bet · H601NU8 · 2019-03-22 00:00:00 — Att på bolagsstämman eller från regeringens sida ta ställning till ersättningsnivåer för ombuden skulle vara att ta över ett ansvar för verksamheten som åvilar bolagens ledningar, menade utredaren. Tillgänglighet till kommersiell och offentlig service I en rapport analyserar tillgången till kommersiell och offentlig service i olika delar av landet. Analysen visar bl.a. att antalet dagligvarubutiker –2017 i både glesbygd och tätorter ökat något. understryker att det rör sig om små förändringar, totalt 20 butiker i hela landet, och att tillgängligheten varierar mycket mellan olika delar av landet, framför allt mellan täta miljöer och landsbygd. De längsta avstånden finns framför allt i de tre nordligaste länen och i vissa skärgårdsområden. bedömning är att det särskilda driftsstödet till butiker i sårbara och utsatta områden tycks ha haft en särskilt stor betydelse för att åtminstone tillfälligt bromsa en fortsatt butiksavveckling. Utredningar om service i landsbygden I den parlamentariska landsbygdskommitténs slutbetänkande (SOU 2017:1) presenterades flera förslag för att förbättra statens närvaro på landsbygden i olika avseenden. Kommittén föreslog bl.a. att den lokala serviceverksamheten skulle samlas i en ny organisation och att samverkan mellan de myndigheter vars lokala servicefunktioner skulle brytas ut skulle regleras i respektive myndighets instruktion. I landsbygdspropositionen (prop. 2017/18:179) med anledning av betänkande framhöll regeringen vad gällde statens närvaro på landsbygden att tillgången till statlig service borde säkerställas oavsett var i landet man bor och att dagens situation var ohållbar. Regeringen bedömde att en organisation för service på lokal nivå borde inrättas inom Statens servicecenter och att antalet lokala servicekontor också skulle öka. Vid beredningen av propositionen framhöll utskottet vikten av tillgänglig kommersiell service och välfärdstjänster, men avstyrkte samtliga motions-yrkanden om kommersiell service, välfärdstjänster och kultur (bet. Regeringen beslutade om direktiv till en särskild utredare med uppdraget att föreslå bl.a. vilket serviceutbud som borde finnas vid den statliga serviceorganisationens lokala kontor (dir. 2017:95). Utredningen lämnade delbetänkandet Servicekontor i ny regim (SOU 2017:109). Utredningen presenterade där bl.a. förslag på vilken service som ska finnas vid serviceorganisationens lokala kontor för , och verksamheter samt en plan för hur serviceorganisationen ska inleda sin verksamhet. lämnade utredningen sitt slutbetänkande Statliga servicekontor – mer service på fler platser (SOU 2018:43). Utredaren föreslog bl.a. att 27 nya servicekontor skulle öppna i landet. De nya kontoren ska ha öppnat , och serviceorganisationen kommer då att ha 140 service-kontor, enligt förslaget. Proposition om en samlad struktur för tillhandahållande av lokal statlig service Med utgångspunkt i förslaget som presenterades i betänkandet Statliga servicekontor – mer service på fler platser (SOU 2018:43) beslutade regeringen om en proposition (prop. 2018/19:47 Samlad struktur för tillhandahållande av lokal statlig service). I propositionen föreslås lagändringar som syftar till att möjliggöra lokal statlig service som tillhandahålls vid servicekontor i en sammanhållen organisation som Statens servicecenter ansvarar för. Den föreslagna regleringen omfattar en ny lag om gemensam offentlig service. Det föreslås också en ny sekretessbestämmelse som innebär att sekretess ska gälla för handlingar som lämnas in till eller upprättas i en sådan serviceverksamhet som en statlig myndighet ska utföra åt någon annan myndighet enligt den nya lagen. Myndigheten ska tillämpa motsvarande sekretessbestämmelser som gäller hos den myndighet för vilken en handling tagits emot eller upprättats. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Regeringsuppdrag att etablera nya servicekontor I skrivelsen skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2017/18:75) uppger regeringen med anledning av tillkännagivande om lokaliseringen av statliga myndigheter (se avsnittet om lokalisering och organisering av statliga myndigheter ovan) att den för att säkerställa och stärka tillgången till grundläggande statlig service i hela landet bedömer att vissa statliga myndigheter behöver lokala sammanhållet organiserade service-verksamheter. Regeringen uppger i skrivelsen att man som ett led i detta arbete gett , och i uppdrag att etablera tio nya servicekontor. Därutöver ska Statens servicecenter ansvara för en samlad serviceorganisation för statlig lokal service. Regeringen uppger vidare i skrivelsen att ärendet bereds vidare och att tillkännagivande därmed inte är slutbehandlat. Utredning av det kommunala utjämningssystemet tillsatte regeringen en utredning (, dir. 2016:91 och dir. 2018:43) med uppdraget att göra en översyn av systemet med kostnadsutjämning. lämnade sitt slutbetänkande (SOU 2018:74) . Utredningen konstaterar bl.a. att dagens kostnadsutjämning i huvudsak fyller sitt syfte men att mer fokus behöver ges åt socioekonomi och glesbygdens villkor. (Se vidare avsnittet om återföring från vatten och vindkraft nedan.) Utredning av möjligheterna för kommuner att samverka tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté (dir. 2017:13) i syfte att utreda förutsättningarna för en stärkt kapacitet i kommunerna för att möta samhällsutvecklingen. Utredningen skulle bl.a. analysera i vilken utsträckning samverkan, kommunsammanslagningar, förändrade uppgifter, en asymmetrisk ansvarsfördelning och andra tänkbara åtgärder skulle kunna bidra till att stärka deras förmåga att möta samhällsutvecklingen. Kommittén överlämnade ett delbetänkande (SOU 2017:77) i vilket det bl.a. föreslås att det införs en generell möjlighet till avtalssamverkan i kommunallagen. Utredningen ska lämna sitt slutbetänkande . Sakpolitisk överenskommelse mellan Socialdemokraterna, Av den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, framgår bl.a. att fler servicekontor ska inrättas i hela landet . I motionerna som behandlas i det här avsnittet framhålls betydelsen av en god tillgång till kommersiell och offentlig service i hela landet. I likhet när liknande förslag har behandlats vill utskottet inledningsvis understryka att utskottet inte har någon annan uppfattning än motionärerna vad gäller betydelsen av tillgången till kommersiell och offentlig service i hela landet. En levande landsbygd är en förutsättning för en långsiktig utveckling och tillväxt i hela . Landsbygden har stora utmaningar. I , liksom i övriga världen, pågår en urbanisering, och delar av landsbygden avfolkas medan de större städerna växer. I har denna utveckling inträffat som grundläggande samhällsservice har centraliserats. Detta har inneburit en försämrad service i regioner där befolkningen minskat. I likhet med motioner pekar de aktuella motionerna på bristen på tillgänglig kommersiell och offentlig service på landsbygden. Utskottets uppfattning är att staten bör ta ett särskilt ansvar för att medborgare och näringsliv får tillgång till en grundläggande nivå av kommersiell service. Många lanthandlare i gles- och landsbygdsområden är särskilt viktiga eftersom de ofta även tillhandahåller många olika tjänster. Med anledning av att några av de aktuella motionerna förordar stöd till lanthandlare vill utskottet påminna om det kompletterande stöd till kommersiell service i särskilt utsatta glesbygdsområden som finns –2019. När det gäller lanthandlare som är ombud för statliga tjänster vill utskottet liksom tidigare när liknande förslag har behandlats understryka att beslut om ersättningar fattas av de enskilda bolagen och därmed ytterst är en styrelse- och ledningsfråga. Utskottet noterar i detta sammanhang att det inom ramen för gällande stödförordningar finns en möjlighet för de regionala aktörerna att när de betalar ut servicebidrag prioritera de lanthandlare som agerar ombud. Utskottet vill vidare erinra om de insatser som syftar till att förbättra servicen på landsbygden. arbete med att stödja länen i framtagandet och genomförandet av regionala serviceprogram har i myndighetens uppföljningar visat på positiva resultat, och utvecklingen av en strategisk serviceplanering på lokal och regional nivå har främjats. Utskottet noterar även att regeringen inom ramen för landsbygdsprogrammet har avsatt –2020 i projektmedel som syftar till att utveckla lokala servicelösningar för att öka tillgången till kommersiell service i gles- och landsbygder. Vidare kan utskottet konstatera att regeringen i landsbygdspropositionen 2018 (prop. 2017/18:179) med utgångspunkt i förslag redovisat sina avsikter vad gäller organisationen av service på lokal nivå inom Statens servicecenter och ett ökat antal lokala servicekontor. Regeringen har även beslutat om en proposition (prop. 2018/19:47) för en samlad struktur för tillhandahållande av lokal statlig service. Utskottet delar sammanfattningsvis motionärernas bedömning vad gäller behovet av att arbeta aktivt med att säkerställa den kommersiella och offentliga servicen på landsbygden. konstaterar utskottet att flera insatser pågår och att regeringen har aviserat ytterligare åtgärder. Utskottet ser fram emot att ta del av resultatet av de aktuella insatserna och de förslag som regeringen avser att presentera för och bedömer därmed att det inte finns skäl att föregripa det pågående arbetet och avstyrker därmed samtliga motionsyrkanden i avsnittet. Återföring av medel från vatten- och vindkraft Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om återföring av medel från vatten- och vindkraft. Utskottets hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 4 (SD), 5 (C) och 6 (V). I motion 2018/19:811 framhåller (M) att värdeströmmarna från vattenkraften nu går till för att sedan till en del återföras i form av s.k. regionalpolitiskt stöd, vilket enligt motionären inte är acceptabelt utan endast bidrar till synen på vattenkraftskommunerna som bidragstagare. Det behövs därför en översyn av hur vattenkraftskommunerna i kan få del av det värde som vattenkraftsproduktionen genererar i form av koncessions-avgifter och koncessionskraft. I motion 2018/19:2164 anför (M) att det är viktigt att påpeka att vattenkraftskommunerna i hög grad bidrar till välfärden i vårt land och att det nuvarande systemet bidrar till synen på dessa kommuner som bidragstagare. Mot denna bakgrund behöver en översyn genomföras av hur medel från vattenkraftsproduktionen kan komma de kommuner och regioner till del där produktionen sker. I motion 2018/19:2177 föreslår (M) en översyn av möjligheten att låta fastighetsskatten på vindkraftsanläggningar tillfalla kommunerna där anläggningarna finns. Motionären anför att kommunerna på detta sätt skulle få del av vindkraftens värde utan att det påverkar kostnaderna för vindkraftsetableringen. I kommittémotion 2018/19:169 yrkande 16 föreslår m.fl. (SD) att det införs en reglerad bygdepeng för vindkraften. Enligt motionen innebär avsaknaden av ett tydligt regelverk att en mängd olika lokala varianter av bygdepeng vid vindkraftsetableringar förekommer. För att skapa en starkare rättvisa mellan olika bygder vid en vindkraftsetablering föreslår motionärerna att bygdemedel för vindkraft hanteras på samma sätt som för vattenkraften och att bygdemedel för vindkraft ska regleras i lag. I kommittémotion 2018/19:2698 yrkande 5 anför Per Åsling m.fl. (C) att det går att använda skattepolitiken som ett tillväxtredskap för hela landet genom att regionalisera fler delar av den statliga fastighetsskatten för att stärka den regionala beslutsnivån och regionernas möjligheter att föra en tillväxtfrämjande politik utifrån sina egna förutsättningar. Vid en större över-syn av skattesystemet föreslår motionärerna att man utreder frågan om hur skatteintäkter från fastighetsskatten på vind- och vattenkraftverk kan regionaliseras. I motion 2018/19:1920 av och (båda C) anför motionärerna att landsbygden inte får del av de värden och vinster som skapas där. Därför föreslår motionärerna att berörda kommuner och regioner ska få behålla en rättmätig del av vind- och vattenkraftens värden. I motion 2018/19:2487 yrkande 1 anför Per Åsling (C) att skattepolitiken kan användas som ett tillväxtredskap för hela landet genom att flera delar av den statliga fastighetsskatten regionaliseras för att stärka den regionala beslutnivån och regionens möjligheter att föra en tillväxtfrämjande politik utifrån egna förutsättningar. Motionären föreslår därför att ett system för vattenkraftsåterbäring ska utarbetas samt att ekonomiska resurser ska stanna i regioner och kommuner där värdena skapas. I partimotion 2018/19:2732 av m.fl. (MP) yrkande 12 föreslås att möjligheten att återföra fastighetsskatten från vind- och vattenkraft till de kommuner där den produceras ska utredas. Motionärerna anför bl.a. att det krävs ett ökat folkligt stöd för omställningen av energisektorn till enbart förnybar energi. Detta skulle enligt motionen kunna åstadkommas genom en återföring av fastighetsskatten från vind- och vattenkraft. Bygdemedel regleras i lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet. Av 6 kap. 1 § framgår att den som har tillstånd till vattenverksamhet ska betala en årlig bygdeavgift som bestäms av mark- och miljödomstolen om verksamheten innebär drift av ett vattenkraftverk, en vattenreglering, vattenöverledning (för något annat ändamål än kraftändamål) eller ytvattentäkt. Bygdeavgiften ska användas dels för att förebygga eller minska sådana skador av vattenverksamheten eller anläggningar för denna som inte har ersatts enligt 31 kap. och för att gottgöra sådana skador (dvs. skador för enskilda), dels för att tillgodose allmänna ändamål för den bygd som berörs av vattenverksamheten eller anläggningar för denna. Närmare föreskrifter om dispositionen av bygdeavgifter återfinns i förordningen (1998:928) om bygde- och fiskeavgifter. Utskottet redogjorde (bet. 2017/18:NU19) för förslag (SOU 2014:35) om att lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet skulle upphöra att gälla. Därmed skulle bestämmelserna om bygdeavgifter upphävas. Utredningen bedömde att såväl myndigheter och kommuner som verksamhetsutövare har ett stort intresse av att bygdemedlen ska få vara kvar. Utredningen ansåg dock att bygdeavgifterna bl.a. kunde ifrågasättas eftersom de snarare kan betraktas som skatter än avgifter. Utredningen ansåg vidare att det inte finns något som hindrar att verksamhetsutövare på frivillig basis bidrar på motsvarande sätt till den lokala utvecklingen om avgiften skulle utgå. överlämnade regeringen propositionen Vattenmiljö och vattenkraft (prop. 2017/18:243) till . I fråga om bygdeavgifter följde regeringen inte utredningens förslag. biföll regeringens förslag (bet. 2017/18:CU31), vilket innebar att bygdeavgifterna inte avskaffades. Översyn av kostnadsutjämningen för kommuner och landsting tillsatte regeringen en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av systemet för kostnadsutjämning för kommuner och landsting (dir. 2016:91 och dir. 2018:43). Utredaren skulle överväga om större samhälls-förändringar som påverkar kostnaderna för kommuner och landsting i tillräcklig grad fångas upp av det befintliga systemet. Utredaren skulle också analysera om det fanns möjligheter att förenkla utjämningen. lämnade sitt slutbetänkande (SOU 2018:74). Utredningen konstaterar bl.a. att dagens kostnads-utjämning i huvudsak fyller sitt syfte men att mer fokus behöver ges åt socio-ekonomi och glesbygdens villkor. Regeringen skickade ut betänkande på remiss till 338 instanser, bl.a. till samtliga kommuner och landsting. Remissvaren ska ha kommit in till . Sakpolitisk överenskommelse mellan Socialdemokraterna, I den sakpolitiska överenskommelsen mellan Social-demokraterna, finns skrivningar om att en omfattande skattereform ska genomföras. Reformen ska syfta till att öka sysselsättningen och antalet arbetade timmar genom sänkt skatt på arbete och företagande. Den ska även bidra till att klimat- och miljömål nås, stärka konkurrenskraft, jämna ut ekonomiska klyftor och sänka marginal-skatten. Färre ska betala statlig inkomstskatt. Genom att begränsa antalet undantag ska skattesystemet också förenklas. Reformen ska enligt överenskommelsen vidare minska hushållens skuldsättning och bidra till att förbättra bostadsmarknadens funktionssätt, öka finanssektorns skatteandel och långsiktigt trygga välfärden. Utskottet har återkommande avstyrkt motioner med förslag om återföring av medel från vatten- och vindkraft, (bet. 2017/18:NU19). Utskottet har anfört att de nuvarande principerna för statens budgethantering ska gälla, dvs. att statliga inkomster från ett geografiskt område eller från en produktionsanläggning baserade på naturresurser inte ska kopplas till statliga utgifter inom samma område. Utskottet bedömde att införandet av sådana kopplingar skulle kräva korrigeringar till dessa kommuner via ett nytt kommunalt utjämningssystem eller via andra statliga budgetposter. Utskottet har konstaterat att detta sammantaget skulle leda till en svårgenomtränglig budgethantering. Utskottet påminde i betänkandet om att regeringen hade tillsatt en särskild utredare med uppdrag att se över systemet med kostnadsutjämning för kommuner och landsting (dir. 2016:91 och dir. 2018:43), som man konstaterade att frågan om återföring av medel från vatten- och vindkraft inte ingick i utredarens uppdrag. Utskottet framhöll dock att det av direktiven bl.a. framgick att kostnadsutjämningssystemet bör beakta större samhälls-förändringar, som t.ex. ökad urbanisering och växande demokratiska utmaningar, och utskottet uttryckte att man med intresse skulle komma att ta del av utredarens förslag. Utskottet påminde i detta sammanhang även om den särskilda satsningen i form av statsbidrag till kommuner i glesbygd som regeringen gjort. Utskottet har tidigare avstyrkt motioner med förslag om återföring av medel från vatten- och vindkraft, (bet. 2017/18:NU19). Utskottet har i samband med detta anfört att de nuvarande principerna för statens budgethantering ska gälla. Detta innebär att statliga inkomster från ett geografiskt område eller från en produktionsanläggning som är baserade på naturresurser inte ska kopplas till statliga utgifter inom samma område. Det är alltjämt utskottets uppfattning att införandet av sådana kopplingar skulle kräva korrigeringar till dessa kommuner via ett nytt kommunalt utjämningssystem eller via andra statliga budgetposter. Utskottet vidhåller också att detta sammantaget skulle leda till en svårgenomtränglig budgethantering. Utskottet noterar att regeringens särskilda utredare med uppdraget att se över systemet med kostnadsutjämning för kommuner och landsting har lämnat sitt slutbetänkande (SOU 2018:74). Även om frågan om återföring av medel från vatten- och vindkraft inte ingått i uppdraget (dir. 2016:91 och dir. 2018:43) finns generella slutsatser i utredningen som har bäring på området. Utredaren bedömer sammanfattningsvis att dagens kostnadsutjämning i huvudsak fyller sitt syfte men att mer fokus behöver ges åt socioekonomi och glesbygdens villkor. Utredningens förslag har remitterats. Utskottet anser inte att bör föregripa denna process. Utskottet har också , (bet. 2017/18:NU19) avstyrkt förslag om att införa en reglerad bygdepeng för vindkraft. Utskottet bedömer inte att det från sida finns anledning att vidta några åtgärder med anledning av de här aktuella motionerna. Utskottet ser sammantaget ingen anledning att ompröva sitt tidigare ställningstagande med anledning av de motionsyrkanden som behandlas i avsnittet. Därmed avstyrks samtliga motionsyrkanden. Vissa övriga frågor om regional tillväxt Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vissa övriga frågor om regional tillväxt bl.a. med hänvisning till pågående och aviserade insatser inom de områden som motionerna tar upp. Jämför reservation 7 (M), 8 (SD), 9 (C), 10 (KD) och 11 (L). I motion 2018/19:844 yrkande 1 framhåller och (båda S) industrins regionala betydelse och vikten av en hållbar och konkurrenskraftig industri i norra . Det finns bl.a. ett behov av att se över möjligheterna att förbättra och underhålla den industriella miljö som gör det attraktivt för industriföretag att fortsätta att utveckla sin verksamhet på de orter där de redan finns . Av motion 2018/19:1035 av och (båda S) yrkande 1 framgår att motionärerna bedömer att nästa steg i utvecklingen av landsbygdspolitiken ska tas genom att rikta stöd till de minsta kommunerna. Motionärerna anför bl.a. att många landsbygdskommuner vittnar om att det är svårt att få ekonomin att gå ihop och att skattenivåerna är mycket högre än i de kommuner som har stordriftsfördelar på en mindre yta. I motion 2018/19:1063 föreslår m.fl. (S) en översyn av förutsättningarna för arbetstillfällen på landsbygden. Motionärerna framhåller att det finns olika sätt att stärka den regionala arbetsmarknaden, t.ex. genom att ge förutsättningar för de gröna näringarna, att producera råvaror lokalt, se över upphandlingsregler och ge småföretag på landsbygden möjlighet att ta del av statligt riskkapital. m.fl. (S) förordar i motion 2018/19:1065 decentralisering för fler jobb och ökad tillväxt. Motionärerna framhåller bl.a. att närings- och arbetsmarknadspolitiken behöver anpassas mer efter regionala förhållanden. I motion 2018/19:1782 framhåller m.fl. (S) att tilldelningen av regionala utvecklingsmedel behöver förändras och bättre anpassas till de aktuella behov som finns i olika delar av landet. Fördelningen av statens samtliga insatser som riktas till den regionala nivån behöver ses över med målsättningen att anpassa fördelningen bättre till de aktuella utvecklingsförutsättningar som råder i de olika länen. Motionärerna anför att förhållandena bl.a. vad gäller andelen nyanlända personer, utbildningsnivå och åldersstruktur påverkar behoven av stöd för t.ex. . Av motion 2018/19:1784 av m.fl. (S) framgår bl.a. att motionärerna bedömer att det regionalpolitiska ansvaret behöver tydliggöras för landets myndigheter och att det statliga ansvaret ska markeras tydligare i t.ex. regleringsbrev och direktiv. Därför föreslås att statens regionalpolitiska ansvar ska ses över. I motion 2018/19:1799 av m.fl. (S) anförs att samhället riskerar att inte kunna leverera det varje medborgare borde kunna ställa krav på t.ex. vad gäller samhällsservice, välfärdstjänster och ett basutbud av kultur. Motionärerna pekar därvid på vikten av likvärdiga villkor för livet i hela landet. m.fl. (S) anför i motion 2018/19:1809 att ojämlikhet råder mellan barn ur olika socioekonomiska grupper, mellan kvinnor och män, mellan invånare i städer och på landsbygden samt mellan personer som är födda i och personer som är födda i andra länder. Enligt motionärerna är det därför viktigt att driva en jämlikhetspolitik som skapar lika förutsättningar för alla människor oavsett socioekonomiska förhållanden, bostadsort eller bakgrund. I motion 2018/19:2104 pekar (S) på att många glesbygdslän t.ex. står inför stora utmaningar vad gäller minskad befolkning, fler äldre, svårigheter att rekrytera personal till bl.a. skolan, vården och omsorgen, höga kostnader för den offentliga verksamheten och svårigheter att leva upp till de krav som staten och regioner lägger på kommunerna. Motionären föreslår därför att det tas ett större grepp kring små glesbygdskommuners förutsättningar och utvecklingskraft. I kommittémotion 2018/19:2781 av m.fl. (M) yrkande 1 föreslås att de olika företagsstöden bör renodlas och förtydligas. Bland annat anförs att målen för stöden ofta är oklara och att det därför är svårt att utvärdera effekterna av stöden. Samordningen av företagsstöden är också svag och uppdelad på många myndigheter som ofta arbetar mot samma målgrupper, enligt motionärerna. I motionens yrkande 2 föreslås vidare att myndigheter som fördelar företagsstöd ska formulera mål för sina program som är tydligt definierade, avgränsade och uppföljningsbara.