bet · H601MJU17 · 2019-06-05 00:00:00 — ska även enligt regleringsbrevet säkerställa att det finns ändamålsenliga och väl fungerande rutiner för att upprätta prognoser och kontrollera tillgång till anslagsmedel när det gäller utbetalning av jordbruksstöd, marknadsstöd och projekt- och företagsstöd samt se över processen för prognosinlämning inför utbetalning av dessa. Uppdraget ska redovisas till () . När det gäller frågan om att kompensera lantbrukarna vid försenade utbetalningar anförde landsbygdsminister följande i sitt svar på fråga 2018/19:437: har frågat mig om jag avser att på något vis kompensera de lantbrukare som inte har fått ut sina EU-ersättningar . Jag förstår den frustration som finns hos de lantbrukare som drabbats av omotiverat försenade stödutbetalningar. Så ska det givetvis inte vara. Regeringen har därför vidtagit flera åtgärder för att komma till rätta med den uppkomna situationen. har tillförts ytterligare resurser för att administrera stöden. Myndigheten har även förändrats så att den är en styrelsemyndighet och har en överdirektör. har myndigheten också en ny generaldirektör. Det finns ingen möjlighet att kompensera för sena utbetalningar inom ramen för de som hanterar berörda EU-ersättningar. Frågan om ränta på försenade utbetalningar av EU-ersättningar har hanterats av utskottet tidigare, bl.a. i betänkande 2018/19:MJU2 Utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel. Utskottet redovisade då att dröjsmålsränta beräknas enligt 6 § räntelagen (1975:635) för år enligt en räntefot som motsvarar den vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § räntelagen med ett tillägg av . Vidare sätter ramarna för medlemsstaternas möjligheter att med offentliga medel stödja en viss verksamhet. Det gäller också för . Reglerna finns i artiklarna 107–109 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Syftet med reglerna är att se till att konkurrensen på EU:s inre marknad inte snedvrids. Enligt artikel 81.2 förordning (EU) nr 1305/2013 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygds-utveckling (Ejflu) ska reglerna om statsstöd i EUF-fördraget inte tillämpas på det stöd som medlemsstaterna betalar ut i enlighet med och i överensstämmelse med förordningen. Enligt artikel 81.1 samma förordning ska reglerna om statsstöd tillämpas på det stöd som medlemsstaterna beviljar för landsbygdsutvecklingen utöver det som anges i artikel 81.2. I förordning (EU) nr 1305/2013 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) finns ingen bestämmelse om att stöd ska betalas ut senast ett visst datum eller att ränta ska betalas på försenade betalningar. Enligt artikel 107 EUF-fördraget är, om inte annat föreskrivs i fördragen, stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller en viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. I artikel 107 föreskrivs vissa undantag från förbudet mot statsstöd, bl.a. när det gäller naturkatastrofer. Enligt artikel 108.3 EUF-fördraget ska kommissionen underrättas i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder. I förordning (EU) nr 1408/2013 om tillämpningen av artiklarna 107 och 108 i EUF-fördraget på stöd av mindre betydelse inom jordbrukssektorn föreskrivs en möjlighet för medlemsstaterna att bevilja vissa mindre stödåtgärder utan att det ska ses som statsstöd enligt artikel 107 EUF-fördraget. Denna typ av stöd omfattas inte av anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 EUF-fördraget. Stödet får inte överstiga per företag av tre beskattningsår. Det ackumulerade stödet av mindre betydelse som beviljar företag verksamma inom primärproduktionen av jordbruksprodukter av tre beskattningsår får inte överstiga . När det gäller rådgivning för att söka stöd finns det detaljerad information på webbplats om hur man ansöker. har tagit fram korta instruktionsfilmer som beskriver de olika delarna i ansökan mer i detalj. I e-tjänsten där man ansöker om stöd finns även en guide som beskriver hur man fyller i ansökan i e-tjänsten, steg för steg. Om man har frågor om stöd eller har problem med att använda e-tjänsten ska man kontakta den myndighet eller det Leaderkontor som handlägger ens stöd. Leader är en metod för att utveckla landsbygden utifrån lokala förutsättningar. Enligt information från är önskemål om stöd till föreningar för att hjälpa dem att söka EU-stöd en fråga som aktualiseras med jämna mellanrum. Inom Leader/lokalt ledd utveckling (LLU) finns möjlighet för de verksamhetsledare som verkar i LLU-grupperna att vägleda och hjälpa till. Många av de åtgärder som avser budgetmässigt små projekt eller liknande, där små ideella föreningar är inblandade, hanteras inom LLU. Det finns liknande medel också i de övriga delarna av landsbygdsprogrammet. Hur detta kommer att se ut är dock oklart då förhandlingar om GJP och nästa programperiod pågår. När det gäller tvärvillkoren är det vissa regler som lantbrukare måste följa för att få full utbetalning av vissa jordbruksstöd. Alla lantbrukare i EU måste följa tvärvillkoren. Syftet med reglerna som ingår i tvärvillkoren är att bevara jordbruksmarken i gott skick, förbättra miljön, minska smittspridning och få säkrare livsmedel. Detta ska bidra till en långsiktigt hållbar produktion. har, utifrån ett bemyndigande från regeringen, ansvaret för hur tvärvillkoren tillämpas i . Det innebär att det är upp till att tolka och utifrån det upprätta ett system för tvärvillkor. Tvärvillkorsreglerna och principen för hur avdrag på stöden ska göras regleras på EU-nivå. I departementspromemorian EU:s framtida jordbrukspolitik (Ds 2018:10) anförs att systemet med tvärvillkor bör ses över vad gäller omfattning, effektivitet och administrativt genomförande. Inga tvärvillkor bör tillämpas för åtgärder i den andra pelaren. Utformningen av systemet är komplex och svåröverblickbar. Det finns även bristande harmonisering av hur tvärvillkorssystemet genomförs i olika medlemsländer. bör därför tvärvillkoren avgränsas till ett fåtal krav, och den praktiska tillämpningen måste vara sådan att jordbrukarna upplever den som logisk, relevant och förutsägbar och att efterlevnaden av villkoren kan följas upp. Frågan om felaktiga tvärvillkorsavdrag har hanterats av utskottet tidigare bl.a. i betänkande 2015/16:MJU9 Landsbygdspolitik. I betänkandet uppgavs att frågan om felaktiga tvärvillkorsavdrag handlade om tidigare gruppering av kontrollpunkter inom tvärvillkoren. gjorde en översyn av hur kontrollpunkterna grupperades och fann utrymme för förbättringar och reviderade därmed kontrollinstruktionen. menade dock att den tidigare grupperingen ryms inom . Vidare fick ingen kritik för tillämpningen vid kommissionens revision av tvärvillkoren 2011. Eftersom menade att båda tillämpningarna är i linje med avser myndigheten inte att gå tillbaka och korrigera några gamla beslut där lantbrukare fått avdrag till följd av den gamla grupperingen. Man hänvisade i stället till möjligheten att överklaga. Att någon inte kan bli straffad två gånger för samma brott följer av principen ne bis in idem (förbudet mot dubbel lagföring och dubbelbestraffning). Denna regel finns i det sjunde tilläggsprotokollet artikel 4.1 i (EKMR). Regeln innebär att om en person har blivit lagförd för ett brott, och då blivit frikänd eller dömd för brottet, får denna person inte lagföras eller straffas på nytt i en brottmålsrättegång för samma gärning. Enligt 2 kap. 19 § regeringsformen gäller EKMR som svensk lag, vilket innebär att principen om ne bis in idem även gäller i . Regeringen föreslog i proposition 2017/18:165 Effektivare sanktioner i livsmedelskedjan att ett system med sanktionsavgifter skulle införas för mindre allvarliga överträdelser på områdena livsmedel, foder och animaliska biprodukter. Enligt förslaget skulle överträdelser av bestämmelser om krav på registrering, journalföring och annan dokumentation kunna leda till en sanktionsavgift. Regeringen anförde i propositionen att de nuvarande reglerna på områdena möjliggör att straff döms ut för en överträdelse som har gett avdrag på jordbruksstöd på grund av bristande efterlevnad av tvärvillkor. Att få avdrag på ett ekonomiskt stöd på grund av att man inte uppfyller stödvillkoren är inte att betrakta som ett straff. Det skulle därför inte stå i konflikt med dubbelbestraffningsförbudet att påföra en sanktionsavgift för samma överträdelse som redan gett avdrag på ett stöd. Avdrag på stöd på grund av bristande efterlevnad av tvärvillkor kan inte heller anses uppfylla det EU-rättsliga kravet på effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner. Regeringen bedömde därför att det inte är lämpligt att undanta de som fått avdrag på stöd på grund av överträdelse av ett tvärvillkor från att även kunna påföras en sanktionsavgift. Avgiftsskyldigheten ska grundas på strikt ansvar. Utskottet behandlade propositionen i betänkande 2017/18:MJU20 Effektivare sanktioner i livsmedelskedjan och anslöt sig till regeringens bedömningar. följde utskottets förslag till beslut (rskr. 2017/18:313). Lagändringarna trädde i kraft . När det gäller jordbruksstöd till aktiva lantbrukare framgår det av förordning (EU) nr 1307/2013 om regler för direktstöd för jordbrukare inom de stödordningar som ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken att direktstöd inte ska beviljas icke-aktiva jordbrukare. I artikel 9 fastställs de krav som gäller för att definieras som en aktiv jordbrukare. I jordbruksdelen av förslaget till förordning om finansiella bestämmelser för unionens allmänna budget, den s.k. omnibusförordningen, har kommissionen föreslagit ett antal tekniska förenklingar, bl.a. att villkoret om aktiv jordbrukare skulle bli frivilligt för medlemsstaterna. Definitionen tillkom för att utesluta vissa typer av företag som egentligen bedriver annan verksamhet men som kan få stöd om de kan visa att de även bedriver jordbruk. Omnibusförordningen beslutades och trädde i kraft . Regeringen har till följd av omnibusförordningen beslutat om ett antal förändringar i tillämpningen av GJP i syfte att åstadkomma en förenkling av politiken. Exempel på detta är att har slutat tillämpa en del av definitionen av aktiva jordbrukare. Den tidigare definitionen försvårade administrationen för stödsökande och stödmyndigheter. Enligt är att förekomsten av mark som inte bör få stöd i stödsystemet marginell. Ur ett svenskt perspektiv har det därför inte setts som ett problem där det behövs ytterligare reglering, varför tycker att frivillighet i tillämpningen av definitionen aktiv lantbrukare är en bra ändring. Om det skulle bli ett problem finns fortfarande möjligheten att tillämpa vissa delar av artikel 9 i förordning (EU) nr 1307/2013 om regler för direktstöd för jordbrukare inom de stödordningar som ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken. Andra instrument som är aktuella för att utesluta jordbruksmark som inte bör ha stöd är bl.a. aktivitetskravet på jordbruksmark, som ställer krav på minimiskötsel, t.ex. putsning/avslagning. Även definitionen av jordbruksmark är ett instrument för att utesluta mark som inte bör ha stöd. Det finns närmare bestämmelser i föreskrifter om direktstöd (SJVFS 2014:41) om vad som avses med aktivitetskrav på jordbruksmark. Med aktivitetskrav på jordbruksmark menas enligt 9 § att det ska utföras aktiv jordbruksverksamhet på all jordbruksmark, med vissa undantag. Alla delar av skiftet ska vara synbart påverkade av den aktiva jordbruksverksamheten det år verksamheten ska utföras. Vidare anför att med anledning av att gårdsstödet är frikopplat från produktionen, dvs. varje stödsökande har valet att inte producera, kan inte ett sådant instrument styra stödet mot aktiva jordbrukare. För att få fullt gårdsstöd är dock kravet att lantbrukaren håller marken i gott skick och att tvärvillkoren följs. Att stödet är frikopplat ligger i linje med önskan om en ökad marknadsorientering inom den gemensamma jordbrukspolitiken. övergripande ståndpunkt är att ett ökat fokus bör läggas på åtgärder i den andra pelaren, dvs. landsbygdsprogrammet, där det finns möjligheter att styra verksamheten mot vissa mål genom prestationsbaserade ersättningar. Den gemensamma jordbrukspolitiken är viktig för lantbrukares inkomster och därmed lantbrukets konkurrenskraft. Efter den senaste reformen av jordbrukspolitiken har stödutbetalningarna inte fungerat som de ska, vilket skapat osäkerhet för lantbrukarna. Utskottet anser att utbetalningar av EU-stöd behöver prioriteras, göras mer ändamålsenliga och effektiva. Det är därför positivt att regeringen gett i uppdrag att bistå i arbetet med den strategiska planen och att redovisa hur utvecklingsbehov och administration av EU-stöd kan göras mindre kostnadskrävande under nästa period. Vidare noterar utskottet att regeringen inom ramen för förhandlingarna om den gemensamma jordbrukspolitiken driver förenklingar i genomförandet. Utskottet välkomnar de åtgärder regeringen vidtagit för att komma till rätta med de försenade utbetalningarna, bl.a. ökade anslag till och förändrad organisation av . Vidare noterar utskottet regeringens bedömning att det inte finns någon möjlighet att kompensera för sena utbetalningar av EU-ersättningar. Utskottet anser att ett smidigt, effektivt och rättssäkert utbetalningssystem för EU-stöden är en angelägen fråga och avser att noggrant följa den fortsatta utvecklingen. När det gäller föreningars möjligheter att ansöka om stöd noterar utskottet att det inom landsbygdsprogrammet lokalt ledd utveckling finns möjligheter till vägledning. Utskottet anser att motionerna 2018/19:1703 (M) yrkandena 1–3, 2018/19:2050 (M) yrkandena 1–3, 2018/19:2717 (C), 2018/19:3032 (M) i denna del, 2018/19:3034 (C) yrkande 1 och 2018/19:3035 (KD) yrkande 2 kan lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultat av det arbete som pågår. När det gäller tvärvillkorsavdrag konstaterar utskottet att regeringen inom ramen för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken bl.a. driver på för att förenkla tvärvillkoren. Vidare noteras att det finns möjligheter att överklaga beslut om tvärvillkorsavdrag om man anser att ett beslut är felaktigt. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att motion 2018/19:1287 (SD) yrkande 31 avstyrks. När det gäller dubbelbestraffning av jordbrukare konstaterar utskottet att lagändringar trätt i kraft som innebär att ett system med sanktionsavgifter införs för mindre allvarliga överträdelser på områdena livsmedel, foder och animaliska biprodukter. Utskottet noterar att regeringen i propositionen bedömde att avdrag på ett ekonomiskt stöd på grund av att man inte uppfyller stödvillkoren inte är att betrakta som ett straff. Det handlar därför inte om dubbelbestraffning att påföra en sanktionsavgift för samma överträdelse som redan gett avdrag på ett stöd. Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:2736 (KD) yrkande 25. När det gäller aktiva lantbrukare konstaterar utskottet att det finns bestämmelser i föreskrifter som är aktuella för att utesluta jordbruksmark som inte bör ha stöd, bl.a. genom aktivitetskrav på jordbruksmark och genom definitionen av vad som kan anses utgöra jordbruksmark. Eftersom gårdsstödet är frikopplat från produktionen kan detta inte styras mot aktiva jordbrukare, men för att få fullt stöd finns krav på att marken hålls i gott skick och att tvärvillkoren följs. Utskottet delar regeringens ambition att lägga ökat fokus på åtgärder inom den andra pelaren, dvs. landsbygdsprogrammet, där det finns möjligheter att styra verksamheten mot vissa mål genom prestationsbaserade ersättningar. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motion 2018/19:1287 (SD) yrkande 27 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om konkurrenskraften i det svenska lantbruket, jordbrukets miljöpåverkan, främjandeuppdrag till myndigheter, genomförande av EU-regler på nationell nivå, regelförenklingar, kompetensförsörjning för de areella näringarna samt tillgång till riskkapital och generationsskiften inom lantbruket. Jämför reservation 15 (M), 16 (SD), 17 (L), 18 (SD), 19 (L), 20 (SD, KD), 21 (M, SD), 22 (M), 23 (SD), 24 (KD), 25 (SD) och 26 (SD). m.fl. (SD) anför i kommittémotion 2018/19:1290 yrkande 1 att den svenska animalieproduktionen med friska djur och en låg antibiotikaanvändning bör bevaras och utvecklas. En förutsättning för ett varierande kulturlandskap och mycket av vår biologiska mångfald är ett livskraftigt jordbruk. Öppna och levande landskap kan inte lagstiftas fram; det går bara att åstadkomma om det är lönsamt att bedriva jordbruk och hålla djur. Enligt motion 2018/19:1336 av (M) yrkande 1 bör tillväxten i och resten av främjas. För att och resten av ska kunna växa starkare och fler jobb växa fram krävs en vilja att göra det lättare och lönsammare att driva och starta företag. Även motion 2018/19:1682 av (M) handlar om att stärka svenska lantbrukares konkurrenskraft. Politiken måste ge verktyg för att kunna öka produktionen; bl.a. bör offentlig sektor uppmuntras att upphandla efter svenska normer och riktlinjer och regelkrånglet bör minska. Det är när lantbrukare får klara, långsiktiga och gynnsamma konkurrensförutsättningar som produktionen kan öka. I motion 2018/19:1699 av (M) efterfrågas en översyn av hur det svenska lantbrukets konkurrenskraft kan stärkas. Ska behålla öppna landskap och en levande landsbygd måste lantbrukets konkurrenskraft stärkas. I motion 2018/19:1955 av m.fl. (M) yrkande 1 lyfts det skånska jordbrukets konkurrenskraft fram. Motionärerna vill se en utveckling av den småskaliga livsmedelsproduktionen, och på politisk nivå innebär detta att arbetet med minskat regelkrångel och lättad administrativ börda bör fortgå, såväl på EU-nivå som i den nationella tillämpningen av EU:s gemensamma jordbrukspolitik. m.fl. (L) lyfter i partimotion 2018/19:2255 yrkande 27 fram principen om att jordbruket ska bära sina egna miljö- och klimatkostnader men också ersättas för kollektiva nyttigheter. Inom jordbruket behövs en rad insatser för att minska utsläppen. Svenskt jordbruks utsläpp kommer till stor del från metan från idisslande djur, användningen av fossila bränslen och indirekt från tillverkningen av mineralgödsel och foder. Jord- och skogsbruket ska i likhet med andra sektorer bära sina egna miljö- och klimatkostnader men ska också ersättas för kollektiva nyttigheter som naturvård, öppna landskap och bevarande av den biologiska mångfalden. Det behövs ett tydligare fokus på hållbart brukande, landskapsvård, miljöskydd och bevarad biologisk mångfald. I yrkande 28 i samma motion anförs att höga djur- och miljökrav är ett viktigt för svensk livsmedelsproduktion. Svensk mat är klimatsmart och produceras med god djuromsorg och miljöhänsyn; detta är en konkurrensfördel som måste värnas. Enligt kommittémotion 2018/19:2820 av m.fl. (SD) yrkande 21 bör målet inom jordbrukssektorn i klimatarbetet i första hand utgå från att öka svensk konkurrenskraft. Motionärerna motsätter sig åtgärder som fördyrar svensk livsmedelsproduktion i och vill gå i motsatt riktning och underlätta för svenskt jordbruk, vilket gör skillnad för klimatarbetet på global nivå. Det svenska jordbruket är ledande vad gäller låga växthusgasutsläpp, varför ökad svensk livsmedelsförsörjning bidrar positivt till arbetet med att minska utsläppen på global nivå. Ökad svensk matproduktion kommer, till följd av konsumtionsmönster, trots något ökade utsläpp av växthusgaser på nationell nivå totalt att bidra till att minska utsläppen på global nivå. I kommittémotion 2018/19:2896 av m.fl. (M) yrkande 2 lyfter motionärerna fram hur målen för livsmedelsstrategin ska uppnås. För att stärka konkurrenskraften i livsmedelskedjan är det viktigaste att sänka kostnader som är högre i än i jämförbara konkurrentländer. Det handlar dels om direkta kostnader i form av skatter och avgifter, dels om indirekta kostnader genom regelkrångel, administration och kostsamma särkrav. Enligt kommittémotion 2018/19:1287 av m.fl. (SD) yrkande 17 bör regeringen ge i uppdrag åt berörda myndigheter att samverka och medverka till förbättrad konkurrenskraft inom livsmedelssektorn. Detta bör ske genom en översyn av instruktioner och regleringsbrev. I motion 2018/19:1336 av (M) yrkande 3 anförs att svenska myndigheter bör bidra till ökad konkurrenskraft för det svenska lantbruket och livsmedelsindustrin. Formerna för detta bör utredas , och myndigheterna måste omgående börja arbeta för stärkt konkurrenskraft. m.fl. (KD) anför i kommittémotion 2018/19:2736 yrkande 11 att regeringen bör ge främjandeuppdrag till myndigheter som förtydligar att de inte bara ska utgöra ett kontrollerande organ. Fokus bör skifta från ett myndighetsperspektiv till ett tydligare brukarperspektiv, vilket bör framgå av regeringens regleringsbrev. Myndigheter som arbetar med livsmedelsföretag bör i högre utsträckning tillhandahålla information samt underlätta och stödja livsmedelsföretagande. Enligt motion 2018/19:848 av (M) yrkande 2 bör verka för att EU gör en jämförande granskning av genomförandet och efterlevnaden av de EU-direktiv som rör lantbrukares villkor. Lika villkor är grunden för all näringsverksamhet inom den europeiska unionen. Därför blir det märkligt att olika länders myndigheter kan tolka och genomföra EU:s direktiv på så olika sätt. För att bringa klarhet i denna fråga bör förhållandena, i synnerhet lantbrukares villkor, granskas. I kommittémotion 2018/19:1287 av m.fl. (SD) yrkande 1 anförs att samtliga berörda myndigheter bör genomföra EU-direktiv och tillämpa EU-förordningar på ett sätt som ger så goda konkurrensförutsättningar som möjligt för de landsbygdsnära näringarna. Detta bör framgå av instruktionerna till samtliga berörda myndigheter. På EU:s inre marknad konkurrerar svenska bönder med aktörer i övriga medlemsländer och måste då följa . finns omfattande lagstiftning när det gäller t.ex. miljö och djurhållning, som i många fall är specifik för . Därtill är den svenska byråkratin ofta mer nitisk än i andra EU-länder vad gäller genomförande av EU-lagstiftning. m.fl. (M) anför i kommittémotion 2018/19:2896 yrkande 9 att svenska mer långtgående särkrav för primär- och livsmedelsproduktionen bör prövas med jämna mellanrum. De EU-gemensamma regelverken för företag i primär- och livsmedelsproduktion kan anses vara lägstanivån för EU:s inre marknad. Det innebär att alla mer långtgående nationella regler och särkrav utöver den EU-gemensamma lagstiftningen riskerar att hämma de svenska företagens konkurrenskraft. Därför måste alla nationella särkrav alltid vara väl motiverade och konkurrensbedömda. Enligt yrkande 10 i samma motion ska myndigheterna vid genomförandet av EU-direktiv eller tillämpningen av EU-förordningar genomföra dem på ett sätt som medger så goda konkurrensförutsättningar som möjligt. Detta bör framgå av myndigheternas instruktioner. Det är högst problematiskt att svensk tillämpning av EU-regler i lagstiftningen och myndigheternas uttolkning av EU-direktiv har en tendens att bli onödigt strikta och ofta orsakar försämrad konkurrenskraft för livsmedelssektorn. Vidare föreslås i yrkande 22 i samma motion att konsekvenserna av alla skärpta regler ska analyseras noga och att företag i primär- och livsmedelsproduktionen alltid ska ges en rimlig tidsram för att ställa om sin verksamhet. När nya regler kommer på plats eller befintliga regler skärps finns en risk att lagstiftaren och myndigheterna har bråttom att genomföra dessa. Det medför att företag inom primär- och livsmedelsproduktionen får svårt att på ett rimligt sätt genomföra nödvändiga förändringar i sin verksamhet. Enligt kommittémotion 2018/19:1287 av m.fl. (SD) yrkande 28 bör regeringen verka för minskad byråkrati för lantbruksnäringen. Även behöver minska byråkratin för lantbrukare (yrkande 29).