bet · H601FiU20 · 2019-06-13 00:00:00 — Det ska bl.a. införas prestationsbaserade ersättningssystem för att ge landstingen förutsättningar och drivkraft att arbeta med att korta vårdköerna (en s.k. kömiljard) och minska beläggningen. Målet bör vara att man får träffa rätt vårdkontakt (en s.k. vårdgaranti) och att alla patienter får plats på en vårdavdelning med rätt medicinsk kompetens (en s.k. vårdplatsgaranti). Därutöver ska barn- och ungdomshälsovården stärkas. Ökad psykisk ohälsa hos barn och unga är ett av vår tids största samhällsproblem. Vidare krävs det ett statligt huvudmannaskap för sjukhus- och primärvården för att alla i hela landet ska få tillgång till högkvalitativ vård. Det ska göras mer för att utveckla den gemensamt finansierade äldreomsorgen. Utökat självbestämmande när det gäller såväl boende som hemsänd mat och färdtjänst är här viktiga delar, liksom fler platser i anpassade boenden. Forskning visar att kvalitativ äldreomsorg förutsätter att personalen får en personlig relation med de äldre och kan skapa en trygg miljö. Äldreomsorgens personal ska ges förutsättningar för detta, och deras arbetsvillkor ska förbättras. Det handlar om att värna medarbetare, deras familjeliv och hälsa, men också om att stärka möjligheten att rekrytera mer personal. är personalens möjligheter till fortbildning små och karriärstegen få inom äldreomsorgen. Det behövs därför större utbildningssatsningar. har låga ambitioner för social bostadspolitik. Det ägda boendet tycks bli alltmer reserverat för de som har god tillgång till kapital, via föräldrar eller själva. Kapitalsvaga hushåll med lägre men stabila inkomster får däremot allt svårare att ta sig in på marknaden för ägt boende. Det är djupt problematiskt. Att göra det möjligt att äga sitt boende skapar en rad positiva effekter. Områden med en stor andel ägt boende har lägre brottslighet och högre social stabilitet. Ägt boende är därför en viktig faktor i att bryta utanförskap och segregation. Hyresrätten riskerar att bli en fattigdomsfälla som driver på ekonomisk ojämlikhet. Därför är det för breda sociala reformer för eget ägt boende. Möjligheten att äga sitt eget boende ska stärkas med åtgärder som exempelvis ett startlån för bostadsköp och ett bättre bosparande. För ökad trygghet i samhället krävs att hela rättsväsendet stärks. Polis, åklagare och domstolar har tidigare fått stora resurser för att bekämpa brottslighet och ökande otrygghet. krävs att Kriminalvården också får förutsättningar att göra sin del i rättskedjan. Kriminalvården kommer att behöva byggas ut kontinuerligt . En god kriminalvård är en förutsättning för att de intagna ska rehabiliteras och inte bara förvaras. Det ökade inflödet av intagna som har sin bakgrund i socialt utsatta områden och/eller kriminella nätverk ställer nya krav på Kriminalvårdens förebyggande arbete. Återanpassning till samhället och utslussning är en viktig del av Kriminalvårdens arbete. Därutöver behövs det fler poliser och hårdare straff, inte minst för allvarlig våldsbrottslighet. Arbetsmarknaden och skattepolitiken ska reformeras för att förbättra människors möjlighet att lämna arbetslöshet och utanförskap. Arbetsmarknaden är tudelad med hög arbetslöshet i utsatta grupper och en god arbetsmarknad för övriga. Denna tudelning riskerar att fördjupas om inte omfattande reformer genomförs. Det behövs både mer yrkesutbildning och fler arbeten som kräver lägre kvalifikationer (s.k. enkla jobb). Det ska finnas anställningsformer som möjliggör lägre lönekostnader medan den anställde lär sig jobbet på jobbet. Sektorer där jobb inte utförs på grund av höga skatter och avgifter ska reformeras så att marknaderna kan växa. Det handlar framför allt om att öppna upp för nya tjänstesektorer och att bredda det befintliga RUT-avdraget till att omfatta fler tjänster. Därutöver är kompetensförsörjningen en helt central fråga där det behövs ytterligare reformer och en utbyggnad av utbildningsväsendet. Dessutom ska Arbetsförmedlingen reformeras för att förbättra matchningen. har ett stort behov av en förbättrad integrationspolitik. En human flyktingpolitik kräver också en väl fungerande integration. Nyanlända behöver snabbare få arbete och en hållbar bostadssituation. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2018/19:100 ekonomiska vårproposition: 1.Riksdagen godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 2). 2018/19:3092 av m.fl. (SD): godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken. 2018/19:3093 av m.fl. (V): 1.Riksdagen godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 5–11 i motionen). 2018/19:3095 av och (båda M): godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som anförs i avsnitt 3–4 i motionen. 2018/19:3096 av m.fl. (KD): godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som föreslås i motionen och tillkännager detta för regeringen. Motioner från allmänna motionstiden /19 2018/19:339 av (SD): 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om samverkan för att delta i G20 och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1050 av (S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om rättvisande mått på välstånd och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2040 av m.fl. (L): 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska införa euron som valuta och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2783 av m.fl. (M): 44.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att intäkterna från försäljningen av statliga bolag ska användas för att amortera av på statsskulden och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2897 av m.fl. (KD): 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att komplettera regeringens ramverk för välståndsutveckling med den officiella statistiken och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2940 av (MP): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att upprätta ett nationellt centrum för solidarisk ekonomi och tillkännager detta för regeringen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa en statlig investeringsbudget och tillkännager detta för regeringen. yttrande 2018/19:SkU6y Öppen utfrågning om Finanspolitiska rådets rapport Ordföranden: välkomna till finansutskottets öppna utfrågning om Finanspolitiska rådets rapport, Svensk finanspolitik 2019. I drygt har vi haft ett finanspolitiskt råd som återkommer med en oberoende granskning av den ekonomiska politiken. På den rapporten följer också en utfrågning här i finansutskottet. Först får professor , som är ordförande i rådet, möjlighet att presentera rapporten. Sedan ska finansminister få ge sina kommentarer. , : Det har förstås varit speciella förutsättningar för årets rapport, eftersom det tog att få ihop en budget och vi egentligen hade att utgå från vårändringsbudgeten som kom väldigt sent. Dessutom är det speciellt på det sättet att det egentligen är sex partier som står bakom den här budgeten. Jag tänker på att M-KD-budgeten byggde på budgetpropositionen och att vårändringsbudgeten väl i stor utsträckning bygger på M-KD-budgeten. Alltså blir det antingen inga frågor eller så blir det många frågor. Vi får se. Finanspolitiska rådets huvuduppgift är ju att granska finanspolitiken med hänsyn till det finanspolitiska ramverket. Det har vi naturligtvis gjort i årets rapport också, och det första som vi tittar på är överskottsmålet. Det säger att det faktiska sparandet, alltså det finansiella sparandet i offentlig sektor, ska ligga på 1/av BNP sett över en konjunkturcykel. Vi har att förhålla oss till finanspolitikens möjligheter att nå det målet genom att titta på det konjunkturjusterade, strukturella sparandet under innevarande år och . Vi kan konstatera att i vårändringsbudgeten beräknas det konjunkturjusterade sparandet att uppgå till av BNP. Det ligger ganska , som alltså är målet över konjunkturcykeln. Vi bedömer att finanspolitiken är i linje med överskottsmålet. Det är svårt att beräkna det strukturella sparandet, och man måste tillåta en viss marginal runt målnivån. Det här ligger väl inom den marginalen. Om vi tittar bakåt , och bakåt, kan vi konstatera att varken det gamla överskottsmålet på av BNP eller det nya målet på 1/har nåtts. tyngs det här åttaåriga genomsnittet ganska mycket av de stora underskott som vi hade efter finanskrisen. Rådet ställde sig bakom att man stöttade konjunkturen då. Men även om man tittar har det gamla målet som gällde då inte nåtts. Här har vi några siffror som belyser det jag sa. Vi ser på den näst nedersta raden vad det strukturella sparandet beräknas vara , alltså . Det var så lågt som . Sedan ser vi att det beräknas stiga, men då ska vi komma ihåg att där ligger egentligen ingen ny finanspolitik. På den nedersta raden ser ni också det åttaåriga genomsnittet för det finansiella sparandet. Sedan har vi också i uppgift att titta på en annan del av ramverket, nämligen utgiftstaket. Utgiftstaken är ju till för att sätta en gräns på statsbudgetens storlek . Där kan vi konstatera att den budget som togs av sänkte utgiftstaken ganska rejält och att regeringen i sin vårproposition inte föreslår några väsentliga ändringar av de nya nivåerna. Det här är bra. Det betyder att budgeteringsmarginalerna är mer normala och att det utrymme som finns under utgiftstaket och till budgetens faktiska omfång bättre står i samklang med det utrymme som ges av överskottsmålet. Vi välkomnar som sagt det här, men liksom tidigare efterlyser vi en förklaring från regeringens sida om de principer som ligger bakom valet av utgiftstak. Vad är det man försöker att nå med vissa nivåer på utgiftstaken? Här ser vi i siffror det som jag har talat om. Om vi tittar på budgetpropositionen, den nedersta raden där, ser ni att budgeteringsmarginalerna var ganska stora – , och året därefter. Det är väldigt stora budgeteringsmarginaler. Om ni tittar på nedersta raden när det gäller budgetbeslut ser ni att de sänktes rejält och att de i stort sett ligger kvar i vårpropositionen utom , alltså 2022. Där föreslås återigen en rätt så rejäl höjning. har skuldankaret tillkommit som en del av ramverket. Det är inget mål för finanspolitiken, men det fungerar som något slags minne för att styra skutan rätt över den här åttaårsperioden. Ni vet att den offentliga sektorns bruttoskuld ska ligga på av BNP med ett tillåtet intervall på plus minus . Är det så att man över- eller underskrider det här intervallet ska regeringen återkomma till med en förklaring. kommer skuldkvoten förmodligen att hamna någonstans på , så den ligger väldigt nära målnivån. Ser man framåt är det inte sannolikt att skuldkvoten kommer att hamna som det här ramverket gäller. Det finns ju en översyn . Nästa översyn sker 2025, för att börja gälla 2026. I vårändringsbudgeten finns det en prognos om att vi kommer att gå 2022. Alla vet dock att det inte finns några finanspolitiska åtgärder för , så förmodligen kommer vi inte att hamna . Vi ser också på olika indikatorer för att granska de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Då kan vi konstatera, som vi ofta gör, att på får vi en demografisk utveckling som kommer att ställa stora anspråk på den offentliga sektorn. Men även med hänsyn till det bedömer vi att utvecklingen är sådan att finanserna är långsiktigt hållbara. Här har vi en bild på hur skuldkvoten utvecklar sig. Den röda linjen markerar att skuldkvoten har fallit fram till , och den kommer i stort sett att vara . Jag ser nu att årtalen har blivit fel i bilden. Den grå linjen är den linje som ligger i vårändringsbudgeten, och det är alltså en framskrivning som inte inkluderar några finanspolitiska åtgärder. Vi kan alltså sammanfattningsvis konstatera att finanspolitiken 2019 är i linje med det finanspolitiska ramverket. Sedan har vi också att bedöma finanspolitikens förhållande till konjunkturläget. Konjunkturläget är sådant att den globala konjunkturen verkar ha passerat en topp, och och framöver väntar man sig att tillväxten kommer att bromsa in. Det gäller även . Vi har haft en stark konjunktur , men toppen passerades sannolikt , och vi är nu inne i en avmattningsfas. bedömer vi att risken för att utvecklingen blir svagare har ökat . Jag tror även att utsikterna för att utvecklingen ska bli mer positiv än vad vi tror har minskat. Här har vi en bild som visar konjunkturläget. Den röda linjen visar BNP-gapet, alltså ett mått på kapacitetsutnyttjande i förhållande till vad vi tror är långsiktigt hållbart. Vi ser att den röda linjen ligger över nollaxeln . Den toppar 2018 och går ned något . Vi beräknas ha ett balanserat resursutnyttjande . Vi är alltså fortfarande i högkonjunktur, även om tillväxten bromsar in. Vi kan konstatera att finanspolitiken är neutral. Det innebär att både det strukturella och det finansiella sparandet i stort sett är på samma nivå som . Med tanke på den låga reporäntan är utrymme för att motverka en lågkonjunktur mycket begränsat. Skulle drabbas av en allvarlig konjunkturnedgång är det inte säkert att finanspolitikens automatiska stabilisatorer räcker till. Vi har ju den synen att det normalt är som sköter konjunkturstabilisering tillsammans med finanspolitikens automatiska stabilisatorer. Men om konjunkturen blir allvarlig och möjligheter är begränsade kan det finnas behov av finanspolitisk stimulans. Då bör det finnas en beredskap för detta. Vår bedömning av finanspolitiken med hänsyn till konjunkturen är att den är väl avvägd. Avslutningsvis har vi en synpunkt på riktlinjerna för övergångsbudgeten. Den princip som tillämpades var ju att man inte skulle lägga in några åtgärder som hade tydlig partipolitisk inriktning. Vi kan se att ju längre en övergångsregering sitter, desto svårare kan det vara att lägga en budget som inte innehåller någonting som kan vara partipolitiskt kontroversiellt. Då är det ju ramverket som gäller och inte de här riktlinjerna. Jag tror att regeringen är väl medveten om detta, men här finns alltså en potentiell konflikt. Det är möjligt att man kanske skulle tänka över riktlinjerna och principerna för en övergångsregering för framtiden. Det var vad jag hade att säga. Ordföranden: så mycket för det! Då ger vi finansminister möjlighet att kommentera rådets rapport. Finansminister : Tack för möjligheten att komma hit! Jag ska börja med en kort inledning och sedan kommentera några av de övergripande slutsatser som kommer med. Jag vill börja med att säga att detta är en av många rapporter som vi får kring den ekonomiska politiken och finanspolitiken. Det är ju väldigt bra att kunna ha många olika inputs när man utvecklar den ekonomiska politiken. Internationellt har vi som kommer med rapporter, vi har och som kommer med värdefulla inspel och i har vi utöver också . Att ha en väl fungerande extern uppföljning av den ekonomiska politiken är naturligtvis värdefullt, och mot den bakgrunden välkomnar regeringen årets rapport från . Precis som påpekade är det ett lite ovanligt läge. Det gör också att rapporten blir lite speciell. Precis som påpekades hade vi först en övergångsbudget, eller, som det heter, en budgetproposition lämnad av övergångsregeringen. Sedan kom den budgetreservation från och som röstades igenom tillsammans med . Därefter lades en vårändringsbudget som behandlas i . Det är klart att det är ett lite annorlunda läge än vi är vana vid. Ändå är det väl värt att kommentera några av slutsatserna. Om vi börjar med finanspolitiken ser vi att från att ha haft en bana med ständigt ökade underskott också efter finanskrisen har vi under den förra mandatperioden varit i ett läge där vi har haft balans eller överskott under alla år. Ser vi nu på den här mandatperioden och siffrorna i vårändringsbudgeten i förhållande till siffrorna i övergångsbudgeten ser vi att överskotten har krympt rejält och . Det beror delvis på att den ekonomiska utvecklingen ser lite annorlunda ut, men i huvudsak beror det på den budgetreservation som drevs igenom. Här kan det vara värt att påpeka att det inte bara handlar om att man genomför ofinansierade reformer på 17 miljarder. Detta ökar också för att 2020 vara uppe på, om jag minns rätt, 45 eller 48 miljarder i ofinansierade reformer som alltså drevs igenom innan landet hade en regering. Detta gör att vi för har ganska små marginaler till överskottsmålet. Det är naturligtvis någonting som regeringen kommer att förhålla sig till. Reformutrymmet växer naturligtvis som alltid i slutet på perioden. ligger vi något under överskottsmålet, men precis som gör även jag bedömningen att det absolut ligger inom de marginaler man kan ha. Jag kan kritisera M-KD-reservationen för mycket, men jag skulle inte kritisera den för detta. Det är också så att det strukturella sparandet räknas om och justeras kontinuerligt, och det gör att det strukturella sparandet kan hoppa en del. Det är heller inte ett hundraprocentigt mått. Det finns ju en del konjunkturvariation även i det strukturella sparandet. Som påpekats har vi en låg skuld. Vi har den lägsta statsskulden just , och det är klart att det är så man har muskler för att klara framtida konjunkturnedgångar. Förra mandatperioden minskade statsskulden . tar inte upp det här, men det har varit en diskussion om BNP per capita i jämfört med andra länder. Då brukar det vara meningsfullt att titta . Här ser vi hur BNP per capita ligger jämfört med andra länder 2014–2018, och anledningen till att vi ser är att vi går i och ur konjunkturer vid lite olika tidpunkter. Tittar man här ligger BNP per capita 2014–2018 i linje med , i linje med men något under , ungefär i linje med och och ganska betydligt högre än och . Några har haft en betydligt högre tillväxt; ligger högst upp eftersom de hade en väldigt stor rekyl efter finanskrisen, så även och . Det hindrar inte att det är en väldigt viktig poäng som och tar upp. Om det är så att fortsättningsvis kommer att ha en låg tillväxt per capita har vi naturligtvis anledning att fundera igenom vad vi kan göra för att stärka produktivitetsutvecklingen i det svenska näringslivet och även i offentlig sektor. Det är oerhört viktigt. Om vi tittar på arbetsmarknaden är det ett faktum att vi har en väldigt hög sysselsättningsgrad och ett stort arbetskraftsutbud . Detta innebär att människor med kanske lite lägre produktivitet är inne på arbetsmarknaden på ett sätt som de inte skulle vara om vi hade en lägre sysselsättningsgrad. Detta kan vara en möjlig förklaring till produktivitetsutvecklingen. Vi ser att arbetskraftsdeltagandet har fortsatt att överraska uppåt och är på mycket höga nivåer. Den ljusblå linjen är prognosen i övergångsbudgeten och det andra är prognosen från , som också är det som vårbudgeten bygger på. Där ser vi att vi återigen har reviderat upp både arbetskraftsutbud och sysselsättningsgraden. Det är många utrikes födda som har klivit in på arbetsmarknaden, inte minst utrikes födda kvinnor. Det är oerhört positivt, och där har det också skett en del regelförändringar. Bland annat är vårdnadsbidraget borttaget, och även utbildningsplikten och förändringar av föräldraförsäkringen kan vara bidragande orsaker till detta. Det ökade arbetskraftsdeltagandet gör trots en ökande sysselsättning att arbetslösheten inte faller tillbaka som den annars skulle ha gjort. Vi har den högsta sysselsättningsgraden , alltså sedan 90-talskrisen, vilket är oerhört positivt. Däremot är arbetslösheten ojämnt fördelad, precis som påpekar. Om vi tittar på den mörkblå linjen i bilden åt mitt håll ser vi hur arbetslösheten har fallit tillbaka efter krisen, medan den ligger ganska stilla bland utrikes födda. Där är det dock viktigt att påpeka att mycket av det beror på ett ökat arbetskraftsdeltagande, vilket i grunden är bra. Det är bra att vara ute på arbetsmarknaden om man ska få ett jobb. Den andra grafen fördelar arbetslösheten utifrån utbildningsnivå. Även här ser vi att arbetslösheten efter krisen har fallit tillbaka för dem som har en gymnasial eller eftergymnasial utbildning. Däremot har den fortsatt att stiga för dem som har en förgymnasial utbildning. Vi brukar säga att en gymnasieutbildning är inträdesbiljetten på svensk arbetsmarknad. Har man en svensk gymnasieutbildning, ja, då har man också väldigt ofta ett jobb. Däremot ser vi en tilltagande arbetskraftsbrist, och det här är någonting som jag tror att alla som möter företagare eller kommunpolitiker pratar om : det tilltagande problemet med att hitta rätt kompetens. Första bilden åt mitt håll visar andelen arbetsgivare som menar att man har svårt att hitta rätt arbetskraft. Vi ser att det är en hög andel i näringslivet, den mörkblå linjen, men ännu högre i den offentliga sektorn, den ljusblå linjen. Tittar vi på arbetskraftsbristen per bransch ser vi att det är arbetskraftsbrist i en hög andel av branscherna. Det har fallit tillbaka lite i byggbranschen men är fortsatt högt även där. Den här rubriken [”M/KD:s nedskärningar bidrar till arbetskraftsbrist och arbetslöshet”] hade kunnat vara mer neutralt formulerad, och jag ska formulera mig lite mer neutralt, . Arbetsmarknadsutbildning är viktigt när det råder arbetskraftsbrist. Det är klart att omfattande nedskärningar i arbetsmarknadspolitiken, både i förvaltningsanslagen och i programanslagen, inte är oproblematiskt när vi behöver få in många nyanlända på arbetsmarknaden som det råder stor arbetskraftsbrist. Den stora debatten har ju varit kring förvaltningsanslagen, men det är klart att det inte är oproblematiskt att programanslagen minskar så här, menar i alla fall regeringen. Sedan kan man ha andra synpunkter i . När det gäller inkomstskillnader är det otroligt intressant att har börjat titta mer på inkomstskillnader. Man har tittat på inkomströrlighet och kommer att fortsätta att titta på inkomstskillnader. Det här är ju en stor debatt internationellt. När jag träffar mina kollegor på Internationella valutafondens och årsmöten, och även när man är på och träffar människor inom , är det här en växande fråga och en väldigt stor internationell debatt, eftersom man ser både de ekonomiska och politiska konsekvenserna av alltför stora klyftor i många västländer. I har vi haft en dramatisk utveckling under . Bilden hitåt visar ackumulerade reala inkomstökningar . Här står det fel; det är inte bara som har fel på bilderna. Den översta är inte de nedre utan den rikaste procenten i . Den rikaste procenten i har alltså ökat sina inkomster med . Den grå linjen är den rikaste decilen i och har ökat sina inkomster med , medan den resterande delen av befolkningen, de som är den mörkaste linjen, också har haft en inkomstutveckling men en betydligt mer måttlig sådan. Det här är ett sätt att visa hur inkomstklyftorna har ökat i . Den andra bilden visar andelen hushåll med inkomster av medianinkomsten. Det är riktigt låga inkomster, och här ser vi hur den andelen har ökat. Vad är det som gör att inkomsterna har fördelats med så pass stora skillnader under ? Här visas hur arbetsinkomst, räntor, utdelningar och kapitalvinster fördelar sig mellan de tre grupper som jag visade i den förra grafen. Den svarta linjen, alltså de av svenska folket med lägre inkomster, har haft ökade arbetsinkomster om vi ser på den här mörkblå, som är arbetsinkomsten. Det har också 91–99, alltså den rikaste decilen, och det har även den rikaste procenten. Här är det inte någon väldigt stor dramatik. Det är inte det här som förklarar de skillnader vi såg. När vi tittar på räntor och utdelningar ser vi däremot hur de har fördelat sig väldigt ojämlikt . Lägger vi sedan på kapitalvinster har vi den stora förklaringen till det vi ser, för har du kapitalvinster kan du självklart göra nya investeringar som ger ytterligare räntor och utdelningar. När man tittar på den här bilden blir det också uppenbart att det är otroligt viktigt att alla människor kommer i arbete. Att fler kommer i sysselsättning kommer dock inte att vara det som ensamt gör att man minskar klyftorna i , utan det behövs ytterligare åtgärder.