bet · H601JuU10 · 2019-04-15 00:00:00 — Områdespoliser ska arbeta för att skapa trygghet och förebygga brott, men de har inte fått den roll som det var tänkt. Därmed har de inte bidragit till att öka tillgängligheten generellt. Medborgarlöften och tydligare kontakter med kommunföreträdare har förbättrat förutsättningarna för att medborgarnas synpunkter ska nå polisen. Polisen saknar dock fortfarande rutiner för att på ett strukturerat sätt ta hand om synpunkter från enskilda. Allmänhetens förtroende är förhållandevis , men förtroendet är lägre för polisens lokala arbete än för polisen nationellt. Förtroendet för polisens arbete i den egna kommunen har också minskat . fick i regleringsbrevet i uppdrag att redovisa i vilken utsträckning det finns områdespoliser på lokalpolisområdesnivå och i vilken utsträckning dessa arbetar fredat med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete. Återrapporteringen byggde på en enkätundersökning och gjordes i myndighetens årsredovisning (s. 20 f.), varvid följande anfördes: Bedömningen är att myndighetens områdespoliser endast i begränsad omfattning kan arbeta fredat med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete. Det kan också konstateras att kommendering till annan verksamhet sker i olika omfattning men att det sker i högre grad. Områdespolisarbetet får alltså i stora delar ge vika för annan verksamhet. Kontinuiteten i arbetet med kontakt, trygghet och brottsförebyggande åtgärder reduceras således . Definitionen av områdespolis tillämpas olika och arbetsuppgifterna varierar stort över landet. Funktionen som områdespolis saknas i arbetsordningen och därför saknas en koppling till polisens processer. Avsaknaden av definition av områdespolisens funktion bidrar till ett ökat tolkningsutrymme för vad funktionen syftar till. Uppdraget omfattade även att skulle analysera i vilken utsträckning det finns likvärdiga möjligheter att få akut hjälp från polisen över hela landet. I denna del anfördes bl.a. följande i återrapporteringen (årsredovisningen, s. 40): Vid en jämförelse mellan kommungrupperna storstäder och landsbygdskommun med besöksnäring kunde det konstateras att det i storstäder i genomsnitt fanns 74 ärenden med slutlig prioritet 1 och 2,2 ärenden i landsbygdskommuner med besöksnäring. Motsvarande utfall för ärenden med slutlig prioritet 2 var 225 händelser för storstäder och 9,3 ärenden i landsbygdskommuner med besöksnäring. Det kan konstateras att de kortaste utryckningstiderna (ärenden med slutlig prioritet 1) fanns i kommungrupperna storstad, större stad och mindre stad/tätort. Utryckningstiderna var längre i pendlingskommunerna och som längst i landsbygdskommuner med besöksnäring. I de sistnämnda kommungrupperna fanns betydligt fler ärenden med utryckningstider runt , jämfört med kommungrupperna storstad, större stad och mindre stad/tätort. Utfallet, det vill säga förhållandet mellan de olika kommungrupperna, var snarlikt för ärenden med slutlig prioritet 2. För dessa ärenden är dock utryckningstiderna generellt längre. Utfallet är förväntat och beror på bland annat på geografi, demografi och antalet ärenden polispatrullerna har att hantera. Vid utskottsbehandlingen av budgeten (bet. 2015/16:JuU1) föreslog utskottet bl.a. tillkännagivanden om redovisning av åtgärder för en effektivare polis och om fler poliser. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:106). I budgetpropositionen anförde regeringen följande i fråga om tillkännagivandet om fler poliser (prop. 2017/18:1, utg.omr. 4 s. 46): Regeringen tillförde nya medel såväl i vårändringsbudgeten som i budgeten i syfte att myndigheten skulle kunna utbilda och anställa fler poliser samt fler civilanställda. skulle därmed komma att ha fler än 20 000 poliser framöver. anser dock att regeringen bör ha en uttalad målsättning om att antalet poliser ska vara minst 20 000 och att därför inte anser tillkännagivandet slutbehandlat (bet. 2016/17:KU21, rskr. 2016/17:296). Regeringen uttryckte redan i budgetpropositionen uppfattningen att det är verksamhetens behov som ska styra sammansättningen av de anställdas kompetenser. Därför ska själv förfoga över vilken kompetens som ska rekryteras. Det är en uppfattning som regeringen fortsatt vidhåller. Regeringen kommer därför inte att tillmötesgå krav på en uttalad målsättning om en miniminivå på 20 000 poliser. Istället tillför regeringen ytterligare medel i budgeten . Dessutom tillförde regeringen extra medel på vårändringsbudgeten innevarande år. Syftet med de föreslagna tillskotten är dels att ge förutsättningar att utbilda och anställa betydligt fler poliser än de 1 500 som myndigheten redan planerar för, dels att ytterligare utöka antalet civilanställda. Regeringens ambition är att antalet anställda i successivt ska öka. De ska främst arbeta i kärnverksamheten och en stor del av dessa kommer att utgöras av nya poliser, varför antalet poliser kommer att överstiga 20 000. har gett uttryck för att det behövs både fler poliser och fler civilanställda. Det är hos som den bästa kunskapen finns om vilken sammansättning av kompetenser som krävs, nu och , för att myndigheten ska klara sina uppgifter. Regeringen anser därmed denna punkt slutbehandlad. Utskottet noterade i samband med behandlingen av samma budgetproposition det ovan nämnda tillkännagivandet (2017/18:JuU1 s. 57 f.). Utskottet anförde därefter följande: Regeringen förklarar i årets budgetproposition att den anser att punkten om det tillkännagivandet är slutbehandlad. För att ska klara sina uppgifter är det utskottets uppfattning att antalet anställda måste öka väsentligt. Utskottet instämmer emellertid i det regeringen anför om att det är själv som bör förfoga över vilken kompetens som ska rekryteras inom ramen för tilldelat anslag. Utskottet noterar även det uppdrag om åtgärder på kompetensförsörjningsområdet som fick . Mot denna bakgrund, och i avvaktan på utfallet av den rekrytering som kan förväntas med anledning av de medel som tillförs myndigheten, är utskottet inte berett att på nytt föreslå ett tillkännagivande i frågan om fler poliser. En viktig del i en framgångsrik rekrytering till polisyrket, liksom i att kunna behålla de poliser som redan finns, är goda arbetsvillkor. Frågor om lönesättning m.m. är emellertid enligt utskottet upp till arbetsmarknadens parter att besluta om. Utskottet konstaterar därvid att det genom de kraftiga tillskott till som föreslås skapas utrymme för särskilda lönesatsningar inom polisen. Att det är själv som ska förfoga över vilken kompetens som rekryteras innebär att det även är myndigheten som bör avgöra hur stort antalet civilanställda bör vara inom polisen. Det finns därför inte anledning för utskottet att föreslå något sådant tillkännagivande om antalet civilanställda inom polisen som efterfrågas i [motioner om detta]. I regeringens skrivelse skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2017/18:75) anförde regeringen att tillkännagivandet om fler poliser var slutbehandlat (s. 25). Utskottet anförde i samband med behandlingen av budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4) följande (bet. 2018/19:JuU1 s. 43 f.): [Polisen måste bli] mer synlig och närvarande i hela landet. behöver polisens förmåga att utreda och klara upp brott förbättras avsevärt. Upptäcktsrisken måste öka och utsattheten för brott minska. Tryggheten bör öka väsentligt i hela landet. Utvecklingen med allt grövre gängbrottslighet, inte minst i utsatta områden, behöver vändas. Utskottet anser därför att 10 000 fler polisanställda behövs . har analyserat personalbehovet för att nå 10 000 fler polisanställda till 2024 och redovisar kostnaderna för detta i myndighetens budgetunderlag –2021 samt i svar på regeringsuppdraget Uppdrag till att redovisa hur polisverksamheten ska stärkas och utvecklas (A510.044/2017). För att öka antalet polisanställda i enlighet med ambitionsnivå föreslår utskottet att anslaget ökas med 2019, 2020 och 2021. För att åstadkomma en mer lokalt förankrad polis med ökad närvaro och synlighet i hela landet bör ökningen av antalet poliser 2019–2022 i första hand ske på lokalpolisområdesnivå. För att möjliggöra en stor ökning av antalet poliser krävs, utöver förstärkta resurser, även särskilda åtgärder för att göra polisyrket mer attraktivt. För att behålla erfarna poliser och locka fler nya poliser till yrket behöver polislönerna höjas. Utskottet föreslår därför att Polismyndig-hetens anslag ökas med 2019, 2020 och 2021 för att möjliggöra en höjning av polisernas löner. Genom att skjuta till särskilda medel möjliggörs en höjning av polisernas löner med i genomsnitt . Den närmare fördelningen av de tillförda medlen anser utskottet bör beslutas av myndigheten i samråd med berörda parter. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:73). Utskottet har behandlat motionsyrkanden om betydelsen av en närvarande och lokalt förankrad polis. I budgetbetänkandet anförde utskottet att en av de viktigaste utgångspunkterna för omorganisationen av polisen var att stärka den lokala närvaron och tillgängligheten (bet. 2016/17:JuU1 s. 68 f.). Utskottet anförde vidare följande: Utgångspunkten för den nya polismyndighetens organisation är att polisens kärnverksamhet ska utföras närmare medborgarna. För att öka tryggheten är det viktigt att allmänheten upplever att polisen är närvarande och synlig. Det gäller såväl i storstäder som i mindre orter och på landsbygden. En tillgänglig polis är viktig för att förebygga brott, men framför allt när brott begåtts och måste upp. Utskottet anser att frågan är så viktig att det på nytt [liksom i budgetbetänkandet ] bör göras ett tillkännagivande i saken till regeringen. Utskottet föreslår därför att ställer sig bakom det som utskottet anför om att det måste säkerställas att målet om en lokalt förankrad, närvarande och synlig polis i hela landet uppnås och tillkännager detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:90). , i betänkande 2017/18:JuU1, anförde utskottet (s. 89 f.) följande: I ett stort antal motioner tas frågor upp om en lokalt förankrad, närvarande och synlig polis i hela landet. Motionärerna lyfter bl.a. upp frågor om att polisen ska vara tillgänglig och synlig även på mindre orter och i glesbygd, att polisen ska få en större lokal koppling, att den polisiära närvaron i hela landet bör stärkas och att man bör omfördela resurser till vissa delar av landet. I samband med behandlingen av budgetpropositionen gjorde , som redovisats ovan, ett tillkännagivande till regeringen om att den skulle återkomma till med en redovisning av vilka åtgärder som vidtagits för att öka antalet lokala poliser. Även i samband med behandlingen av fjolårets budgetproposition gjorde, som framgått ovan, ett tillkännagivande till regeringen om vikten av att uppnå målet om en lokalt förankrad, närvarande och synlig polis i hela landet. […] Utskottet vidhåller sin uppfattning om den lokala polisens betydelse. Den lokala polisnärvaron brister dock på många håll i landet och många poliser upplever att de egna resurserna inte räcker till. Lokalt arbetande poliser flyttas inte sällan till andra arbetsuppgifter som gränskontroller eller hantering av gängskjutningar och annan grov kriminalitet i andra delar av landet. Enligt utskottet ska man kunna känna trygghet i att polisen är närvarande oavsett var i man bor. Poliser ska vidare vara lokalt förankrade och de som bor i området ska veta vilka poliserna är. Med kontinuitet och erfarna poliser som stannar i samma tjänst kan långsiktiga kontakter mellan polisen och medborgarna skapas. Därmed underlättas det brottsförebyggande och trygghetsskapande arbetet. Medborgarnas förtroende för polisen bygger på att man inte bara hinner med att bekämpa grov kriminalitet utan även s.k. vardagsbrottslighet som skadegörelse, stölder och buskörningar. […] Även om tidigare tillkännagivanden åter står som öppna anser utskottet att frågan är så angelägen att det finns anledning att åter uppmärksamma regeringen på vikten av en lokalt närvarande polis. Utskottet föreslår därför att ställer sig bakom det som utskottet anför om en lokalt förankrad, närvarande och synlig polis i hela landet och tillkännager detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:92). Utskottet fann däremot inte skäl för att ta något initiativ med anledning av motionsyrkanden bl.a. om att varje kommun ska ha rätt till en lagstadgad minimibemanning av poliser, möjligheterna till kontakt med polisen eller om öppettiderna för polisstationerna på landsbygden. I regeringens skrivelse skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2018/19:75) anförs följande när det gäller tillkännagivandena om en lokalt förankrad polis (s. 30 f. och 50): Ett av syftena med ombildningen av polisen var att säkerställa en lokalt förankrad och synlig polis i hela landet. För att följa upp utfallet av polisreformens intentioner har regeringen begärt in återrapportering av olika slag. I regleringsbreven ställde regeringen krav på att löpande hålla regeringen informerad om det fortsatta arbetet med ombildningen. Den löpande avrapporteringen skedde bl.a. på de månatliga mötena mellan rikspolischefen och statssekreteraren. I regleringsbrevet fick också i uppdrag att i årsredovisningen lägga särskild vikt vid redovisningen av genomförandet avseende en lokalt förankrad polisverksamhet. Av redovisningen framgick att fortsatte arbetet med att stärka det lokala polisarbetet utifrån inriktningen att mer än hälften av resurserna i en polisregion ska finnas i lokalpolisområdena. Genom att öka resurserna vid lokalpolisområdena har det skapats bättre förutsättningar för att bedriva polisverksamheten nära medborgarna. finns även kommunpoliser i samtliga kommuner. redovisades att av regionernas resurser finns på lokalpolisområdesnivå. Av verksamhets-uppföljningen framgår att den siffran nu ökat till . I regleringsbrevet fick i uppdrag att analysera och bedöma hur långt myndigheten hade kommit i målsättningen med en mer närvarande och tillgänglig polis i lokalsamhället. skulle också bedöma hur väl myndigheten svarar upp mot behoven av polisiär närvaro i särskilt utsatta områden. Uppdragen redovisades i myndighetens årsredovisning . Genom den verksamhetsuppföljning som månatligen har redovisat till har utvecklingen avseende bl.a. kompetensförsörjningen kunnat följas upp. I regleringsbrevet ålade regeringen att också redovisa i vilken utsträckning det finns områdespoliser på lokalpolisområdesnivå och i vilken utsträckning dessa arbetar fredat med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete. Vidare ska analysera i vilken utsträckning det finns likvärdiga möjligheter att få akut hjälp från polisen över hela landet samt bedöma i vilken utsträckning ingripandepersonalen kan arbeta brottsförebyggande och vidta långtgående förstahandsåtgärder. Denna återrapportering ska ske i årsredovisningen som ska lämnas . har Statskontoret haft i uppdrag att utvärdera ombildningen av polisen. lämnade Statskontoret sin slutrapport. Rapporten bereds nu i . har också behov av fler anställda, både poliser och civilanställda. Regeringen har därför i en rad budgetar tillfört myndigheten mer resurser. Regeringen har även skapat förutsättningar för att utbilda fler poliser, bl.a. genom att utöka antalet lärosäten som kan tillhandahålla polisutbildning. finns det fem sådana lärosäten. Punkten är inte slutbehandlad. Det är utskottets uppfattning att för att klara sina uppgifter måste öka antalet anställda väsentligt. Detta gäller både poliser och civilanställda. har i linje med detta också, på utskottets förslag, beslutat att i budgeten skulle få ökade resurser för att bl.a. ge myndigheten förutsättningar för nyanställningar. Härutöver noterar utskottet de kompetensförsörjande åtgärder som vidtas inom myndigheten. Utskottet anser därför inte att det finns tillräckliga skäl att föreslå något nytt tillkännagivande om fler poliser, eller om ett rikttal för antalet poliser. Motionerna 2018/19:132 (SD) yrkande 2, motion 2018/19:922 (M) yrkande 1 och 2018/19:2058 (L) yrkande 9 avstyrks därmed. Utskottet vidhåller sin tidigare redovisade inställning att det är själv som bör förfoga över vilken kompetens som ska rekryteras inom ramen för det anslag som myndigheten tilldelats. Utskottet anser också att det är en fråga för att bestämma hur personalstyrkan ska fördelas mellan olika delar av landet. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:942 (M), 2018/19:1026 (M) och 2018/19:692 (V) yrkande 3 om fler civilanställda och fler poliser i och . När det gäller polisens närvaro i glesbygd och på landsbygden har utskottet tidigare anfört att det för att öka tryggheten är viktigt att allmänheten upplever att polisen är närvarande och synlig såväl i storstäder som på landsbygden. Mot den bakgrunden föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om vikten av en lokalt förankrad, närvarande och synlig polis i hela landet. Utskottet vidhåller det sagda. Utskottet anser även att resultatet av uppdrag att redovisa i vilken utsträckning områdespoliser kan arbeta fredat med bl.a. brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete är oroande. Som redovisats konstaterar man att detta endast sker i begränsad omfattning. Med detta sagt noterar utskottet att tillkännagivande fortfarande behandlas av regeringen och att ett aktivt arbete pågår för att åstadkomma en större lokal polisnärvaro. Bland annat redovisar regeringen att hälften av regionernas resurser nu finns på lokalpolisområdesnivå, vilket är en ökning . Utskottet anser mot denna bakgrund inte att det nu finns tillräckliga skäl för ett nytt tillkännagivande om polisens lokala närvaro och avstyrker således motionerna 2018/19:1258 (SD) yrkande 1, 2018/19:1078 (S), 2018/19:2162 (M), 2018/19:2487 (C) yrkande 3, 2018/19:2855 (C) och 2018/19:2868 (M) yrkande 4. Utskottet gör ingen annan bedömning än tidigare i fråga om motions-yrkandena om en lagstadgad minimibemanning i kommuner eller om öppettiderna för polisstationer på landsbygden och föreslår att motionerna 2018/19:119 (SD) yrkande 1 och 2018/19:1258 (SD) yrkande 2 avslås. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att inrätta vissa specialenheter inom och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden som rör Polismyndig-hetens inre organisation, bl.a. yrkanden om att prioritera vissa typer av brott, om att inrätta en djurskyddspolis och om skyddet för jägare och djurhållare. Jämför reservation 13 (SD), 14 (S, V, MP), 15 (M), 16 (SD), 17 (C), 18 (KD), 19 (SD), 20 (SD) och 21 (KD). I kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 2 anförs att organiserad brottslighet som dels är internationell, dels är landsomfattande bäst bekämpas av en del inom polisen som har ett övergripande nationellt ansvar för att bekämpa organiserad brottslighet, t.ex. , Nationella operativa avdelningen. I kommittémotion 2018/19:2870 av m.fl. (M) yrkande 1 anförs att polisens arbete mot seriebrottslighet måste stärkas och att polisen bör ges ett sådant uppdrag. Det ska därvid göras tydligt vilken instans som har ansvaret för att samordna brottsutredningar mot en och samma gärningsman, eller liga av gärningsmän, när de misstänkta brotten begåtts i olika delar av landet. (M) anför i motion 2018/19:2569 att tunnelbanepolis och polis med specialkompetens på klotter bör återinföras i för att säkra tryggheten i kollektivtrafiken. patrullerade enligt motionären ett par hundra poliser i tunnelbanan, men dessa finns inte kvar. fanns det även poliser som var specialutbildade på klotter. I kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 26 begärs ett tillkännagivande om att återinföra vissa av polisens specialenheter för att öka lagföringen av exempelvis narkotikabrott och sexualbrott. Motionärerna anför att sådan specialistkompetens i många fall är ett effektivt och behövligt sätt att bekämpa och utreda viss brottslighet som av olika anledningar kan medföra svårigheter i utredningsarbetet. I samma motion yrkande 45 anförs att det har rapporterats om hur anmälningar om sexuella övergrepp bortprioriteras eftersom en tungt belastad polismyndighet lägger resurserna på mordutredningar. Särskilda sexualbrottsgrupper bör därför införas i samtliga av polisens sju regioner för att säkerställa en god kompetens på att lösa denna typ av brott och för att motverka att anmälningar om sexuella övergrepp läggs på hög. Ett liknande yrkande framförs i kommittémotion 2018/19:2869 av m.fl. (M) yrkande 2 om särskilda grupper som är specialiserade på sexualbrott i polisens samtliga sju regioner. I kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 19 vill motionärerna se mer specialiserade narkotikapoliser för att narkotikarelaterad brottslighet ska kunna bekämpas på ett effektivare sätt. Varje polisområde där narkotikahandeln är ett problem bör ha särskilda enheter med uppgift att utreda narkotikabrottslighet. I motion 2018/19:1936 av (M) begärs en översyn av möjligheten för polisen att upphandla it-forensiska tjänster. Motionären anför att det saknas utredningskompetens inom polisen på it-området och att Nationellt forensiskt centrum är underdimensionerat. Under förutsättning att säkerhets- och integritetsaspekter kan tillgodoses på ett tillfredställande sätt finns det enligt motionären starka skäl att verka för att polisen i ökad omfattning ska kunna köpa in it-forensiska tjänster i samband med brottsutredningar. Prioritering av arbete mot olika slags brott (M) yrkar i motion 2018/19:884 på ett aktivt arbete för att stoppa utländska stöldligor. Att vardagsbrottsligheten bortprioriteras och miljardbelopp försvinner ut ur är enligt motionären oacceptabelt, och brotten måste stävjas. I motion 2018/19:2775 av (KD) yrkande 3 begär motionären att man ska öka den polisiära närvaron vid gränsövergångar för att försvåra utförsel av stöldgods. I kommittémotion 2018/19:150 av m.fl. (SD) yrkande 3 anförs det att ett växande problem för många butiksägare är kriminalitet i form av stölder, hot och våld. Det bör tillsättas en utredning om åtgärder för hur man kan stärka tryggheten för butiksägare. I motion 2018/19:2082 anför (S) att det är viktigt att de s.k. vardagsbrotten, bl.a. brott i butiker, bekämpas på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. I kommittémotion 2018/19:2726 av m.fl. (KD) yrkande 49 anförs att det är angeläget att se till att polisen har resurser för att kunna prioritera arbetet med miljöbrottslighet. I motion 2018/19:900 av och (båda MP) yrkande 2 begärs att polis och åklagare ska prioritera allvarlig och organiserad miljöbrottslighet och införa ett arbetssätt som minskar genomströmningstiden. Tillräckliga resurser och kompetens hos poliser som hanterar misstänkta miljöbrott är avgörande för en effektiv hantering av anmälningar av miljöbrott. m.fl. (MP) anför i kommittémotion 2018/19:2315 yrkande 23 att polisen och åklagaren bör prioritera allvarlig och organiserad jaktbrottslighet samt införa ett arbetssätt som minskar genomströmningstiden. Det behövs en mer effektiv hantering av de brott som handlar om illegal jakt. Exempelvis är vargstammen påverkad av illegal jakt. Brott mot har, anför motionärerna, bland de längsta genomströmningstiderna från inkommen anmälan till beslut. I motion 2018/19:526 av Gulan Avci (L) yrkas att förutsättningarna ska utredas för att öronmärka resurser för att utreda sexbrott, trafficking, människohandel och prostitution. Utredningar av prostitution och sexualbrott får inte vara en resursregulator för mord och grova brott. Polisen måste prioritera sexualbrotten, och det måste finnas resurser som är öronmärkta för just dessa brott. I motion 2018/19:845 av (M) begärs ett tillkännagivande om att den oacceptabla utvecklingen med ett stort antal sexualbrott och nedlagda våldtäktsanmälningar måste brytas. Enligt motionären måste mycket mer göras för att komma till rätta med den oacceptabla situation som brottsoffer för sexualbrott och våldtäkter hamnar i när deras anmälningar inte handläggs inom en rimlig tidsram och på ett godtagbart sätt.