bet · H601JuU15 · 2019-03-29 00:00:00 — I denna översyn var det också viktigt att undersöka om polisen och kommunerna har tillräcklig kunskap för att tillämpa sekretessreglerna på ett riktigt sätt. Utskottet föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:175). Utskottet avstyrkte i samma betänkande även ett motionsyrkande som anförde att det krävdes åtgärder för att öka ungdomars förtroende för polisen och samhället i stort, t.ex. genom att utse en särskild utnämnd polis som ska vara knuten till varje skola. Anledningen var bl.a. att ett arbete med att stärka polisens lokala närvaro redan pågick och hade uppvisat goda resultat. Utskottet har även behandlat motionsyrkanden om polisens kontakt med skolan, senast i ovan nämnda betänkande. Utskottet vidhöll då vad man tidigare anfört (t.ex. i bet. 2016/17:JuU21 s. 13 f.), att medborgarlöften tecknats i princip i alla landets kommuner. Dessa lämpade sig enligt utskottet väl för att utveckla samarbete mellan polis och skola, och mot denna bakgrund ansåg utskottet att det inte fanns anledning för att ta några nya initiativ. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkandena. Slutligen behandlade utskottet i förra årets betänkande om unga lagöverträdare ett motionsyrkande om drogtester av barn liknande det nu aktuella (bet. 2017/18:JuU18 s. 8 f.). Utskottet fann då att det fanns anledning att titta närmare på bestämmelsen i 36 b § LUL om drogtester på barn och dess tillämpning. Enligt utskottet borde fler barn drogtestas vid misstanke om brott för att samhället ska kunna fånga upp dem i ett tidigt skede i missbruket. Av den utvärdering som Brå genomfört framgick dock att möjligheterna inte utnyttjats särskilt ofta och att vissa poliser dessutom avstår för att de är osäkra på vad lagen innebär. Enligt utskottets mening fanns det därför anledning att utvärdera bestämmelsen för att säkerställa att sådana tester kan genomföras i tillräcklig omfattning. Utskottet föreslog mot denna bakgrund att skulle tillkännage detta till regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:175). Tillkännagivandet är inte redovisat som slutbehandlat utan bereds alltjämt inom . Det finns enligt utskottet inte anledning att göra någon annan bedömning än när det gäller motionsyrkanden om tidiga insatser och förslag på brottsförebyggande åtgärder för unga. Som redovisats arbetar man med brottsförebyggande åtgärder på flera håll i samhället, bl.a. genom det nationella brottsförebyggande programmet som riktar sig till myndigheter, landsting, kommuner, näringslivet och det civila samhällets organisationer. Det i sin tur skapar bättre förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt arbete med att förebygga brott bland unga. Utskottet utgår från att regeringen följer frågan och vidtar de åtgärder som behövs. När det gäller Kriminalvården fick man, som framgått ovan, genom , en plattform för fortsatt utvecklingsarbete för unga inom . Mot bakgrund av att brottsförebyggande arbete redan bedrivs avstyrks motion 2018/19:1569 (M), motion 2018/19:2867 (M) yrkande 7 och motion 2018/19:2740 (MP) yrkande 3. När det gäller sociala insatsgrupper tillkännagav till regeringen (bet. 2016/17:JuU21 s. 14 f.) att sådana på olika sätt borde användas i ökad omfattning. Utskottet har ingen annan uppfattning . Då det tidigare tillkännagivandet inte är redovisat som slutbehandlat saknas det enligt utskottet anledning för att göra ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. Utskottet avstyrker därför motion 2018/19:2592 (L) yrkande 8. När det kommer till samarbetet mellan skola och polis är det viktigt att ungdomar har ett stort förtroende för polisen och samhället i stort. Som tidigare redovisats har medborgarlöften tecknats i alla landets kommuner, vilket är ett sätt för polisen att bli mer närvarande och tillgänglig i lokalsamhället. Dessa lämpar sig också enligt utskottet väl för att utveckla samarbete mellan polisen och skolan, och kan t.ex. i de fall man anser det lämpligt användas för att utse en kontaktpolis per skola. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns anledning att ta några sådana initiativ som motionärerna efterfrågar i motion 2018/19:2453 (KD) yrkande 9. Ett välfungerande samarbete mellan och polisen är grundläggande för att kunna förhindra ungdomsbrottslighet. Det var mot denna bakgrund som det infördes en ny sekretessbrytande bestämmelse som innebär att en uppgift som rör en enskild som inte fyllt i vissa fall ska kunna lämnas från till polisen utan hinder av sekretess. Som framgått ovan gjorde ett tillkännagivande till regeringen om att man bör se lagändring och vilken effekt den haft (bet. 2017/18:JuU18, s. 8). Utskottet ansåg att det fanns indikationer på att bestämmelser om sekretess fortfarande förhindrade att nödvändig information delades mellan och polisen. Ärendet bereds inom . Det saknas enligt utskottet anledning för att göra ännu ett tillkännagivande i denna fråga. Mot bakgrund av detta avstyrks motion 2018/19:2791 (M) yrkande 13. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är viktigt med tidiga insatser för att motverka framtida brottslighet hos barn som befinner sig i riskzonen för att hamna i kriminalitet. Möjligheten att drogtesta barn är en sådan tidig insats. I förra årets betänkande om unga lagöverträdare (bet. 2017/18:JuU18, s. 8) föreslog utskottet, som tidigare redovisats, ett tillkännagivande till regeringen med en uppmaning om att titta närmare på möjligheten att drogtesta barn och hur bestämmelsen tillämpas. följde utskottet förslag. Mot denna bakgrund finns det enligt utskottet ingen anledning för att nu ta några ytterligare initiativ när det gäller frågan om drogtester av barn . Utskottet avstyrker därmed motionen 2018/19:138 (SD) yrkande 4. Handläggningen av brott som begås av unga Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att se över systemet med bevistalan och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om utredning av brott som begåtts av barn , vårdnadshavares närvaro och ungdomsdomstolar. Jämför reservation 6 (SD), 7 (L) och 8 (M) samt särskilt yttrande 1 (SD). I kommittémotion 2018/19:138 av m.fl. (SD) yrkande 5 begärs att fler brott som begås av barn ska utredas. Ett liknande yrkande återfinns i kommittémotion 2018/19: 2592 av m.fl. (L) yrkande 9. Motionärerna anför bl.a. att brott som begås av minderåriga i huvudregel ska utredas, bl.a. i syfte att synliggöra allvaret i att mycket unga personer begår brott. I kommittémotion 2018/19:2592 av m.fl. (L) yrkande 12 anför motionärerna vidare att systemet med bevistalan bör ses över. Enligt motionärerna bör ett barn som misstänks för ett mycket allvarligt brott inte berövas möjligheten att bli friad från brottsmisstankarna. I motion 2018/19:477 av (L) yrkandena 1 och 2, anförs att det bör finnas en skyldighet för vårdnadshavare att närvara dels vid en huvudförhandling där en omyndig person står åtalad, dels då åklagare utfärdar strafföreläggande mot en omyndig person. Enligt motionären är föräldrarnas närvaro av stor betydelse för de flesta unga som åtalas, både som stöd och för att ge domstolen en bättre bild av den unges förhållanden. I motion 2018/18:2775 av (KD) yrkande 5 begär motionären att möjligheten att inrätta särskilda ungdomsdomstolar bör utredas. Ett inrättande av ungdomsdomstolar efterfrågas även i kommittémotion 2018/19:2791 av m.fl. (M) yrkande 12. Lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) finns regler för hur handläggningen hos polis, åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt ska gå till. Av 4 § LUL framgår att en förundersökning som gäller den som inte har fyllt och brott som kan ge fängelse ska bedrivas med särskild skyndsamhet. Förundersökningen ska avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det är möjligt och senast för delgivning av brottsmisstanke. Denna tidsfrist får överskridas endast om det är nödvändigt med hänsyn till att den misstänkte ska delta i medling enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott eller med hänsyn till utredningens art eller andra särskilda omständigheter. Om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för ett brott ska vårdnadshavaren eller någon annan som ansvarar för den unges vård och fostran underrättas och kallas till förhör som hålls med den unge (5 § LUL). Om den unge har gripits, anhållits eller häktats på grund av brottsmisstanken, ska en sådan vuxen underrättas om detta och om skälen för det med underrättelsen om brottsmisstanken eller annars efter frihetsberövandet. En underrättelse eller kallelse till förhör får skjutas upp om det är nödvändigt för att sakens utredning inte väsentligen ska försvåras. En underrättelse eller kallelse ska inte heller göras om det strider mot den unges bästa eller om det finns andra särskilda skäl. En företrädare för ska enligt 7 § LUL, om det är möjligt och det kan ske utan men för utredningen, närvara vid förhör med den som inte har fyllt och som är misstänkt för ett brott som kan ge fängelse. För en misstänkt som inte har fyllt ska en offentlig försvarare förordnas, om det inte är uppenbart att han eller hon saknar behov av försvarare (24 § LUL). I 29 § LUL anges att mål mot den som inte har fyllt alltid ska behandlas skyndsamt. Av 31 § första stycket LUL framgår att när någon kan misstänkas för att ha begått ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller ett straffbelagt försök, en straffbelagd förberedelse eller en straffbelagd stämpling till ett sådant brott, ska en utredning om brottet inledas, om inte särskilda skäl talar emot det. Vid en sådan utredning ska ett juridiskt biträde förordnas för den unge, om det inte är uppenbart att den unge saknar behov av det (32 a § LUL). Rätten till försvarare gäller under en förundersökning om brott, så snart förundersökningen hunnit så långt att den kan anses riktad mot den enskilde som skäligen misstänkt för brottet. På begäran av socialnämnden får en utredning om brott även inledas i andra fall när det gäller någon som inte har fyllt , om socialnämnden bedömer att utredningen kan antas ha betydelse för att avgöra behovet av insatser för den unge (31 § andra stycket LUL). En sådan utredning får också inledas om det behövs för att klarlägga om någon som har fyllt har tagit del i brottet, om det behövs för att efterforska gods som har åtkommits genom brottet eller som kan bli föremål för förverkande eller om det av andra skäl är av särskild betydelse med hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse (31 § tredje stycket LUL). Ett juridiskt biträde ska förordnas för den unge vid en utredning enligt 31 § andra eller tredje stycket, om det finns synnerliga skäl för det (32 a § LUL). Om någon misstänks för att ha begått ett brott får åklagaren enligt 38 § LUL, om det krävs ur allmän synpunkt, efter framställning av socialnämnden, eller vårdnadshavarna för den unge, begära prövning hos domstol huruvida den unge har begått brottet (bevistalan). I rapporten från Brå, Brott begångna av barn – en utvärdering av ändringarna i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare under (rapport 2014:20) konstateras bl.a. att när det gäller misstänkta som är är de brott som andelsmässigt utreds mest de grova brotten, som rån, våldtäkt, grov misshandel och mordbrand. Om man jämför 2012 med 2005 har andelen utredda ärenden ökat för de grova brotten, medan den har minskat för de mindre grova brotten. Det tyder på att den lagändring som genomfördes haft effekt när det gäller att utreda fler allvarliga brott. Emellertid har drygt en fjärdedel av de grövsta brotten inte blivit utredda, vilket strider mot den nya lagen. Missar och okunskap tycks enligt rapporten vara de främsta orsakerna till att ärendena inte blivit utredda. När det slutligen gäller handläggningen av mål föreskrivs i 25 § första stycket LUL att, om det inte möter hinder, ska mål i tingsrätt och hovrätt mot den som inte har fyllt handläggas av lagfarna domare som särskilt har utsetts av domstolen att handlägga sådana mål. Detsamma ska gälla i fråga om nämndemän som anlitas för tjänstgöring i sådana mål. I mål som rör brott på vilka endast böter kan följa får, enligt andra stycket, andra domare och nämndemän anlitas. Särskilda bestämmelser om strafföreläggande för brott som har begåtts av någon som är tas upp i 15 § LUL. De innebär att strafföreläggande får utfärdas trots straffskalan för brottet när det kan antas att den unge – om åtal väcks – skulle ha dömts endast till böter. Åklagaren ska i detta sammanhang beakta de särskilda regler enligt vilka rätten kan döma till lindrigare straff än det är föreskrivet för ett brott som har begåtts av någon som inte har fyllt . Syftet med bestämmelserna är att åklagaren ska ha friare händer att på ett rationellt sätt hantera framför allt vissa gränsfall vid sådana brottstyper som stöld eller snatteri och bedrägeri eller bedrägligt beteende samt vissa brott mot frihet och frid enligt 4 kap. (se prop. 1987/88:135 s. 22). Ett strafföreläggande som utfärdas med stöd av de särskilda reglerna ska delges den misstänkte vid ett personligt möte med åklagaren och, om det är möjligt, i vårdnadshavarens närvaro (1 § förordningen [1994:1763] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Som anförts är det inte möjligt att ge ett strafföreläggande i fråga om villkorlig dom för ett brott som har begåtts av någon som inte har fyllt . Anledningen till denna begränsning är att påföljdssystemet när det gäller yngre personer är rikt differentierat och att påföljdsvalet i det enskilda fallet därmed kan vara särskilt svårt. Att den unge får rätt påföljd har ansetts vara av yttersta vikt, och därför har man inte ansett att de fall där den unge begått ett brott för vilket straffet ligger över bötesnivå bör undandras den kvalificerade prövning som domstolsalternativet erbjuder (prop. 1996/97:8 s. 11 f.). Vårdnadshavare i förhör och huvudförhandling Brå fick av regeringen i uppdrag att undersöka hur ofta vårdnadshavare närvarar i rättsprocessen då deras barn i åldrarna 15–17 misstänks för brott. Rapporten överlämnades till regeringen (Brå rapport 2014:11). I uppdraget ingick att undersöka vilken betydelse de vuxna har för barnen och rättsprocessen. Syftet med undersökningen har också varit att ge en djupare förståelse av de vuxnas roll i rättsprocessen och av de hinder som finns för vårdnadshavares närvaro. Vårdnadshavares närvaro regleras främst genom lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL), men även innehåller relevanta artiklar. Brå kommer i rapporten fram till att det av flera skäl är viktigt att unga får stöd av vårdnadshavare i rättsprocesser. Behoven kan vara av praktisk karaktär, men också av känslomässiga och kunskapsmässiga slag. Det är också viktigt i ett längre perspektiv att vårdnadshavare kan medverka till en gynnsam utveckling för den unge och därigenom förebygga återfall i brott. Brå menar att förmågan att ta föräldraansvar inom ramen för rättsprocessen är beroende av den kunskap vårdnadshavarna har om rättsprocessen och deras förståelse för och inställning till påföljden. Det bistånd vårdnadshavaren fått (eller inte fått) från rättsväsendets myndigheter, det juridiska ombudet och , kan därför spela en stor roll för den unge under och efter rättsprocessen. () överlämnade en skrivelse till justitie- och inrikesministern med en begäran om att regeringen ska vidta vissa åtgärder för att stärka rättssäkerheten för barn som misstänks för brott (dnr 3.5.1:0710/17). BO föreslår bl.a. följande: - Genomför en genomlysning och kartläggning av hur barns rättigheter tillvaratas i samband med att barn i icke-straffmyndig ålder utreds misstänkta för att ha begått allvarliga brott. I kartläggningen bör övervägas att inrätta lokala barnahus för myndighetssamverkan kring barn som misstänks för brott. - Tydliggör i lagstiftningen att ett barn ska betraktas som oskyldigt till dess barnets skuld blivit lagligen fastställd. - Alla barn som misstänks för allvarliga brott, såväl straffmyndiga barn som barn som inte har uppnått straffmyndig ålder, ska ha tillgång till en offentlig försvarare eller juridiskt biträde från första förhöret. BO:s skrivelse bereds inom . har uppmärksammat frågan om barn som misstänks för brott och presenterade en handbok, Om handläggningen av ärenden och bevistalan där den som kan misstänkas är . innehåller såväl rättslig som praktisk vägledning i frågor som rör åklagares handläggning av utredningar enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) där den som kan misstänkas är . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om handläggningen av brott begångna av barn , (bet. 2017/18:JuU18, s. 18 f.). Utskottet noterade att de lagändringar som genomfördes i syfte att en större del av brotten där den misstänkte är skulle utredas inte fått de resultat som lagstiftaren eftersträvade. Utskottet ansåg mot denna bakgrund att regeringen borde ta initiativ till en översyn av vilka ytterligare åtgärder som krävs för att fler brott som har begåtts av personer ska utredas. följde utskottet förslag (rskr. 2017/18:175). Utskottet behandlade i samma betänkande även ett motionsyrkande om bevistalan, liknande det nu aktuella. Utskottet instämde i motionärernas uppfattning att det är viktigt att det vid allvarligare brottslighet finns möjligheter att pröva misstankar mot barn . Mot bakgrund av det arbete som pågick i denna fråga, t.ex. BO:s skrivelse till regeringen, fanns det ingen anledning för att göra ett tillkännagivande om bevistalan. Utskottet har också behandlat motionsyrkanden om ungdomsdomstolar. Utskottet avstyrkte t.ex. (bet. 2013/14:JuU19) ett motionsyrkande om att införa särskilda ungdomsdomstolar, bl.a. med hänvisning till de särskilda bestämmelser som finns om att brottmål i tingsrätt och hovrätt som gäller en person som inte fyllt ska handläggas av en domare och nämndemän som är särskilt utsedda för detta. Utskottet konstaterade också att det framgått att domstolarna på olika sätt också har anpassat sin handläggning av ungdomsmål. Vissa tingsrätter har särskilt specialiserad personal och särskilda enheter som arbetar med ungdomsmål, andra har fastlagda huvudförhandlingsdagar för sådana mål. Utskottet har därefter vidhållit denna uppfattning. Med hänvisning till ovan nämnda betänkande avstyrkte således utskottet ett liknande motionsyrkande (bet. 2017/18:JuU18 s. 29). I förra årets betänkande om unga lagöverträdare (bet. 2017/18:JuU18 s. 18) riktade utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att se över vilka ytterligare åtgärder som krävs för att fler brott som begås av barn ska utredas. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning i frågan men mot bakgrund av att ett tillkännagivande redan har lämnats angående brott som begås av barn finns det inte anledning för utskottet att ta något ytterligare initiativ i frågan. Utskottet avstyrker motion 2018/19:138 (SD) yrkande 5 och motion 2018/19:2592 (L) yrkande 9. Att barn som är misstänkta för brott inte ställs inför rätta handlar bl.a. om att skydda barnet och dess rättigheter. Men detta kan också drabba det enskilda barnet, eftersom det inte finns någon möjlighet för utomstående att pröva om bevisningen mot det brottsmisstänkta barnet håller för en fällande dom. Därmed kan det utpekade barnet aldrig rentvås. Om fel person utpekas leder det inte bara till att ett oskyldigt barn stämplas som förövare, dessutom går den riktiga gärningsmannen fri. Om en förundersökning leder fram till att ett barn misstänks för ett mycket allvarligt brott, t.ex. att ha dödat en annan människa, bör detta alltid prövas i domstol genom bevistalan. Det handlar både om att gå till botten med brottslighet och ge brottsoffer upprättelse. Barn ska inte straffas, men barn ska inte heller berövas chansen att bli rentvådda från felaktiga misstankar om mycket grova brott. Därför bör systemet med bevistalan ses över, varvid det bl.a. bör övervägas om åklagare i ökad utsträckning själv ska kunna avgöra om en bevistalan ska väckas. Utskottet föreslår därför att tillkännager vad utskottet här anfört. Därmed tillstyrker utskottet motion 2018/19:2592 (L) yrkande 12. I motion 2018/19:477 (L) yrkandena 1 och 2, anförs att det bör finnas en skyldighet för vårdnadshavare att närvara vid huvudförhandlingar och strafförelägganden när omyndiga personer står åtalade. I LUL finns vårdnadshavares närvaro reglerat, och som redan påvisats har Brå tidigare fått i uppdrag av regeringen att utreda frågan i en rapport som presenterades 2014. Det har enligt utskottet inte framkommit något som ger anledning för att ta några sådana initiativ som motionärerna efterfrågar. Mot bakgrund av detta avstyrks motionen. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom kraven på att införa särskilda ungdomsdomstolar och hänvisar till vad utskottet tidigare anfört vid behandling av liknande motioner. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:2775 (KD) yrkande 5, och motion 2018/19:2791 (M) yrkande 12. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om sänkt straffmyndighetsålder och om att ta bort den s.k. straffrabatten för unga lagöverträdare. Jämför reservation 9 (SD), 10 (SD) och 11 (C, L) samt särskilt yttrande 2 (M, KD). I kommittémotion 2018/19:138 av m.fl. (SD) yrkande 1, begärs att straffmyndighetsåldern ska sänkas till . I samma motion begärs att straffrabatten för dem som är tas bort, och att den reduceras för dem som är (yrkande 2). I yrkande 3 begärs en möjlighet att döma unga lagöverträdare som vuxna. Motionärerna anser att det vid grova vålds- och sexualbrott, speciellt de av hänsynslös karaktär, utförda av personer men ska prövas om gärningsmannen ska dömas som vuxen. Döms gärningsmannen ska straffskalan tillämpas fullt ut utan straffrabatt. I motion 2018/19:417 av (KD) yrkande 2 anför motionären att ungdomsrabatten som innebär att en 18-årig gärningsman automatiskt döms till halva straffet måste avskaffas. Det ska också gälla dagens mängdrabatt för seriebrottslingar. I motion 2018/19:2905 av och (SD) begär motionärerna att regeringen inom riksdagsåret bör återkomma med en proposition som innehåller en reform av systemet för straff- och påföljdsmätning för unga lagöverträdare när det gäller t.ex. straffrabatt, livstidsstraff och domstolarnas praxis. m.fl. (L) yrkar i motion 2018/19:2592 yrkande 11 att straffrabatten endast ska behållas för unga förstagångsförbrytare men avskaffas för ungdomar som har fyllt 18 och återfaller i ny brottslighet efter att tidigare ha dömts för brott. Även i motion 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 8, begärs att straffrabatten ses över för unga återfallsförbrytare och unga grova brottslingar. För ett brott som någon begått innan han eller hon fyllt får enligt 1 kap. 6 § inte dömas till någon påföljd. Om någon har begått ett brott innan han eller hon har fyllt ska hans eller hennes ungdom beaktas särskilt vid straffmätningen (29 kap. 7 § ). Enligt bör straffnedsättningen normalt bli större för den som när brottet begicks var väsentligt än för den som nästan uppnått den åldern, och det bör i princip bli fråga om allt större straffnedsättning ju yngre lagöverträdaren är. För ett brott som någon begått innan han eller hon fyllt får dömas till fängelse endast om det finns synnerliga skäl (30 kap. 5 § första stycket ). Vidare ska rätten, om den finner att påföljden bör bestämmas till fängelse, i stället bestämma påföljden till sluten ungdomsvård . Detta gäller dock inte om det, med hänsyn till den tilltalades ålder vid lagföringen eller andra omständigheter, finns särskilda skäl emot det (32 kap. 5 § ). För ett brott som någon begått efter det att han eller hon har fyllt men innan han eller hon har fyllt får rätten döma till fängelse endast om det med hänsyn till gärningens straffvärde eller annars finns särskilda skäl (30 kap. 5 § andra stycket ).