bet · H601JuU16 · 2019-04-26 00:00:00 — På internationell nivå finns bestämmelser i form av olika internationella konventioner och rekommendationer samt regleringen inom EU. På nationell nivå finns regler dels i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, dels i EU:s personuppgiftsförordning, Protection Regulation (GDPR). Regler om utlämnande av uppgifter från en myndighet till en annan finns både i OSL och i myndigheternas registerförfattningar. För att myndigheter ska kunna utbyta information krävs dels att informationen inte omfattas av sekretess eller att sekretessen kan brytas, dels att bestämmelser om behandling av personuppgifter i myndigheternas registerförfattningar ger stöd för att uppgifter kan lämnas ut. Enligt 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) har varje svensk medborgare rätt att ta del av allmänna handlingar. Rätten att ta del av allmänna handlingar får begränsas endast om det är påkallat med hänsyn till vissa angivna intressen, bl.a. rikets säkerhet eller dess förhållanden till en annan stat eller mellanfolklig organisation, intresset att förebygga eller beivra brott eller skyddet för en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden (2 kap. 2 § TF). En sådan begränsning ska anges noga i en bestämmelse i en särskild lag (OSL) eller, om det i visst fall är lämpligare, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till. När det gäller sekretess mellan myndigheter bör följande nämnas. OSL reglerar inte bara begränsningarna av rätten att ta del av allmänna handlingar utan också den tystnadsplikt som gäller i det allmännas verksamhet. Sekretess innebär ett förbud att röja en uppgift, oavsett om det sker genom utlämnande av en handling eller genom att uppgiften röjs muntligen eller på något annat sätt (3 kap. 1 § OSL). Sekretessen innebär således dels handlingssekretess, dels tystnadsplikt. Sekretess gäller såväl mot enskilda som mot andra myndigheter. En grundläggande princip i OSL är att sekretess som huvudregel inte följer med en uppgift när den lämnas till en annan myndighet. Om en sekretessreglerad uppgift lämnas från en myndighet till en annan gäller sekretess för uppgiften hos den mottagande myndigheten antingen om sekretess följer av en s.k. primär sekretessbestämmelse, som är tillämplig hos den myndigheten, eller om sekretess följer av en bestämmelse om överföring av sekretess. Om ingen av dessa förutsättningar är uppfylld blir uppgiften offentlig hos den mottagande myndigheten. Motsvarande gäller om en myndighet har direktåtkomst till sekretessreglerade uppgifter hos en annan myndighet (7 kap. 2 § OSL). I det fallet gäller dock en generell bestämmelse om överföring av sekretess (11 kap. 4 § OSL). Syftet med sekretess mellan myndigheter är i första hand att värna den enskildes integritet. har myndigheter behov av att utbyta information med varandra. har det också ansetts vara en självklar princip att myndigheter är skyldiga att samarbeta och bistå varandra i den utsträckning som det kan ske. Principen kommer till uttryck i bl.a. 6 § förvaltningslagen (1986:223) där det föreskrivs att varje myndighet ska hjälpa andra myndigheter inom ramen för den egna verksamheten. Vidare föreskrivs i 6 kap. 5 § OSL att en myndighet på begäran av en annan myndighet ska lämna uppgifter som den förfogar över, om inte uppgiften är sekretessbelagd eller det skulle hindra arbetets behöriga gång. Denna föreskrift om informationsskyldighet mellan myndigheter kan ses som en precisering av den allmänna samverkansskyldighet som gäller enligt förvaltningslagen. För att tillgodose myndigheternas informationsbehov finns i OSL flera undantag från sekretessen mellan myndigheter, s.k. sekretessbrytande bestämmelser. Sådana bestämmelser finns även i andra författningar som OSL hänvisar till eller i form av lag- eller förordningsreglerad uppgiftsskyldighet för en myndighet, då 10 kap. 28 § OSL blir tillämplig. De sekretessbrytande bestämmelserna har utformats efter en intresseavvägning mellan myndigheternas behov av att utbyta uppgifter och det intresse som den aktuella sekretessbestämmelsen avser att skydda. I OSL finns även sekretessbrytande bestämmelser och undantag från sekretess. Den enskilde kan själv förfoga över sekretess som gäller till skydd för honom eller henne, om inte annat anges i OSL. Sekretess till skydd för den enskilde gäller nämligen enligt 10 kap. 1 § och 12 kap. 1 § OSL som huvudregel inte i förhållande till den enskilde själv. Detta innebär att sekretessbelagda uppgifter som annars inte skulle få lämnas till en myndighet kan överlämnas till en annan myndighet om den enskilde samtycker till uppgiftslämnandet. har ett särskilt samverkansansvar, som t.ex. kan gälla polisen och hälso- och sjukvården (5 kap. 1 a § socialtjänstlagen [2001:453]). Ett exempel på myndighetsöverskridande samverkan är arbetet i sociala insatsgrupper för att förebygga att unga fastnar i kriminalitet. Inom dessa grupper samarbetar med och andra berörda myndigheter på nivå för att hjälpa unga som riskerar att bli kriminella. Syftet är att på individnivå göra det möjligt att samordna hjälp och stöd från berörda myndigheter och övriga aktörer under ledning av . Informationsutbytet mellan aktörerna möjliggörs till stor del genom samtycke från den enskilde. kan även utan samtycke under vissa förutsättningar föra över information till polisen för att förhindra eller förebygga att en person som är begår brott. Enligt 10 kap. 18 a § OSL gäller följande. Sekretessen enligt 26 kap. 1 § hindrar inte att en uppgift som rör en enskild som inte fyllt tjugoett år lämnas till , om 1. det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den unge kommer att utöva brottslig verksamhet, 2. uppgiften kan antas bidra till att förhindra det, och 3. det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den unge eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. En uppgift som angår misstanke om ett begånget brott får dock lämnas endast under de förutsättningar som i övrigt anges i denna lag. Enligt 10 kap. 24 § OSL hindrar sekretess normalt inte att en uppgift som angår misstanke om ett brott lämnas till t.ex. , om fängelse är föreskrivet för brottet och påföljden kan antas bli annan än böter. Det gäller dock inte för bl.a. uppgifter som omfattas av socialtjänstsekretess. För sådana uppgifter gäller enligt 10 kap. 23 § OSL i stället ett krav på att det ska röra sig om misstanke om ett brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . För uppgifter som gäller försök till brott är huvudregeln ett krav fängelse i straffskalan för att de ska få lämnas ut. Enligt den s.k. generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL får en sekretessbelagd uppgift lämnas till en annan myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgifterna lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Detsamma gäller överlämnande av uppgifter mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet. Vissa sekretessbestämmelser har ansetts särskilt angelägna att upprätthålla gentemot andra myndigheter, t.ex. socialtjänstsekretessen (26 kap. 1–6 §§ OSL). Dessa områden är därför undantagna från generalklausulens tillämpningsområde. En förutsättning för att generalklausulen ska vara tillämplig är att utlämnandet inte strider mot en sådan specialreglering av uppgiftslämnandet i fråga som finns i lag eller förordning. Enligt 10 kap. 28 § OSL hindrar sekretess inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. För , Säkerhetspolisen och andra myndigheter finns en särskild bestämmelse om att göra s.k. orosanmälningar till när barn far illa (14 kap. 1 § socialtjänstlagen). Denna anmälningsskyldighet bryter sekretessen mellan myndigheter (10 kap. 28 § OSL). Närmare om informationsutbyte mellan myndigheter Regeringen lämnade ett regeringsuppdrag till flera myndigheter, bl.a. Säkerhetspolisen, som ska redogöra för tillämpningen av den nuvarande lagstiftningen om finansiering av terrorism. I proposition 2017/18:36 Ett mer effektivt informationsutbyte vid Nationellt centrum för terrorhotbedömning föreslår regeringen lagändringar för att få ett mer effektivt informationsutbyte vid Nationellt centrum för terrorhotbedömning. Lagändringarna, som trädde i kraft , ger Säkerhetspolisen, och Försvarsmakten möjlighet att, inom ramen för samarbetet vid Nationellt centrum för terrorhotbedömning, lämna ut uppgifter till varandra elektroniskt genom direktåtkomst. Direktåtkomsten ska inte omfatta fler uppgifter än vad myndigheterna kunde lämna ut till varandra före lagändringarna. Syftet med förslaget är att effektivisera det informationsutbyte som förekommit inom samarbetet för att skapa bättre förutsättningar för myndigheterna att göra korrekta bedömningar av terrorhot i rätt tid (bet. 2017/18:JuU9, rskr. 2017/18:143). I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1, utg.omr. 4 s. 27) skriver regeringen att Säkerhetspolisen fortsatte sitt förebyggande arbete för att förhindra att terroristattentat genomförs i och att används som bas för attentatsplanering, rekrytering, finansiering och logistiskt stöd. I det förebyggande arbetet ingår även att motverka att svenskar deltar i terrorism utomlands. Efter dådet på har samarbetet med underrättelsemyndigheter och brottsbekämpande organ fortsatt att utvecklas. Utskottet avstyrkte i betänkande 2017/18:JuU35 ett motionsyrkande om att införa en ny sorts samordningsfunktion för att stärka samordningen mellan Säkerhetspolisen, , , och andra berörda myndigheter. Utskottet ansåg inte att det framkommit någon omständighet som gav anledning att ta något sådant initiativ (s. 54). Pågående utrednings- och beredningsarbete Regeringen beslutade att en särskild utredare ska utreda och lämna förslag till förändringar av de regler om sekretess och informationsutbyte som gäller för bl.a. , och Transportstyrelsen i arbetet mot terrorism (dir. 2017:75). Syftet är att säkerställa att det finns förutsättningar för ett effektivt och rättssäkert informationsutbyte. (Se även avsnittet Inledning under rubriken våldsbejakande extremism.) Enligt direktiven ska utredaren bl.a. • analysera de regler om sekretess och informationsutbyte som gäller för myndigheter och andra aktörer vid samverkan mot terrorism • kartlägga myndigheternas och aktörernas behov av förbättrade möjligheter att utbyta information och utreda hur behovet ska kunna tillgodoses på ett effektivt och rättssäkert sätt • lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget redovisades i betänkandet Informationsutbyte vid samverkan mot terrorism (SOU 2018:65). Utredningen lämnar bl.a. förslag som gäller utlämnande av sekretessbelagd information från . Enligt utredningen är generalklausulen och övriga befintliga sekretessbrytande undantag inte tillräckliga för att möjliggöra sådan informationsdelning från till kommunala myndigheter inom som behövs och är befogad i det förebyggande arbetet mot terrorism. Utredningen föreslår därför att det införs ett sekretessbrytande undantag i förhållande till 35 kap. 1 § OSL för att inom ramen för det förebyggande arbetet mot terrorism lämna ut uppgifter till en myndighet inom som kan antas behöva uppgifterna i sin verksamhet, om det med hänsyn till omständigheterna inte är olämpligt att uppgifterna lämnas ut. Genom den föreslagna bestämmelsen utvidgas möjligheter att lämna ut uppgifter till om bl.a. vuxnas kopplingar till våldsbejakande extremism och terrorism. Med hjälp av denna information kan i vart fall erbjuda dessa vuxna hjälp och stöd samt utföra ett uppsökande arbete. har också ett gott sekretesskydd för de överlämnade uppgifterna. I betänkandet föreslås även att det införs en ny sekretessbrytande bestämmelse i 10 kap. OSL som medför att myndigheterna inom får möjlighet att lämna sekretessbelagda uppgifter som angår även misstankar om begångna brott enligt rekryteringslagen och finansieringslagen samt begången förberedelse och stämpling till terroristbrott enligt terroristbrottslagen till och Säkerhetspolisen. Utredningen föreslår vidare att den möjlighet myndigheterna inom tidigare haft att i brottsförebyggande syfte lämna ut uppgifter till Säkerhetspolisen om en enskild som inte har fyllt med stöd av 10 kap. 18 a § OSL återinförs. Utredningens förslag har remitterats och bereds inom . redovisades betänkandet Att bryta ett våldsamt beteende – återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld (SOU 2018:37). I betänkandet föreslås bl.a. att en ny sekretessbrytande bestämmelse ska införas i 10 kap. 18 b § OSL till förebyggande av allvarlig brottslighet mot person, med innebörd att och hälso- och sjukvården ska ha en möjlighet att lämna uppgifter om en enskild till . En första förutsättning för att uppgifter ska få lämnas ut enligt förslaget är att det finns en risk för att en person ska begå brott enligt 3, 4 eller 6 kap. . Riskbedömningen måste grundas på konkreta omständigheter, men det krävs inte att brottsligheten kan preciseras exakt. Sekretessbelagda uppgifter ska vidare bara få lämnas till polisen om det kan antas ge viss effekt. Uppgifter bör således bara få lämnas till polisen om det kan antas att uppgifterna kan bidra till att förhindra att personen i fråga kommer att begå vissa allvarligare brott mot en person. I enlighet med andra sekretessbrytande regler ska det enligt förslaget inte finnas någon skyldighet för och hälso- och sjukvården att delge polisen uppgifter i dessa fall. och hälso- och sjukvården ska genom en samlad bedömning själva avgöra om det är lämpligt att sekretessen bryts. Enligt utredaren kan en dylik sekretessbrytande bestämmelse också användas vid misstanke om att personer som söker hjälp planerar att utföra terrordåd. Betänkandet har remitterats, och förslaget bereds inom . har i betänkande 2017/18:KU34 avstyrkt motionsyrkanden om lagändringar i syfte att underlätta informationsutbytet mellan de olika aktörerna i arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism. Utskottet hänvisade till det pågående utredningsarbetet (s. 85). Nationellt center mot våldsbejakande extremism Ett nationellt center mot våldsbejakande extremism har inrättats vid Brå. Brå är en myndighet under som har hand om övrig brottsbekämpning och brottsförebyggande verksamhet. Det nationella centret har tre huvudsakliga uppgifter. • insatsteam för handfast operativt stöd till kommuner • ökad kunskap om extremismens drivkrafter och uttryck • samordning av nationella insatser. I samband med beredningen av budgetbetänkande behandlade utskottet ett motionsyrkande dels om att den nationella stödfunktionen mot våldsbejakande extremism bör läggas under , dels om att inrätta en regional samordningsfunktion inom . Utskottet konstaterade att det /18 skulle inrättas ett nationellt centrum mot våldsbejakande extremism vid Brå och såg därför inte skäl för det tillkännagivande som efterfrågades (bet. 2017/18:JuU1 s. 88). Förebyggande arbete mot radikalisering inom Regeringen beslutade att ge Kriminalvården i uppdrag att göra en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism bland kriminalvårdens klienter (Ju2015/05232/). Kartläggningen skulle även omfatta metoder och arbetssätt som kan användas i arbetet med de klienter som redan är anslutna eller på annat sätt har koppling till våldsbejakande extremistiska grupper. Kriminalvården skulle när den genomförde uppdraget samråda med den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (Ju2014:18), Brå, , , och samt med relevanta organisationer i det civila samhället. Kriminalvården lämnade en redovisning av uppdraget i rapporten i Kriminalvården. Redovisningen innehöll en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga radikalisering mot våldsbejakande extremism bland klienter i kriminalvården. Av redovisningen framgår hur Kriminalvården kommer att sprida relevanta arbetssätt och metoder inom myndigheten. Av redovisningen framgår också att Kriminalvården då bedömde att klienter som redan var anslutna till, eller på annat sätt hade kopplingar till våldsbejakande extremistiska grupper, förekom i relativt begränsad omfattning. En mindre ökning av redan radikaliserade individer som kommit in i kriminalvården hade noterats. Myndigheten bedömde emellertid att risken för religiös och politisk radikalisering som leder till våldsbejakande extremism för straffverkställigheten fortfarande var låg. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår bl.a. följande (s. 79). Medvetenheten om fenomenet våldsbejakande extremism har överlag förbättrats inom , då ämnet infördes i bland annat grundutbildningen, och genom de särskilda utbildningsinsatser som genomfördes . Kriminalvården medverkar även till att ta fram ny kunskap inom området. Vi har inlett en förstudie om kopplingen mellan våldsbejakande extremism, organiserad brottslighet och annan kriminalitet. Kriminalvården deltar även i [1], som innefattar datainsamling till en internationell forskningsdatabas och utbildning i ett riskbedömningsverktyg. Verktyget används på prov. Av samma årsredovisning framgår även följande (s. 80). Att motverka våldsbejakande extremism är ett fortsatt prioriterat område. Målet är att bidra till samhällets arbete att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Kriminalvårdens arbete med att utveckla arbetet mot våldsbejakande extremism har fortsatt fokuserat på att bygga upp och sprida kunskap om fenomenet. Därutöver har en metod för informationsinhämtning och informations spridning utvecklats och prövats inom underrättelseverksamheten, och månatliga lägesbilder har tagits fram. En särskild delredovisning av regeringsuppdraget[2] kommer att lämnas . Risken för religiös och politisk radikalisering som leder till våldsbejakande extremism i kriminalvård bedöms som fortsatt låg. Kriminalvårdens underrättelsetjänst följer något fler intagna med koppling till våldsbejakande extremism. Med högre beläggning är det svårare att placera dessa åtskilda från varandra. Å andra sidan har organisationens kunskap och erfarenhet ökat. Det innebär en ökad förmåga att upptäcka klienter som befinner sig i en radikaliseringsprocess. Utskottet har tidigare behandlat motioner om Kriminalvårdens arbete mot radikalisering. I betänkande 2018/19:JuU35 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att införa ett system för att upptäcka och identifiera potentiella terrorister. Utskottet hänvisade till det arbete som pågår inom när det bl.a. gäller radikalisering och ansåg inte att det fanns skäl för det efterfrågade tillkännagivandet (s. 49 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:390). Utskottet behandlade motionsyrkanden om Kriminalvårdens arbete mot radikalisering (bet. 2017/18:JuU16). Utskottet konstaterade att arbetet med att upptäcka och motverka radikalisering är en viktig uppgift för Kriminalvården. Utskottet såg positivt på det breddade och förlängda uppdrag som regeringen gett till Kriminalvården för att fortsätta att utveckla arbetet med att förebygga radikalisering och arbetet mot våldsbejakande extremism. Enligt utskottet fick motionärernas önskemål till viss del anses vara tillgodosedda genom det arbete som pågår. Mot denna bakgrund och med hänsyn till det tillkännagivande som gjort året före fanns det enligt utskottet inte anledning att ställa sig bakom motionärernas önskemål om ytterligare tillkännagivanden. Utskottet avstyrkte därför de aktuella motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:184). Utskottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen om att säkerställa Kriminalvårdens arbete mot våldsbejakande extremism (bet. 2016/17:JuU19). Utskottet anförde att det såg positivt på de nya uppdrag som regeringen gett myndigheter för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism. Enligt utskottets uppfattning var det angeläget att regeringen såg till att Kriminalvården skyndsamt följde upp och genomförde den ovannämnda kartläggningen av metoder och arbetssätt. Det var också angeläget att regeringen var pådrivande och vidtog åtgärder för att säkerställa att Kriminalvården genomför och prioriterar ett arbete med denna inriktning. biföll utskottets förslag (rskr. 2016/17:203). Säkerhetspolisen och har utvecklat och fördjupat sin samverkan för att öka förmågan att upptäcka potentiella hot. Ett system med automatiserad säkerhetsscreening infördes , och Säkerhetspolisen har även fått en utökad direktåtkomst till utlänningsdatabas. Direktåtkomsten får användas i säkerhetsärenden och potentiella säkerhetsärenden. I betänkande 2017/18:JuU35 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att Säkerhetspolisen ska få tillgång till asylsystem. Utskottet hänvisade till sitt tidigare ställningstagande vid behandlingen av ett liknande motionsyrkande i betänkande 2016/17:JuU18. Utskottet motiverade då sitt ställningstagande bl.a. med att frågan utreddes av de båda myndigheternas rättsavdelningar under överinseende. Mot den bakgrunden anförde utskottet att det för tillfället inte var berett att föreslå att skulle göra ett tillkännagivande till regeringen om att Säkerhetspolisen skulle ges direktåtkomst till asylsystemet. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:223). Utskottet har tidigare avstyrkt motionsyrkanden om att Säkerhetspolisen ska få direkttillgång till asylsystem. Utskottet har inte ändrat uppfattning i frågan och avstyrker därför motion 2018/19:134 (SD) yrkande 21. Utskottet ser inte heller några skäl för ett sådant tillkännagivande om åsiktsregistrering som efterfrågas i samma motion yrkande 12 och avstyrker yrkandet. Center mot våldsbejakande extremism finns vid Brå, som är en myndighet under och som har hand om övrig brottsbekämpning och brottsförebyggande verksamhet. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2018/19:2612 (L) yrkande 1 om att myndighetstillhörigheten för centret ska utvärderas, eller motion 2018/19:498 (L) yrkande 1 om att centret ska sortera under . Utskottet anser att Kriminalvårdens förebyggande arbete mot radikalisering är viktigt men ser mot bakgrund av det arbete som pågår inom inte skäl för det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2018/19:2861 (C) yrkande 32 och avstyrker yrkandet. Som framgår ovan har utskottet tidigare avstyrkt motionsyrkanden om att inrätta en ny sorts nationell samordningsfunktion. Utskottet anser att det inte heller nu har framkommit några omständigheter som ger anledning för att ta något initiativ i fråga om att införa en sådan samordningsfunktion mellan Säkerhetspolisen, , och . Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:2880 (M) yrkande 10. bereds de förslag som lämnats i betänkana Informationsutbyte vid samverkan mot terrorism (SOU 2018:65) och Att bryta ett våldsamt beteende – återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld (SOU 2018:37) inom . I det sistnämnda betänkandet föreslås bl.a. en sekretessbrytande bestämmelse som gör det möjligt för att i vissa fall lämna uppgifter om en enskild till polisen. Utskottet vill inte föregripa den beredning som pågår och avstyrker därför motionerna 2018/19:132 (SD) yrkande 24, 2018/19:441 (SD), 2018/19:2612 (L) yrkande 8 och 2018/19:2880 yrkande 16 om att möjliggöra informationsdelning mellan olika myndigheter. Utskottet ser inte heller skäl för det initiativ som efterfrågas i motion 2018/19:2612 (L) yrkande 2 om en analys av hur den regionala samordningen mot radikalisering kan stärkas. Utskottets förslag i korthet avslår sex motionsyrkanden om omhändertagande av återvändare, en utökning av arbetet med att jaga terrorister, översyn av lagstiftning om krigsförbrytelser och nationella riktlinjer för att hantera återvändare. Jämför reservation 24 (SD), 25 (L) och 26 (M). I kommittémotion 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkande 19 begärs att alla som åker till områden som kontrolleras av terrorister ska omhändertas. Ett liknande förslag framförs även i motion 2018/19:396 av och (båda SD) yrkande 5.