bet · H601KU20d3 · 2019-01-01 00:00:00 — : Från regeringens sida gjorde vi ingen sådan bedömning. Vi gjorde smärre justeringar. Sedan gjordes en lite annorlunda bedömning i finansutskottet, men den avser jag inte att kommentera mer fördjupat än så här. Jag välkomnar dem. Ordföranden: Jag har ingen ytterligare på talarlistan, så då ber vi i att få tacka dig för att du ville komma hit och svara på våra frågor. Därmed lämnar vi också punkt 1, och sammanträdet ajourneras till . Bilaga B4 F.d. statssekreterare Granskningsärende 8 Förflyttningen av generaldirektör (se avsnitt 2.2) Ordföranden: är , och återupptar sitt öppna sammanträde. Vi tar nu punkten 2. Det är utfrågning med före detta statssekreterare . Ärendet rör förflyttningen av generaldirektör, . Jag vill börja med att hälsa varmt välkommen till för att svara på våra frågor. Utfrågningen kommer att gå till på följande sätt. Först får tidigare statssekreteraren en möjlighet att ge sin egen bild med en inledning på maximalt . Därefter kommer första frågan att gå till det anmälande partiet, i det här fallet Liberalerna. Därefter går ordet vidare till partierna i storleksordning. Om tiden så medger kan det också bli utrymme för en andra runda med partierna i storleksordning. Återigen: Välkommen hit, och varsågod, . : Fru ordförande! Jag tackar för att jag får möjlighet att komma och redogöra för bakgrunden till de beslut som regeringen tog när det gäller styrningen av . Med mig är expeditionschefen från . Jag vill börja med att beskriva min roll på under den gångna mandatperioden. Jag blev anställd av regeringen som statssekreterare med placering på , och jag blev entledigad . Mellan var jag statssekreterare åt statsrådet med ansvar för folkhälsa, hälso- och sjukvård och idrott. Det innebär också att jag tillsammans med statsrådet hade ansvaret för styrningen av en rad myndigheter: , , , , med mera. När statsrådet avgick kom jag i stället att arbeta för statsrådet med samma portfölj, eftersom hon övertog hela portföljen efter statsrådet . Statsrådet hade en statssekreterare, , som var ansvarig tillsammans med statsrådet för socialförsäkringar och pensioner. I detta låg också ansvaret för och . fick jag överta även min kollegas arbetsuppgifter på grund av sjukdom. Det innebär att huvudansvaret för styrningen av har hanterats av statsrådet och en kollega till mig under större delen av mandatperioden. Men eftersom sjukvården är viktig i relationen till sjukskrivningar och att ersättningar inom tandvården hanteras av har jag också deltagit på en hel del myndighetsdialoger dels med , dels med tillsammans med en del andra myndigheter. deltagande på många av departementets dialoger med har ofta varit i början av mötena då antingen allmänna frågor eller frågor relaterade till mitt dåvarande ansvarsområde berörts. Ansvarig statssekreterare har därefter fortsatt dialogen ensam med tjänstemän och . Därför har jag inte full inblick i all dialog som har skett . Men deltog jag naturligtvis fullt ut i alla möten. Jag vill understryka att jag delar åsikten att rollen som myndighetschef inte får urholkas. Det är oerhört viktigt att våra generaldirektörer är skickliga och har stor integritet. Myndigheterna ska genomföra och tolka och regeringens beslut och direktiv. Precis som det framgår av utskottets utredning i detta ärende ska myndighetscheferna leda arbetet i enlighet med statsmakternas intentioner. Här refereras också till en utredning om myndighetschefers villkor som säger att det åligger regeringen att säkerställa att det finns den kompetens som behövs i ledningen för den statliga förvaltningen. Det är mycket vad detta handlar om, att kunna fullfölja de beslut som riksdag och regering beslutat om fullt ut, vilket jag återkommer till. Hur styrningen av våra myndigheter kan bli bättre har varit en prioriterad fråga såväl av den förra regeringen som av den tidigare alliansregeringen. En rad utbildningar och seminarier har genomförts, inte minst för kretsen statssekreterare men också för tjänstemän och myndighetshandläggare. Många timmar har ägnats åt vad som är lämplig eller inte lämplig styrning. Vad kan och får ministrar och departement göra? och så vidare. Även rekryteringsprocesserna av generaldirektörer har stramats upp med tydliga kravprofiler, utannonsering av tjänster, ansökningssekretess och ett gemensamt rekryteringskansli för hela . Detta har varit väldigt positivt. Jag har själv lagt mycket tid på styrningen av de myndigheter som jag tillsammans med statsråd har ansvarat för, förtydligat instruktioner, rensat i regleringsbrev, infört styrelser men inte minst haft en löpande nära dialog med våra myndighetschefer. Med detta sagt vill jag understryka att styrningen av myndigheterna varit en prioriterad fråga för såväl regeringen som . Till syvende och sist handlar det ju om tillit och förtroende mellan regeringen och myndighetschefen. är en av våra största och viktigaste myndigheter. Det är en myndighet som nästan samtliga medborgare i landet är i kontakt med under sitt liv och ofta i lägen där man behöver stöd. Regeringen har prioriterat arbetet med att få ned sjuktalen och förebygga ohälsa. Vid den förra mandatperiodens början fick knappt varannan person någon prövning av sin arbetsförmåga som sjuktalen skenade uppåt. För att komma åt detta krävs tidiga insatser. Myndighetens arbete var och är centralt i detta. Regeringen har därför under hela förra mandatperioden lyft fram att det behövs en balans i tillämpningen av försäkringen och att prövningen av rätten till ersättning ska kombineras med stöd till individen. För att klara det stödet krävs samverkan med andra aktörer. Det är något som också har pekat på och som slås fast i socialförsäkringsbalkens 30:e kapitel om ansvar på rehabiliteringsområdet. Från flera olika håll, hälso- och sjukvården, andra myndigheter och inte minst arbetsmarknadens parter, Arbetsförmedlingen och också enskilda individer, fick regeringen och departementet under den gångna mandatperioden alltmer tydliga signaler om att den delen i uppdraget som handlade om samverkan inte prioriterades. Individer hamnade mellan stolarna. Olika samarbeten med andra aktörer avslutades. Det gick så långt att andra myndigheter också gjorde mediala utspel om det dåliga samarbetet. Jag hade också i mitt tidigare ansvarsområde fått signaler från hälso- och sjukvården och läkarkåren om utmaningen med en myndighet som slöt sig alltmer. Vid införandet av nya krav på intygen från läkarkåren skedde inget samråd eller gavs information, utan vården ställdes i praktiken inför fullbordat faktum. Det skapade stor administrativ börda och frustration i en redan arbetstyngd verksamhet. Möjligheten till dialog mellan och vården försämrades . Som reaktion på olika aktörers signaler hade departementet därför osedvanligt många myndighetsdialoger både med enskilt men också med berörda myndigheter, framför allt med Arbetsförmedlingen Men också för att betona de dubbla uppdrag som har gav regeringen också flera tydliga uppdrag till både i regleringsbrev och i särskilda beslut. skulle inte ha behövts om den samverkan som redan stipulerats i socialförsäkringsbalken hade fungerat. Regeringen såg också tydligt att tillämpning av den nuvarande sjukförsäkringslagstiftningen fick stora konsekvenser för enskilda som inte fick det stöd de behöver. Därför tillsatte regeringen också en utredning för att förändra lagstiftningen och se över processerna. Regeringen hade som sagt varit tydlig med dubbla uppdrag, att betala ut ersättning – rätt ersättning till rätt person – men också att ge stöd till individen genom samordning. kunde vi konstatera att signalerna trots en rad formella uppdrag inte mottogs på myndigheten. I praktiken innebar det att regeringens förtroende för generaldirektörens möjligheter att leda i att möta de utmaningar som då stod framför myndigheten Sammantaget handlade det om bristen på dialog och oförståelsen för behovet av samordning kring individen. Generaldirektören hade i olika samtal gett uttryck för att hon inte kunde vara kvar som myndighetschef för om regeringen inte hade förtroende för hennes sätt att leda Efter ännu en dialog om samverkan mellan och Arbetsförmedlingen blev det återigen tydligt för departementet att samverkan inte var prioriterad för . Vid ett möte den mellan statsrådet , jag själv och generaldirektören gick statsrådet igenom kritiken och den frustration som fanns kring detta, något som generaldirektören inte föreföll förstå. I sådana lägen är det alltid väldigt svåra beslut som behöver tas. Vi analyserade olika alternativ. Men till slut blev det ändå tydligt att förtroendet för generaldirektörens förmåga att styra om myndigheten mot ökad samordning saknades. Vid ett möte förklarade därför statsrådet att regeringen inte längre hade förtroende för hennes förmåga att leda . I enlighet med vad generaldirektören själv tidigare gett uttryck för kunde hon då inte vara kvar i den rollen. I stället skulle hon anställas i . Det innebär inte att generaldirektören delade regeringens och uppfattning om bristerna i ledningen av myndigheten. Men det fanns en samsyn om att hon inte kunde vara kvar om det inte fanns ett förtroende för hennes sätt att leda myndigheten. Ordföranden: för det. Då går ordet till Liberalerna, som är anmälande parti, och . (L): Tack, , för svaren så här långt, eller rättare sagt den inledande redogörelsen, och tack för att du kommer hit och svarar på våra frågor. Förflyttningen eller avskedet som skedde är naturligtvis kopplat till ett bristande förtroende, vad jag förstår, men också till en växande kritik inte minst i medierna och i en begynnande valrörelse, och så vidare. Det rör också ett annat fält och inte bara sjukskrivningar. När det gäller LSS-lagstiftningen och den personliga assistansen framför allt har det varit mycket stark kritik mot agerande. Ändock handlar förtroendet mellan regeringen och om att uppfylla regeringens direktiv och intentioner. Inte minst i regleringsbrevet 2015 var regeringen för att säga det lindrigt väldigt tydlig med vad den förväntade sig av . uppfyllde de kriterierna, vad jag kan bedöma, mycket väl, även om jag inte instämmer i vad direktiven innehöll. Frågan är här om generaldirektören har uppfyllt sitt arbete. Det har framkommit i debatten efter förflyttningen och avskedet att det förekom tidigare varningar, oaktat när och exakt av vem och hur de varningarna var framställda. Jag skulle gärna vilja fråga dig om din vetskap om de tidigare varningarna och i vilken följd dessa framkom till generaldirektören så att hon i så fall skulle ha kunnat förändra sitt arbetssätt. : Exakt vad som ryms bakom uttrycket tidigare varningar ska jag låta vara osagt med tanke på att jag inte då har följt frågan så nära under hela förra mandatperioden. Däremot vet jag att frågan om att få en bättre balans mellan stödet till individen och uppfyllandet av rätt ersättning till rätt person diskuterades och att man uttryckte ett missnöje från departementet med att den balansen brast. Det som också fanns med i diskussionen var en bristande kommunikation när myndigheten implementerade nya domar eller när myndigheten själv ändrade sina tolkningar av lagstiftningen. Man har självklart all rätt att göra det. Där kan man tycka att man ibland kunde få information och ha en dialog med departementet om att detta kommer att leda till förändringar i handläggningen och vad det i sådana fall kan få för konsekvenser, så att departementet har möjlighet att vidta lagstiftningsförändringar. Den kommunikationen har inte varit fullödig, och dialogen om bristande uppfyllande av samordningsansvaret har inte heller fungerat. Man valde att kalla till flera extra myndighetsdialoger, men när det inte fungerade valde man att fatta flera formella regeringsbeslut och göra ändringar i regleringsbreven, vilket egentligen inte borde ha behövts. (L): Ordförande! Tack så mycket för svaret! När man sedermera kom fram till att det var nödvändigt att uttala ett bristande förtroende och göra en förflyttning av generaldirektören, av vilka skäl valde man då att förflytta generaldirektören i stället för att helt enkelt enbart entlediga denna – om nu förtroendet och lojaliteten mot fattade beslut brast i den grad att hon behövde åtskiljas från ämbetet på ? : Myndighetscheferna utses i normalfallet och kan inte avskiljas från uppdraget. Man har ett förordnande . Däremot kan man få andra arbetsuppgifter. Här blev det så att regeringen fattade beslut om att anställa generaldirektören i i stället för på . Regeringen har inte möjlighet att förkorta perioden. (S): Fru ordförande! Tack, statssekreterare , för svaren! Jag vill backa tillbaka lite grann till samverkansskyldigheten och vad vi har kunnat utläsa ur protokollen som vi i utskottet har fått ta del av. Vi har sett att motiveringen till förändringen av ledningsstrukturen på är brister i skyldigheten att samverka, det vill säga att se till att den som är sjuk får det stöd den behöver och att berörda myndigheter samordnar sig runt individen. I protokollen har vi kunnat ta del av att samverkansskyldigheten har funnits på agendan, och minister har angett att det är samtal som har pågått . Enligt protokollen är det samtal som till mesta del har genomförts på statssekreterarnivå. Jag skulle därför vilja be statssekreteraren att redogöra för hur bristerna i samverkansskyldigheten kom till uttryck under dessa möten. Förde statssekreteraren fram synpunkter från regeringens sida om att samverkansskyldigheten inte fungerade tillfredsställande? : Som jag har nämnt har jag inte deltagit i alla myndighetsdialogerna i dessa frågor. Ofta har de varit av mer allmän karaktär och sådant som har varit relaterat till hälso- och sjukvården. När det gäller samverkan som rör hälso- och sjukvården uttryckte vi en frustration över att den dialogen inte hade fungerat. Man ställde hälso- och sjukvården inför fullbordat faktum när man till exempel krävde nya typer av intyg. Den typen av diskussion hade vi. Utan att jag har närvarat vid dessa möten vet jag att min kollega har uttryckt behovet av den bättre balansen mellan de olika uppdragen. Exakt vilka möten kan jag inte svara på, men var det två särskilda dialogmöten mellan Arbetsförmedlingen och . Det är relativt ovanligt att man kallar till sig två myndigheter. Alla myndigheter har ju enligt myndighetsförordningen ett uppdrag att samverka med dem man borde samverka med. Det är egentligen en självklarhet för alla myndigheter. och Arbetsförmedlingen har oerhört mycket nära samarbete och samverkan. Deras uppdrag tangerar varandra mycket och är beroende av varandra. När regeringen kallar till sig myndighetscheferna är det en tydlig signal att regeringen tycker att det är en oerhört angelägen fråga. Trots det såg inte departementet att det blev någon vidare action i frågorna. Man valde då att gå vidare med några ytterligare tydliga formella samverkansuppdrag. (S): Fru ordförande! Tack för svaren, statssekreteraren! När var första gången som frustrationen kom till uttryck gentemot generaldirektör? Kan du säga ungefär när det skulle ha inträffat? : Det vågar jag inte riktigt svara på. I en stor myndighet med komplex verksamhet är det klart att det pågår en löpande dialog, och man lyfter från båda håll fram utmaningar i arbetet. , efter det att regeringen hade gett en rad olika uppdrag, och när det återigen blev diskussioner om samordningen mellan Arbetsförmedlingen och , kallade statsråden och till sig generaldirektörerna för Arbetsförmedlingen och . Vid det mötet var engagemanget från svalt. Det var delvis en utlösande faktor, mot bakgrund av en lång diskussion och kanske stigande frustration. (S): Fru ordförande! Tack, återigen, för svaret! Lite till vill jag bena i detta. I en artikel i säger att hon har fört samtal på främst statssekreterarnivå. Det har varit bra diskussioner. Man har diskuterat utmaningar och problem. Det har varit normala samtal. Det är något helt annat än att ställas inför frågan om avsked. Hon anger också att kritik riktades först , och sedan skils hon från sitt uppdrag . Det här leder till bilden av att regeringen kanske inte på ett tydligt sätt förde fram kritik gentemot generaldirektören. Jag skulle vilja be statssekreteraren kommentera detta. Är det en korrekt eller inkorrekt bild? : Det är också lite svårt för mig eftersom jag inte har deltagit i samtalen som har förts mellan min tidigare kollega och generaldirektören. Men jag vet, som nära kollega till henne, att hon var bitvis mycket frustrerad över att myndigheten, dess ledning och generaldirektören inte tog till sig behovet av samordning. Hur tydlig och skarp den kritiken var i deras konkreta diskussioner vågar jag inte svara på, men bara det faktum att regeringen behöver fatta så många formella beslut om samverkan som redan står i socialförsäkringsbalken att kassan ska göra är tillräckligt för att en rutinerad generaldirektör ska vara lyhörd och ta till sig. Det har inte fungerat, utan det har varit ett ensidigt fokus på rätt ersättning. Det har helt enkelt inte varit tillfredsställande. (S): Fru ordförande! Jag har en avslutande fråga från min sida. Anser ni på något sätt att ni hade kunnat vara tydligare i styrningen gentemot ? : Jag upprepar återigen att jag har kommit in ganska sent i processen. Men det finns säkert anledning att ha gjort något annorlunda från början. Men ska man komma ihåg att utmaningarna var stora i början av mandatperioden, med skenande sjuktal och många individer som inte fick sin möjlighet till ersättning prövad. De blev i stället utförsäkrade vid den bortre parentesen. Regeringen har jobbat intensivt med att få stopp på de skenande sjuktalen och få fram en bättre prövning av individerna. Det har fungerat väl. När det väl började fungera kunde också regeringen se att konsekvenserna av en del tolkningar av lagstiftning och domar som kom under resans gång blev stora för individerna. Det innebar att det andra uppdraget om samordning blev ännu viktigare. Det hade varit viktigt , men ju mindre viktigt det andra blev, desto viktigare blev det då att fokusera på samordning. Styrningen har behövt förändras över tiden. Därför är det svårt att säga om det hade gått att göra något så mycket annorlunda. Ordföranden: Då är det tur att få ordet. Jag ger ordet till mig själv. Jag ska uppehålla mig lite runt formerna för hur generaldirektören förflyttades. Om jag har förstått rätt i de svar vi har fått in ser inte regeringen detta som en förflyttning. vill jag höra hur vill beskriva vad beslutet egentligen innebar. Om vi tittar i dokumentationen kan vi se att ordet undviks. Vi vet att det finns ett sätt att hantera generaldirektörer, nämligen förflyttning enligt 33 § lagen om offentlig anställning. I de skriftliga svar vi har fått från departementet menar man att det inte var fråga om det, utan det var fråga om en ny anställning. Den frågan vill jag få utklarad. Handlar det här om en frivillig överenskommelse mellan regeringen och den tidigare generaldirektören, om det inte handlar om en förflyttning? : Om man ska göra en förflyttning enligt förutsätter det att man förflyttar någon mot den personens vilja. I det här fallet fanns ändå en samsyn med generaldirektören om att hon inte kunde vara kvar eftersom regeringen saknade förtroende för henne i rollen som generaldirektör för . Hon motsatte sig inte i praktiken beslutet att bli anställd i . Däremot har det både då och senare varit tydligt att generaldirektören inte delade regeringens syn gällande skälen för regeringens bristande förtroende. Men hon förstod att hon inte kunde vara kvar när regeringen inte längre hade förtroende för henne. Ordföranden: mig ställa följande fråga. Det som framgår i presskommentarer uppfattas ändå som att generaldirektören gärna hade velat stanna kvar och att det inte var en utveckling som hon hade önskat sig. Likväl säger att det var en frivillig överenskommelse. Om det inte hade varit en frivillig överenskommelse utan generaldirektören hade motsatt sig beslutet, vad hade då skett? : Då hade det blivit en förflyttning. Då är vår bedömning att det hade funnits synnerliga skäl för omedelbar förflyttning i ett sådant fall. (SD): Fru ordförande! Tack, , för de tidigare svaren! Har den tidigare statssekreteraren någon vetskap om vilka uppdrag eller nya arbetsuppgifter som den tidigare generaldirektören har fått på ? : Vi hade ganska omgående diskussioner om olika lämpliga arbetsuppgifter för generaldirektören. blev det klart att hon skulle få ett uppdrag från som handlade om – nu ska jag se om jag kommer ihåg – fusk inom försäkringen och sådant. Hon har i alla fall ett utredningsuppdrag från . Det har också diskuterats ytterligare arbetsuppgifter, men jag är inte uppdaterad sedan jag lämnade min post. Men det är självklart viktigt att använda generaldirektörers kompetens, för de har ju en väldigt gedigen kompetens som regeringen bör kunna ha stor nytta av. (C): Fru ordförande! Givetvis är det alltid lite knepigt med personfrågor på det här viset, för vi måste ha respekten för både personen i fråga och dennes kompetens och personliga liv och för det vi tillsammans har kommit överens om. I har vi ju ett system som bygger väldigt mycket på stuprör och sällan på hängrännor. Kanske är det också dags att ompröva hela synsättet och hur vi ser på medborgare. En människa är ju en helhet och inte bara enskilda små bitar. Det jag skulle vilja fråga om är: Vilka lärdomar borde vi dra av det här? Är det någonting kring hur vi utformar våra anställningsavtal till hur vi tillsätter och till vilka krav vi ställer? Och behövs det till exempel vidare ändringar i lagen om offentliganställda, där det kanske behövs ändringar om mer skydd, mindre skydd och så vidare? Är det någonting som du har funderat på? : Jag tror nog inte att man behöver ändra i lagstiftningen. Den är tydlig dels för att skydda våra höga tjänstemän, just för att vi ska kunna ha generaldirektörer och myndighetschefer med hög integritet. Det är viktigt. finns det ändå möjligheter för regeringen att ibland kunna göra förändringar för att det ska bli så ändamålsenligt som möjligt. Det tror jag alltså inte. Däremot tror jag – och det gäller alla myndigheter – att regeringen måste vara tydlig i sin kommunikation när man anställer en generaldirektör när det gäller dels de formella kraven, dels de tydliga förväntningar som regeringen har på generaldirektören i fråga. Det är också, förutom de formella instrument som man har via lagstiftning, instruktioner, regleringsbrev och uppdrag, naturligtvis viktigt att ha en nära dialog med generaldirektören löpande. Det tror jag är viktigt att ha för att man helt enkelt ska förstå varandra och kunna ha en tydlig och rak dialog. Jag kan som sagt inte riktigt uttala mig om hur den har varit hela vägen, men jag tror att öppenhet och tydlighet är det viktigaste. (V): Ordförande! Tack, , för svaren ! På pressträffen sa att det uppdrag som fick har hon utfört väl och att hon har hanterat de utmaningar som har mött henne. Jag undrar om delar den bild som gav på denna pressträff? : Den tidigare ledamoten nämnde det här om att man ska ha respekt för individer och personer. När regeringen efter att verkligen ha vänt och vridit på frågan om hur förtroendet för generaldirektören skulle hanteras gjorde statsrådet och regeringen bedömningen att i det skede då sjuktalen hade minskat kraftigt var fokus framför allt på samverkan. Då handlade det väldigt mycket om att ha ett annat ledarskap. Men det är klart att det som inte hade fungerat bra också låg i fatet. Däremot ansåg inte statsrådet, och inte jag själv heller, att det fanns någon anledning för regeringen att externt diskutera de saker som inte hade fungerat bra. Det hade statsrådet uttryckt väldigt tydligt på de senaste mötena personligen till generaldirektören, och det fanns inte något behov från vår sida av att lyfta fram det. I stället fokuserade vi på det som hade varit framgångsrikt. I efterhand kan man konstatera att det kanske inte var helt optimalt.