bet · H601SfU16 · 2019-04-03 00:00:00 — Enligt 12 kap. 9 § UtlL får ett beslut om att avvisa eller utvisa en utlänning inte verkställas förrän utlänningen har avtjänat ett fängelsestraff som han eller hon har dömts till eller verkställigheten av fängelsestraffet har flyttats över till ett annat land. Har allmänt åtal väckts mot utlänningen, får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas förrän åtalet har prövats slutligt eller åtalet har lagts ned. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2018/19:2921 yrkande 8 ett tillkännagivande om att ta fram en lag som kan sättas in om det är nödvändigt och som gör det möjligt att direktavvisa asylsökande till ett annat säkert land. Motionärerna anser att en krislagstiftning bör kunna sättas in genom ett regeringsbeslut om antalet asylsökande som söker sig till kan anses påverka samhällsviktiga funktioner. Vid beslutet bör beaktas bl.a. hur stort det tidigare mottagandet av asylsökande har varit och hur det EU-gemensamma systemet fungerar. Direktavvisning till ett annat säkert land respekterar asylrätten och kan även motiveras ur ett EU-rättsligt perspektiv. Motsvarande krislagstiftning finns i och . I yrkande 17 begärs ett tillkännagivande om att , och Kriminalvården ska ges i uppdrag att påtagligt öka antalet verkställda utvisningsbeslut. Motionärerna anser att det behövs en ökad tydlighet från hela samhället för att få fler personer att återvända självmant. Det behöver tydliggöras att ett återvändande kommer att verkställas genom myndigheterna om personen inte återvänder självmant. I yrkandena 24–26 begärs tillkännagivanden om att dagens möjligheter till beslut om förvar ska användas i större utsträckning, att regelverket för förvar ska utökas och att säkerheten på förvaren ska stärkas. Motionärerna anser att regelverket för förvar ska ändras så att beslut om förvar kan bli aktuellt i fler fall. Det kan åstadkommas genom t.ex. förbättrade riskbedömningar av . Vidare bör de tidsfrister som finns förlängas. bör dessutom få fler och bättre verktyg för att kunna garantera säkerheten på förvaren, bl.a. genom bättre möjligheter till kroppsvisitation och till att söka igenom förvarstagnas rum. Det bör även vara tillåtet att begära identitetshandlingar av den som besöker ett förvar. I yrkande 29 begärs ett tillkännagivande om att fler återtagandeavtal med länder utanför EU ska komma på plats. Motionärerna anför att avtalen bör följas upp så att de underlättar verkställighetsarbetet. I yrkandena 30 och 31 begärs tillkännagivanden om att möjligheten att få en ny asylansökan prövad efter avslagsbeslut ska begränsas i och på EU-nivå. Motionärerna anför att preskriptionstiden för beslut om avvisning eller utvisning i ska förlängas från till . I yrkande 43 begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten att förkorta processen för prövning av verkställighetshinder. Enligt motionärerna behövs en mer effektiv ordning där åberopande av nya skyddsskäl kan framföras direkt till domstol. I partimotion 2018/19:2986 av m.fl. (SD) yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om ett förbättrat arbete för att verkställa avvisningar och utvisningar. Motionärerna anför att ett helhetsgrepp behöver tas med åtgärder såsom ökade befogenheter till och , fler förvarsplatser, bättre system för uppsikt av utlänningar utan uppehållstillstånd och faktiska utresor. Möjligheten till tredjelandsavtal bör utredas, och välfärdssystemen bör kraftigt begränsas för den som vistas utan tillstånd i landet för att på så sätt förmå fler personer att självmant lämna landet. I yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om förbättrat arbete med återvändande. Motionärerna anför att bör få ett tydligt uppdrag att arbeta mer specifikt med återvändandesatsningar genom bl.a. återetableringsstöd och riktat bistånd till mottagarländer. m.fl. (SD) begär i kommittémotion 2018/19:2987 tillkännagivanden om att avskaffa preskriptionstiden för utvisningsbeslut (yrkande 6), om att begränsa möjligheten att ansöka om prövning av verkställighetshinder (yrkande 7) och om ökade möjligheter till förvarstagning av utlänningar som ska utvisas (yrkande 12). Vidare begärs i yrkande 14 ett tillkännagivande om avtal för utvisningar av utlänningar till säkra tredjeländer. Motionärerna anför bl.a. att möjligheterna att ansöka om verkställighetshinder ska ändras så att uppenbart ogrundade ansökningar kan avvisas direkt. Vidare bör lagstiftningen ändras så att det i fler fall blir möjligt att ta personer i förvar inför utvisning. Det bör även utredas om särskilda avtal kan ingås med tredjeländer dit personer vars beslut om verkställighet gör att de inte kan utvisas till sitt hemland på grund av t.ex. risk för omänsklig behandling kan utvisas. I kommittémotion 2018/19:2990 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 9 ett tillkännagivande om uppsikt över asylansökande genom olika former av anmälningsplikt. Motionärerna anför att asylsökande under asylprocessen ska hållas under uppsikt. Formerna för uppsikten ska kunna variera beroende på bl.a. praktiska förhållanden, t.ex. kan anmälningsplikt i boendet eller hos eller elektronisk fotboja vara alternativ. Vidare begärs i yrkande 11 ett tillkännagivande om större möjligheter till förvarstagning. Enligt motionärerna bör vara att asylsökande som bedöms kunna utgöra en säkerhetsrisk placeras i förvar. I kommittémotion 2018/19:134 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 22 ett tillkännagivande om utvisning vid terroristbrott. Motionärerna anför att bör ingå avtal med tredjeländer om att ta emot personer som utvisas från men som i enlighet med principen om non-refoulement inte kan tas emot av sitt hemland. I kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 27 ett tillkännagivande om lagring av DNA och personuppgifter. Motionärerna anför att foto, fingeravtryck och DNA-prov ska tas på asylsökande som har fått ett utvisningsbeslut. Uppgifterna ska sparas . Syftet är att kontrollera att utvisningsdömda inte under annan identitet på nytt försöker komma in i landet och få uppehållstillstånd. Vidare begärs i yrkande 29 ett tillkännagivande om lagstöd för tvångsutvisning. Det bör tydliggöras i lag att alltid har rätt att använda tvång vid genomförandet av utvisningar. (SD) begär i motion 2018/19:1353 ett tillkännagivande om att frånta övervakningsansvaret vid tvångsutvisningar. Enligt motionären innebär ansvar att Kriminalvårdens arbete försvåras. I partimotion 2018/19:297 av m.fl. (V) begärs i yrkande 41 ett tillkännagivande om att se över återvändandearbetet utifrån erfarenheterna från Röda Korsets arbete med återvändande. Enligt motionärerna har ändringarna i LMA, som innebär att den som får avslag på sin asylansökan (barn och barnfamiljer undantagna) mister rätten till bistånd och boende, inte ökat återvändandet. Återvändandearbetet bör därför ses över utifrån Röda Korsets arbete med återvändande. Vidare begärs i yrkande 42 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag utifrån utredningsbetänkandet Uppehållstillstånd på grund av praktiska verkställighetshinder (SOU 2017:84). Motionärerna anför att utredningen bl.a. föreslår ett förtydligande av lagstiftningen så att den vars avvisnings- eller utvisningsbeslut inte kan verkställas av skäl som ligger utanför individens kontroll beviljas uppehållstillstånd. I kommittémotion 2018/19:2768 av m.fl. (KD) begärs i yrkande 15 ett tillkännagivande om avvisningar. Motionärerna anför att det innebär stora risker för den enskilde att avvika och att parallellsamhällen riskerar att etableras om beslut om avvisning och utvisning inte verkställs. Det är en utveckling som måste motverkas. I yrkande 16 begärs ett tillkännagivande om att utöka antalet återtagandeavtal med viktiga mottagarländer. Enligt motionärerna är det viktigt att ingår fler återtagandeavtal med de viktigaste mottagarländerna för att möjliggöra fler avvisningar och utvisningar. Vidare begärs i yrkande 18 ett tillkännagivande om förvarstagande. Motionärerna anför att införandet av elektronisk övervakning vid avvisningsbeslut bör utredas som alternativ till förvarstagande. Elektronisk övervakning skulle kunna fungera som ett slags kommunarrest och om personer avviker skulle detta upptäckas . m.fl. (L) begär i kommittémotion 2018/19:2922 yrkande 21 ett tillkännagivande om återvändande vid avslag på asylansökan. Motionärerna anför att antalet som återvänder behöver öka. Återvändandesambandsmän på plats i hemländerna kan spela en viktig roll för att underlätta återvändandet. ska tillsammans med EU ställa krav på återvändandeländer att ta emot dem som fått avslag på sina ansökningar. Även det svenska bilaterala biståndet bör ses över för att kunna användas för att underlätta återvändande. Vidare behöver samarbetet med internationella aktörer som () utvecklas för att underlätta för dem som nekats asyl att åka hem. m.fl. (MP) begär i motion 2018/19:2728 ett tillkännagivande om att genomföra förslagen i SOU 2017:84 Uppehållstillstånd på grund av praktiska verkställighetshinder och preskription. Enligt motionärerna riskerar det faktum att personer kan hamna i limbo i , utan vare sig möjlighet till uppehållstillstånd eller möjlighet att återvända, att urholka legitimiteten i migrationslagstiftningen. För att kunna upprätthålla en långsiktigt hållbar migrationspolitik är det angeläget att asylprövningen är rättssäker och effektiv och att återvändandet fungerar. Det är en förutsättning för en trovärdig asylprocess och även viktigt för att motarbeta ett framväxande skuggsamhälle. För att uppnå detta är det avgörande att den som efter en rättssäker prövning av asylskälen har fått ett avslagsbeslut lämnar landet . Utskottet anser att ett återvändande i första hand ska ske självmant. Enligt utskottets mening måste det dock, som en sista utväg, finnas möjlighet att också verkställa ett avlägsnandebeslut med tvång. Enligt folkrätten har alla stater en skyldighet att ta tillbaka sina medborgare. Utskottet kan åter konstatera att regeringen driver ett aktivt arbete för att underlätta återvändandet för utlänningar som saknar skyddsskäl. Myndigheterna har tilldelats extra medel. Återvändandesambandsmän har placerats ut på ambassader i ett antal nyckelländer. Vidare har antalet förvarsplatser ökat och kommer att uppgå till 457 stycken. har fått utökade möjligheter att kontrollera att arbetsgivare inte anställer personer som saknar de tillstånd som krävs. Därutöver bereds utredningsbetänkandet Klarlagd identitet (SOU 2017:93) i . Förslagen syftar till att effektivisera arbete med återvändande. Utskottet kan vidare notera att justitie- och migrationsministern i ett svar på en fråga (fr. 2018/19:77) om förvar bl.a. angav att regeringen har gett i uppdrag öka antalet förvarsplatser med . Myndigheternas regleringsbrev beslutades av en övergångsregering och är därför mer begränsade i omfattning än vanligt. när regeringen är på plats är det naturligt att analysera behoven av ändringar. Det inkluderar styrningen av förvarsverksamhet. Utskottet noterar även att det på EU-nivå bedrivs ett aktivt arbete som bl.a. handlar om en revidering av återvändandedirektivet, där bl.a. gemensamma bestämmelser för bedömning av risk för avvikande och tidsgränser för förvarstagande föreslås. Därutöver finns olika förslag om EU:s gräns- och kustbevakning, främjande av självmant återvändande samt ett förbättrat samarbete med tredjeländer om återtagande och återvändande. EU har också ingått överenskommelser om återtagande med , och . Mot bakgrund av vad som anförts anser utskottet att det inte finns skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av motionerna 2018/19:2921 (M) yrkandena 17, 24–26 och 29, 2018/19:2986 (SD) yrkandena 15 och 20, 2018/19:2987 (SD) yrkandena 7 och 12, 2018/19:2990 (SD) yrkandena 9 och 11, 2018/19:136 (SD) yrkandena 27 och 29, 2018/19:1353 (SD), 2018/19:297 (V) yrkandena 41 och 42, 2018/19:2768 (KD) yrkandena 15, 16 och 18, 2018/19:2922 (L) yrkande 21 samt 2018/19:2728 (MP). Utskottet noterar att justitie- och migrationsministern i ett svar på en fråga (fr. 2018/19:81) om förvaren bl.a. svarade att har möjlighet att efter avslutat besök visitera den förvarstagne om det finns skälig misstanke att personen bär på sig något han eller hon inte får inneha. Om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten får också ett besök övervakas. Något önskemål om att kunna visitera också den besökande har inte kommit in från . Regeringen för en fortlöpande dialog med för att säkerställa att förvaren är värdiga, humana och rättssäkra, samt trygga och säkra för både personal och förvarstagna. Mot denna bakgrund finner utskottet inte skäl att föreslå att ska göra ett tillkännagivande om säkerheten på förvaren. Motion 2018/19:2921 (M) yrkande 26 avstyrks därmed. När det gäller den s.k. preskriptionstiden för ett avvisnings- eller utvisningsbeslut kan det konstateras att denna vid införandet av utlänningslag uppgick till (bet. 2015/16:SfU14). utlänningslag förlängdes preskriptionstiden till nu gällande , eftersom det hade blivit allt vanligare att utlänningar hindrade verkställigheten genom att hålla sig undan . Innan ett beslut om avvisning eller utvisning har preskriberats kan beslutet verkställas hur som helst om utlänningen påträffas i . Utskottet noterar att justitie- och migrationsministern i ett svar på en fråga (fr. 2018/19:105) om preskriptionstiden bl.a. angav att reglerna om preskription har bedömts vara en rimlig tidsmässig balans mellan att å ena sidan förskona den enskilde från att behöva leva under hot om avlägsnande på grund av ett beslut som av någon anledning inte har kunnat verkställas, och å andra sidan motverka att utlänningar hindrar verkställigheten genom att hålla sig undan. Utskottet delar denna bedömning och anser inte att det är önskvärt att förlänga eller ta bort preskriptionstiden . Utskottet avstyrker med det anförda motionerna 2018/19:2921 (M) yrkandena 30 och 31 och 2018/19:2987 (SD) yrkande 6. Det ska alltid göras en individuell prövning av eventuella verkställighetshinder vid verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning. Till exempel får en fördragsslutande stat inte utvisa eller avvisa en flykting till gränsen mot ett område där flyktingens liv eller frihet skulle hotas på grund av hans eller hennes ras eller religion, nationalitet, språk, sexuella läggning eller tillhörighet till en viss samhällsgrupp, politisk åskådning eller minoritet eller där den asylsökande riskerar att utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling. Detta följer av principen om ”non-refoulement”, vilken har sitt ursprung i artikel 33 i Genèvekonvention. Förbudet mot ”refoulement” avser inte bara åtgärder som leder till att utlänningen sänds till hemlandet utan även till områden där han eller hon inte är skyddad mot risken för vidaresändning till hemlandet. Detta är grundläggande principer som måste respekteras. Utskottet anser att det inte heller finns skäl att ändra huvudregeln att en utlänning ska avvisas eller utvisas till sitt hemland eller till det land från vilket han eller hon kom till . Undantag kan dock göras vid t.ex. stark anknytning till ett annat land. Eftersom en asylsökande kan ha flyktingskäl och i princip en ovillkorlig rätt till skydd kan utskottet inte ställa sig bakom yrkanden om att införa regeln om direktavvisning av en asylsökande till ett annat säkert land utan att pröva asylskälen. Enligt utskottets mening måste hänsyn kunna tas till verkställighetshinder redan i samband med att beslutet fattas om avvisning eller utvisning. Det är inte rimligt att samhällets resurser att besluta om utvisning nyttjas om det står klart att beslutet inte kan verkställas. Utskottet är därför inte berett att tillstyrka motionsyrkanden om att förkorta processen för prövning av verkställighetshinder genom att hantera ärendena direkt i domstol. Motionerna 2018/19:2921 (M) yrkandena 8 och 43, 2018/19:2987 (SD) yrkande 14 och 2018/19:134 (SD) yrkande 22 avstryks därmed. Utvisning på grund av brott Utskottets förslag i korthet gör ett tillkännagivande till regeringen om utvisning på grund av brott i fler fall. avslår övriga motionsyrkanden som rör utvisning på grund av brott. Jämför reservation 47 (M), 48 (SD) och 49 (L). Av 8 a kap. 1 § UtlL framgår bl.a. att en utlänning, som inte är EES-medborgare eller familjemedlem till en EES-medborgare får utvisas ur om han eller hon döms för ett brott som kan leda till fängelse. Utvisning får dock endast ske om personen döms till en svårare påföljd än böter och om gärningen är av sådant slag och övriga omständigheter är sådana att det kan antas att personen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet, eller brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det har inneburit för enskilda eller allmänna intressen är så allvarligt att personen inte bör få stanna kvar. Enligt 8 a kap. 2 § UtlL ska en domstol när den överväger om en utlänning bör utvisas enligt 1 § ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället. Domstolen ska särskilt beakta om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med honom eller henne, hur kontakten har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningen utvisas, utlänningens övriga familjeförhållanden, och hur länge utlänningen har vistats i . Av 8 a kap. 2 § UtlL framgår också att en utlänning som är flykting och som behöver en i får utvisas endast om han eller hon har begått ett synnerligen grovt brott och det skulle medföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna här. En utlänning får också utvisas om han eller hon i eller utomlands har bedrivit verksamhet som har inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon skulle fortsätta med en sådan verksamhet här. Enligt 8 a kap. 3 § UtlL får en utlänning utvisas endast när det finns synnerliga skäl, om han eller hon har vistats i med permanent uppehållstillstånd när åtal väcks eller om han eller hon då har varit bosatt i . När en fråga om utvisning på grund av brott prövas ska hänsyn tas till om utlänningen inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att beslutet verkställs. Vidare ska en domstols beslut om utvisning på grund av brott innehålla förbud för utlänningen att återvända till eller utan tidsbegränsning (8 a kap. 4 och 8 §§ UtlL). Av 20 kap. 2 § UtlL framgår bl.a. att en utlänning som uppsåtligen uppehåller sig i fastän han eller hon enligt ett verkställt beslut om utvisning inte har haft rätt att återvända hit döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. EES-medborgare och deras familjemedlemmar får utvisas ur om förutsättningarna i 8 kap 1 § UtlL är uppfyllda och det sker med hänsyn till allmän ordning och säkerhet (8 a kap. 5 § UtlL). Enligt 1 § lagen om särskild utlänningskontroll (1991:572) får en utlänning utvisas ur landet, om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säkerhet, eller med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han eller hon kommer att begå eller medverka till terroristbrott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. m.fl. (M, C, KD, L) begär i kommittémotion 2018/19:2819 yrkande 50 ett tillkännagivande om att utvisning på grund av brott bör användas i fler fall. Oavsett om det finns risk för återfall eller inte bör utvisning vara möjligt även för brott med ett lägre straffvärde än dagens praxis . I kommittémotion 2018/19:2870 av m.fl. (M) yrkande 8 och i kommittémotion 2018/19:2921 av m.fl. (M) yrkande 46 begärs tillkännagivanden om att även brott som kan leda till mellan sex och tolv månaders fängelse ska kunna leda till utvisning på grund av brott även i fall då det inte finns risk för återfall. (M) yrkar i motion 2018/19:869 på ett tillkännagivande om fler utvisningar av utländska medborgare som begår brott. Dagens regelverk behöver ses över och skärpas. Motionären menar att utvisning är aktuellt endast om fängelsestraff finns med i straffskalan. I motion 2018/19:1898 begär (M) ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning om utvisningsprövning på grund av hat- och hedersbrott. Brotten utgör en allvarlig inskränkning av grundläggande fri- och rättigheter och bör utvisningsprövas oavsett brottets straffvärde. I kommittémotion 2018/19:2861 av m.fl. (C) begärs i yrkande 15 ett tillkännagivande om att utvisning på grund av brott ska användas i fler fall då någon döms för allvarlig brottslighet, t.ex. för brott som leder till fängelse , oavsett om återfallsrisk finns eller inte. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2018/19:2469 yrkande 4 också ett tillkännagivande om att utvisning bör tillämpas i högre utsträckning när en utländsk medborgare begår brott med ett straffvärde . Detsamma borde gälla för återfallsbrottslingar. (KD) begär i motion 2018/19:2765 yrkande 5 ett tillkännagivande om att utvisning av utländska medborgare som begår brott i ska komma i fråga i fler fall än för brott med ett straffvärde och för återfallsbrottslingar. Regelverket vad gäller utvisning för personer med flyktingstatus eller personer som inte kan utvisas på grund av säkerhetsläget i det aktuella landet ska emellertid fortsätta att gälla. I partimotion 2018/19:2596 begär även m.fl. (L) i yrkande 23 ett tillkännagivande om att domstolen alltid ska pröva frågan om utvisning av personer utan svenskt medborgarskap om straffvärdet är minst sex månaders fängelse. Motionärerna anför att dagens praxis ligger fängelse. I kommittémotion 2018/19:2869 av m.fl. (M) begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om att den dömdes anknytning till ska väga mindre tungt när utvisningsfrågan prövas i förhållande till vad som är fallet . Motionärerna anger att många utländska medborgare som begått grova brott får stanna tack vare anknytning till . Även m.fl. (M) begär i kommittémotion 2018/19:2921 yrkande 47 ett tillkännagivande om att den dömdes anknytning till ska väga mindre tungt än när utvisningsfrågan prövas. Enligt motionärerna slipper många utländska medborgare som döms för exempelvis sexualbrott och grova våldsbrott utvisning på grund av anknytning till familj eller det svenska samhället. I motion 2018/19:1902 begär (M) ett tillkännagivande om att utreda hur fler utländska brottslingar kan dömas till utvisning genom att inte ta lika stor hänsyn till anknytningen till när utvisningsfrågan prövas. Även i motion 2018/19:2639 av (M) begärs ett tillkännagivande om att betydligt fler utländska medborgare som begår hedersrelaterade brott samt vålds- och sexualbrott ska utvisas och att mindre hänsyn ska tas till deras anknytning till . I kommittémotion 2018/19:2869 av m.fl. (M) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att tiden för återreseförbud på grund av brott ska förlängas så att den som begår ett allvarligt brott, som grov våldtäkt eller grovt rån, och saknar anknytning till ska få återreseförbud på livstid. I yrkande 8 begär motionärerna ett tillkännagivande om att straffet för olovlig vistelse efter ett återreseförbud, som beslutats med anledning av en utvisning på grund av brott, ska skärpas. Motionärerna anför att rättspraxis ger fängelsestraff i en månad för olovlig vistelse i strid med återreseförbud. Straffminimum bör höjas till fängelse . Även i kommittémotion 2018/19:2921 av m.fl. (M) yrkande 51 begärs ett tillkännagivande om att tiden för återreseförbud på grund av brott ska förlängas. Vid allvarliga brott, som grov våldtäkt eller grovt rån, är livstids återreseförbud rimligt. är det aktuellt först vid ett straffvärde eller längre, enligt motionärerna. Motionärerna begär i yrkande 52 ett tillkännagivande om att straffen vid olovlig vistelse efter återreseförbud på grund av brott ska skärpas. Det är enligt motionärerna angeläget att den som begår brott och utvisas inte återvänder till i strid med återreseförbudet. Straffminimum för olovlig vistelse bör i dessa fall höjas från fängelse till fängelse . Övrigt gällande utvisning på grund av brott