förutsättningarna för utredning och lagföring. Regeringen inleder också ett mer systematiskt arbete för att förebygga utsatthet för hot och hat hos bl.a. journalister. Fördjupad kunskap om hur utsatthet för hot och hat tar sig uttryck, om vilka deltagare i det demokratiska samtalet som är särskilt utsatta och om vilka konsekvenser utsattheten får är avgörande för ett effektivt arbete. Bland annat har fått i uppdrag av regeringen att vidareutveckla kartläggningen av hot och hat mot journalister. Det är vidare viktigt att grundläggande insatser utvecklas som ökar kännedomen om vilket stöd som finns att tillgå, som är tillgängligt för alla och bidrar till att hjälpa den enskilde att hantera utsattheten. Stödet till journalister och redaktioner i att förebygga och hantera hot och hat behöver förbättras. ska i multilaterala forum såsom fortsätta att lyfta frågor om yttrandefrihet och pressfrihet och journalisters säkerhet. Uppdrag till myndigheter m.m. gav regeringen i uppdrag att kartlägga omfattningen av hot, våld och trakasserier som journalister har utsatts för (dnr Ku2016/01674/D). En redovisning av uppdraget gjordes . I rapporten – Journalisters utsatthet redovisades en enkätundersökning gjord bland medlemmar. Av rapporten framgick att av journalisterna uppgav att de varit utsatta för trakasserier, hot eller våld i samband med sitt yrkesutövande. var av journalisterna, dvs. var fjärde journalist, utsatta. Detta kan jämföras med en tidigare studie där av journalisterna uppgav sig vara utsatta . Enligt rapporten var dock en viktig skillnad mellan studierna att i den aktuella studien uppmanades journalisterna att redovisa händelser som upplevts som hotfulla och i den föregående studien om de hotats (vilket med nödvändighet inte är samma sak), så jämförelsen ska inte automatiskt tolkas som att en minskning har skett. Med stöd i journalisternas svar på om de varit mer utsatta än föregående år gick det inte heller att dra någon slutsats om att utsattheten generellt ökat eftersom knappt två tredjedelar svarade nej på denna fråga. Enligt rapporten var det vanligast att journalister blir utsatta för olika former av hot, medan våld och skadegörelse var betydligt mindre vanligt. av journalisterna var utsatta för en händelse som kan karaktäriseras som brottslig. Allvarligare former av brott var ovanligt. gav regeringen i uppdrag att identifiera, utveckla och genomföra kompetens- och kapacitetsutvecklande insatser riktade till journalister och redaktioner för att förebygga och hantera utsatthet för hot och hat inom ramen för uppdrag att erbjuda fortbildning för journalister (dnr Ku2017/01562/D). I uppdraget ingick bl.a. att bygga upp en digital kunskapsbank, genomföra seminarier för kunskaps- och erfarenhetsutbyte samt utforma och handha en tjänst som erbjuder råd och stöd anpassade för målgruppen. Uppdraget skulle genomföras i samråd med berörda aktörer som har kunskap om journalisters och redaktioners utsatthet för hot och hat och komplettera icke-statliga insatser på området. Linnéuniversitetet skulle även samråda med som har i uppdrag att ta fram ett utbildnings- och informationsmaterial om stöd till deltagare i det demokratiska samtalet som utsätts för eller riskerar att utsättas för hot och hat. förstärkte regeringen uppdrag (dnr Ku2018/01405/D). Förstärkningen avsåg den fortsatta utvecklingen av bl.a. riktat stöd till särskilt utsatta målgrupper, utbildningar, nätverk och mötesplatser, samt stärkt samverkan med berörda aktörer. Uppdraget genomfördes av som är ett institut vid Linnéuniversitetet som fortbildar journalister. lanserade en webbaserad kunskapsbank, den s.k. Demokratijouren. lanserades en helpdesk vid Demokratijouren som erbjuder handfast hjälp till journalister, chefer och publicister som önskar råd och stöd kring situationer med hot och hat i arbetet. Enligt regleringsbrevet (avseende anslag 6:1 Allmänna val och demokrati) har Linnéuniversitetet fått ytterligare medel för att fortsätta sitt uppdrag i enlighet med tidigare beslut (dnr Ku2018/01405/D). Uppdraget ska slutredovisas . gav regeringen i uppdrag att ta fram utbildnings- och informationsmaterial för att stödja deltagare i det demokratiska samtalet som utsätts för eller riskerar att utsättas för hot och hat (dnr Ku2017/01674/D). Utbildnings- och informationsmaterialet ska kunna användas av myndigheter, organisationer och enskilda personer. Syftet är att materialet ska utgöra stöd till enskilda personer som är utsatta för hot och hat i den offentliga debatten, inte minst på internet och i sociala medier. Det ska även bidra till att yrkesverksamma och det civila samhället bättre ska kunna stödja personer som blir, eller riskerar att bli, utsatta för hot och hat. Arbetet ska ske i samråd med , , och Brottsofferjouren samt andra aktörer som har kunskap om och kommer i kontakt med personer som utsätts för hot och hat i det offentliga samtalet. ska slutredovisa uppdraget . I regleringsbrevet för gav regeringen i uppdrag att redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att bekämpa brott som hotar den fria åsiktsbildningen och i vilken utsträckning det finns likvärdiga möjligheter för förtroendevalda, journalister och andra grupper att få hjälp i hela landet. Myndigheten skulle analysera vilka effekter åtgärderna bedöms ha lett till eller bedöms komma att leda till. Vidare skulle redovisningen innehålla en beskrivning av hur myndigheten avser att fortsätta utveckla arbetet. lämnade sin redovisning av uppdraget genom rapporten för skydd av den fria åsiktsbildningen. När det gäller vidtagna åtgärder mot demokratibrott framgår bl.a. följande. Efter polisens omorganisation 2015 tog Tidningsutgivarna, som företrädare för ett antal stora mediehus, ett initiativ till ett samrådsforum där säkerhetschefer fick tillfälle att träffa företrädare för polisens brottsoffer- och personsäkerhetsverksamhet. Allteftersom polisens nya organisation har etablerat sig har behovet av möten minskat, men möjligheten att vid behov kunna sammankalla samrådsgruppen finns dock kvar. fick samtliga polisregioner riktade medel för att arbeta med förtroendeskapande åtgärder mot mediehus. Polisens kommunikationsavdelning har också tagit fram filmer med råd till bl.a. journalister, som finns att ta del av på polisens webbplats. Insatser har även vidtagits för att utbilda poliser, bl.a. har tagit fram en fördjupningskurs för poliser som arbetar med demokrati- och hatbrott. Inför rapporten tillfrågades ett trettiotal av Tidningsutgivarnas medlemmar om polisens arbete för att skydda det fria ordet och mediernas medarbetare . Av svaren framgick att de tillfrågade journalisterna har sett en ökad vilja hos polisen att arbeta med och prioritera demokratibrott. Nästan hälften uppgav att polisens bemötande har förbättras . upplevs en frustration över att anmälningar som görs läggs ned direkt efter att de har lämnats in utan att anmälaren förstår varför. Dessutom upplever de tillfrågade att det finns stora skillnader mellan olika polisområden i hur de blir bemötta och hur de upplever polisens effektivitet i deras ärenden. Polisen upplevs sakna en enhetlig struktur för att ta om hand demokratibrott. I rapporten förordar polisen vidare att straffskärpningsregler införs för brott som hotar den fria åsiktsbildningen, och hänvisar bl.a. till den s.k. (Stärkt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet och andra samhällsfunktioner, SOU 2018:2). Genom sådana regler skulle denna typ av brott kunna prioriteras tydligare både inom polisen och i övriga rättsväsendet. Enligt rapporten ska arbetet med kompetenshöjande åtgärder inom polisen fortsätta för att ytterligare förbättra förmågan att identifiera och utreda brott som hotar den fria åsiktsbildningen. Även förmågan att ge en återkoppling till målsägande om beslut i utredningar och ärenden kommer att stärkas. Den s.k. lämnade sitt delbetänkande Stärkt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet och andra samhällsfunktioner (SOU 2018:2) . Utredningen hade i uppdrag att överväga och föreslå de ändringar som behövs för att åstadkomma ett modernt straffrättsligt skydd för blåljuspersonal och andra samhällsnyttiga funktioner (dir. 2016:115). I direktiven framhölls att det inte enbart är yrken som tillhandahåller service direkt till medborgarna som kan betraktas som samhällsnyttiga. Även t.ex. journalistik, vetenskap och kultur fyller helt avgörande funktioner i samhället för att säkerställa demokrati och utveckling. Angrepp på yrkesutövare inom sådana funktioner kan därför innebära motsvarande skada som när det gäller de tidigare nämnda yrkeskategorierna. Utredningen lämnade i sitt delbetänkande förslag till en straffskärpningsgrund. Förslaget innebär att ett förstärkt straffrättsligt skydd för samhällsnyttiga funktioner bör omfatta samtliga yrkesutövare. Ett sådant skydd skulle enligt utredningen kunna åstadkommas genom att det i 29 kap. 2 § införs en ny punkt som innebär att rätten vid bedömningen av straffvärdet som en försvårande omständighet särskilt ska beakta om den tilltalade har angripit någon med våld eller hot om våld i eller med anledning av dennes yrkesutövning. Regeringen lämnade lagrådsremissen Ett stärkt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet och myndighetsutövning. I lagrådsremissen bedömer regeringen, i likhet med flera remissinstanser, att den föreslagna straffskärpningsgrunden är förenad med betydande nackdelar. Det framstår som tveksamt om den skulle få avsedd verkan som det kan förutses att den skulle ge upphov till betydande tillämpningsproblem. Mot den bakgrunden anser regeringen att det sammantaget inte framstår som lämpligt att införa den. Frågan om vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett förstärkt straffrättsligt skydd för dessa samhällsnyttiga funktioner kan uppnås på ett annat och mer ändamålsenligt sätt kräver enligt regeringen fortsatt utredningsarbete. besvarade kultur- och demokratiminister en skriftlig fråga (2018/19:228) om vilka åtgärder ministern avser att vidta med anledning av ökningen av hot och trakasserier mot journalister och den fria åsiktsbildningen. Hon anförde följande som svar: Allt för många journalister utsätts för hot och hat. Hot och hat får också konsekvenser. Journalisternas trygghetsundersökning från som gjordes på uppdrag av regeringen, visar att var fjärde utsatt journalist har undvikit att bevaka ett visst ämne eller fråga. Över hälften av journalisterna uppger att de har blivit rädda efter att ha utsatts. Var fjärde har funderat på att lämna journalistiken. När hot och hat leder till självcensur så är det ett hot mot det demokratiska samtalet och i förlängningen ett hot mot demokratin. Under förra mandatperioden antog regeringen handlingsplanen Till det fria ordets försvar – åtgärder mot utsatthet för hot och hat bland journalister, förtroendevalda och konstnärer. Handlingsplanen omfattar tre åtgärdsområden: ökad kunskap, stöd till dem som utsätts och ett stärkt rättsväsende.