bet · H601KU31 · 2019-04-12 00:00:00 — Motionsyrkanden om lokal förankring av beslut om regioner, avskaffandet av länsstyrelser och en överföring av statliga uppgifter till lokala och regionala organ behandlades även av utskottet i betänkande 2016/17:KU17 (s. 30 f.). När det gäller frågan om behovet av ett folkligt stöd för beslut om regionaliseringar konstaterade utskottet att under /16 genom ett tillkännagivande uppmanat regeringen att återkomma med förslag på bestämmelser med en sådan innebörd. Övriga yrkanden om regionalisering avstyrktes med hänvisning till att beredningen av delbetänkande och kommitténs fortsatta utredningsarbete inte borde föregripas. och reserverade sig i fråga om vissa motionsyrkanden. Liknade motioner avstyrktes även av utskottet i betänkande 2017/18:KU33. Utskottet noterade det arbete som pågick och fann inte skäl att ta några initiativ i fråga om en överföring av ansvaret för vissa statliga uppgifter från länsstyrelserna till andra statliga, lokala eller regionala myndigheter eller regioner med valda församlingar. När det gäller frågan om lokal förankring av beslut om regioner hänvisade utskottet till förslag om ändringar i indelningslagen och ansåg att beredningen av förslagen inte borde föregripas (s. 34). En reservation lämnades (C). Utskottet noterar att det regionala utvecklingsansvaret ligger hos landstingen i alla län utom , där kommunen har motsvarande ansvar. Det kan vidare noteras att regeringen avser att lämna en skrivelse till om regeringens styrning av länsstyrelserna. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande att det inte finns skäl att ta några initiativ i fråga om en överföring av ansvaret för vissa statliga uppgifter från länsstyrelserna till andra statliga, lokala eller regionala myndigheter eller regioner med valda församlingar. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2018/19:1005 yrkandena 1 och 2, 2018/19:2425 yrkande 28 och 2018/19:2435. När det gäller nya regioners gränser vidhåller utskottet att beredningen av förslag inte bör föregripas. Även motion 2018/19:2425 yrkande 29 bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om lokalt brottsförebyggande arbete. Jämför reservation 11 (C) och 12 (L). m.fl. (C) begär i kommittémotion 2018/19:2861 yrkande 4 ett tillkännagivande om brottsförebyggande arbete i kommunerna. Motionärerna vill att kommunerna ska ta ett större ansvar för det brottsförebyggande arbetet genom att involvera fler aktörer, såsom ordningsvakter och fastighetsägare. Kommunerna bör även ha ett brottsförebyggande perspektiv i arbetet med detaljplaner och öka användningen av s.k. BID-samarbeten (business improvement districts). Motionärerna vill också se över möjligheterna att träffa överenskommelser mellan staten och ett antal kommuner där man går in långsiktigt med åtgärder i utsatta områden. m.fl. (L) anser i partimotion 2018/19:2596 yrkande 12 att kommunernas brottsförebyggande ansvar bör förtydligas. Kommunerna bör enligt motionärerna få en uttalad uppgift att arbeta brottsförebyggande inom sina ansvarsområden. Kommuner och landsting får enligt 2 kap. 1 § kommunallagen (2017:725) själva ha hand om angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens eller område eller deras medlemmar. Allmänintresset förutsätter inte att det finns ett kvantitativt betydande behov av det kommunala engagemanget. Vad som utgör en angelägenhet av allmänt intresse får bedömas med utgångspunkt i om det är lämpligt, ändamålsenligt och skäligt att kommunen eller befattar sig med angelägenheten (prop. 2016/17:171 s. 299). Varje kommun svarar enligt socialtjänstlagen (2001:453) för inom sitt område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. ansvarar bl.a. för att göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen, att medverka i samhälls-planeringen och att samarbeta med andra samhällsorgan, organisationer, föreningar och enskilda för att främja goda miljöer i kommunen. ska även bedriva uppsökande verksamhet och på annat sätt främja förutsättningarna för goda levnadsförhållanden. När det är lämpligt ska samverkan ske med andra samhällsorgan och det civila samhällets organisationer. har ett särskilt ansvar för barn och unga och ska verka för att förhindra att barn och unga far illa. ansvarar också för att ge råd, stöd och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. En brottsförebyggande insats kan t.ex. vara att erbjuda stöd i föräldraskapet till föräldrar som begått brott eller vars barn begått brott. Till uppgifter hör också att verka för att den som utsatts för brott och hans eller hennes närstående får stöd och hjälp samt att särskilt beakta våldsutsatta kvinnors behov av stöd och hjälp. ska även arbeta för att förebygga och motverka missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel och aktivt sörja för att den enskilda missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån sitt missbruk. Kommunerna har planmonopol, vilket innebär att kommunerna har ansvar för planering, utformning och utveckling av den fysiska miljön. Planarbetet ska enligt (2010:900) bidra till en från social synpunkt god livsmiljö. I detta ingår aspekter som trygghet och hälsa. Kommunerna ansvarar dessutom för den fysiska säkerheten i offentliga lokaler, lokala ordningsföreskrifter, alkoholtillsyn m.m. Ett nationellt brottsförebyggande program Regeringen gav ett uppdrag till (Brå) att lämna förslag på hur det nationella stödet till det brottsförebyggande arbetet kan utvecklas. Av Brås redovisning i rapporten stöd till – och samordning av – det lokala brottsförebyggande arbetet (dnr Ju2015/09692/) framgår att det finns behov av dels bättre samverkan på alla nivåer, dels ett utvecklat nationellt stöd till lokala aktörer, inte minst kommuner. Brå konstaterar även att många aktörer, både kommuner och statliga myndigheter, varken har tillräcklig kunskap eller prioriterar brottsförebyggande arbete i tillräckligt hög utsträckning. Det strategiska arbetet behöver utvecklas, och fler aktörer behöver involveras i arbetet. I regeringens skrivelse 2016/17:126 Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program presenterar regeringen ett nationellt program som syftar till att skapa förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt brotts-förebyggande arbete i hela samhället. Programmet ska också bidra till att stimulera och entusiasmera fler berörda aktörer att vidta brottsförebyggande åtgärder och att utveckla samverkan, såväl på nationell som på regional och lokal nivå. Det riktar sig till en bred målgrupp, såsom myndigheter, landsting, kommuner, näringslivet och det civila samhällets organisationer. Av skrivelsen framgår regeringens övergripande målsättningar med det brottsförebyggande arbetet. Det framgår också hur arbetet bör bedrivas för att målen ska uppnås och hur regeringen avser att verka för detta. Till målsättningarna hör bl.a. ökad kunskap i det brottsförebyggande arbetet och utvecklad samverkan på lokal, regional och nationell nivå. Regeringen avser bl.a. att verka för att det kunskapsbaserade brottsförebyggande arbetet utvecklas ytterligare hos kommuner och andra aktörer och att analyser av konsekvenserna för brottsligheten förbättras i samband med politiska beslut och reformer. Regeringen ska även verka för att samarbetet mellan berörda myndigheter på det brottsförebyggande området fördjupas och att fler aktörer i samhället aktivt bidrar till ett effektivt brottsförebyggande arbete. Regeringen betonar också vikten av att brottsförebyggande aspekter beaktas i fysisk planering liksom vid ny- eller ombyggnation av bostäder och offentlig miljö. Nedan beskrivs i korthet några av de delar av programmet som gäller det brottsförebyggande arbetet på lokal och regional nivå. En nationell stöd- och samordningsstruktur finns en ny stöd- och samordningsstruktur för det brottsföre-byggande arbetet på nationell och regional nivå. För att stödja samverkan mellan relevanta aktörer på olika nivåer och bidra till att det brottsföre-byggande arbetet utvecklas på ett effektivt sätt har regeringen bl.a. förstärkt Brås roll som nationell aktör. Brå stöder det lokala brottsförebyggande arbetet genom bl.a. olika skrifter och handböcker, konferensen för framtiden och ekonomiskt stöd. Vidare har länsstyrelserna fått i uppgift att stödja och bidra till regional samordning av brottsförebyggande arbete enligt förordningen (2016:1258) om regional samordning inom det brottsförebyggande området. Länsstyrelserna ska bidra till förbättrad samverkan och erfarenhetsutbyte mellan berörda aktörer. Länsstyrelserna ska även stödja kompetensutveckling och gemensamma tvärsektoriella utbildningsinsatser inom det brottsföre-byggande området. Länsstyrelserna ska också verka för kommunöverskridande insatser, t.ex. behovsanpassade åtgärder vid geografiskt specifika brottsfenomen, något som särskilt små kommuner enligt regeringen kan ha svårt att ordna i egen regi. Den regionala nivån kan på detta sätt samordna och stödja utvecklingsarbetet så att det blir mer kunskapsbaserat och effektivt. Kommuner och Landsting (SKL) arbetar enligt regeringen aktivt inom det brottsförebyggande och trygghetsskapande området och stöttar kommunerna i att arbeta kunskapsbaserat med utgångspunkt i lokala problem-bilder. SKL har bl.a. tillsammans med Brå och tagit fram boken i lokalt brottsförebyggande arbete som enligt regeringen fått stor spridning bland kommuner. SKL har ett nätverk för kommuner som arbetar aktivt med brottsförebyggande frågor och som träffas regelbundet för att utbyta erfarenheter och diskutera aktuella frågor inom det brottsföre-byggande området. Områdespoliser, kommunpoliser och medborgardialoger Regeringen anför att en utgångspunkt i den ombildning som genomförde 2015 bl.a. är att åstadkomma en mer lokalt förankrad polis, där beslut om verksamhetens inriktning till stora delar ska utgå från lokala problembilder. Som ett led i anpassningen till en lokalt förankrad polis har det inrättats två nya funktioner i , områdespolis och kommunpolis. Områdespolisernas uppdrag är att arbeta långsiktigt med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande utifrån den lokala problembilden. I varje lokalpolisområde ska det även finnas en samordningsfunktion, kommunpolis. Kommunpolisens uppdrag är att säkra kontinuitet i arbetet med samverkan med kommunerna och andra lokala aktörer utifrån behov. Huvuduppdraget är att driva och vara en motor i polisens brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete. En annan utgångspunkt i ombildningen av polisen är enligt regeringen att medborgarna på ett tydligare sätt än tidigare ska komma till tals genom s.k. medborgardialoger. En modell har skapats för att kunna omhänderta synpunkter från dialogerna och utifrån dessa utforma lokala medborgarlöften. Medborgarlöftena syftar till att säkerställa att den lokala problembilden beaktas vid prioriteringar och att polisen ska komma närmare medborgarna. De bidrar också till en närmare samverkan med kommunerna. Lokala brottsförebyggande råd och annan lokal samverkan I de flesta kommuner finns någon form av strategisk samverkansorganisation som hanterar brottsförebyggande frågor. deltar i princip alltid i denna samverkan. Sådan samverkan kan ha olika namn, exempelvis lokalt brottsförebyggande råd, trygghetsråd eller folkhälsoråd. De minsta lokala råden kan bestå av lokal polischef, kommunchef eller kommunalråd och en samordnare från kommunen. Råden kan också ha många fler representanter från andra delar av den kommunala förvaltningen, myndigheter och i undantagsfall även från andra organisationer eller näringslivet. Det finns också ofta andra mer operativa samverkansgrupper som delvis arbetar brottsföre-byggande, t.ex. bostadsområdesgrupper eller direkt individfokuserade initiativ som sociala insatsgrupper där , m.fl. går samman och riktar stödjande insatser mot en enskild individ som riskerar att dras in i kriminalitet. Dessa samverkansformer kan vara mer eller mindre knutna till brottsförebyggande råd eller motsvarande. Samverkan förutsätter enligt regeringen att det finns en funktion som håller ihop och driver på det lokala arbetet. Kommunpolisen har till uppgift att säkra kontinuitet i arbetet med samverkan med kommunerna och andra lokala aktörer utifrån behov. Regeringen framhåller vikten av att det även finns en samordnare som kan hålla ihop arbetet lokalt. De lokala råden bör vidare enligt regeringens mening inte enbart vara ett forum för informations-utbyte. Rådet och dess ledamöter bör också ha mandat från respektive organisation för att kunna driva på och utveckla det brottsförebyggande arbetet på lokal nivå så att det leder fram till konkreta brottsförebyggande aktiviteter. Regeringen uppger att Brå vid studier av samverkan mellan kommuner och har konstaterat att det lokala arbetet vanligtvis fokuserar på sociala åtgärder som syftar till att påverka ungas motivation att begå brott. Åtgärder för att försvåra genomförandet av brott, dvs. situationellt brottsföre-byggande arbete, är däremot relativt ovanliga. Utifrån de lokala behov som identifierats bör samverkande parter därför enligt regeringen uppmuntras att överväga en breddning av arbetet till att omfatta även situationella aspekter av brottsförebyggande arbete. Fler aktörer kan då behöva involveras, exempelvis andra förvaltningar inom kommunerna som inte alltid har kunskap om hur deras verksamhet skulle kunna förebygga brott, eller i vissa fall riskerar att bidra till att det är lättare att begå brott. samverkar med kommuner genom s.k. samverkansöverenskommelser där lokala problembilder och behov av brotts-förebyggande insatser identifieras. Det finns enligt regeringen sådana överenskommelser i av landets kommuner. Samverkansöverenskommelser ger förutsättningar för struktur och systematik och beskriver de brottsproblem som parterna har valt att samverka om. Enligt regeringen bidrar överenskommelserna till att ge ett helhetsperspektiv och skapa samsyn när det gäller problembilden, vilka åtgärder som behöver vidtas och arbetsfördelningen. Regeringen avser att verka för att samverkansöverenskommelserna utvecklas och i högre utsträckning utgår från lokala behov. Business improvement districts (BID) är en internationell term som ännu saknar ett allmänt vedertaget svenskt namn och som innebär att fastighetsägare tillsammans med boende och offentliga aktörer lyfter ett område genom bl.a. investeringar i den offentliga miljön, i fastigheter och i trygghetsskapande åtgärder. I finns ingen särskild lagstiftning som reglerar samverkan enligt BID-modellen. Det finns dock ett antal BID-inspirerade samverkansprojekt som bygger på frivilligt medlemskap och som ofta drivs som en ideell förening. Branschorganisationen Fastighetsägarna presenterade rap-porten BIDs på svenska, i vilken man bl.a. redogjorde för de BID-inspirerade ideella föreningarna Fastighetsägare i (), Fastighetsägare i Järva (), Fastighetsägare Sofielund () och City i sam-verkan (). I regeringens tidigare omnämnda skrivelse Tillsammans mot brott – Ett nationellt brottsförebyggande program konstateras att lokala varianter av BID-inspirerad samverkan har växt fram på några håll i . Dessa anges dock skilja sig en del från internationella motsvarigheter i t.ex. , inte minst för att det offentliga åtagandet i är avsevärt mer långtgående. Enligt regeringen skapar samverkansmodellen en sammanhållning även i större städer och bidrar inte bara till ökad trygghet utan också till attraktionskraft för företag och en ökad livskvalitet i stort. I skrivelsen anges bl.a. att regeringen ska verka för att stötta samverkan mellan privata och offentliga aktörer som vill samverka om lokala trygghetsfrågor. Regeringen anger i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4 s. 26) att ett omfattande utvecklingsarbete har bedrivits på det brottsförebyggande området sedan bildades . Antalet medborgarlöften och samverkansöverenskommelser har ökat och finns nu med nästan alla kommuner. De utgör grunden för polisens lokala brottsförebyggande arbete och har bl.a. medfört att ökat sina aktiviteter i den egeninitierade verksamheten. Detta har bidragit till att anmälda trafik- och narkotikabrott har ökat. Kommunpoliser och områdespoliser har etablerats som viktiga funktioner för att säkerställa långsiktighet och kontinuitet i polisens brottsförebyggande arbete och för samverkan med kommunerna. Samtliga 290 kommuner hade tillgång till en av de nu 200 etablerade kommunpoliserna. Antalet områdespoliser har ökat och var ca 580 stycken jämfört med ca 400 året innan. Områdespoliser finns nu i 88 av 95 lokalpolisområden (). fanns områdespoliser i drygt hälften av lokalpolisområdena. bedömer att funktionerna har bidragit till att avsevärt förbättra samverkan med kommunerna. Som framgått ovan fick Brå ett förnyat och breddat uppdrag att stödja och samordna nationellt, regionalt och lokalt brottsförebyggande arbete. Av budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4 s. 25 f.) framgår bl.a. att ett omfattande metodstöd har getts till sju socialt utsatta områden samt till ytterligare 16 kommuner med olika utmaningar. Med anledning av de senaste årens utveckling av skjutvapenvåld har Brå tillsammans med , Kriminalvården och påbörjat ett pilotprojekt i med en internationellt utvärderad arbetsmetod som kallas group violence intervention (GVI). GVI går ut på att förebygga våld mellan kriminella grupperingar och har visat goda resultat i ett antal städer i . fick Brå i uppdrag att beskriva det brottsföre-byggande arbetet i en årsrapport (Ju 0062/17). Syftet är att beskriva arbetet lokalt, regionalt och nationellt samt sammanfatta slutsatser och utvecklingsbehov. Brå publicerade årsrapporten Det brottsförebyggande arbetet i – Nuläge och utvecklingsbehov . genomfördes enligt rapporten ett stort antal lokala brottsförebyggande åtgärder av polis och kommun, men också av näringslivsaktörer och civilsamhällets organisationer. Bland de lokala initiativen återfinns ett brett spektrum av åtgärder med såväl situationell som social inriktning. Situationell prevention tar sikte på åtgärder som påverkar förutsättningarna för brott på en specifik plats, medan social prevention omfattar insatser för att minska individers benägenhet att begå brott. På många platser finns det hos näringsliv och civilsamhälle ett engagemang för det brottsförebyggande arbetet. Branscher som handel, fastighetsägare, kollektivtrafik och nöjesarrangörer deltar på olika sätt i det lokala arbetet och nämns som viktiga samverkanspartner av brottsförebyggande samordnare och kommunpoliser. Brå konstaterar även att näringslivets aktörer inte bara deltar i den lokala arbetsprocessen utan också driver ett antal olika brottsförebyggande och trygghetsskapande initiativ. Brås nya uppdrag, tillsammans med länsstyrelsernas uppdrag, påbörjades . Enligt Brå kan man se en början till en positiv utveckling, men det krävs mer tid för att undersöka hur god effekt arbetet fått. Det är dock Brås bedömning att det brottsförebyggande arbetet generellt är lågt prioriterat. Brå bedömer också att det finns ett stort behov av ytterligare kunskaper bland brottsförebyggande aktörer. Det finns dessutom anledning att utveckla arbetet utifrån skillnader mellan olika kommungrupper samt att förbättra balansen mellan socialt och situationellt brottsförebyggande arbete. Våldsbejakande extremism är ett område som fått ökad prioritet , och Brå bedömer att det är viktigt att arbetet integreras med annat brottsförebyggande arbete. Utifrån intentionerna i det nationella brottsförebyggande programmet har Brå också identifierat några angelägna områden att fortsätta utveckla. Näringslivet är involverat, ofta i lokal samverkan i form av bostadsbolag eller handlare, men det finns utrymme för utveckling, särskilt på nationell och regional nivå. Detta är också kopplat till att innovationskraften behöver förstärkas på alla nivåer i det brottsförebyggande arbetet. Det är också av vikt att brottsförebyggande och trygghetsskapande blir en central del i samhällsbyggnadsarbetet och integreras i samhällsplanering, stadsbyggnad och arbete med integration och social hållbarhet. Regeringen gav i uppdrag att ta fram en vägledning för brottsförebyggande och trygghetsskapande perspektiv och åtgärder i samhällsbyggnadsprocesser (N2018/04599/SPN). ska inhämta, sammanställa och sprida kunskap om hur trygghetsskapande och brottsförebyggande perspektiv kan tillvaratas och vilka åtgärder som kan vidtas i utformningen av fysiska miljöer i olika skeden av samhällsbyggnadsprocessen. Uppdraget svarar enligt regeringen mot målsättningen att fler aktörer ska ha kunskap om och bidra till det brottsförebyggande arbetet. Uppdraget ska genomföras i samarbete med Brå, länsstyrelserna och . Även andra myndigheter och berörda aktörer ska bjudas in till dialog under uppdragets genomförande. ska redovisa uppdraget till . Uppföljning av det brottsförebyggande programmet Av regeringens skrivelse 2018/19:75 skrivelser till regeringen – åtgärder framgår med anledning av riksdagsskrivelse 2016/17:321 (se vidare nedan) bl.a. att regeringen kontinuerligt följer upp det brottsförebyggande programmet och avser att regelbundet återrapportera till om arbetet. Nästa återrapportering planeras till 2019. Regeringens skrivelse 2016/17:126 Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program behandlades av justitieutskottet i betänkande 2016/17:JuU15. föreslog att skulle lägga skrivelsen till handlingarna. Utskottet föreslog även ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden om att regeringen dels inte ska tillsätta en nationell samordnare för brottsförebyggande frågor, dels ska återkomma till med en redovisning av vilka konkreta brottsförebyggande åtgärder regeringen avser att vidta och när man avser att vidta dessa åtgärder. I en reservation (S, MP, V) föreslogs att inte skulle göra något tillkännagivande. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2016/17:321). Motioner om s.k. BID-samverkan avstyrktes av civilutskottet i betänkande 2017/18:CU16. uttalade att det i grunden ser positivt på olika former av mer eller mindre reglerad samverkan mellan privata och offentliga aktörer som syftar till att förbättra villkoren för såväl de boende som näringslivet i vissa avgränsade områden. Däremot var utskottet tveksamt till att skulle peka ut en särskild modell som extra angelägen att titta närmare på i linje med vad som föreslogs i motionerna. och Liberalerna reserverade sig. Motioner om lokalt brottsförebyggande arbete har även tidigare behandlats av . Utskottet uttryckte i betänkande 2014/15:KU18 sitt stöd för att kommunerna deltar aktivt i ett brottsförebyggande arbete som bedrivs lokalt och i samverkan mellan olika aktörer, såsom polisen och kommunerna. Utskottet betonade även vikten av att kommunernas socialnämnder lever upp till sitt ansvar enligt socialtjänstlagen när det gäller brottsoffer. Utskottet, som utgick från att denna uppfattning även delades av regeringen, föreslog att skulle avslå motionerna (s. 45). Motionsyrkanden om lokalt brottsförebyggande arbete var i betänkande 2016/17:KU17 föremål för förenklad beredning. föreslog i betänkande 2017/18:KU33 ett tillkännagivande till regeringen om kommunernas roll i det brottsförebyggande arbetet (s. 47). Utskottet uttalade bl.a. att kommunerna och andra lokala aktörer har en nyckelroll i det brottsförebyggande arbetet. Utskottet ansåg vidare att lagen behöver förtydligas så att kommunerna får en uttalad uppgift att arbeta brottsförebyggande inom ramen för sina ansvarsområden. Det finns enligt utskottet skilda uppfattningar inom kommunsektorn om hur långt kommunernas ansvar sträcker sig för de brottsförebyggande insatserna i stort. För att skapa och upprätthålla tryggheten lokalt måste det finnas en samverkan där både kommun och polis deltar.