bet · H601SfU16 · 2019-04-03 00:00:00 — Det är kommissionen som beslutar om att inleda en eventuell överträdelsetalan mot en medlemsstat som inte har införlivat korrekt, vilket bl.a. har gjorts när medlemsstater inte genomfört vissa beslut på asylområdet. Exempelvis tog , och till 2017 då de vägrat följa beslut om att omfördela asylsökanden inom EU. har prioriterat det internationella arbetet för att öka den globala ansvarsfördelningen och andra länders mottagande av kvotflyktingar. Vidarebosättning är ett väl beprövat system och det säkraste sättet för personer i behov av skydd att komma till EU på laglig väg. Genom att fler skyddsbehövande kommer i fråga som kvotflyktingar erbjuds de mest sårbara människorna en säker väg till trygghet. Vidarebosättning måste dock ses som ett komplement och ska inte ersätta den individuella asylrätten. Utskottet kan konstatera att aktivt driver frågan om att fler medlemsstater måste ta emot kvotflyktingar och öka antalet vidarebosättningsplatser. Utskottet anser att det behövs alternativ till flyktingsmuggling och att bör verka för att skapa fler lagliga vägar för att kunna söka sig till . Utskottet kan konstatera att regeringen inom ramen för bl.a. förslaget till ett EU-gemensamt system för vidarebosättning arbetar med denna fråga. Utskottet vill också peka på att en annan möjlighet till laglig migration är arbetskraftsinvandring. förhandlar EU:s medlemsstater kommissionens förslag till ett nytt blåkortsdirektiv som syftar till att göra EU mer attraktivt för högkvalificerad arbetskraft. Därutöver arbetar kommissionen med pilotprojekt som spänner över arbetskraftsinvandringens alla faser. Regeringen presenterade en utredning om förutsättningarna för att skapa lagliga vägar för att söka asyl i EU (SOU 2017:103) där frågan om humanitära viseringar utreds närmare. Utskottet noterar att inom ramen för den Europeiska migrationsagendan (COM(2015) 240) driver regeringen att regionala lösningar med länder utanför EU utarbetas i nära samarbete med () och () i enlighet med internationell rätt. Med hänsyn till det omfattande arbete som pågår inom EU med att reformera det gemensamma europeiska asylsystemet och regeringens pådrivande arbete anser utskottet att det saknas skäl för att göra tillkännagivanden med anledning av motionerna 2018/19:2921 (M) yrkandena 57, 58, 63 och 64, 2018/19:2839 (C) yrkandena 1–3, 2018/19:297 (V) yrkandena 20–27 och 32, 2018/19:2768 (KD) yrkandena 29–31, 2018/19:2040 (L) yrkande 14, 2018/19:2922 (L) yrkande 9 samt 2018/19:1992 (S). Motionerna avstyrks därmed. I viseringsförordningen (EG) nr 539/2001 regleras vilka medborgare från tredjeland som är viseringsfria respektive inte viseringsfria vid inresa i Schengenområdet. Förordningen revideras regelbundet och en bedömning görs då utifrån kriterier kopplade bl.a. till olaglig invandring, allmän ordning och säkerhet samt EU:s yttre förbindelser med aktuellt land. Utskottet ser inte skäl att föreslå ett tillkännagivande om att korta ned den s.k. viseringslistan, varför motion 2018/19:297 (V) yrkande 31 avstyrks. Enligt artikel 26 är transportören skyldig att vidta alla nödvändiga åtgärder för att försäkra sig om att en utlänning, som transporteras luft- eller sjövägen, är innehavare av de dokument som krävs för inresa till de avtalsslutande parternas territorium. Enligt 9 kap. 3 § UtlL har en transportör en skyldighet att kontrollera att en utlänning som transportören transporterar till direkt från en stat som inte omfattas av har pass och de tillstånd som krävs för resan in i landet. Transportören kan också behöva kontrollera att utlänningen har medel för sin hemresa. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom ett yrkande om att i EU ska verka för att transportörsansvaret ska tas bort. Motion 2018/19:297 (V) yrkande 33 avstyrks därför. I EU:s skyddsgrundsdirektiv som har genomförts i svensk lag, liksom i förslaget till ny skyddsgrundsförordning, sägs att beroende på omständigheterna i ursprungslandet kan en särskild samhällsgrupp omfatta en grupp grundad på en gemensam egenskap, t.ex. sexuell läggning. Vid bedömningen av om en person ska anses tillhöra en viss samhällsgrupp eller när ett karakteristiskt drag hos en sådan grupp ska fastställas ska vederbörlig hänsyn tas till könsrelaterade aspekter, inbegripet könsidentitet. Vid bedömningen av skälen till förföljelse ska hänsyn tas till dessa faktorer, i enlighet med . Motionerna 2018/19:2597 (L) yrkandena 16 och 17 samt 2018/19:2922 (L) yrkande 7 om humanitära klausuler för hbtq-personer avstyrks med det anförda. Fri rörlighet för EU-medborgare Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. reglerna för EU-medborgares tillgång till de sociala trygghetssystemen, om att återinföra registreringen av EU-medborgare och om EU:s familjebegrepp. Jämför reservation 12 (M), 13 (SD), 14 (KD), 15 (L) och 16 (M, SD). Det s.k. rörlighetsdirektivet (2004/38/EG) reglerar unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig i en annan medlemsstat. Direktivet är införlivat i svensk rätt (prop. 2005/06:77, bet. 2005/06:SfU9, rskr. 2005/06:191). En EES-medborgare behöver vid inresan till visa pass eller en annan identitetshandling för att styrka sitt medborgarskap. En EES-medborgares rätt att uppehålla sig i regleras i utlänningslagen. Med uppehållsrätt avses enligt 3 a kap. 1 § UtlL en rätt för EES-medborgare och deras familjemedlemmar att vistas i mer än utan uppehållstillstånd. Enligt 3 a kap. 3 § UtlL har en EES-medborgare uppehållsrätt om han eller hon är arbetstagare eller egen företagare i , har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning, är inskriven som studerande vid en erkänd utbildningsanstalt i och enligt en försäkran om detta har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning samt har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i , eller har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning och har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i . En EES-medborgare som har vistats lagligt i utan avbrott under har permanent uppehållsrätt (3 a kap. 6 § UtlL). En EES-medborgares familjemedlem som inte själv är EES-medborgare och som har uppehållsrätt ska ansöka om uppehållskort hos senast efter det att han eller hon kom till . Detta gäller dock inte för en utlänning som har ett giltigt uppehållstillstånd eller som från ankomsten till har ansökt om ett sådant tillstånd (3 a kap. 10 § UtlL). m.fl. (M) begär i kommittémotion 2018/19:2921 yrkande 66 ett tillkännagivande om att tydliggöra i syfte att förhindra missbruk av den fria rörligheten. Ett förtydligande behövs av nuvarande bestämmelse om åtgärder som en medlemsstat kan vidta för att skydda sig mot personer vars beteende utgör hot mot allmän ordning och säkerhet. Motionärerna anser att även en persons tidigare beteende bör kunna beaktas i bedömningen. I yrkande 67 begärs ett tillkännagivande om att strama upp reglerna för när EU-migranter kvalificerar sig till de sociala trygghetssystemen. Den som är i och arbetar ska exempelvis inte kunna få mellanskillnaden mellan svenskt barnbidrag och barnbidrag i hemlandet, s.k. tilläggsbelopp. I motion 2018/19:2866 yrkande 2 av m.fl. (M) begärs ett tillkännagivande om att se över hur reglerna om den fria rörligheten tillämpas i . En översyn behövs för att identifiera brister i hur dagens regelverk tillämpas. Motionärerna anger att syftet med den fria rörligheten inte har varit att människor ska kunna uppehålla sig i andra EU-medlemsstater utan möjlighet till egen försörjning. m.fl. (SD) begär i partimotion 2018/19:2987 yrkandena 15 och 16 tillkännagivanden om ett registreringskrav för EES-medborgare så att kan kontrollera vistelsetid i och utvisa de personer som missbrukar den fria rörligheten samt om att straffa EU-medlemsstater som missbrukar den fria rörligheten. EU bör sätta press på EU-medlemsstater som underlåter att ta ansvar för sina medborgare. bör kunna vidta åtgärder, som t.ex. att häva den fria rörligheten mot dessa medlemsstater. Även i motion 2018/19:362 av (SD) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att återinföra registreringen av EU-medborgare. Motionären anger att sedan registreringen upphörde har antalet EU-migranter som inte kan försörja sig ökat kraftigt trots att de måste kunna försörja sig för att få stanna i landet. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att följa upp rapportering till . har i uppdrag att rapportera EU-medborgare som saknar rätt att vistas i till , vilket dock, enligt motionären sker väldigt sällan. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2018/19:2473 yrkande 1 ett tillkännagivande om fri rörlighet och fattiga EU-medborgare. Nationella riktlinjer om utsatta EU-medborgare i bör fastställas, sanktioner införas mot EU-länder som kränker sina medborgares eller minoriteters rättigheter och ett sändebud utses med initiativrätt och ansvar för frågan om romers situation i och . m.fl. (L) begär i partimotion 2018/19:2597 yrkande 23 ett tillkännagivande om EU:s familjebegrepp. Samkönade par bör inbegripas i familjebegreppet och den fria rörligheten inom EU därmed gälla alla medföljande makar. Det är viktigt att i EU arbetar för att dom om att termen maka eller make inkluderar samkönade par ska få fullt genomslag. För uppehållsrätt krävs enligt EU:s rörlighetsdirektiv bl.a. att EES-medborgaren antingen är arbetstagare eller egenföretagare eller har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning. För studerande och EES-medborgare i övrigt krävs för uppehållsrätt både tillräckliga tillgångar och heltäckande sjukförsäkring. En EES-medborgare får avvisas i anslutning till inresan eller efter inresan om han eller hon inte kan styrka sin identitet eller visar sig vara en belastning för biståndssystemet enligt socialtjänstlagen. får en EES-medborgare utvisas om han eller hon inte har uppehållsrätt och saknar de tillstånd som krävs för att få uppehålla sig i landet. En EES-medborgare får också avvisas eller utvisas med hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Detta får dock endast ske om utlänningens eget beteende utgör ett verkligt eller faktiskt hot mot ett grundläggande samhällsintresse. har prövat innebörden av rörlighetsdirektivet och angett vad som ska krävas för att principen om rätten till fri rörlighet ska få inskränkas. Enligt domstolens rättspraxis ska principen ges en vid tolkning. Utskottet, som inte ser något skäl för att göra ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen ska återkomma med förslag som tydliggör eller ger möjlighet att häva den fria rörligheten gentemot vissa medlemsstater, avstyrker motionerna 2018/19:2866 (M) yrkande 2, 2018/19:2921 (M) yrkande 66 och 2018/19:2987 (SD) yrkande 16. ställdes krav på att en EES-medborgare skulle registrera sig hos för att få uppehållsrätt. Kravet togs dock bort 2014 eftersom det enligt inte var förenligt med rörlighetsdirektivet att kräva att en unionsmedborgare skulle både registrera sig enligt utlänningslagen och folkbokföra sig enligt folkbokföringslagen. Utskottet avstyrker med det anförda motionerna 2018/19:2987 (SD) yrkande 15 och 2018/19:362 (SD) yrkandena 1 och 2. Även om utformningen av familjeförmåner är en nationell angelägenhet samordnas utbetalningar vid gränsöverskridande situationer inom EU genom förordning (EG) 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. Enligt förordningen ska betala tilläggsbelopp bl.a. när det finns en sammanträffande rätt till EU-familjeförmåner. Den medlemsstat som har primärt ansvar betalar ut fullt belopp, dvs. samma belopp som skulle ha betalats ut i enlighet med deras nationella bestämmelser. Om beloppet är högre i den medlemsstat som har sekundärt ansvar, ska det landet beräkna och betala ut mellanskillnaden i form av ett tilläggsbelopp. föreslog kommissionen en revidering av förordningen. Ändringsförslaget är inne i slutförhandlingar mellan rådet och . Utskottet anser att resultatet av arbetet med revideringen bör avvaktas och avstyrker därför motion 2018/19:2921 (M) yrkande 67. Enligt rörlighetsdirektivet, som reglerar EU-medborgares och deras familjemedlemmars rätt att röra sig fritt och uppehålla sig i en annan medlemsstat, omfattar begreppet familjemedlem även registrerade partnerskap. Emellertid förutsätts att den mottagande medlemsstaten behandlar registrerade partnerskap som likvärdiga med äktenskap. Vidare slås det fast i Europeiska domstolens dom C-673/16 att termen maka eller make inkluderar samkönade par. Även om det står medlemsstaterna fritt att tillåta samkönade äktenskap eller inte, får de inte hindra en unionsmedborgares rätt att fritt uppehålla sig inom medlemsstaterna genom att neka dennes make eller maka av samma kön, som är medborgare i ett icke EU-land, en härledd uppehållsrätt på den aktuella medlemsstatens territorium. Utskottet ser positivt på att frågan om fri rörlighet inom EU för samkönade par har fått sitt svar i och med dom. Utskottet anser inte att det finns skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av motion 2018/19:2597 (L) yrkande 23. Motionen avstyrks därmed. Regeringen beslutade att förlänga i uppdrag gällande nationell samordning avseende utsatta EES-medborgare som saknar uppehållsrätt i till att gälla även . ska fortsätta att utveckla samverkan och samordna arbetet avseende medborgare inom EES-området som vistas tillfälligt i utan uppehållsrätt. Uppdraget utvidgades också till att ska främja och underlätta för samverkan på lokal nivå mellan och respektive i syfte är att bidra till alternativa, mer långsiktiga lösningar på hemorten för utsatta EES-medborgare. Med beaktande av de åtgärder som redan har och som kommer att vidtas vad gäller utsatta EU-medborgare anser utskottet att det inte finns skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av motion 2018/19:2473 (KD) yrkande 1. Motionsyrkandet avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår yrkanden om bl.a. handläggningen av asylärenden, frågor om identitet, barn och unga i asylprocessen, tolkar och offentligt biträde samt rätten för asylsökande att arbeta. Jämför reservation 17 (M), 18 (SD), 19 (V), 20 (KD), 21 (M), 22 (SD), 23 (C, V, KD), 24 (V), 25 (KD), 26 (L), 27 (M), 28 (SD), 29 (M, C, KD, L), 30 (SD), 31 (V), 32 (KD) och 33 (L) samt särskilt yttrande 4 (SD). Flyktingar, alternativt skyddsbehövande och övriga skyddsbehövande som befinner sig i har rätt till uppehållstillstånd. En flykting får dock vägras uppehållstillstånd om flyktingen genom ett synnerligen grovt brott har visat att det skulle vara förenat med allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta honom eller henne stanna i , eller om flyktingen har bedrivit verksamhet som inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon skulle fortsätta verksamheten här (5 kap. 1 § UtlL). En utlänning är enligt 4 kap. 2 b § första stycket UtlL utesluten från att anses som flykting om det finns synnerlig anledning att anta att han eller hon har gjort sig skyldig till brott mot freden, krigsförbrytelse eller brott mot mänskligheten, ett grovt ickepolitiskt brott utanför innan han eller hon kom hit, eller gärningar som strider mot syften och grundsatser enligt stadga. En utlänning är enligt 4 kap. 2 c § UtlL utesluten från att anses som alternativt skyddsbehövande och övrig skyddsbehövande om det finns synnerlig anledning att anta att han eller hon har gjort sig skyldig till sådana brott eller gärningar som avses i 2 b § första stycket 1 eller 3, har gjort sig skyldig till ett grovt brott, eller utgör en fara för rikets säkerhet. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får enligt 5 kap. 15 a § första stycket UtlL beviljas en utlänning vars ansökan om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande har avslagits genom ett lagakraftvunnet beslut, om utlänningen vistas här och har en anställning som avser en tidsperiod om från ansökningstillfället och som gör det möjligt för honom eller henne att försörja sig. Lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor får inte heller vara sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Ansökan om ett sådant tidsbegränsat uppehållstillstånd ska ha kommit in till senast efter det att beslutet att avslå ansökan om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande har vunnit laga kraft (5 kap. 15 a § andra stycket UtlL). Ett offentligt biträde ska förordnas för den som åtgärden avser, om det inte måste antas att behov av biträde saknas, i mål och ärenden i vissa fall om bl.a. avvisning, utvisning och verkställighet av avvisning eller utvisning (18 kap. 1 § UtlL). Om den som ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande uppger att han eller hon är ett ensamkommande barn ska enligt 13 kap. 17 och 18 §§ UtlL, om det finns skäl att ifrågasätta att sökanden är , göra en åldersbedömning och fatta ett tillfälligt beslut om sökandens ålder. Om det är uppenbart att sökanden är eller äldre krävs dock inte någon sådan åldersbedömning eller något sådant beslut. Ett slutligt ställningstagande till sökandens ålder ska göras i samband med det slutliga beslutet i ärendet om uppehållstillstånd. En medicinsk åldersbedömning får utföras endast om sökanden har gett sitt skriftliga samtycke. Det tillfälliga beslutet om ålder får enligt 14 kap 8 b § UtlL överklagas. En asylsökande är undantagen från kravet på arbetstillstånd om han eller hon lämnar in godtagbara identitetshandlingar, eller på annat sätt medverkar till att klarlägga sin identitet enligt 5 kap. 4 § utlänningsförordningen (2006:97). Undantaget gäller fram till dess att utlänningen lämnar landet eller ett beslut om att bevilja honom eller henne uppehållstillstånd har vunnit laga kraft. Undantaget upphör dock att gälla om utlänningen inte medverkar till verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft. I kommittémotion 2018/19:2921 av m.fl. (M) begärs i yrkande 10 ett tillkännagivande om att identitetsfrågan ska vara central i asylprocessen. Frågan hänger samman med säkerhet, allmän ordning och trovärdigheten till asylsystemet. Identiteten ska börja utredas när en person anländer, och där asylansökan görs ska bl.a. dokument äkthetsgranskas. I yrkande 11 begärs ett tillkännagivande om att och ska kunna dela information i asylprocessen i större utsträckning än . Det behövs för att underlätta identitetsutredningar och återvändandearbetet. I yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om att asylsökande ska ha skyldigheter som tydligt anges i lag och att det ska leda till konsekvenser om skyldigheterna inte fullgörs. Det kan röra sig om att söka asyl utan dröjsmål, lämna identitetshandlingar, komma vid kallelser samt att medverka till att identiteten utreds, till DNA-prov och till medicinsk åldersbedömning. Om skyldigheterna inte fullgörs ska det kunna leda till att exempelvis ersättningar sätts ned. Ytterst ska asylansökan kunna avslås. I yrkande 36 begärs ett tillkännagivande om att ska ges i uppdrag att förbättra kvaliteten i asylutredningar. En analysrapport från visar att var femte utredning har brister och inte är tillräckligt omfattande. Rättssäkerheten riskeras därmed. I yrkande 38 begärs ett tillkännagivande om att verksamhet ska ses över för att stärka den grundläggande uppgiften att upprätthålla en reglerad invandring. Motionärerna anger att bevisvärdering och riskbedömning bör förbättras och att medicinska åldersbedömningar och återvändande ska ges större utrymme. För- och nackdelar med att fördela uppgifter på flera myndigheter bör även övervägas. I partimotion 2018/19:2986 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om likvärdighet, rättssäkerhet och effektivitet i verksamhet. Handläggningstiderna är långa, och olika enheter har olika praxis. Regeringen bör ta initiativ till tydligare struktur och enhetlighet i beslutsprocessen och för att köbildning i ett ärendeslag inte drabbar hela verksamheten. Uppföljning och kontroller av beslut bör säkerställas. I kommittémotion 2018/19:2990 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om ökad prioritering av säkerhetsarbete kring asylsökande. bör prioritera arbetet att utreda om asylsökande utgör ett hot mot allmän säkerhet. Vid behov bör utbildningar och kompetenshöjningar genomföras på myndigheten. I yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om större användning och upptagning av biometriska data för att kunna identifiera asylsökande som rest genom eller inom EU utan tillstånd. Mer än fingeravtryck bör samlas in. För familjer bör DNA-test för fastställande av släktskap vara obligatoriskt. I yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om ökade krav på asylsökande att medverka och samarbeta i asylprocessen. I partimotion 2018/19:297 av m.fl. (V) begärs i yrkande 10 ett tillkännagivande om inrättande av en särskild inspektion för att säkerställa att rutiner och riktlinjer tillämpas rättssäkert och enhetligt. Enligt motionärerna finns det brister i handläggningen av asylärenden som rör barn. Lagar, förordningar, rättsliga ställningstaganden och andra föreskrifter följs inte på ett tillfredsställande sätt. I yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om att regeringen måste säkerställa att ambitionerna att korta ned handläggningstiderna inte påverkar rättssäkerheten och kvaliteten i asylutredningarna. I yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör se över regelverket och utbildningskraven för tolkar i asylprocessen samt säkerställa att bristande kunskaper hos tolkar inte drabbar asylsökande på ett orättfärdigt sätt. Motionärerna anför att det begränsade antalet tolkar med relevanta kunskaper utgör ett problem som drabbar sökandena och att en stor del av uppdragen utförs av icke-auktoriserade tolkar. Enligt asylprocedurdirektivet vilar ansvaret på . I yrkande 16 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag om hur rättssäkerheten i exkluderingsärenden kan stärkas. Det har skett en förskjutning från alltför tillåtande bedömningar till alltför hårda. De expertteam på som ska följa alla utredningar verkar inte fungera som avsett. I yrkande 17 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag om att införa krav när det gäller biträdenas kunskaper. Enligt motionärerna bör högre krav ställas, antingen genom att ett visst antal ärenden av för att förordnas nya klienter eller krav på fortbildning. I yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda möjligheten att stärka rätten till biträde för asylsökande som väntas få uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande. Motionärerna anför att har tolkat 18 kap. 1 § UtlL som att asylsökande med bifallspresumtion saknar rätt till biträde. Rätten bör utvidgas till denna grupp på grund av osäkerheter som tillfälliga lagen innebär och till att skyddsgrunden får betydelse för framtiden och för möjligheten till familjeåterförening. I kommittémotion 2018/19:2768 av m.fl. (KD) begärs i yrkande 5 ett tillkännagivande om att stärka drivkrafterna för asylsökande att medverka till att identiteten fastställs. För att göra beslutsunderlaget så komplett som möjligt ska information om anhöriga lämnas vid ansökan. Detta är viktigt bl.a. för att öka möjligheten att styrka sökandens identitet. I yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om att inrätta en inspektion för migrationsfrågor. Denna ska verka för rättssäkerhet och effektivitet, upptäcka systembrister samt säkerställa en korrekt tillämpning och ett fungerande samarbete mellan myndigheter. I kommittémotion 2018/19:2922 av m.fl. (L) begärs i yrkande 10 ett tillkännagivande om vikten av en kort asylprocess, särskilt för ensamkommande barn och unga. Motionärerna anger att väntan är ansträngande för individen och kostsam för samhället. Det är viktigt att har kompetens och resurser för en rättssäker prövning. Dessutom måste höga krav ställas på ombud. Förföljelse på grund av religiös uppfattning, kön eller sexuell läggning