bet · H601AU6 · 2019-03-22 00:00:00 — Motionsyrkandena i detta avsnitt avser bl.a. Samhall AB:s och statliga myndigheters roll för att förbättra förutsättningarna på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning. Flera yrkanden har också en mer allmänt hållen inriktning om att förbättra hela eller delar av regelverket som omgärdar situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning. Utskottet kan inte se att något av det som efterfrågas i dessa yrkanden skulle bidra till en mer framgångsrik eller önskvärd väg för politiken riktad mot arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning än den som regeringspartierna står för. Utskottet avstyrker därför samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. begränsning av tiden med arbetslöshetsersättning, obligatorisk arbetslöshetsförsäkring och taket för ersättningsnivån. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående förändringsarbete. Jämför reservation 18 (M), 19 (SD) och 20 (L) samt särskilt yttrande 10 (KD). påpekar i kommittémotion 2018/19:2807 av m.fl. att en hög arbetslöshetsersättning förlänger arbetslöshetsperioderna eftersom det leder till att människor skjuter upp sitt jobbsökande eller ställer högre krav för att acceptera ett nytt jobb. Partiet anser att det är viktigt att taknivåer och avtrappning tydligt uppmuntrar till att söka och skaffa jobb. Partiet menar att arbetslöshetsförsäkringen bör förändras för att bli en effektiv omställningsförsäkring (yrkande 2). Vidare yrkas på att tiden med statlig ersättning vid arbetslöshet begränsas till (yrkande 3). framhåller i kommittémotion 2018/19:78 av m.fl. att ekonomisk trygghet vid arbetslöshet ska vara lika självklart som ekonomisk trygghet vid sjukdom. När det gäller arbetslöshetsförsäkringen vill partiet att den görs om till en obligatorisk, skattefinansierad och allmän arbetslöshetsförsäkring (yrkande 2). föreslår också att ansvaret för arbetslöshetsförsäkringen flyttas över till (yrkande 3). Därutöver vill partiet att det ska vara möjligt att återinföra möjligheten att begränsa sitt geografiska sökområde , dvs. ett återinförande av den s.k. 100-dagarsregeln (yrkande 9). I motion 2018/19:2034 av Gulan Avci m.fl. anser Liberalerna att det finns behov av en mer flexibel arbetslöshetsförsäkring. Partiet vill att regeringens pågående utredning om arbetslöshetsförsäkringen ska få ett utökat uppdrag, så att det inkluderar hur en inkomstgrundad arbetslöshetsförsäkring kan bli obligatorisk (yrkande 1) och hur de befintliga a-kassorna kan slås ihop till en statlig aktör (yrkande 2). och (båda S) anser i motion 2018/19:621 att regeringen bör få i uppdrag att se över möjligheten att höja taket för arbetslöshetsförsäkringen. Även och (båda S) betonar i motion 2018/19:2680 vikten av höjda tak i arbetslöshetsförsäkringen och anser att regeringen bör överväga detta (yrkande 2). I motion 2018/19:1765 anför ClasGöran och (båda S) att ytterligare steg bör tas för att minska antalet karensdagar i arbetslöshetsförsäkringen. (M) föreslår i motion 2018/19:781 att man bör se över möjligheterna för arbetslöshetskassorna att erbjuda sina medlemmar insatser som kan bidra till att förhindra att de blir arbetslösa. (M) vill i motion 2018/19:860 att regeringen ser över möjligheterna att införa en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. och (båda C) föreslår i motion 2018/19:1471 att regelverket förtydligas så att egenanställda har rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen vid deltidsarbetslöshet på samma sätt som andra anställda (yrkande 1). (C) anser i motion 2018/19:2547 att snedvridningarna i arbetslöshetsförsäkringarna för företagare och blivande företagare bör ses över (yrkande 2). (MP) föreslår i motion 2018/19:660 att arbetslöshetsförsäkringen görs obligatorisk. Utskottet vill inledningsvis framhålla att arbetslöshetsförsäkringen har en central roll i arbetsmarknadspolitiken. För den som förlorar sitt arbete ska arbetslöshetsförsäkringen fungera som en stöttepelare i form av en omställningsförsäkring som ger ekonomisk trygghet. Individer ska våga byta jobb utan att vara rädda att drabbas av ekonomisk kris. Arbetslöshetsförsäkringen är således viktig för både tryggheten och rörligheten på den svenska arbetsmarknaden. Utskottet konstaterar att alldeles för många inte har tillgång till det viktiga skydd som arbetslöshetsförsäkringen innebär. Andelen arbetslösa som har rätt till ersättning har sjunkit kraftigt , från 2017. Av de arbetslösa på Arbetsförmedlingen (16–) är det också en allt mindre andel som är medlemmar i en arbetslöshetskassa – har andelen minskat från . Av ungdomarna (18–) var det som var med i en arbetslöshetskassa 2017. Utskottet noterar att en förklaring till utvecklingen som ofta framhålls är att fler arbetslösa har en svag anknytning till arbetsmarknaden och inte har kunnat arbeta tillräckligt mycket för att kunna få ersättning. En annan förklaring är att försäkringen inte är utformad för att möta dagens arbetsliv där fler går in och ut ur arbete. Utskottet kan således konstatera att det finns utmaningar för arbetsmarknadspolitiken när det gäller att utforma en arbetslöshetsförsäkring som är anpassad för dagens arbetsmarknad. Utskottet noterar att regeringen under den föregående mandatperioden bedrev ett aktivt förändringsarbete på området. Flera olika åtgärder genomfördes med syfte att stärka arbetslöshetsförsäkringen och förbättra skyddet för den som blir arbetslös. Som exempel höjde regeringen både taket i den inkomstrelaterade ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen och grundbeloppet. Vidare förbättrade regeringen möjligheten till ersättning för deltidsarbetslösa och sänkte karensvillkoret inom arbetslöshetsförsäkringen . Det har också beslutats om en tydlig reglering av förtroendeuppdrag i arbetslöshetsförsäkringen så att den som åtar sig ett förtroendeuppdrag kan förutse hur det påverkar rätten till ersättning. Utskottet ser positivt på det målinriktade arbete som bedrevs på området under föregående mandatperiod. som ett nödvändigt förändringsarbete har genomförts på området finns det fortfarande mer kvar att göra. Som framhållits ovan har vi en situation där arbetslöshetsförsäkringen inte är fullt ut anpassad till förhållandena på dagens arbetsmarknad med en mängd olika anställnings- och uppdragsformer. En väg framåt skulle kunna vara en arbetslöshetsförsäkring som grundas på inkomstuppgifter i stället för arbetsvillkor. En sådan ordning skulle kunna öka förutsebarheten i de enskildas försäkringsskydd och skapa förutsättningar för träffsäkra kvalifikationsvillkor. Den inriktningen slås också fast i direktiven (dir. 2018:8) för den pågående Utredningen om en ny arbetslöshetsförsäkring (A 2018:01). I utredningens uppdrag ingår även bl.a. att analysera och lämna förslag till hur villkoren i arbetslöshetsförsäkringen kan utformas så att fler kvalificerar sig för arbetslöshetsersättning. Ytterligare en del av utredningens uppdrag är att analysera och eventuellt lämna förslag om att återinföra 100-dagarsregeln, som också efterfrågas i ett yrkande av i detta avsnitt. Utskottet följer utredningens arbete med stort intresse och fick senast information från utredningen vid sitt sammanträde . Utskottet noterar att behovet av en arbetslöshetsförsäkring som är anpassad för dagens arbetsmarknad även är en fråga som fått utrymme i den sakpolitiska överenskommelse som Socialdemokraterna, träffade om politikens inriktning på flera områden. Av januariavtalet framgår nämligen att arbetslöshetsförsäkringen ska reformeras i linje med en flexicuritymodell och öppnas för fler som arbetat. Det slås också fast att arbetslöshetsförsäkringen ska baseras på inkomster och trappas ned samt fasas ut i takt med arbetslöshetens längd. Enligt januariavtalet ska en utredning på området presenteras våren eller och förändringar ske i budgetpropositionen . Sammantaget kan utskottet konstatera att det pågår ett stort förändringsarbete när det gäller arbetslöshetsförsäkringen. Genom vissa av de förändringar som redan genomförts och pågående utredningsarbete får vissa av motionsyrkandena i detta avsnitt anses tillgodosedda. Därutöver anser utskottet att det för tillfället inte finns skäl att försvåra det pågående arbetet med att reformera arbetslöshetsförsäkringen genom att rikta krav på ytterligare förändringar på området. Det kan inte anses vara en konstruktiv väg framåt. Utskottet avstyrker därför samtliga motionsyrkanden. Framtidens arbetsmarknad, punkt 1 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 22 och 2018/19:296 av m.fl. (V), 2018/19:794 av och (båda M) yrkande 1, 2018/19:1812 av m.fl. (S), 2018/19:2539 av och (båda C) yrkande 2, 2018/19:2842 av m.fl. (C) yrkande 7 och 2018/19:2883 av m.fl. (M, C, KD). Vi konstaterar att utskottets utgångspunkt för den framtida arbetsmarknadspolitiken verkar vara den felriktade januariöverenskommelsen. Vi delar inte utskottets uppfattning att överenskommelsen skulle vara en garant för att få till stånd de reformer som behövs på framtidens arbetsmarknad. anser att sänkta trösklar för att starta och driva företag är viktigt för att skapa fler och bredare vägar till jobb och för att förbättra möjligheterna till omställning. Vi vill därför se en rad förändringar för att fler företag ska kunna starta och växa i . En anställningsform som finns skäl att framhålla är egenanställning, vilket kan beskrivas som en variant av egenföretagande. Den egenanställde anställs i ett egenanställningsföretag som fungerar som arbetsgivare med ansvar för administration, medan den egenanställde själv ansvarar för att söka kunder och uppdrag utan att behöva sköta all administration. Egenanställning kan vara ett bra alternativ som kan fungera som en bro in i företagande i vissa fall. Brist på information pekas vanligen ut som en anledning till att inte fler utnyttjar möjligheten att bli egenanställda. Information skulle t.ex. kunna ges inom ramen för både en nationell studie- och jobbrådgivning och den nya matchningsfunktion som vi föreslår. Vi anser därför att regeringen bör återkomma med förslag så att fler vågar prova på att starta företag eller bli egenanställda i enlighet med vad som anförts ovan. Framtidens arbetsmarknad, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:296 av m.fl. (V) och 2018/19:794 av och (båda M) yrkande 1, 2018/19:1812 av m.fl. (S), 2018/19:2539 av och (båda C) yrkande 2, 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 22, 2018/19:2842 av m.fl. (C) yrkande 7 och 2018/19:2883 av m.fl. (M, C, KD). anser att en väl fungerande lönebildning är avgörande för tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft. står bakom och värnar den svenska kollektivavtalsmodellen där fria, avtalsslutande parter förhandlar och tecknar avtal om arbetstagarnas löner och villkor. Jag kan dock konstatera att nuvarande lönebildningsmodell, där industrin sätter taket för lönehöjningarna, medför flera problem som behöver belysas i en bred ekonomisk-politisk debatt. Till skillnad från utskottet ser jag behov av en statlig utredning om lönebildning som inriktas på att staten ska ta sig en större roll i den faktiska lönebildningen. Det är centralt att parterna också framgent äger lönebildningen i kollektiva avtalsrörelser. Det är dock viktigt att sådana processer får en politisk och samhällsekonomisk genomlysning. En utredning kan och bör bidra till en framtida lönebildningsmodell som minskar löneskillnaderna mellan kvinnor och män, minskar löneklyftan mellan arbetare och tjänstemän och minskar den internationellt konkurrensutsatta industrins roll som normerande kraft. Jag anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att se över nuvarande modell för lönebildning där den konkurrensutsatta industrin sätter för löneökningstakten i enlighet med vad som anförts ovan. Kompetensutveckling, punkt 2 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 19 och 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2018/19:164 av m.fl. (SD) yrkande 7, 2018/19:1056 av och (båda S) yrkande 3, 2018/19:1081 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2064 av Gulan Avci m.fl. (L), 2018/19:2735 av m.fl. (KD) yrkande 21 och 2018/19:2860 av m.fl. (C) yrkande 4. Karriärväxling mitt i livet är ett stort beslut som kan kräva att individen får stöd för att våga ta steget och fatta ett välinformerat beslut. finns dock få möjligheter till rådgivning om jobb och studier för dem som har ett arbete. Även ungdomar kan behöva ett bättre stöd att i högre utsträckning fatta beslut om utbildningsval utifrån arbetsmarknadens behov. Vi anser att en nationell studie- och jobbrådgivning skulle kunna underlätta rörligheten och matchningen på arbetsmarknaden. Den skulle kunna utformas som en digital plattform där individen kan söka både jobb och utbildning samt få information i kombination med rådgivning via t.ex. chatt eller telefon. Vidare kan vi konstatera att frågor om kompetensförsörjning och omställning kommer att ställas på sin spets i takt med den ökade digitaliseringen. Det är viktigt att tar ett helhetsgrepp om frågan. En modell för ett gemensamt ansvar mellan staten och arbetsmarknadens parter behövs. Det kan handla om kostnader, regelförändringar, utbildningssystem och mycket annat. De trepartssamtal som alliansregeringen inledde med arbetsmarknadens parter 2013 bör återupptas för att hitta en modell för kompetensutveckling, omställning och ett livslångt lärande i såväl offentlig som privat sektor. Regeringens initiativ är tyvärr för snäva för att ta det nödvändiga helhetsgrepp som behövs. Vi anser inte att det är lämpligt att, som utskottet föreslår, förlita sig på beredningen av vissa utredningar eller januariöverenskommelsen. Den framtida kompetensförsörjningen är en alltför viktig fråga för att pausa på det sätt som utskottet tycks förespråka. Vi anser därför att regeringen i enlighet med vad som anförts ovan bör vidta åtgärder för att dels inrätta en nationell studie- och jobbrådgivning, dels återuppta trepartssamtalen mellan staten och arbetsmarknadens parter. Kompetensutveckling, punkt 2 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:164 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2018/19:1056 av och (båda S) yrkande 3, 2018/19:1081 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2064 av Gulan Avci m.fl. (L), 2018/19:2735 av m.fl. (KD) yrkande 21, 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 19, 2018/19:2860 av m.fl. (C) yrkande 4 och 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkande 1. anser att svensk industris viktigaste tillgång är arbetskraften. För att den ska fortsätta vara det är det viktigt att prioritera den framtida kompetensförsörjningen. Denna tillgodoses främst genom att vi utbildar vår egen arbetskraft och ser till att den matchas mot det behov som finns på den svenska arbetsmarknaden. När det gäller utbildning av vår egen arbetskraft är det viktigt att dels redan på grundskole- och gymnasienivå fånga ungdomarnas teknikintresse, dels stimulera vidareutbildning i arbetslivet, inte minst i tider av lågkonjunktur. Utöver inhemsk arbetskraft kommer det alltid att finnas ett behov av att rekrytera viss högkompetent arbetskraft utifrån. För kompetenser som inte finns att tillgå på den svenska arbetsmarknaden är det viktigt att luckorna fylls på ett strukturerat sätt. Arbetsgivarna måste dock respektera svenska villkor i enlighet med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Att som utskottet nöja sig med pågående beredningsprocesser eller skrivningar i januariöverenskommelsen och tro att detta ska leda till en gynnsam utveckling på området är bara olyckligt önsketänkande. För att stärka kompetensförsörjningen av utbildad arbetskraft har vi inte tid att vänta, utan åtgärder behövs . Vi anser därför att regeringen bör verka för att säkra kompetens-försörjningen i enlighet med vad som anförts ovan. Kompetensutveckling, punkt 2 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2735 av m.fl. (KD) yrkande 21 och 2018/19:164 av m.fl. (SD) yrkande 7, 2018/19:1056 av och (båda S) yrkande 3, 2018/19:1081 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2064 av Gulan Avci m.fl. (L), 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 19, 2018/19:2860 av m.fl. (C) yrkande 4 och 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkande 1. För att antalet arbetstillfällen ska öka både i förorter och på landsbygden behöver den digitala kompetensen öka hos befolkningen. krävs datakunskap för nästan vilket arbete som helst och för kontakten med både privata företag och offentliga verksamheter. anser att det finns skäl att se över möjligheten att göra ett digitalt kunskapslyft. skulle kunna inbegripa en grundutbildning i hantering av de vanligaste dataprogrammen för personer som inte har den kompetensen och som står till arbetsmarknadens förfogande. Ju längre man står utan arbete, desto mindre kompetensutvecklingsinsatser finns att tillgå, vilket ökar gapet mellan redan anställda och arbetslösa ytterligare. Till skillnad från utskottet anser jag inte att det är lämpligt att invänta pågående beredningsprocesser eller utfallet av januariöverenskommelsen innan det är dags att ta initiativ till insatser på området. Jag anser därför att regeringen bör ta initiativ till ett digitalt kunskapslyft i enlighet med vad som anförts ovan. Arbetsförmedlingen, punkt 3 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 6 och 2018/19:785 av och (båda M), 2018/19:1107 av (M), 2018/19:1127 av och (båda M), 2018/19:1430 av (M), 2018/19:1471 av och (båda C) yrkande 2, 2018/19:1837 av (M), 2018/19:2842 av m.fl. (C) yrkande 4 och 2018/19:2992 av m.fl. (KD) yrkande 9. Vi anser att situationen på den svenska arbetsmarknaden är oroväckande och att det behövs reformer för att få till stånd en väl fungerande matchningsfunktion som på ett effektivt sätt kan föra samman arbetssökande och arbetsgivare. En inriktning mot en reformerad arbetsmarknadspolitik kommer också till uttryck i det gemensamma budgetförslag för utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv som och lämnade (bet. 2018/19:AU2). Förslaget fick stöd i kammare. I linje med det anser vi att Arbetsförmedlingen bör läggas ned till förmån för en struktur där andra aktörer på arbetsmarknaden spelar en betydligt större roll. Vi vill se ett mer renodlat system där en ny statlig myndighet har ansvar för bl.a. kontroll, uppföljning och bedömning av den arbetssökandes behov. öppnas matchningsfunktionen för ett begränsat antal fristående aktörer. Vidare menar vi att behovet av utbildning hos de arbetslösa kommer att öka till följd av det stora antalet nyanlända som behöver komma in på arbetsmarknaden. Staten och kommunerna måste därför hitta effektiva vägar för samarbete. Vi anser också att kommunerna bör få ett större ansvar för arbetsmarknadspolitiken än vad de har . Det är inte acceptabelt att som ha människor som är inskrivna vid Arbetsförmedlingen utan att få vare sig insatser eller sysselsättning. En bortre parentes för den statliga arbetsmarknadspolitiken bör därför införas, och kommunerna bör ta över huvudansvaret för personer som varit arbetslösa . Vi anser inte att det är lämpligt att, som utskottet föreslår, förlita sig på pågående beredningsprocesser eller den oklara januariöverenskommelsen för att lösa de konkreta problem som finns på arbetsmarknaden. Nya politiska initiativ på området kan inte vänta. Vi anser därför att regeringen bör ta initiativ till att kommunerna ska ta över huvudansvaret för personer som varit arbetslösa i enlighet med vad som anförts ovan. Arbetsförmedlingen, punkt 3 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2992 av m.fl. (KD) yrkande 9 och 2018/19:785 av och (båda M), 2018/19:1107 av (M), 2018/19:1127 av och (båda M), 2018/19:1430 av (M), 2018/19:1471 av och (båda C) yrkande 2, 2018/19:1837 av (M), 2018/19:2807 av m.fl. (M) yrkande 6 och 2018/19:2842 av m.fl. (C) yrkande 4. Arbetsförmedlingen har den viktigaste statliga matchningsrollen på den svenska arbetsmarknaden. Antalet förmedlade jobb via Arbetsförmedlingen är dock alldeles för lågt. Matchningen sker i stället i hög grad på andra sätt och inte sällan genom fristående aktörer. Vidare har Arbetsförmedlingen inte lyckats med sitt viktiga uppdrag att se till att den arbetslöse är aktiv i sitt jobbsökande och får rätt insatser. Kombinationen av myndighetsutövning och egen förmedlingsverksamhet fungerar allt sämre. Dessutom är det svenska systemet kostsamt. anser att de nuvarande strukturerna för arbetsförmedling inte är anpassade efter dagens arbetsmarknad eller de problem som vi står inför. Kravet på en reformerad Arbetsförmedling framfördes även av tillsammans med i partiernas gemensamma budgetförslag för utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv (bet. 2018/19:AU2). Förslaget fick stöd i kammare. Med sin hänvisning till utredningar på området och den oklara januariöverenskommelsen är jag inte övertygad om att utskottet förstår vikten av att agera. Jag anser att det är hög tid för en arbetsförmedlingsreform där det införs en ny modell som på ett bättre sätt än utgår från såväl de arbetssökandes som arbetsmarknadens behov. Som en del av reformen bör Arbetsförmedlingen läggas ned i dess nuvarande form och ersättas av en ny mindre myndighet med en mer renodlad roll. Vidare bör matchningsfunktionen öppnas för fristående aktörer. Ett nytt system måste innebära att de fristående aktörerna mäts och rankas efter resultat och att oseriösa aktörer hålls borta. Jag anser därför att regeringen bör återkomma med förslag om att lägga ned Arbetsförmedlingen i dess nuvarande form i enlighet med vad som anförts ovan. Arbetsförmedlingen, punkt 3 – motiveringen (V) av (V). Jag är enig med utskottet om att de motioner som behandlas under denna punkt bör avslås. Däremot har jag i flera avseenden en annan motivering än utskottet. Utskottet hänvisar till januariavtalet som träffats mellan regeringspartierna, och Liberalerna angående Arbetsförmedlingens framtida roll. Jag ser detta som ett allvarligt problem. Avtalets skrivningar om Arbetsförmedlingen har till syfte att avveckla myndigheten i sin nuvarande form och i praktiken privatisera det mesta av verksamheten. Detta är enligt min mening en illa genomtänkt och verklighetsfrånvänd idé, som riskerar att bli en av de största förvaltningspolitiska katastroferna i modern tid i vårt land. Det gäller alldeles särskilt mot bakgrund av de kraftiga nedskärningar som genomförs eftersom budgetförslaget från och bifölls i med stöd av . Under den tidigare Reinfeldtregeringen genomfördes ett privatiseringsexperiment på Arbetsförmedlingen, som fick dramatiskt negativa följder. Oseriösa bolag flockades till flera av insatserna. Tjänstemännen på Arbetsförmedlingen hade svårt att behålla sin yrkesintegritet och att kunna göra ett gott jobb, vilket i sin tur gick hårt ut över de arbetssökande. Denna omvandling av Arbetsförmedlingen till mindre av en grundpelare i en samhällstillvänd och aktiv arbetsmarknadspolitik, och mer av en myndighet för kontroll och bestraffning, kommer av allt att döma vara en mall för en fullskalig förändring av myndigheten.