bet · H601FiU30 · 2019-06-13 00:00:00 — Årets stora överskott beror på att skatteintäkterna ökade med jämfört med . Statens skatteintäkter uppgick sammanlagt till , vilket motsvarar av statens totala intäkter. Av statens kostnader utgjorde transfereringar, där den största delen () gick till hushåll. De totala kostnaderna för transfereringar i form av lämnade bidrag m.m. ökade med . I balansräkningen redovisas värdet av statens samtliga tillgångar, skulder och kapital . Statens nettoförmögenhet är skillnaden mellan tillgångarnas och skuldernas bokförda värde. Statsskulden svarar för den övervägande delen av skulderna. Vid utgången av 2018 var nettoförmögenheten negativ, –. Det är en förbättring med jämfört med då nettoförmögenheten var –. Förändringen av nettoförmögenheten påverkades främst av årets överskott i resultaträkningen på . Finansieringsanalysen visar statens betalningar fördelade på statens verksamhet, investeringar, utlåning och finansiella aktiviteter. Den visar även förändringen av statens nettoupplåning . Statens verksamhet (intäkter, transfereringar och statens egen verksamhet) gav enligt finansieringsanalysen ett positivt kassaflöde och uppgick till , vilket är högre än föregående år. Investeringsverksamheten gav ett negativt kassaflöde med jämfört med föregående år. Statens nyutlåning uppgick till , varav studielån i form av annuitetslån står för huvuddelen. Nettobetalningar från finansiella aktiviteter gav ett negativt kassaflöde med , vilket är en försämring med jämfört med föregående år. Statens nettoupplåning har minskat med , vilket innebär att staten har gjort en nettominskning av sina lån. Utvecklingen av statsskulden och statsskuldens kostnader Den konsoliderade statsskulden minskade från 2017 till 2018, dvs. Huvudorsaken till att statsskulden minskade var budgetöverskottet (se redovisningen ovan av saldot i statens budget 2018). Målet för statsskuldspolitiken är att statens skuld ska förvaltas så att kostnaden för skulden långsiktigt minimeras som risken i förvaltningen beaktas. Förvaltningen ska ske inom ramen för de krav som penningpolitiken ställer (5 kap. 5 § budgetlagen [2011:203]). Målet konkretiseras genom de riktlinjer som regeringen fastställer för förvaltningen av statsskulden efter förslag från . Inom ramen för riktlinjerna fattar beslut om förvaltning och upplåning. Riktlinjerna styr hur statsskulden ska fördelas mellan de tre skuldslagen nominell skuld i kronor, real skuld i kronor och valutaskuld. Av riktlinjerna framgår också vilken löptid de olika delarna av skulden ska styras mot. Löptiden baseras på en avvägning mellan kostnad och risk. var löptiden för den nominella kronskulden, vilket var något längre än riktvärdet på 4,3–5,. Den reala kronskuldens löptid 2018 var (riktvärdet var 6–). Realskuldens andel av den totala skulden var i genomsnitt . Riktvärdet, som är långsiktigt, var . Den genomsnittliga löptiden för valutaskulden var (riktvärdet var 0–). Statsskuldens exponering i utländsk valuta ska enligt riktlinjerna minska med . minskade exponeringen med (exklusive växelkursförändringar). Regeringen lämnar en skrivelse till som innehåller en utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning. Utvärderingen görs över rullande femårsperioder. En utvärdering –lämnades (skr. 2017/18:104). Utgifterna på anslaget 1:1 Räntor på statsskulden inom utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. uppgick till . Jämfört med ökade ränteutgifterna med . Anslagsbelastningen påverkas dock av exempelvis den upplåningsteknik som väljs. Resultaträkningen för staten ger därför en bättre bild av hur räntekostnaderna utvecklas över tiden. Enligt resultaträkningen uppgick nettokostnaden för statsskulden (räntor, över- och underkurser, valutakursförändringar m.m.) till , vilket var en ökning med jämfört med . Den främsta orsaken till att nettokostnaden för statsskulden ökade 2018 var att den svagare kronan gjorde lån i utländsk valuta dyrare. Statliga garantier och utlåning Generella regler för hanteringen av statliga lån och garantier finns i budgetlagen (2011:203). Förordningen (2011:211) om utlåning och garantier innehåller mer detaljerade bestämmelser om garantigivning och utlåning med kreditrisk. Regeringen får enligt budgetlagen besluta om utlåning samt ställa ut kreditgarantier och göra andra liknande åtaganden för det ändamål och med högst det belopp som bestämmer. Regelverket föreskriver bl.a. att en avgift ska tas ut som motsvarar statens förväntade kostnad för åtagandet, om inte beslutar annat. Förväntade kostnader för lån och garantier består av de förväntade förluster och administrativa kostnader som är förknippade med åtagandet. Garanti- och låneverksamheten förväntas vara självfinansierad på lång sikt (den statliga lån- och garantimodellen). Det finns fem olika typer av garantier: insättningsgarantin, investerarskyddet, kreditgarantier, garantier om tillförsel av kapital och pensionsgarantier. De flesta garantier hanteras inom garantimodellen (se ovan). Exempel på stora garantiåtaganden som omfattas av garantimodellen är exportkreditgarantier och kreditgarantier för infrastrukturprojekt. Det finns också garantier som regleras i särskilda lagar eller som på annan grund har andra villkor än de som anges i budgetlagen. Avgifterna för sådana garantier är vanligen angivna direkt i lag och kan fastställas på andra grunder än att de ska täcka de förväntade kostnaderna. Insättningsgarantin och investerarskyddet är exempel på garantier som hanteras i särskild ordning. De garantiåtaganden som inte har prissatts enligt garantimodellen redovisas som ansvarsförbindelser. Statens garantiportfölj ökade med och uppgick till , jämfört med 2017. Näst efter insättningsgarantin (per ) utgjordes de största åtagandena av kreditgarantier () och garantier om tillförsel av kapital (). Pensionsgarantierna uppgick till . Investerarskyddet ingår inte i beloppet för statens garantiportfölj eftersom åtagandet inte kan beloppsbestämmas. Garantierna hanteras huvudsakligen av fyra myndigheter: , , samt (Sida). De åtaganden som redovisas som ansvarsförbindelser uppgick per årsskiftet till . Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Det kan exempelvis vara betalningar av garantiavgifter och skadeutbetalningar. betalades avgifter för garantiförluster samt övriga avgifter motsvarande , varav huvuddelen var avgifter för exportkreditgarantierna och insättningsgarantin. Skadeutbetalningarna för infriade garantier var . De avsåg främst exportkreditgarantier. Statlig utlåning med kreditrisk och regeringen beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, t.ex. studielån. Ett lån med kreditrisk innebär samma kreditrisk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller något annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras med upplåning genom . Statens utlåning till privatpersoner, företag och projekt, dvs. lån med kreditrisk, uppgick till före reservering, vilket är en ökning med jämfört med föregående år. Av dessa finansierades via upplåning i och resterande via anslag. Den dominerande posten var studielånen från () på , vilket motsvarade av statens utlåning med kreditrisk. CSN hade också beviljat hemutrustningslån till utländska medborgare bosatta i , främst flyktingar, på samt körkortslån om . utlåning på går främst till olika infrastrukturprojekt samt flygindustrin. Övriga myndigheter hade en utlåning som tillsammans uppgick till inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare m.fl. Analys av väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier I enlighet med förordningen (2007:1447) med instruktion för ska , i samverkan med , , , och övriga berörda myndigheter, göra en samlad riskanalys av statens garanti- och utlåningsportfölj. Analysen är inriktad på risken för stora oförväntade förluster och omfattar dels den s.k. ordinarie portföljen med garantier och lån till företag och privatpersoner, dels insättningsgarantin. Risken för stora förluster bedöms sammantaget som låg för den ordinarie portföljen och måttlig för insättningsgarantin. Nationellt intygande samt avgifter till och bidrag från EU Regeringens nationella intygande om EU-medel Genom medlemskapet i EU hanterar svenska myndigheter olika slags medel från EU:s budget. Regeringens nationella intygande omfattar EU-medel som hänförs till de fleråriga budgetramarna 2007–2013 och 2014–2020, även kallade programperioder. Intygandet gäller den svenska förvaltningen av EU-medel från åtta olika fonder: Europeiska garantifonden för jordbruket (Garantifonden), Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Landsbygdsfonden), Europeiska regionala utvecklingsfonden (Regionalfonden), Europeiska socialfonden (Socialfonden), Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF), Asyl-, migrations- och integrationsfonden (Amif), Fonden för inre säkerhet (ISF) och Fonden för europeiskt bistånd till dem som har det sämst ställt (Fead). Intygandet innehåller en årlig räkenskapssammanställning över medel mottagna från EU:s budget samt en redogörelse för hur dessa medel har fördelats på olika åtgärder. Med EU-medel avses de medel som förvaltas inom ramen för delad förvaltning mellan medlemsstaten och . Regeringens intygande överlämnas till med kopia till och Europeiska revisionsrätten. Det syftar till att öka insyn i hur fullgör sitt förvaltningsansvar och hur tilldelade EU-medel används. medför intygandet krav på den interna styrningen och kontrollen hos de myndigheter som ansvarar för att förvalta medlen. Regeringens övergripande ambition är att säkerställa ett effektivt förvaltnings- och kontrollsystem för EU-medlen i syfte att med rimlig säkerhet garantera de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet. Regeringens intygande grundar sig på ansvariga myndigheters intyganden och bedömningar när det gäller hanteringen av EU-medel, () revisionsutlåtanden och uttalande från granskningen av myndigheternas räkenskaper och deras interna styrning och kontroll. Regeringen noterar att samtliga myndigheter som förvaltar EU-medel har rapporterat att de har korrekta räkenskaper och bedömt att den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande för de delar som avser EU-medelshantering. Regeringen konstaterar att de enskilda fel som motiverat att lämna revisionsberättelser med reservationer över och Svenska årsredovisningar gäller bemyndiganderamar och inte har påverkat den totala finansiella sammanställningen. ESV har vid sin granskning av Landsbygdsfonden funnit att inte har lämnat in fullständig kontrollstatistik . har heller inte fattat beslut om återkrav för Landsbygdsfonden och Garantifonden. Regeringen anser att dessa brister är av allvarlig karaktär och fäster stor vikt vid att de åtgärdas. har gjort en uppskattning av beloppet som inte har kunnat återkrävas och funnit att det rör sig om av totalt utbetalt belopp 2015–2018. Regeringen bedömer att uppskattningen är rimlig och att beloppet som andel av de totala utgifterna inte är så pass stort att det påverkar slutsatsen att räkenskaperna i allt väsentligt är rättvisande. Regeringen lämnar följande intygande baserat på en samlad bedömning. • Rättvisande räkenskaper: Sammanställningen av EU-räkenskaperna, omfattande resultat- och balansräkning samt en kassamässig redovisning, har upprättats enligt god redovisningssed. Regeringen bedömer att räkenskaperna i allt väsentligt är rättvisande. • Betryggande intern styrning och kontroll: Det finns ett ramverk för staten som syftar till att säkerställa en betryggande intern styrning och kontroll av EU-medlen. Avgifter till och bidrag från EU EU:s budget upprättas med stöd av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. EU-budgetens inkomster och utgifter ska balansera varandra, och det är budgetens utgifter som styr behovet av inkomster. Inkomsterna utgörs huvudsakligen av egna medel i form av avgifter från medlemsstaterna. avgift till EU redovisas under utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen. EU-avgift uppgick till och var därmed (11,) lägre än vad som anvisades i statens budget. Jämfört med ökade avgiften till EU 2018 med (). Det berodde i huvudsak på att retroaktiva nedsättningar av EU-avgiften blev betydligt lägre än 2017 som den del av avgiften som baseras på bruttonationalinkomsten (BNI) höjdes . Betalningarna från EU ökade med . De medel som får som återflöde från EU-budgeten kommer huvudsakligen från Garantifonden och Landsbygdsfonden. Inkomsterna från EU-budgeten uppgick till . Det finns också bidrag från EU-budgeten, exempelvis från ramprogrammen för forskning, som inte redovisas i statens budget utan endast i resultaträkningen. tog statliga myndigheter, inklusive universitet och högskolor, emot i bidrag från EU-budgeten som enbart redovisades som intäkter av bidrag i resultaträkningen och som därmed inte framgår av redovisningen i statens budget. redogörelse för granskning av Årsredovisning för staten 2018 ska enligt lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. granska årsredovisningen för staten. Granskningen ska ske i enlighet med god revisionssed och ha till syfte att bedöma om redovisningen och underliggande redovisning är tillförlitlig och räkenskaperna rättvisande. Granskningen ska efter varje räkenskapsår avslutas med en revisionsberättelse. Revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten ska lämnas till regeringen och senast efter den dag då årsredovisningen lämnats till . har lämnat redogörelse /19:RR4 till . Enligt har regeringen i alla väsentliga avseenden upprättat de finansiella delarna av Årsredovisning för staten 2018 (s. 165–247 i skrivelsen) i enlighet med 10 kap. 5–10 §§ budgetlagen. Vidare är det uppfattning att regeringen har lämnat information utöver de finansiella delarna i enlighet med 10 kap. 5–10 §§ budgetlagen som är förenlig med årsredovisningens finansiella delar. anser att de revisionsbevis som erhållits är tillräckliga och ändamålsenliga som grund för uttalanden. uttalande omfattar inte skrivelsens kapitel 1.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande. Enligt innehåller kapitlet ett antal mycket komplexa parametrar, och det bygger delvis på uppskattningar och bedömningar. anser att information som till stor del bygger på uppskattningar och bedömningar är behäftad med olika grader av osäkerhet och inte möjlig att verifiera med tillräckliga och ändamålsenliga revisionsbevis. Utöver detta konstaterar att en stor del av indata kommer från en tredje part, t.ex. kommuner och landsting (numera regioner). Utskottet har tagit del av årsredovisningen för staten 2018 och konstaterar att bl.a. följande framgår av skrivelsen. Inledningsvis anger regeringen att årsredovisningen har upprättats i enlighet med bestämmelserna i budgetlagen (2011:203) och enligt god redovisningssed. Vidare bedömer regeringen att årsredovisningen i allt väsentligt ger en rättvisande bild av det ekonomiska resultatet och ställningen samt förvaltningen av statens tillgångar. Regeringen har följt upp de budgetpolitiska mål som har beslutat om. I fråga om målet för den offentliga sektorns finansiella sparande (överskottsmålet) noterar utskottet att regeringen anser att både det finansiella och det strukturella sparandet låg i linje med överskottsmålet. I fråga om utgiftstaket kan utskottet konstatera att nivån underskreds med en marginal på (budgeteringsmarginalen). Sammantaget har av budgeteringsmarginalen använts för de reformer som beslutat om efter förslag från regeringen i budgetpropositionerna . Utskottet vill framhålla vikten av att kunna följa upp och kontrollera hur beslut om statens budget har genomförts. Informationen i årsredovisningen för staten är av stort värde för en sådan uppföljning och kontroll. Utskottet kan konstatera att regeringen redovisar utfallet för inkomster och utgifter och kommenterar väsentliga skillnader mellan budgeterade belopp och utfallet. Av skrivelsen framgår att utfallet för inkomsterna för statens budget blev högre än beräknat. Det beror enligt regeringen främst på att inkomsterna från skatt på kapital blev högre än beräknat. Utgifterna i statens budget blev lägre än vad som anvisades i budgeten. Skillnaden kan enligt regeringen förklaras av reviderade volymer i olika transfereringssystem, den makroekonomiska utvecklingen och beslut om ändringar i statens budget. Det kan enligt regeringen också finnas andra orsaker. För 6 av 27 utgiftsområden blev utgifterna mer än lägre än vad som anvisades i statens budget, och för två utgiftsområden blev utgifterna mer än högre. Utskottet kan vidare konstatera att regeringen redovisar samtliga beställningsbemyndiganden och de utestående åtagandena vid utgången av 2018, som blev lägre än det totala bemyndigandebeloppet. Utskottet noterar även att iakttagelser i fråga om såväl den årliga revisionen som effektivitetsrevisionen framgår av skrivelsen. De finansiella delarna i årsredovisningen är enligt utskottets uppfattning viktiga komplement till redovisningen av utfallet för statens budget. Resultaträkningen visar ett överskott på , vilket enligt regeringen beror på att skatteintäkterna ökade. Av balansräkningen framgår att nettoförmögenheten var negativ, –, vid utgången av 2018. Jämfört med 2017 är det en förbättring som enligt regeringen främst påverkades av överskottet i årets resultaträkning. Finansieringsanalysen visar att statens verksamhet gav ett positivt kassaflöde medan investeringsverksamheten gav ett negativt. Statens nyutlåning uppgick till , varav studielån i form av annuitetslån står för huvuddelen, enligt regeringen. Nettobetalningar från finansiella aktiviteter gav ett negativt kassaflöde, och statens nettoupplåning har minskat. I fråga om utvecklingen av statsskulden kan utskottet konstatera att den konsoliderade statsskulden minskade med till 2018. Huvudorsaken var enligt regeringen budgetöverskottet. Enligt resultaträkningen ökade nettokostnaden för statsskulden till . Den främsta orsaken var enligt regeringen att den svagare kronan gjorde lån i utländsk valuta dyrare. Utskottet vill betona vikten av att får information om risker i verksamheten, som t.ex. statliga garantier och utlåning. Av årsredovisningen framgår att statens garantiportfölj ökade med och uppgick till . Statens utlåning med kreditrisk uppgick till , vilket är en ökning. Merparten, , finansierades via upplåning i och resterande belopp via anslag. Den dominerande posten var studielånen från () som motsvarade av statens utlåning med kreditrisk. Enligt regeringen bedöms risken för stora förluster sammantaget som låg för den ordinarie portföljen (garantier och lån till företag och privatpersoner) och måttlig för insättningsgarantin. I syfte att öka insyn i hur fullföljer sitt ansvar att förvalta EU-medel lämnar regeringen i skrivelsen liksom tidigare ett s.k. nationellt intygande om förvaltningen av EU-medel. Utskottet kan konstatera att regeringen, baserat på en samlad bedömning, intygar att sammanställningen av EU-räkenskaperna har upprättats enligt god redovisningssed. Vidare bedömer regeringen att räkenskaperna i allt väsentligt är rättvisande. Regeringen intygar också att det finns ett ramverk för staten som syftar till att säkerställa en betryggande intern styrning och kontroll av EU-medlen. Slutligen framgår det av skrivelsen att EU-avgift uppgick till och därmed var lägre än vad som anvisades i statens budget. Jämfört med ökade emellertid avgiften till EU 2018. Betalningarna från EU ökade 2018 med . Medlen kommer huvudsakligen från Europeiska garantifonden för jordbruket och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling. Inkomsterna från EU-budgeten uppgick till . Utskottet har även tagit del av revisionsberättelse över årsredovisningen för staten 2018. Utskottet konstaterar att regeringen enligt har upprättat de finansiella delarna (resultaträkning, balansräkning, finansieringsanalys och noter) enligt budgetlagen. Utskottet konstaterar vidare att den information som regeringen därutöver lämnar i årsredovisningen är förenlig med de finansiella delarna, enligt . Utskottet kan också konstatera att uttalande inte omfattar regeringens uppföljning av överskottsmålet. Med hänvisning till det som anförts ovan föreslår utskottet att lägger regeringens skrivelse 2018/19:101 och redogörelse /19:RR4 till handlingarna. Förteckning över behandlade förslag Skrivelse 2018/19:101 Regeringens skrivelse 2018/19:101 Årsredovisning för staten 2018. Redogörelse /19:RR4 redogörelse för granskning av Årsredovisning för staten 2018.