bet · H601KU24 · 2019-04-11 00:00:00 — Av 2 § förordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och minoritetsspråk följer att i ansvarar för uppföljningen av förvaltningsmyndigheters tillämpning av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Av 3 § följer att ansvarar för uppföljningen av förvaltningsmyndigheters tillämpning av lagen när det gäller samer och samiska. I proposition 2008/09:158 Från erkännande till egenmakt – regeringens strategi för de nationella minoriteterna gjorde regeringen bedömningen att ett statligt uppföljningssystem behövde införas. Regeringen ansåg att uppföljningssystemet borde bestå av följande delar (s. 44): – konkretisering av minoritetspolitikens mål genom att det minoritetspolitiska målet bryts ned i de tre delmålen diskriminering och utsatthet, inflytande och delaktighet samt språk och kulturell identitet – införande av uppföljningsansvar avseende minoritetslagen – återrapportering till regeringen. i och fick sedermera ett gemensamt uppföljningsansvar för minoritetspolitikens genomförande. gavs uppföljningsansvar för de nationella minoriteterna judar, romer, sverigefinnar och tornedalingar och för de nationella minoritetsspråken finska, jiddisch, meänkieli och chib. gavs motsvarande ansvar för den nationella minoriteten samerna och det nationella minoritetsspråket samiska, se 2 och 3 §§ förordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Uppföljningsansvaret syftade till att driva på genomförandet av de rättigheter och skyldigheter på det kommunala planet som anges i lagen, samt att inom ramen för den stödjande verksamheten främja samordning mellan kommuner och övriga myndigheters arbete. Vidare skulle uppföljningen ge regeringen underlag för åtgärder som rörde efterlevnaden av lagen. Uppföljningsmyndigheterna fick även i uppdrag att redovisa en samlad bedömning av efterlevnaden av minoritetslagen. Myndigheterna redovisar sin samlade bedömning i årliga rapporter till regeringen. Rapporterna bygger på inhämtande av uppgifter från kommuner, landsting och statliga myndigheter samt enskilda organisationer och minoritetspersoner bl.a. annat via enkäter, inhämtande av statistik från andra myndigheter och intervjuundersökningar. Uppgifterna bygger även på erfarenheter från kontakter med enskilda, från samråd med nationella minoriteter, kontakter med myndigheter och liknande. Utredningen om en stärkt minoritetspolitik I delbetänkandet Nästa steg? Förslag för en stärkt minoritetspolitik (SOU 2017:60 s. 130–136) från utredningen om en stärkt minoritetspolitik (Ku 2016:02) gjordes en översyn av ordningen för uppföljning och samordning av minoritetspolitiken. Utredningen kom fram till att den nuvarande ordningen hade brister och föreslog att regeringen skulle inrätta en särskild myndighet för uppföljning, samordning och främjande av minoritetspolitiken. Utredningen konstaterade att ordningen för samordning och uppföljning hade bidragit till genomförandet av de rättigheter som är knutna till förvaltningsområdena samt till en ökad medvetenhet om minoritetspolitiken bland statliga myndigheter, även om det bl.a. hade framkommit att uppföljningsmyndigheterna på grund av bristande resurser inte fullt ut hade kunnat tillgodose förväntningar om stöd hos exempelvis kommunala minoritetssamordnare. Den nuvarande ordningen, konstaterade utredningen, hade däremot inte varit tillräcklig för att öka medvetenheten om och genomslaget av grundskyddet i minoritetslagen. Den låga medvetenheten om minoritetspolitiken var anledningen till att skyddet infördes och att uppföljningsmyndigheterna fick i uppdrag att genomföra kunskapshöjande åtgärder. Grundskyddet hade, enligt utredningen, emellertid fått ett högst begränsat genomslag, bortsett från för de nationella minoriteter och minoritetsspråk som berörs av regleringen inom förvaltningsområden och då endast inom dessa områden. Utredningen menade att minoritetspolitiken i denna del hade väsentligen misslyckats. Uppföljningsmyndigheternas rapporter till regeringen ska göra det möjligt för regeringen att följa minoritetslagstiftningens tillämpning och effekter . Strukturen och innehållet i uppföljningsmyndigheternas rapporter hade, enligt utredningen, emellertid varierat betydligt vilket försvårade sådana jämförelser . Utredningen föreslog att regeringen borde inrätta en särskild myndighet för uppdraget att följa upp, främja och samordna minoritetspolitiken. Uppdraget borde ligga på en myndighet i stället för på två. Vidare borde regeringen i anslutning till inrättandet av myndigheten säkerställa att en analys av uppdragets inriktning och mål görs. Regeringen borde även överväga behovet av utökade resurser för uppföljning och samordning samt dessutom särskilt tydliggöra uppföljningsmyndighetens ansvar för främjande av minoritetspolitikens efterlevnad i hela landet. I slutbetänkandet (SOU 2017:88 s. 149 f.) från utredningen om en stärkt minoritetspolitik behandlas frågan om att överväga behovet av åtgärder för att förbättra kvalitativa data om de nationella minoriteterna. Regeringen anger i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 1 s. 70) att frågan bereds inom . Regeringens proposition: En stärkt minoritetspolitik I propositionen En stärkt minoritetspolitik (prop. 2017/18:199 s. 22–29) anges att den fortsatta inriktningen för minoritetspolitiken vilar på tre nyckelfaktorer: systematik, långsiktighet och de nationella minoriteternas egenmakt. Inriktningen utgår också från att de nationella minoriteternas rättigheter bör vara en integrerad del av den offentliga verksamheten inom berörda sektorer. Detta tvärsektoriella förhållningssätt, sammanvävt med de tre nyckelfaktorerna, förutsätter en effektiv styrkedja för att åstadkomma ökad måluppfyllelse. Det är därför nödvändigt, enligt regeringen, att stärka hela styrkedjan, något som bör ske med utgångspunkt i en tydligare styrning från regeringen och en tydligare ansvarsfördelning mellan de olika offentliga aktörerna på området. Till detta kommer, enligt regeringen, behovet av ett strategiskt och tillitsbaserat förhållningssätt samt behovet av ökad transparens, såväl mellan de offentliga aktörerna som gentemot de nationella minoriteterna. Regeringens skrivelse: Nystart för en stärkt minoritetspolitik I skrivelsen Nystart för en stärkt minoritetspolitik (skr. 2017/18:282) gör regeringen bedömningen att styrkedjan bör förbättras, tydliggöras och effektiviseras för att säkerställa efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter och måluppfyllelsen på politikområdet. Styrningen av politikområdet bör utgå från den fortsatta inriktningen för minoritetspolitiken och behovet av ökad tydlighet och transparens. Vidare gör regeringen bedömningen att samverkan mellan statliga myndigheter, kommuner och landsting på det minoritetspolitiska området bör förbättras. Statliga myndigheter har stor betydelse för genomförandet av minoritetspolitiken. Regeringens styrning av de statliga myndigheterna i genomförandet av minoritetspolitiken bör därför bli mer strategisk. Mer konkret kan det handla om att på ett än tydligare sätt redogöra för vad som ska uppnås när en myndighet får en uppgift eller ett uppdrag, vilka resultat som förväntas och på vilket sätt det kan ge långsiktiga förändringar i myndighetens arbete. Vidare bör uppföljningssystemet enligt regeringens bedömning utvecklas och möjligheten att på ett systematiskt och långsiktigt sätt följa och analysera utvecklingen inom alla berörda sektorer bör förbättras. De myndigheter som har uppföljningsansvar inom olika sektorer bör förbättra sin kapacitet att följa och analysera utvecklingen i förhållande till det minoritetspolitiska målet. Det är inte, enligt regeringen, effektivt att ett övergripande uppföljningssystem för minoritetspolitiken ensamt ska svara för all inhämtning av uppgifter och uppföljning på ett tvärsektoriellt område. finns det även, enligt regeringen, fortsatt ett stort behov av en samlande funktion i uppföljningssystemet och det är därför inte lämpligt att uppföljningen decentraliseras till en mängd olika aktörer. Den mest effektiva och ändamålsenliga lösningen är därför, enligt regeringen, att de myndigheter som ansvarar för att följa och analysera olika sektorer i samhället även utövar ansvar för minoritetspolitiken inom sitt ansvarsområde. Det underlag som dessa myndigheter tar fram kan utgöra grunden för den samlade uppföljningen som utförs av samordnings- och uppföljningsmyndigheterna. I fråga om utredningens förslag att regeringen borde inrätta en särskild myndighet för uppdraget gör regeringen bedömningen, bl.a. med beaktande av det blandade remissutfallet, att myndighetsstrukturen för samordning, utveckling och uppföljning av minoritetspolitiken bör utredas och analyseras närmare. Regeringen gör vidare bedömningen att även i fortsättningen bör vara ansvarig myndighet för samiska frågor inom minoritetspolitiken. Utredningen om samordning, utveckling och uppföljning för en stärkt minoritetspolitik Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att närmare analysera och föreslå hur ansvaret för samordning, utveckling och uppföljning av minoritetspolitiken ska organiseras (dir. 2018:86). Utredaren ska även föreslå hur det minoritetspolitiska uppföljningssystemet kan förbättras. Syftet med uppdraget är, enligt regeringen, att åstadkomma en ändamålsenlig organisering av uppgifterna för att bidra till en stärkt minoritetspolitik. Den särskilda utredaren ska bl.a. – närmare analysera effektiviteten och ändamålsenligheten i nuvarande ansvarsfördelning, ta ställning till behovet av organisationsförändringar och vid behov lämna förslag till förändringar – analysera effektiviteten och ändamålsenligheten i uppföljningssystemet, ta ställning till behovet av förändringar och vid behov lämna förslag till förändringar – lämna nödvändiga och fullständiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Utskottet vill framhålla vikten av en effektiv och ändamålsenlig styrning på det minoritetspolitiska området. Utskottet noterar det pågående arbetet med att utreda hur ansvaret för samordning, utveckling och uppföljning av minoritetspolitiken ska organiseras. Utskottet vill inte föregripa detta arbete och avstyrker därmed motionsyrkandena. Information och kunskap om nationella minoriteter Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om information och kunskap om nationella minoriteter. Jämför reservation 2 (L). I motion 2018/19:2707 av och (båda C) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att ge minoriteter möjlighet att informera om sig själva. Motionärerna menar att ett led i att stärka de nationella minoriteterna och deras egenmakt är att anförtro uppgiften att informera om sin minoritet och sitt minoritetsspråk till företrädare för respektive minoritet. Vidare noterar motionärerna att 2010, på uppdrag av regeringen, lanserade för att sprida kunskap om de nationella minoriteterna. Motionärerna menar att det långsiktiga målet och ett naturligt nästa steg i arbetet med att stärka minoriteterna är att varje minoritet får bära informationsuppdraget för sin minoritet. I kommittémotion 2018/19:2925 av m.fl. (L) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om information i samhället och i skolan om urfolk, nationella minoriteter och minoritetsspråk. Motionärerna menar att kunskapen om de nationella minoriteterna och politiken har blivit bättre inom förvaltningsområdena, men att kunskapen utanför förvaltningsområdena och inom myndigheter är bristfällig. Därför krävs fortsatt informationsarbete inom det offentliga men även i samhället i stort för att öka kunskapen om de nationella minoriteterna, deras språk och kultur samt den nationella minoritetspolitiken. En viktig del av minoritetspolitiken, enligt motionärerna, är också att skolan ska ge alla elever kunskap om urfolk, nationella minoriteter och minoritetsspråk. Enligt 8 § språklagen (2009:600) har det allmänna ett särskilt ansvar för att skydda och främja de nationella minoritetsspråken. Vidare föreskrivs i 4 § lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk (2009:724) att det allmänna även i övrigt ska främja de nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla sin kultur i . Barns utveckling av en kulturell identitet och användning av det egna minoritetsspråket ska främjas särskilt. Enligt förordningen (SKOLFS 2010:37) om läroplan för , förskoleklassen och fritidshemmet ansvarar skolan för att varje elev efter genomgången grundskola har fått kunskaper om de nationella minoriteternas kultur, språk, religion och historia. Av 12 § i sändningstillståndet för () och sändningstillståndet för () 2014–2019 följer att SVT:s samlade utbud på de nationella minoritetsspråken samiska, finska, meänkieli och chib samt på teckenspråk sammantaget med SR:s och Utbildningsradions (UR) utbud ska öka jämfört med nivå. Ökningen ska vara betydande. SVT ska även erbjuda ett utbud på det nationella minoritetsspråket jiddisch och andra minoritetsspråk. SVT ska ha en dialog med de berörda grupperna. I fråga om den programverksamhet som avses i föregående stycke får SVT, SR och UR sinsemellan fördela ansvaret för olika insatser. Skrivelsen Nystart för en stärkt minoritetspolitik I skrivelsen 2017/18:282 Nystart för en stärkt minoritetspolitik gör regeringen bedömningen att kunskapen om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken, liksom deras synlighet i samhället bör öka. Därför bör, enligt regeringen, det kunskapshöjande arbete som bedrivs av en bredd av olika aktörer fortsätta och utvecklas. Det är särskilt angeläget, enligt regeringen, att kunskapen om de nationella minoriteternas rättigheter ökar inom offentlig sektor. I fråga om utbildningens roll för en ökad kunskap redovisar regeringen att har ett samlat ansvar för frågor om de nationella minoriteterna och de nationella minoritetsspråken inom ramen för sitt verksamhetsområde. ska inom ramen för detta ansvar verka samlande, stödjande och pådrivande. Ändringen i myndighetens instruktion är ett uttryck för dess centrala roll i genomförandet av minoritetspolitiken och i förverkligandet av de nationella minoriteternas rättigheter. Skolinspektionen ansvarar för tillsynen av bl.a. skollagen och har därför stor betydelse för att säkerställa att det gällande regelverket efterlevs. Sameskolstyrelsen är huvudman för sameskolorna och ansvarar även för förskoleenheter vid vissa sameskolor samt för fjärrundervisning i samiska. Regeringen avser att följa det arbete med frågor om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken som sker inom folkbildningen. Utredningen om en stärkt minoritetspolitik föreslog att regeringen skulle ge i uppdrag att utarbeta en handlingsplan för ökad medvetenhet om de nationella minoriteterna och deras rättigheter inom folkbildningens verksamhet. Regeringen menar att den här typen av verksamhet får anses ingå i de syften som styr folkbildningen, bl.a. att stärka demokratin, bidra till ökad mångfald och delaktighet och att utjämna utbildningsklyftor. Därtill finns ett stort engagemang för frågan inom folkbildningen. Regeringen gav i uppdrag att –2019 genomföra insatser som har till syfte att främja utgivning och spridning av litteratur på de nationella minoritetsspråken. ska besluta om uppdragets närmare genomförande i samråd med företrädare för de nationella minoriteterna och begära synpunkter från och folkminnen samt . Regeringen uppdrog åt att informera om lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk inom myndighetens ansvarsområde och att genomföra en kartläggning av eventuella behov av kunskapsstöd (Ku2018/01459/DISK). I den del av uppdraget som avser information om lagen ska informera kommuner, landsting, vårdgivare och andra berörda aktörer om lagens betydelse för , särskilt i fråga om äldreomsorg och hälso- och sjukvården. ska utforma informationen med utgångspunkt i lagens lydelse fr.o.m. . I den del av uppdraget som avser en kartläggning ska genomföra en kartläggning av behovet av eventuella kunskapshöjande insatser inom (särskilt i fråga om äldreomsorg) och hälso- och sjukvården, och vid behov lämna förslag till åtgärder. I det fall lämnar förslag till kunskapsstöd ska förslagen så långt möjligt ingå i generella och befintliga insatser. ska i genomförandet av uppdraget samråda med de nationella minoriteterna och inhämta synpunkter från berörda myndigheter, kommuner och landsting, däribland i och . ska lämna en redovisning av uppdraget till . Uppdrag till i och Regeringen uppdrog åt i och att genomföra informationsinsatser om de nationella minoriteterna och de nationella minoritetsspråken (Ku2018/01674/DISK). Informationsinsatsernas huvudsyfte är att förmedla information om de lagändringar som träder i kraft till följd av propositionen En stärkt minoritetspolitik (prop. 2017/18:199). Insatserna ska vara riktade gentemot såväl myndigheter, kommuner och landsting som allmänheten och syfta till att öka kunskapen och kännedomen om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken, lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk och bestämmelser om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken i andra författningar. i och ska i genomförandet av uppdraget samråda med de nationella minoriteterna. Vidare ska de inhämta synpunkter från myndigheter, kommuner och landsting i den utsträckning som behövs för uppdragets genomförande. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 1 s. 72) redovisar regeringen att samtliga kommuner och landsting som ingår i förvaltningsområdena på olika sätt har informerat de nationella minoriteterna om deras lagstadgade rättigheter. Information har getts på samtliga minoritetsspråk och på svenska. i och har också, enligt regeringen, vidtagit ett flertal åtgärder för att höja kunskapen och bidra till erfarenhetsutbyte, bl.a. genom att producera informations- och kunskapshöjande material och genom att arrangera utbildningar och konferenser. Insatser har även gjorts för allmänheten, exempelvis genom annonskampanjer. Därutöver har myndigheterna genomfört kunskapshöjande insatser för myndigheter och ett flertal kommunbesök. Vidare framhåller regeringen att särskilda medel har avsatts för webbplatsen i syfte att samla och sprida kunskap om de nationella minoriteterna och internationella åtaganden på området. 2016/17:KU16) konstaterade utskottet i sitt ställningstagande att flera myndigheter har uppdrag som syftar till att sprida kunskap om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken. Vidare noterade utskottet att den pågående översynen av lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk inbegriper frågan om att säkra kunskapen om de nationella minoriteterna i samhället. 2017/18:KU32) avstyrktes ett motionsyrkande om information i samhället och i skolan om urfolk, nationella minoriteter och minoritetsspråk. Utskottet ville i sitt ställningstagande inte föregripa beredningen av de utredningar som tillsatts av regeringen och som hade redovisats . Liberalerna reserverade sig. I regeringens skrivelse Nystart för en stärkt minoritetspolitik (skr. 2017/18:282) framhöll regeringen behovet av ett långsiktigt arbete för de nationella minoriteternas språk och kultur och betydelsen av att öka kunskapen om och synligheten för de nationella minoriteterna i samhället. Utskottet välkomnade i sin behandling av skrivelsen regeringens redogörelse och det viktiga arbete som bedrivs (bet. 2018/19:KU13). Utskottet vill framhålla vikten av att öka kunskapen i samhället om de nationella minoriteterna, deras språk och kultur samt om den nationella minoritetspolitiken. Utskottet noterar målsättningen att öka kunskapen om och synligheten för de nationella minoriteterna som regeringen ger uttryck för bl.a. i skrivelsen Nystart för en stärkt minoritetspolitik. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet motionsyrkandena. Kommuners och landstings minoritetspolitik Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kommuners och landstings minoritetspolitik. Jämför reservation 3 (L). I kommittémotion 2018/19:2925 av m.fl. (L) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att utreda sanktionsmöjligheter mot de kommuner och landsting i förvaltningsområdena som inte använder minoritetspolitiska statsbidrag på avsett sätt. Motionärerna menar att det finns behov av att ytterligare kontrollera och följa upp hur de statliga resurserna används. En översyn av regelverket behöver göras för att möjliggöra en frysning av de statliga medlen till kommuner och landsting/regioner som inte använder statsbidraget på det sätt som är avsett. Frågan förutsätter utredning och ändring i författning. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om mål och riktlinjer för kommuners och landstings minoritetspolitiska arbete. Motionärerna välkomnar att det nu finns en lagreglering om att kommuner och landsting ska anta mål och riktlinjer för sitt minoritetspolitiska arbete, men menar att regleringen är bristfällig i två avseenden. Motionärerna menar att det bör framgå av målen och riktlinjerna hur verksamheten ska följas upp, och att en reglering bör införas som säkerställer att målen och riktlinjerna beslutas av förtroendevalda. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om barnomsorg och äldreomsorg på minoritetsspråk. Motionärerna menar att det behövs fler insatser för att öka tillgängligheten av äldreomsorg och barnomsorg på minoritetsspråk. Bland annat bör skärpt lagstiftning övervägas och kommuner och landsting bör bättre beakta de nationella minoriteternas behov vid upphandling. Vidare vill motionärerna framhålla vikten av valfriheten och etableringsfriheten. I yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om att flytta bestämmelserna om äldreomsorg med minoritetsprofil till socialtjänstlagen. Motionärerna menar att fattat beslut om att flytta bestämmelserna om förskola på nationellt minoritetsspråk till skollagen för att frågan då faller under Skolinspektionens tillsynsansvar. Av motsvarande skäl borde, enligt motionärerna, bestämmelserna om äldreomsorg flyttas till socialtjänstlagen. Bakgrund och gällande ordning ersatte en ny lag (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk tidigare lagar på området i enlighet med förslagen minoritetspolitiska proposition (prop. 2008/09:158, bet. 2008/09:KU23, rskr. 2008/09:272). I lagen föreskrivs vissa grundläggande rättigheter för samtliga fem nationella minoriteter i och vissa särskilda rättigheter för finsk-, samisk- och meänkielitalande. I 20 och 21 §§ lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om vilken eller vilka myndigheter som ska ansvara för uppföljningen. Det uppföljningsansvaret innebär ingen inskränkning i det tillsynsansvar som vilar på andra myndigheter. En myndighet med uppföljningsansvar ska dessutom genom rådgivning, information och liknande verksamhet bistå andra förvaltningsmyndigheter vid tillämpningen av lagen. Av 2 § förordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och minoritetsspråk följer att i ansvarar för uppföljningen av förvaltningsmyndigheters tillämpning av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Av 3 § följer att ansvarar för uppföljningen av förvaltningsmyndigheters tillämpning av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk när det gäller samer och samiska. I fråga om uppföljning och tillsyn diskuterades i förarbetena till lagen problemet med att bristande engagemang och ansvarstagande på lokal nivå försvårar genomförandet i praktiken. Det framhölls att tillämpnings-problemen är direkt kopplade till den kommunala självstyrelsen, som innebär en decentraliserad besluts- och ansvarsordning i många av de frågor som berörs av minoritetspolitiken. Regeringen gjorde dock bedömningen att det inte var aktuellt att införa en s.k. operativ insyn på minoritetspolitikens område, bl.a. med hänvisning till att det inte fanns något beredningsunderlag för att införa skarpa sanktionsmöjligheter kopplade till en sådan tillsyn.