bet · H601JuU10 · 2019-04-15 00:00:00 — m.fl. (C) begär i kommittémotion 2018/19:2843 yrkande 27 att det bör säkerställas att arbetet med människohandel, koppleri och sexköp prioriteras av polisen för att på så sätt fler fall ska upptäckas och lagföras. I motion 2018/19:332 av och (båda SD) yrkande 2 anförs att en nationell djurskyddspolis bör införas och i yrkande 3 att djurskyddspolisen bör samordnas centralt för att effektivisera arbetet och också ansvara för vidareutbildning inom djurskyddsområdet. Även i kommittémotionerna 2018/19:1290 av m.fl. (SD) yrkande 12 och 2018/19:2320 av m.fl. (SD) yrkande 4 framställs yrkanden om att inrätta en nationell djurskyddspolis. Skyddet för jägare och djurhållare I kommittémotion 2018/19:82 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs att ska åläggas att ta ett nationellt helhetsansvar för att kartlägga, bekämpa och lagföra de individer och organisationer som ägnar sig åt kriminell djurrättsaktivism. Motionärerna anför att utövare av laglig näringsverksamhet återkommande utsätts för brott av individer och organisationer som ställer sig över lagen. (KD) anför i motion 2018/19:254 att hotet från djurrättsextremister bör prioriteras upp och att ansvaret för dessa frågor bör flytta över till Säkerhetspolisen. I motion 2018/19:847 av (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att öka tryggheten för djurhållande lantbrukare. Djurrättsaktivister som angriper djurägare och deras närstående, eller som förstör andras ägodelar för att uppnå sina politiska syften, måste utredas av polis. I motion 2018/19:893 av (M) anförs i yrkande 2 att samhällets skydd för näringsidkare som arbetar med djurhållning måste utvecklas. I samma motion yrkande 3 anförs att samhällets skydd för forskare som arbetar med djurförsök och deras forskningsresultat måste utvecklas. I yrkande 4 begärs att regeringen skyndsamt ska återkomma med konkreta lagförslag i de delar det krävs enligt ett tidigare tillkännagivande om samhällets skydd för näringsidkare och forskare som arbetar med djur. (C) anför i motion 2018/19:2481 yrkande 5 att skyddet för eftersöksjägare måste stärkas. Enligt motionären utsätts eftersöksjägare som på polisens uppdrag avlivat trafikskadat vilt för hot och trakasserier. Jakt som sker på uppdrag av staten som en del av förvaltningen av den biologiska mångfalden och för att minska viltets lidande vid trafikskada, bör åtnjuta ett starkare skydd och detta bör ses över av regeringen. I kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 2 anförs att polisen måste ta brott mot jägare på stort allvar, då detta utgör extremistiskt politiskt våld. Det är enligt motionärerna mycket oroande att jägare blir hotade och trakasserade av aktivister. Angrepp på jägare som bedriver eftersöksjakt och skyddsjakt bör leda till hårdare straff eftersom de utför ett viktigt samhällsuppdrag. Polisen behöver ta dessa brott på allvar som den våldsamma politiska extremism som de är. Det behövs ett riktat polisarbete med speciella grupper som är inriktade på ideologiskt motiverad brottslighet. Som framgått i tidigare avsnitt ombildades polisen till en sammanhållen myndighet, . består av sju polisregioner, fem gemensamma avdelningar, Nationella operativa avdelningen (), Nationellt forensiskt centrum (NFC) och särskilda utredningar. är en enrådsmyndighet och leds av en chef som ensam bär ansvaret för myndighetens verksamhet inför regeringen. Det är också regeringen som utser rikspolischefen. De sju polisregionerna har ett helhetsansvar för polisverksamheten inom ett angivet geografiskt område. Ansvaret omfattar bl.a. utredningsverksamhet, brottsförebyggande verksamhet och service. Arbetet i regionen leds av en regionpolischef. De nationella avdelningarna ska tillgodose verksamhetens och ledningens behov av strategisk styrning, verksamhetsnära stöd och stöd av mer administrativ karaktär. NFC (tidigare SKL, ) ansvarar för hela den forensiska verksamheten inom . ska inrikta och leda polisverksamheten nationellt och internationellt och stödja polisregionerna i olika typer av verksamheter. Totalt består myndigheten av knappt 30 000 medarbetare. I årsredovisning anges närmare i fråga om NFC följande: Nationellt forensiskt centrum (NFC) ansvarar för myndighetens forensiska verksamhet. I detta ingår att följa upp den forensiska verksamheten genom att utföra forensiska undersökningar, forensisk spårsäkring och analys vid händelser som innefattar kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära och explosiva element samt att följa upp och utvärdera befintliga metoder. Avdelningen ansvarar även för att koordinera beställningar till , vara kontaktpunkt för nationella myndigheter och internationella kontakter inom det forensiska området och bedriva forskning och utveckling inom det forensiska området. Forskning och utveckling bedrivs under ledning av en vetenskapligt meriterad forskningsledare och i nära samverkan med den nationella operativa avdelningen och polisregionerna. NFC har verksamhetsansvar för att, i samverkan med ekonomiavdelningen och it-avdelningen, upphandla och utveckla forensiska it-system och register. Enligt uppgifter från fanns det före omorganisationen 2015 olika grupper som handlade vissa specifika typer av brott vid landets 21 polismyndigheter. Dessa grupper kunde handlägga t.ex. narkotikabrott eller sexualbrott och inrättades självständigt av polismyndigheterna utifrån verksamhetens behov. Ett annat exempel på en specialenhet var tunnelbanepolisen i . Dessa specialenheter upphörde vid omorganisationen. Vid finns emellertid vissa specialenheter som handlägger utredningar av vissa brottstyper som ska utredas på avdelningen. Enligt inhämtad information från finns det inga planer på att återinföra en tunnelbanepolis i . Prioritering av arbetet mot olika slags brott m.m. Regeringen anförde i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 48 f.) att det är centralt att fler brott förhindras och att fler brott upp. Det gäller både vardagsbrott och brottslighet som utgör ett hot mot det demokratiska samhället, som organiserad brottslighet, terrorism och hatbrott. I propositionen framhöll regeringen arbetet mot vissa brottstyper som särskilt angeläget. Det är bl.a. enligt regeringen angeläget att öka tryggheten och minska brottslighet och segregation i socialt utsatta områden. Ett särskilt fokus borde riktas mot ungdomar i utsatta områden och mot organiserad brottslighet. Regeringen framhöll även att det är mycket som tyder på att brott mot välfärden har kopplingar till organiserad brottslighet. Regeringen pekade vidare på att kvinnors upplevda otrygghet är betydligt större än mäns. Det är enligt regeringen oacceptabelt att ett stort antal personer, däribland många kvinnor och barn, blir utsatta för brott. I propositionen framhåller regeringen att den vidtagit ett brett spektrum av åtgärder för att förebygga och beivra våld och andra övergrepp mot kvinnor och barn, inklusive hedersrelaterade brott. När det gäller arbete mot sexualbrott framhöll regeringen bl.a. att myndigheten hade fått i uppdrag att redovisa vilka åtgärder man vidtagit för att utveckla arbetsmetoderna för utredningar av våldtäkter och andra sexualbrott. Att förebygga våldsbejakande extremism och att bekämpa terrorism var fortsatt högt prioriterade frågor för regeringen, liksom arbetet mot hatbrott. Regeringen betonade även att polisens arbete med miljöbrott och arbetsmiljöbrott ska stärkas. I budgetpropositionen anförde regeringen att särskilda principer hade tillämpats vid utformningen av propositionen med anledning av att den hade beslutats av en övergångsregering. Utgångspunkten för förslagen i propositionen var den budget som hade beslutat efter förslag i budgetpropositionen för . I enlighet med kraven i budgetlagen (2011:203) lämnade regeringen i propositionen en resultatredovisning i förhållande till de mål som har beslutat för utgiftsområdet. Mot bakgrund av de ovan angivna principerna avstod dock regeringen från att redovisa sina slutsatser av de presenterade resultaten. Regeringen avstod även från att redovisa den framtida politiska inriktningen för utgiftsområdet. I resultatredovisningen noterades dock bl.a. följande. uppgav av kvinnorna att de känner sig otrygga vid utevistelse i det egna bostadsområdet, att jämföra av männen. av kvinnorna upplever otryggheten som så påtaglig att den påverkar livskvaliteten, jämfört av männen. Det finns således, anförde regeringen, skäl att särskilt uppmärksamma kvinnors otrygghet. De anmälda sexualbrotten fortsatte att öka . anmäldes fler sexualbrott än året innan. Framför allt ökade antalet anmälda våldtäkter mot flickor och kvinnor samt sexuella ofredanden mot kvinnor . Antalet anmälda sexualbrott har länge ökat i , och enligt Brå (2017:5) kan detta delvis förklaras av att benägenheten att anmäla sådana brott sannolikt har ökat. Över tid har antalet anmälda våldtäkter också påverkats av flera lagändringar som innebär att våldtäktsbegreppet har utvidgats. har även utsattheten för sexualbrott enligt Nationella trygghetsundersökningen (NTU) ökat tydligt. För både kvinnor och män handlar det om en fördubbling jämfört . Kvinnor är emellertid i betydligt högre grad utsatta än män. Mest utsatta är yngre kvinnor. I NTU innefattar sexualbrott ett brett spektrum av brott, från straffrättsligt lindrigare händelser som blottning till mycket allvarliga händelser som våldtäkt, och de senaste årens utveckling är delvis svårtolkad. Registeruppgifter från sjukvården visar inte på motsvarande ökningar av antalet personer som sökt vård till följd av sexuella övergrepp. Utöver en faktisk ökning av utsattheten kan en möjlig delförklaring till utvecklingen vara att toleransen för sexualbrott och våld i samhället generellt har minskat och bidrar till att fler personer berättar vad de har varit med om. För att få mer kunskap om utsattheten för sexualbrott har fått i uppdrag att belysa utvecklingen på området . Uppdraget ska redovisas . I fråga om arbetet mot våldtäkter och sexualbrott anförs i polisens årsredovisning följande (s. 49 f.): Våldtäktsbrott är särskilt kränkande för brottsoffren med efterföljande stort behov av stöd från samhället. Det är viktigt att kvaliteten i utredningsarbetet fortsatt förbättras, bl.a. genom regelmässig tillämpning av ändamålsenliga arbetsmetoder. Flera åtgärder genomfördes för att förbättra polisens arbete med att utreda våldtäkter och andra sexualbrott: - Arbetet fortsatte med att förbättra kvaliteten i utredning om våldtäkter utifrån kvalitet i utredning om våldtäkter. - Bland annat genomfördes en djupare genomlysning av våldtäktsärenden och ärenden rörande våld i nära relation i samarbete med . - Metodstödet reviderades i samband med att den nya sexualbrottslagstiftningen trädde i kraft. - tog fram en lång utbildning för utredare av sexualbrott i syfte att utveckla deltagarnas kunskap om faktorer som påverkar möjligheten att framgångsrikt utreda sexualbrott, samt att tillämpa denna och aktuell lagstiftning. […] Antalet öppna ärenden ökade, (+104). De uppgick vid utgången av 2018 till 726 ärenden, jämfört med 622 ärenden 2017. Det är en relativt stor ökning av ärenden som varit öppna mer än 12 månader (+69, +35,). För ärenden redovisade till åklagare har medelgenomströmningstiden ökat – från 152 . fortsatte arbetet med att förbättra kvaliteten i utredningar om våldtäkter utifrån kvalitet i utredning om våldtäkter. Bland annat har en djupare genomlysning av våldtäktsärenden och ärenden rörande våld i nära relation genomförts i samarbete med . Vid genomlysningen har man tittat på hela processen från anmälan till dom eller nedläggning. Detta arbete kommer att presenteras i en rapport . I tillsynsrapporten i nära relationer och sexualbrott mot vuxna – En gemensam granskning av polisens och åklagarens handläggning (Granskningsrapport , dnr A252.474/2018, , , Tillsynsrapport 2019:1, ) konstateras sammanfattningsvis bl.a. följande (s. 5): • De polisledda utredningarna om våldtäkt som ingått i granskningen har i regel utretts i tillräcklig omfattning, och det har varit riktigt att inte lotta in dem till åklagare. • En låg andel av de inledande förhören filmas, och få brottsplatser dokumenteras med foto eller film. • Tvångsmedel används i förhållandevis låg utsträckning och, i förekommande fall, . • Framställan om målsägandebiträde görs förhållandevis sällan och sent i utredningen. • Få utredningar har lett fram till väckta åtal. • Vid flera kammare hade de åtal som väckts i samtliga fall lett till fällande dom. • Polis och åklagare i de polisområden och på de kamrarna med högst lagföringsandelar arbetar i högre utsträckning efter metodstödet Ett utvecklat bästa arbetssätt än övriga. I regeringens ändrade regleringsbrev avseende ges följande uppdrag: och ska gemensamt analysera och bedöma resultatet för verksamheten utredning och lagföring. Även de insatser som myndigheterna gemensamt har vidtagit, eller som pågår, i syfte att förbättra brottsutredningsverksamheten ska redovisas. Särskild uppmärksamhet ska läggas på att analysera och beskriva utvecklingen gällande utredningar av sexualbrott (inklusive våldtäkter), brott mot barn samt brott i nära relation. En bedömning av ärendebalanserna och myndigheternas kapacitet att hantera inflödet av dessa ärenden ska göras. För de brottstyper där det är möjligt ska minst 5‑åriga tidsserier användas. Myndigheterna ska även beskriva vilka åtgärder som vidtas för att öka förutsättningarna för uppklaring av brott med hedersmotiv. Av redovisningen ska också framgå hur förmågan att återta utbyte av brott och brottslig verksamhet (brottsutbyte) har utvecklats. Redovisningen ska bestå av en gemensam rapport som lämnas till regeringen () . I den resultatredovisning som regeringen lämnade i budgetpropositionen anfördes vidare att de anmälda tillgreppsbrotten fortsätter att minska, en trend som pågått . Liksom 2016 avsåg minskningen 2017 framför allt kategorin snatteri och övriga stölder, i vilken bl.a. drivmedelsstölder och stölder från fordon ingår. Ett undantag bland de allt färre anmälda tillgreppsbrotten är bostadsinbrott, som i stället har ökat . Andelen hushåll som enligt NTU har utsatts för egendomsbrott har minskat tydligt sedan mätningarna började, vilket beror på att de fordonsrelaterade brotten blivit färre. av hushållen uppger att de utsatts för bostadsinbrott, en siffra som varit relativt stabil . Regeringen gav en utredare i uppdrag att se över ett flertal frågor som har kopplingar till den organiserade tillgreppsbrottsligheten och som rör tillträdesförbud till bl.a. butiker (Ju2018/00533/LP). Utredaren skulle enligt uppdraget överväga • på vilket sätt integritetskränkningen vid tillgrepp efter inbrott i bostäder kan beaktas ytterligare • på vilket sätt systematiska inslag i stöld- och häleribrottslighet kan beaktas ytterligare • om försök och förberedelse till häleri bör kriminaliseras • om, och i så fall på vilket sätt, personer vid straffansvar ska kunna stängas ute från butikslokaler, simhallar och andra liknande platser dit allmänheten har tillträde. Utredaren skulle lämna författningsförslag. Oavsett vilka bedömningar övervägandena leder fram till skulle utredaren lämna författningsförslag till • ett nytt brott, benämnt inbrottsstöld och med ett minimistraff om fängelse • nya brott som tar sikte på systematiska stölder respektive hälerier • en kriminalisering av försök och förberedelse till häleri • en möjlighet att vid straffansvar stänga personer ute från butikslokaler, simhallar och andra liknande platser dit allmänheten har tillträde. Utredaren överlämnade promemorian Straffrättsliga åtgärder mot tillgreppsbrott och vissa andra brott (Ds 2019:1). Bland annat föreslår utredaren ett nytt brott, inbrottsstöld. Brottet avser ett tillgrepp av någon annans egendom som skett efter intrång i en bostad eller något annat liknande boende, och brottet ska ha ett högre minimistraff än vad som gäller för grov stöld. Vidare lämnar utredaren förslag till nya straffbestämmelser som tar sikte på systematiska stölder och hälerier. Bestämmelserna ger möjlighet att lägga samman flera stölder och hälerier, som varit del i ett systematiskt förfarande, till ett allvarligare brott med en strängare straffskala. Utredaren lämnar även förslag till en ny lag om tillträdesförbud som gör det möjligt att under vissa omständigheter vid straffansvar stänga ute personer från butiker, badanläggningar och bibliotek. Promemorian bereds inom . I regleringsbrevet för avseende påminner regeringen – i fråga om internationella brottsnätverk – om det uppdrag som gavs till , och att förstärka bekämpningen av internationella brottsnätverk som begår tillgreppsbrott i . Av uppdraget framgår att behöver bli ett mindre attraktivt mål för internationella brottsnätverk så att mängden organiserade tillgreppsbrott som begås i landet reduceras, och i det ingick att • långsiktigt förstärka de polisiära insatserna mot den aktuella brottsligheten och säkerställa att organiserade tillgreppsbrott hanteras och utreds på ett ändamålsenligt sätt, med effektiva metoder och med rätt resurser • höja förmågan att delta i operativt, internationellt polissamarbete mot organiserad tillgreppsbrottslighet. Regeringen gav också , och i uppdrag att utveckla sin samverkan på området. Uppdraget skulle delredovisas och slutredovisas (Ju2018/00991/PO). lämnades en första delredovisningen och en andra delredovisning lämnades till regeringen . Av denna andra delredovisning framgår bl.a. följande: • Inom uppdraget har myndigheterna inhämtat internationell erfarenhet från , och har lagt grunden för ett fördjupat samarbete med . • En översyn av myndighetens arbete mot brottstypen har påbörjats på såväl nationell som regional nivå. I detta arbete ingår att identifiera åtgärder i strukturen som kan stärka bekämpningen av brottsnätverken. • Uppdragsmyndigheterna ser över möjligheten att formalisera sin samverkan i en skriftlig överenskommelse. • Åtgärder genomförs, bl.a. kunskapshöjande, inom såväl underrättelse-arbete som informationsspridning och för att underlätta för myndigheterna att använda de rättsliga verktyg som finns för att bekämpa brottsligheten. • genomfördes insats för att i den operativa verksamheten pröva de förslag till åtgärder och arbetsmetoder som tagits fram i arbetet med regeringsuppdraget. Insatsen genomfördes i nära samverkan mellan fyra myndigheter: , , och . Insatsen var en underrättelsebaserad passagekontroll (UPK) dvs. den utgick från strategiskt viktiga platser och personer som identifieras. Insats har bidragit till flera erfarenheter och lärdomar. Samverkan mellan uppdragsmyndigheterna är särskilt intressant för framtiden och något myndigheterna kommer att bygga vidare på. • Under den återstående uppdragstiden kommer myndigheterna att fortsätta utveckla samverkan med varandra och med andra myndigheter och aktörer. Dessutom identifierar uppdragsmyndigheterna lagförslag för att förbättra bekämpningen av brottsnätverk. Uppdragsmyndigheterna kommer också att fatta beslut om åtgärder som ska genomföras, och därefter kommer tiden att ägnas åt att införa, följa upp och förbättra åtgärderna efter hand. Som framgår i avsnittet Renodling av polisens arbetsuppgifter i detta betänkande trädde nya regler i kraft som syftade till att renodla polisens arbetsuppgifter genom att flytta sådana uppgifter på djurområdet som inte kräver polisens särskilda befogenheter och kompetens till länsstyrelserna (prop. 2016/17:224, bet. 2017/18:JuU6). har inte längre det huvudsakliga ansvaret enligt djurskyddslagen för att transportera, förvara, sälja, skänka bort och låta avliva djur för att därefter administrera kostnader som detta har medfört. Vidare ska länsstyrelserna ta emot underrättelser om att någon har avlivat ett svårt sjukt eller skadat djur enligt djurskyddslagen, och de flesta av arbetsuppgifterna enligt lagen om tillsyn över hundar och katter har flyttats till länsstyrelserna. har dock även fortsättningsvis rätt att fatta beslut om omedelbara omhändertaganden av djur, och ansvarar för att i ett inledande skede verkställa dessa omhändertaganden. beslutar även om omhändertagande av en hund om det är nödvändigt för att förhindra att den orsakar skada eller avsevärd olägenhet. Justitie- och inrikesminister anförde i ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2018/19:58) om en brottskod för djurrättsextremism följande: Näringsidkare måste givetvis kunna bedriva sin verksamhet utan att riskera att utsättas för brott. Ingen person i ett demokratiskt samhälle har rätt att förstöra eller stjäla någon annans egendom, eller i värsta fall skada andra människor, för att uppnå politiska syften. Införandet av nya brottskoder görs inte av regeringen, utan hanteras av (Brå). Brottskoderna ses över i samråd med rättsväsendets myndigheter. Det finns inte och har aldrig funnits någon särskild brottskod för djurrättsaktivism. Systemet med brottskoder är utformat så att det inte är möjligt att införa enbart en brottskod för brott som utförs av djurrättsaktivister, utan det skulle kräva en stor mängd brottskoder. Däremot är det viktigt att en polisanmälan är så tydlig och detaljerad som möjligt kring omständigheterna för brottet för att öka sökbarheten bland polisanmälningarna. Regeringen har lagt ett antal förslag till lagstiftning som berör brott som bl.a. lantbrukare och djuruppfödare utsätts för. Det handlar exempelvis om en ny kamerabevakningslag som trädde i kraft , där den generella tillståndsplikt som tidigare gällt för kamerabevakning slopats. Den nya kamerabevakningslagen medför att kamerabevakning i samband med bl.a. jordbruksverksamhet nu kommer att kunna genomföras utan tillstånd. höjdes minimistraffet för grovt olaga hot. Samma datum gjordes även lagändringar rörande skadegörelsebrottet. Bland annat skärptes straffskalan för grov skadegörelse till fängelse i lägst och högst . Det är regeringens bestämda uppfattning att näringsidkare ska kunna bedriva sin verksamhet utan att riskera att utsättas för ofredande, hot, skadegörelse eller andra brottsliga handlingar. Justitie- och inrikesminister anförde i ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2017/18:1525) om hot och våld mot lantbrukare bl.a. att agerar tillsammans med Säkerhetspolisen mot den som utsätter t.ex. lantbrukare och näringsidkare för brott. Insatserna sker bl.a. inom ramen för det som polisen benämner som brottsaktiv inhemsk extremism. I det ändrade regleringsbrevet för avseende gavs följande uppdrag under rubriken kopplad till djurrättsaktivism: ska redovisa hur myndigheten arbetar för att motverka brottslighet kopplad till djurrättsaktivism. Redovisningen ska lämnas till regeringen () . Utskottet har tidigare vid ett flertal tillfällen behandlat motionsyrkanden om att arbetet mot olika sorters brott ska prioriteras, i betänkande 2017/18:JuU1 (s. 51 f.). Utskottet anförde då att det inte hade någon invändning mot det som regeringen hade anfört i budgetpropositionen om olika brottstyper och betydelsen av att de nämnda brotten på olika sätt uppmärksammades särskilt. Som regeringen anfört måste t.ex. förebyggandet av våldsbejakande extremism och bekämpningen av terrorism ständigt vara högt prioriterade. Utskottet noterade även att arbetet med att förebygga och motverka våld och andra övergrepp mot kvinnor och barn angetts som prioriterade frågor, liksom arbetet mot hatbrott. Utskottet såg även positivt på att regeringen lyft fram frågan om arbete mot våldtäkter och andra sexualbrott. Utskottet anförde vidare att det faktum att vissa brottstyper ska ägnas särskild uppmärksamhet inte innebär att arbetet mot annan brottslighet ska läggas åt sidan. Vilken sorts insatser som ska göras mot olika typer av brottslighet borde enligt utskottet avgöras vid och inom ramen för statsmaktens prioriteringar. Utskottet föreslog sammanfattningsvis att skulle avslå samtliga berörda motionsyrkanden. Vid behandlingen av motioner om prioritering av arbetet mot olika slags brott (bet. 2014/15:JuU1) föreslog utskottet två tillkännagivanden till regeringen.