bet · H601KU20d3 · 2019-01-01 00:00:00 — Innehållsförteckning – Bilaga B Bilaga B1 Justitie- och migrationsminister ..................... Bilaga B2 F.d. generaldirektör , .......... Bilaga B3 F.d. statsråd ....................................................... Bilaga B4 F.d. statssekreterare ........................................ Bilaga B5 F.d. generaldirektör , ............. Bilaga B10 Statsminister ................................................... Bilaga B1 Justitie- och migrationsminister Granskningsärende 7 Beredningen av förslag om en ny möjlighet till uppehållstillstånd (se avsnitt 2.1) Ordföranden: är 10, och sammanträde är öppnat. Jag vill börja med att hälsa statsrådet välkommen till den här utfrågningen, som är första öppna utfrågning i vår. Ärendet handlar om regeringens beredning av förslag om en ny möjlighet till uppehållstillstånd, granskningsärende 7. Utfrågningen kommer att gå till på följande sätt: Först kommer statsrådet att få möjlighet till en inledning om maximalt . Därefter kommer jag att ge ordet till anmälande parti, och efter det ger jag ordet till partierna i storleksordning. Om det blir tid över kan det bli en andra omgång. Återigen, varmt välkommen! : Tack, fru ordförande! Jag ska göra en kort inledning, och så tar vi frågor på det sedan. Det här granskningsärendet gäller i huvudsak beredningen av gymnasielagen från . Jag var inte migrationsminister när det ärendet bereddes. Jag var migrationsminister fram till , och regeringen aviserade att man tänkte ta fram den så kallade gymnasielagen – alltså faktiskt efter det att jag lämnade ifrån mig den portföljen. pågick ingen beredning av någon sådan lagstiftning, så alla frågor om beredningen får ställas till min efterträdare när det gäller det här ärendet. Däremot vill jag förstås gärna ge en bild av hur läget var under min period. Jag var migrationsminister . Det skeendet och det förloppet har ni redan granskat i , och ni hade som jag minns det inte några stora och starka invändningar mot hur vi hanterade den kris vi då hade att hantera. Men jag vill ändå ge er huvudhistorien om hur detta förlopp tedde sig. Jag tillträdde som sagt . hade redan tagit emot ett stort antal syrier som asylsökande. Det fortsatte i en ganska hög takt , såg ut att minska något – faktiskt – men sedan vet ni alla att förloppet gick väldigt, väldigt snabbt. – september, oktober, – tog emot 114 000 asylsökande. 2018/19:KU20 BILAGA B UTFRÅGNINGAR på över 10 000 personer . Det var alltså av 2015. Utöver att antalet asylsökande ökade väldigt fort var det i första hand naturligtvis syrier som fortsatte att komma från kriget, så att säga, men efter hand som gick började det också komma allt fler ensamkommande barn och ungdomar – framför allt från . Ju gick , desto fler kom det just från den gruppen. Den gruppen ökade kraftigt . drog vi åt alla bromsar, som ni vet. införde vi gränskontrollerna. införde vi id-kontroller på färjorna mellan och , för det var då den vägen som många asylsökande i allmänhet – men framför allt de ensamkommande, som inte hade några id-handlingar – kom. De kom från och framför allt till . arbetade vi dessutom snabbt fram ett förslag om att kunna genomföra id-kontroller på den danska sidan för att på det sättet kunna stoppa dem som klev på tåget och åkte över från till . Tanken var då att vi redan hade tagit emot så många att vi helt enkelt måste se till att kunna ta hand om dem vi redan hade tagit emot. Vi hade faktiskt stora mottagningsproblem under de här månaderna. Vi arbetade alltså fram ett lagförslag om id-kontroller som skulle gälla i huvudsak Öresundsbroförbindelsen. Det vet ni också var en stor politisk diskussion . Det avstyrktes av Lagrådet, eftersom Lagrådet inte trodde att det här skulle få någon effekt. Men jag gick till med det lagförslaget ändå och fick igenom det här i – med nöd och näppe, ska jag säga. Men jag skulle vilja säga att det var helt avgörande för att vi skulle kunna hantera den situationen. Det fanns vid det tillfället ett par hundra tusen asylsökande i som inte var registrerade i och som när som helst hade kunnat börja röra sig uppåt mot . Vi införde id-kontroller . Efter de åtgärder vi hade vidtagit började också antalet som kom till att falla förhållandevis snabbt. kom också , det vill säga det som gjorde att överföringar från till kom att minska i stor utsträckning, och det underlättade också situationen mycket. Hur som helst! När vi summerade 2015 kunde vi konstatera att vi hade tagit emot 163 000 asylsökande , vilket inte bara var det högsta antalet någonsin i historia – åtminstone så långt man kan sträcka sig – utan till och med ett dubbelt så stort antal som det tidigare högsta antalet, som hade varit i samband med då vi tog emot drygt 80 000 . 2015 handlade det alltså om 163 000 , varav 35 000 var ensamkommande barn och ungdomar. Uppskattningsvis ungefär en tredjedel av alla ensamkommande som kom till hade kommit till . hade inte heller vid den här tidpunkten möjlighet till medicinska åldersbedömningar. Det systemet hade havererat , och min företrädare i den dåvarande regeringen hade dessvärre inte gjort någonting för att återupprätta det systemet, utan det systemet låg i praktiken nere. Också i det avseendet fick vi alltså börja om från början. har vi ett system för medicinska åldersbedömningar på plats, och det har vi . Det tror jag också är viktigt att notera. präglades av att ha högsta fart för att behandla alla dessa asylansökningar. Syrierna gick förstås fortast; här rörde det sig om en situation där människor flydde från fullt krig. Det rörde sig om mycket familjer, och det rörde sig om situationer där identiteterna var lättare att fastställa än för andra grupper. Det gällde förstås också en ganska så lätt bedömning av skyddsbehovet, ändå. Så gott som av de syrier som kom till fick uppehållstillstånd. Det som egentligen behövde göras var säkerhetskontroller för att se att det verkligen var de som flydde från IS och kriget som vi tog emot och att vi inte … om vi skulle upptäcka individer som kunde innebära ett säkerhetsproblem skulle det ju ligga till grund för ett avslag i så fall. Men i det närmaste av syrierna fick uppehållstillstånd. det här året kopplade vi på med mer av svenskundervisning och mer av snabbspår in på arbetsmarknaden. Jag kan nu konstatera, efteråt, att de här grupperna integreras väl. Arbetslösheten som många trodde skulle skjuta i höjden –2016 har inte visat sig göra det; tvärtom, de kommer bra ut på arbetsmarknaden och kan bli en del av . Syrierna gick på det sättet fortast, och jag kan väl säga att fattade beslut i 112 000 ärenden, vilket naturligtvis också var det högsta . fördubblade också antalet anställda när det gäller asylprövningar, för att kunna möta den situationen. Vi från regeringens sida var också tydliga i våra styrdokument till med att det handlar om att med bibehållen kvalitet i prövningarna ändå försöka hålla handläggningstiderna så korta som möjligt. För afghanerna – för de ensamkommande – var situationen emellertid en annan, för där handlade det om just ensamkommande. Det handlade om situationer där identiteterna kunde vara oklara. Det handlade också om en annan skyddsbehovsbedömning; är ett annat land än , och skyddsbehovet för syrierna var större än vad det har varit för afghanerna. Det innebar att vi också hade mycket högre avslagsnivåer i de ärendena och därmed också för utredningar av de ärendena. Det gjorde att hanteringen av de ärendena kom att dra ut . Det är inte konstigt, skulle jag vilja säga, för det var en extrem situation. Ändå: Så sent som sa i sin prognos att vi kommer att klara alla ärenden som kommit in till 2015–2016. Dem kommer vi att kunna klara års utgång. Man bedömde då att den genomsnittliga handläggningstiden för de ärendena skulle ligga . kom man med en ny prognos, och det var dagen innan jag lämnade ifrån mig portföljen. Också i den prognosen sa att alla ensamkommande som kommit 2015 och 2016 kommer att få beslut . Då räknar man med i genomsnitt 15 månaders handläggningstid för hela gruppen – för alla asylsökande. När jag lämnade de här frågorna var alltså bilden från : Vi klarar det här . Det anser jag vara godtagbart. Visserligen är det lång handläggningstid, men inte så att det motiverade någon speciallösning. Det kom sedan att ändras . kom med en ny prognos, och då sa man att vi inte kommer att kunna klara det här . Då sköt man fram det i stället. Då kommer det en diskussion : Här har vi ungdomar som har varit här , kanske uppemot , när de skulle få beslutet . Är det humanitärt försvarbart att bara avvisa dem, eller ska vi ge dem en chans till? Då drog regeringen till slut slutsatsen att vi ger dem en chans till. Om de sköter skolan, håller sig i skinnet, inte gör några dumheter, etablerar sig på arbetsmarknaden, ja, då kan de få stanna. Det är innebörden i gymnasielagen, så att säga – en i grunden, tycker jag, ganska pragmatisk lösning när handläggningen nu kommit att dra ut . var jag som sagt inte beredande statsråd , men jag försvarar den bedömningen. kan man förstås ha anmärkningar på lagstiftning och lagstiftningsprocessen, men jag tycker att man ska notera att den här lagstiftningen ju kom att prövas av Migrationsöverdomstolen och att den stod sig i Migrationsöverdomstolen. Man kan citera Migrationsöverdomstolen rakt upp och ned; den säger att den anser att stadgad ordning inte hade åsidosatts i något väsentligt hänseende vid tillkomsten av aktuell bestämmelse. Det säger , liksom att det därför inte fanns något hinder mot att tillämpa bestämmelsen. Avslutningsvis tycker jag att det är klart att KU ska göra en granskning av beredningen av detta, men det vore ju märkligt om skulle komma fram till en annan slutsats än vad Migrationsöverdomstolen har gjort. Ordföranden: Då tackar vi justitie- och migrationsministern för inledningen. Jag ger ordet till , som är det anmälande partiet. (SD): Fru ordförande! Tack för att du kunde komma till dagens utfrågning, statsrådet! I pressen har statsministern ett flertal gånger uttalat: Ett nej är ett nej – har man fått avslag ska man lämna landet. Jag skulle gärna vilja höra lite mer utförligt hur statsrådet ser på statsministerns uttalande i förhållande till gymnasielagen. : Ja, det är naturligtvis grundhållningen. Vi gör som sagt ett stort antal avslag , och vi har också ett stort antal avvisningar. Jag tror att vi har ungefär 1 000 som har varit asylsökande eller före detta asylsökande och som lämnar , antingen till ett annat europeiskt land – för att det är där de var registrerade från början – eller till sitt hemland, så att säga. Återresandet ligger alltså på en hög nivå. 70 000 som har lämnat . Det är alltså grundhållningen, och den kommer vi att hålla på. Den här situationen hamnade vi i därför att handläggningstiderna drog ut så mycket . Då sa vi att just för den här gruppen är det mest humanitära att vi låter dem få en chans till. Det är ingen amnesti som vi talar om här, utan det är en möjlighet att gå ut skolan och att sköta dessa studier. Gör man det kan man etablera sig på arbetsmarknaden, och då får man helt enkelt möjlighet att stanna. Men det är i grunden en politisk och inte en konstitutionell diskussion som vi för här i så fall. (SD): Fru ordförande! Tack, statsrådet, för svaret. har kunnat konstatera att regeringen hade många formella och informella kontakter under den så kallade flyktingkrisen . Fick regeringen verkligen så lite information från sina egna myndigheter att situationen som föranledde gymnasielagen verkligen krävde en extra ändringsbudget? Hur kommer det sig att detta inte var uppenbart ? : Fru ordförande! Vi fick göra ett stort antal budgetförändringar under dessa år för att kunna täcka kostnaderna. Jag sa att antalet anställda på med asylprövning hade fördubblats . Där lade vi till pengar för att kunna klara dessa kostnader. Sedan när det blev pengar över, vilket det faktiskt blev när siffrorna började vika nedåt 2016 och 2017, då kunde man faktiskt dra in en del av dessa pengar igen. Men när det gäller tillkomsten av den extra budgeten är det någonting som har hanterats som migrationsminister. som jag var migrationsminister hanterade vi detta i de ordinarie budgetarna. (SD): Fru ordförande! har beviljat över en miljon uppehållstillstånd av olika anledningar. En stor del av dessa människor har ansetts vara skyddsbehövande. På vilken objektiv grund var det 2018 av vikt att hastigt införa en särskild och i svensk rätt unik lagstiftning för att 9 000 vuxna män skulle stanna i trots, eller rent av på grund av, att de saknade skyddsskäl? : Fru ordförande! När det gäller de allra flesta som har fått uppehållstillstånd i har det handlat om asylsökande, bland annat de som har flytt från krigen i . Sedan kriget i bröt ut har gett skydd åt över 150 000 syrier. Jag ska säga att jag i grunden är väldigt stolt över det. Detta är män, kvinnor och barn som annars hade riskerat att gå under i någon bombkrevad i eller i Homs. Det finns partier som absolut inte vill det och som inte ens är beredda att ta ansvar för folk som faktiskt flyr från krig och umbäranden. Jag är beredd att göra det och kommer alltid att vara beredd att göra det. När det gäller denna grupp som vi talar om, framför allt afghanska ensamkommande, var komplexiteten också att eftersom vi hade fått ta emot väldigt många syrier, och dessa afghanska killar kom , kom deras handläggningstider att öka väldigt kraftigt. Men så sent som var ändå budskapet till mig från : Vi kommer att klara av alla dessa ärenden före detta års utgång, alltså utgång. Det var först efter det, när man såg att handläggningstiderna skulle dra ut ännu längre , som man måste ställa sig frågan: Är det humanitärt försvarbart att inte ge denna grupp en chans till, så att säga, eftersom de har rotat sig här. De har gått i skolan och lärt sig svenska. Enligt min bedömning, när jag träffar dem, har de en väldigt stark motivation att faktiskt göra rätt för sig för att kunna komma in i det svenska samhället. Då sa vi: Okej, nu har detta dragit ut långt . Då får ni en chans till. Gå färdigt i skolan, gå i gymnasiet och etablera er på arbetsmarknaden, då får ni möjlighet att stanna i . Återigen: I slutändan är det en politisk bedömning och inte, skulle jag vilja säga, en konstitutionell fråga egentligen. (S): Fru ordförande! Som du nämnde i din inledning fick nya direktiv och stora resurstillskott efter 2015 för att klara uppdraget att bedöma asylansökningar under rimliga handläggningstider. Funderade du verkligen inte på om detta skulle vara tillräckligt? Och övervägde du som du var migrationsminister om det inte var dags att ta till en mer extraordinär åtgärd för att lösa situationen med handläggningstiderna på ? : Fru ordförande! Som jag sa fördubblade vi antalet anställda som jobbade med asylhandläggningar under dessa år. fattade man 112 000 beslut för att kunna arbeta av dessa handläggningar. Det var viktigt att göra det snabbt. Gör man inte det blir dessa människor kvar på asylboendena länge, och då kostar det pengar där. Varje placering där blir dyr. Ju fortare dessa människor kan komma ut och etablera sig på arbetsmarknaden, få tillgång till sfi och kan börja gå in i de snabbspår på arbetsmarknaden som vi etablerade, desto bättre är det. efteråt ser jag att det faktiskt är en enorm bedrift på sätt och vis. Ni kommer väl ihåg diskussionerna som var 2015 och 2016? Det var de som for ut och sa att det nu kommer att bli massarbetslöshet i . Sedan gick 2016, och det blev ingen massarbetslöshet. Tvärtom gick arbetslösheten ned. Sedan gick 2017, och det blev ingen massarbetslöshet då heller. Arbetslösheten gick ned. Sedan kom 2018 på samma sätt. Och 2019 har vi fått de senaste siffrorna från Arbetsförmedlingen som visar att just den grupp av personer som kom till ofta är den grupp där sysselsättningen ökar snabbast och där arbetslösheten går ned. Så arbetsmarknaden fungerar på det sättet. Funderade vi över om detta skulle räcka? Det var faktiskt inte i första hand en penningfråga som var den trånga sektorn i denna del när det gäller , utan det handlade om att rekrytera personal som kunde göra dessa prövningar. Då måste man ha en utbildning i botten, så att man kan upprätthålla den rättsliga kvaliteten så att säga. Man kan inte bara ta in vem som helst och säga: Gör nu detta. Så det var egentligen det som var den trånga sektorn. Men så länge jag var migrationsminister var alltså budskapet från : Detta klarar vi års utgång. Det var först efteråt, –november, som de så att säga började flytta fram denna bedömning. Det var då som diskussionen väcktes att det nu har gått så . Ska vi göra något slags speciallösningar? Då landade regeringen i den bedömningen, och man fick stöd för denna bedömning. Man fick dessutom domstolens besked om att denna lagstiftning höll. (M): Fru ordförande! Jag tackar statsrådet för svaren . Jag undrar, fru ordförande, om statsrådet skulle kunna redogöra lite grann för hur diskussionerna gick i regeringen? Jag vet att statsrådet inte var ansvarig för denna proposition när den lades fram. Men jag tänker mig att det måste ha funnits en del diskussioner i regeringen kring riksdagsordningens 9 kap. 6 §, det vill säga när man gör ändringar i budget. Där talas det i andra stycket om särskilda skäl. Vilken diskussion fanns i regeringen kring dessa särskilda skäl som man såg sig finna? : Fru ordförande! Den frågan tycker jag faktiskt att du ska ställa till min efterträdare, eftersom det är hon som har varit beredande statsråd och tillsammans med har gjort dessa bedömningar när det gäller särskilda skäl. Jag kan bara konstatera att gick på regeringens linje i denna fråga. (M): Tack för svaret, statsrådet. Jag vet inte om jag missuppfattade. Men jag tolkade statsrådets inledning som att han beskrev att det inte förekom någon beredning av någon liknande proposition som den som senare lades fram. Men fanns det några politiska diskussioner i den riktningen? En beredning är en sak, men förekom det några politiska diskussioner i denna riktning? : Fru ordförande! Det är klart att det alltid fanns funderingar: Håller nu detta? Hur långa kommer dessa handläggningstider egentligen att bli? Å andra sidan hade vi underlag att utgå från. Och sa : Vi kommer att klara alla dessa ärenden års utgång. , alltså , sa – dagen innan jag lämnade ifrån mig portföljen – precis samma sak: Vi kommer att klara dessa ärenden års utgång. Det är precis som jag sa; det förekom ingen beredning av några lagförslag förrän regeringen aviserade det , alltså efter att jag hade lämnat ifrån mig portföljen. Hur diskussionen inför det gick får ni fråga min efterträdare, eftersom det är hon som har detaljkunskaperna om det. (C): Fru ordförande! Tack, statsrådet, för informationen . Jag vill gärna återkomma till den bedömning som statsrådet gjorde av de prognoser som kom från som statsrådet var beredande statsråd. Vilken bedömning gjorde statsrådet av dessa uppgifter, som ändå fanns i fem prognoser som du var beredande statsråd, om att det fanns en påtaglig risk för att ett antal ensamkommande barn skulle hinna fylla ? Denna problematik med åldersgränsen signalerades vid fem tillfällen innan du lämnade över portföljen. Så vilka reflektioner eller behov av åtgärder gav detta upphov till utifrån dessa iakttagelser? : Jag såg inga skäl till att vi skulle avvika från den gängse ordning som vi hade på grund av det, inte när sa att man kommer att klara av alla dessa ärenden. Däremot var det en problematik att vi inte riktigt visste hur gamla dessa ungdomar egentligen var. Det berodde på att vi inte hade ett fungerande system för åldersbedömningar. Man fick ofta gå på det som de själva uppgav om hur gamla de var. Så detta var mycket mycket svåra bedömningar att göra för alla, eftersom det inte fanns ett sådant fungerande system. Men, som sagt, så länge jag var minister för dessa frågor såg jag inte att det fanns någon anledning att skapa några speciallösningar, utan vi fick hålla oss till de lagstiftningar som vi redan hade. Det var först efteråt, när det kom upp att det kommer att dra ut ännu längre , som denna fråga väcktes. Och jag tog inga initiativ för att göra någonting – för att starta någon beredning eller någonting sådant. (V): Fru ordförande! Jag är lite grann inne på samma frågeställningar som tidigare tog upp. Det är väldigt mycket fokus på att se till att människor inte kommer hit. Men det låter som om det var lite mindre fokus på att det ska vara rättssäkert när man väl är här. Men i de regleringsbrev som har gått till lyfts ju åldersbedömningarna fram. Man ska korta handläggningstider och så vidare. Men jag ser inte att man har vidtagit åtgärder för att säkerställa att man faktiskt gör dessa bedömningar, bland annat åldersbedömningar, på ett säkert sätt. Men alldeles oavsett det, ser jag inte att man har vidtagit åtgärder för att minska risken att ungar hinner fylla . De kan ha varit här innan de får ett beslut. Då undrar jag vilka åtgärder som vidtogs för att minska risken att dessa ungdomar blev felbedömda men också att de fick för lång väntetid så att de hinner fylla . Det blir faktiskt stor skillnad. är i en ung människas liv och som naturligtvis påverkar alla möjligheter att senare etablera sig på ett bra sätt. : Problematiken uppkommer förstås när vi med de 35 000 ensamkommande också har 130 000 som har kommit med sina familjer under . Det är denna extrema situation, kombinationen av detta, som gör att handläggningstiderna drar ut . Sedan har vi alltid i våra instruktioner och i våra uppdrag till krav på att den rättsliga kvaliteten ska upprätthållas. ska också komma ihåg att så gott som alla avslag, eller väldigt många avslag, sedan överklagas till Migrationsdomstolen och sedan i nästa led kanske till Migrationsöverdomstolen. Så det är alltid domstolar, oftast i alla fall, som fattar det slutliga beslutet om det är rätt bedömning eller inte. Men när det gäller åldersbedömningarna var vi i en bekymmersam situation eftersom det här systemet hade upphört att fungera , och när jag tillträdde fanns det inget fungerande system. När en tredjedel av alla ensamkommande som kom till väljer att komma till är det säkert så att man tycker att är ett bra land att leva i, helt enkelt – och det är det ju. Det är ett av de bästa länderna att leva i. Men det kan säkert också hänga ihop med att vi var ett av de länder i vår omvärld som inte hade någon möjlighet till medicinsk åldersbedömning. Det ska man också komma ihåg. har vi det. De utförs av . Det är en annan diskussion sedan hur kvaliteten på dem ser ut, så att säga. Den diskussionen kan man föra i andra sammanhang. Jag tycker att det är oerhört viktigt att vi har den här möjligheten i , därför att annars skulle vi mycket lätt hamna i samma situation igen som vi var i 2015. Men krav från regeringen på att hålla nere handläggningstiderna och att upprätthålla den rättsliga kvaliteten har funnits i alla instruktioner och regleringsbrev till verket. (V): Ja, mål för medicinska åldersbedömningar är ju med i regleringsbrevet , men inget mål om att se till att påskynda handläggningen specifikt för dem som riskerar att fylla 18. Var det så att det inte fanns någon fastlagd åldersuppgift på några av de här barnen utan att alla hade osäker ålder? Så kan det ju ändå inte ha varit. Och vad vidtog man då för åtgärder för att säkerställa att de som faktiskt var fick en snabb hantering? För det är stor skillnad om man är eller om man är i vad som gäller för regelverk. : Det finns som sagt i våra styrdokument ett generellt krav på att korta handläggningstiderna, till och med i den första meningen i regleringsbreven som gick ut till . Sedan är det så: Nej, de allra, allra flesta av de ensamkommande som kom hade inga säkra identitetshandlingar, ibland inga handlingar alls, så att säga – i de flesta fall inga handlingar alls. Och i den mån de hade det, ja, då går ju också de ärendena mycket snabbare att utreda, förstås. Men har man inga handlingar och man inte vet varifrån du kom och inte ens hur gammal du är, det är då som utredningarna drar ut .