bet · H601KU22 · 2019-05-10 00:00:00 — ska enligt 15 kap. 2 § regeringsformen inom sig utse en krigsdelegation som ska träda i ställe om riket är i krig eller krigsfara och förhållandena kräver det. Krigsdelegationen består enligt 13 kap. 11 § riksdagsordningen av talmannen och 50 andra ledamöter. Delegationen väljer enligt 12 kap. 16 § riksdagsordningen inom sig en eller flera vice ordförande. När krigsdelegationen är i ställe utövar den med vissa undantag befogenheter. Av 12 kap. 6 § riksdagsordningen följer också att val inom av en innehavare av ett visst uppdrag sker genom acklamation eller, om någon begär det, med slutna sedlar. Den som har fått flest röster är vald, om inte annat anges i riksdagsordningen. Vid lika röstetal ska valet avgöras genom lottning. Utskottet konstaterade , vid behandlingen av en likalydande motion, att det är som väljer krigsdelegationens ledamöter och att krigsdelegationen inom sig väljer sitt presidium. Det saknades enligt utskottet anledning att föreskriva vilka de vice ordförandena i krigsdelegationen ska vara. Motionen avstyrktes (bet. 2017/18:KU27). Utskottet har beslutat att föreslå att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppgift att se över regleringen av krigsdelegationen (bet. 2018/19:KU30). Utskottet anser mot den bakgrunden inte att det finns anledning att tillstyrka motionen. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av bestämmelserna om partistöd och ledamotsstöd. (M) begär i motion 2018/19:994 ett tillkännagivande om en översyn av bestämmelserna om ekonomiskt stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i i syfte att öka riksdagsledamöternas möjlighet till självständigt arbete. Motionären anför att det ekonomiska stöd som betalas ut till partier är avsett att användas för politiska sekreterare till ledamöter. Stödets storlek beräknas så att det motsvarar kostnaden för en sekreterare per ledamot och månad. Eftersom partierna själva disponerar det ekonomiska stödet utan insyn av eller samråd med riksdagsledamöterna finns det dock enligt motionären en uppenbar risk för att stödets övergripande syfte som ledamotsstöd inte uppnås, utan att stödet i stället till stor del används för övriga kostnader i partiet. Ledamotsstödet blir därmed ett indirekt partistöd. Denna ordning är enligt motionären olycklig både för de enskilda ledamöter som blir utan stöd och för demokratin, eftersom den försvagar riksdagsledamöternas självständiga roll i . I lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier finns allmänna bestämmelser om partistöd. Partistöd lämnas i form av mandatbidrag till politiska partier som deltagit i val till . Stödet bestäms med hänsyn till utgången av de två närmast föregående valen (1–3 §§). Lagen (2016:1109) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i trädde i kraft då lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i upp-hörde att gälla (framst. 2015/16:RS7, bet. 2016/17:KU3, rskr. 2016/17:36). Den nya lagen innehåller i likhet med den tidigare lagen bl.a. bestämmelser om basstöd till partigrupperna och om stöd för kostnader för politiska sekreterare och för andra som arbetar i partigruppernas kanslier samt för kostnader för riksdagsledamöternas utrikes resor. Därutöver finns det bestämmelser om rätten att inrätta ett partikansli, redovisning, återbetalningsskyldighet och stöd till språkutbildning. Den nya lagen innehåller också en delegation till att bestämma dels antalet arbetsplatser för partigruppernas kansliledning, dels storleken på stödet till partigrupperna för kostnaden för politiska sekreterare, riksdagsledamöternas utrikes resor och språkutbildning. Enligt föreskrift (RFS 2016:6) om tillämpningen av lag är stödet till kostnader för politiska sekreterare avsett att bekosta handläggarhjälp åt ledamöter. När stödets storlek bestäms ska ett belopp om per politisk sekreterare och månad ligga till grund för beräkningen (RFS 2018:10). Partigrupperna beslutar om hur stödet för politiska sekreterare ska användas Regeringen beslutade att uppdra åt en särskild utredare att utarbeta förslag till åtgärder för att öka och bredda engagemanget inom den representativa demokratin och att stärka individens möjligheter till delaktighet i och inflytande över det politiska beslutsfattandet mellan de allmänna valen. Utredningen, demokratiutredning, överlämnade betänkandet Låt fler forma framtiden (SOU 2016:5). Översynen visar (s. 34, 197) att det offentliga stödet till de politiska partierna inte fullt ut används i enlighet med vad det är avsett för. Stödet till riksdagsledamöter, som syftar till att bistå ledamöternas arbete, används i stor utsträckning till annan verksamhet än riksdagsarbete. Därutöver överförs delar av det kommunala partistödet till nationell nivå. visar översynen att antalet politiska sekreterare och hel- och deltidsarvoderade förtroendevalda i kommuner och landsting har ökat . En anledning till detta är att den politiska majoriteten i kommunerna ofta försäkrar sig om ett stöd från mindre partier genom att bl.a. erbjuda avlönade politiska sekreterartjänster. Sammantaget anser utredningen att det finns skäl att tillsätta en bredare översyn av partistödet. Översynen bör i första hand ha till uppgift att klargöra i vilken mån de olika formerna av partistöd används på ett ändamålsenligt sätt och om det finns skäl att göra förändringar och förtydliganden om hur stöden ska fördelas, användas och redovisas. En förnyad översyn av partistödet och ledamotsstödet bör därför enligt utredningen genomföras (s. 196). Syftet med översynen bör vara att klargöra hur de olika stöden fördelas, i vilken mån de olika formerna av partistöd används på ett ändamålsenligt sätt och om det finns skäl att göra förändringar eller förtydliganden i gällande regelverk. I utredningsbetänkandet anförs vidare (s. 43, 203) att det, i syfte att underlätta kontakten med väljarna, kan finnas skäl att se över ledamotsstödet och om delar av detta bör knytas till en finansiering av kansliresurser i ledamöternas valkretsar. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Vid behandlingen av en likalydande motion konstaterade utskottet att lagen (2016:1109) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i hade trätt i kraft , och att hade föreslagit en förnyad översyn av partistödet och ledamots-stödet. Utskottet ansåg att beredning av förslagen inte borde föregripas, varför motionen avstyrktes (bet. 2016/17:KU18 s. 23). Utskottet vidhöll detta ställningstagande (bet. 2017/18:KU27). Utskottet vidhåller tidigare ställningstaganden och avstyrker motionen om en översyn av bestämmelserna om partistöd och ledamotsstöd. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en översyn av arbetsformer. och (båda S) begär i motion 2018/19:1991 ett tillkännagivande om en översyn av arbetsformer för att koncentrera den tid då riksdagsledamöterna behöver vara fysiskt närvarande i . En sådan koncentration skulle enligt motionärerna göra det möjligt för ledamöterna att resa till och från med mer klimatvänliga men tidskrävande färdmedel än flyg. Exempel på sådana åtgärder, som också skulle vara kostnadseffektivare, skulle enligt motionärerna kunna vara att bara hålla fysiska möten i varannan eller , och att arbeta mer med digitala möten. sammanträden ska enligt 4 kap. 1 § regeringsformen hållas i , om inte eller talmannen bestämmer annat med hänsyn till säkerhet eller frihet. Utskotten och sammanträder enligt 7 kap. 15 § riksdagsordningen när riksdagsarbetet kräver det. Det finns inga bestämmelser om att ett visst antal ledamöter måste vara närvarande för att ett sammanträde med ett utskott eller ska kunna äga rum. Med närvaro avses personlig inställelse. Det kan i undantagsfall förekomma att en ledamot deltar i ett sammanträde genom att vara uppkopplad per telefon. Ledamoten anses under sådana förhållanden inte vara närvarande vid sammanträdet och ett deltagande per telefon anses kunna komma i fråga endast när det gäller en dagordningspunkt som avser informationsinhämtning. I , som är ett organ med rådgivande uppgifter som inte bereder några riksdagsärenden och där det ibland förekommer sammanträden och med kort varsel, har det utvecklats en praxis som innebär att ledamöter i högre utsträckning deltar per telefon. Utskottet konstaterar att utskotten och enligt gällande bestämmelser sammanträder när riksdagsarbetet kräver det och att sammanträden ska hållas i . Det får förutsättas att ett sammanträdestillfälle ställs in om det inte behövs. När det gäller många möten inom ramen för riksdagsuppdraget finns goda möjligheter att delta på distans genom olika former av digital uppkoppling. Utgångspunkten bör enligt utskottet dock vara att ledamöter även fortsättningsvis deltar genom personlig inställelse vid sammanträden med utskotten och . Val av vice talmän Utskottets förslag i korthet avslår en motion om ordningen för val av vice talmän. Jämför reservation 5 (SD). begär i motion 2018/19:574 ett tillkännagivande om en utredning med syftet att föreslå ändringar i riksdagsordningens bestämmelse om val av vice talmän så att den praxis som inneburit att de vice talmännen väljs utifrån partiernas storlek blir lagreglerad. Motionären anför att konstitutionell praxis har utvecklat våra grundlagar. Valet av förste, andre och tredje vice talmän har enligt motionären utgjort en sådan praxis, och de vice talmännen har valts från partier i relation till deras storlek. Enligt motionären frångicks dock denna praxis i samband med talmansvalen . När en ordning som har varit konstitutionell praxis och har respekterats av samtliga partier plötsligt bryts från fall till fall finns det enligt motionären skäl att reglera ordningen. väljer inom sig för varje valperiod en talman samt en förste, en andre och en tredje vice talman. Valet sker vid det första sammanträdet med kammaren efter ett val till (4 kap. 2 § regeringsformen och 3 kap. 3 § riksdagsordningen). Om det bara finns en nominerad kandidat ska valet enligt 3 kap. 4 § riksdagsordningen genomföras med acklamation. Om det finns fler än en nominerad kandidat, och valet av talman sker med slutna sedlar, är den vald som får mer än hälften av rösterna. Om en sådan röstövervikt inte uppnås ska ett nytt val genomföras. Om inte heller då någon får mer än hälften av rösterna ska ett tredje val genomföras mellan de två som vid den andra omröstningen fick flest röster. Vid den tredje omröstningen är den vald som får de flesta rösterna. I förarbetena till bestämmelserna om talmansval finns inga uttalanden om principer för valen. Av en kommentar till riksdagsordningen framgår att det bland partigrupperna har funnits olika uppfattningar om hur praxis bör utformas när det gäller valet av talman (m.fl., Grundlagarna [, Zeteo], kommentaren till 3 kap. 4 § riksdagsordningen). Utskottet konstaterar att det är som väljer talman och vice talmän och ställer sig inte bakom kravet på ett sådant tillkännagivande som motionären efterlyser. Motionen avstyrks därför. Frågor om kontakterna med EU i riksdagsarbetet Utskottets förslag i korthet avslår motioner om ökad tillgänglighet till EU:s institutioner för och ökade möjligheter till videokonferenser med . Jämför reservation 6 (L). m.fl. (L) begär i partimotion 2018/19:2040 yrkande 29 ett tillkännagivande om ökad tillgänglighet till EU:s institutioner för . Motionärerna anför att åtgärder måste vidtas för att främja öppenhet och insyn i EU-arbetet. För att främja delaktighet kan exempelvis EU-kommissionärer och EU-parlamentariker kunna bjudas in att delta i debatter. (MP) begär i motion 2018/19:456 yrkande 3 ett tillkännagivande om ökade möjligheter att delta i videokonferenser med . Motionären anför att de konferenser och möten som arrangeras av ofta är intressanta. Det kan dock på grund av restiden till och från konferenserna vara svårt för riksdagsledamöter att delta. Av både tids- och miljöskäl vore det därför enligt motionären bra om det gick att delta i konferenser och möten via videokonferens. bör vara pådrivande i arbetet med att möjliggöra sådana videokonferenser. utskott ska enligt 7 kap. 13 § riksdagsordningen följa arbetet i EU inom sina ämnesområden och kan redan i ett tidigt skede begära överläggning med regeringen om en fråga. Utskotten har också enligt 9 kap. 20 § andra stycket riksdagsordningen i uppdrag att pröva om ett utkast till lagstiftningsakt strider mot subsidiaritetsprincipen. Härutöver deltar svenska riksdagsledamöter ofta i konferenser och möten inom ramen för det interparlamentariska samarbetet inom EU. Vissa av dessa är reglerade och regelbundna, medan andra är av mer tillfällig karaktär, ofta anordnade med anledning av en aktuell händelse. Den parlamentariska ansåg att det är viktigt för förankringen av EU-frågorna i samhället att alla riksdagsledamöter är involverade i hantering av EU-frågor (2017/18:URF1 s. 252 f.). Kommittén konstaterade också att som institution skapar utrymme för öppenhet framför allt genom debatt och beslut i kammaren, och föreslog att överväger om det finns utrymme för fler fristående kammardebatter med EU-anknytning. anordnas en fristående kammardebatt i samband med statsministerns återrapportering efter Europeiska rådets möten som enligt kommittén visat sig vara värdefull både för att skapa öppenhet och för att ge alla ledamöter tillfälle att debattera EU-frågornas hantering. Det kan enligt kommittén handla om information från regeringen om centrala EU-frågor eller aktuella debatter med anledning av viktiga EU-initiativ liksom om en årligt återkommande debatt, gärna på partiledarnivå med regeringen om EU-frågorna från ett mer övergripande strategiskt perspektiv. Kommittén menade också att utskotten bör överväga att hålla fler öppna sammanträden vid beredningen av EU-frågor och att även till slutna sammanträden bjuda in externa deltagare för informationsinhämtning. Allmänhetens tillgång till dokumentation om EU-frågornas beredning i , t.ex. utskottens överläggningar och samråd, kan vidare enligt kommittén ytterligare förbättras via exempelvis webbplats. Rekommendationerna i bereds inom . Det finns i teknisk utrustning för att delta i olika former av möten genom telefon- eller videokonferens. Utskottet anser i likhet med att det är viktigt bl.a. för förankringen av EU-frågorna i samhället att alla riksdagsledamöter är involverade i hantering av EU-frågor. Kommittén lämnade också många förslag på hur EU-arbetet i kan bli mer aktivt och tillgängligt. Beredningen av dessa förslag bör inte föregripas, varför motion 2018/19:2040 yrkande 29 avstyrks. Utskottet konstaterar vidare att det i finns möjligheter att ta del av en konferens som anordnas av någon av EU:s institutioner och som är webbsänd eller på annat sätt går att följa på distans. Motion 2018/19:456 yrkande 3 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att inrätta ett granskningsinstitut. (M) begär i motion 2018/19:1109 ett tillkännagivande om ett granskningsinstitut vars uppgift är att granska politiska förslag i motioner. Motionären anför att det finns ett antal stödfunktioner som granskar regeringens förslag, såsom och Lagrådet. Inte bara regeringens förslag behöver dock enligt motionären granskas innan de omformas till skarp lagstiftning, utan även de förslag som läggs fram av partier. Detta gäller särskilt i det nuvarande parlamentariska läget. , som medför att förslag och beräkningar måste vara seriösa, finns enligt motionären i och . Inrättandet av en instans som löpande kan granska de ekonomiska grunderna och förväntade effekterna av samtliga riksdagspartiers motioner bör därför enligt motionären utredas. Enligt 8 kap. 20 § regeringsformen finns ett lagråd som ska lämna yttranden över lagförslag. Lagrådet består av domare eller tidigare domare i och . Yttranden inhämtas av regeringen eller av ett riksdagsutskott. Ett lagrådsyttrande ska enligt 8 kap. 21 § inhämtas innan beslutar om vissa angivna typer av lagar, bl.a. sådana som gäller tryck- och yttrandefrihetsgrundlagar, begränsningar i rätten att ta del av allmänna handlingar och enskildas personliga och ekonomiska förhållanden. Lagrådets granskning ska bl.a. avse hur en föreslagen lag förhåller sig till grundlagarna och till rättssäkerhetskrav (8 kap. 22 §). inrättades 2008 som ett led i regeringens arbete med regelförenkling för företag. ska yttra sig över konsekvensutredningar som upprättats i enlighet med 15 a § kommittéförordningen (1998:1474) eller 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning, och som har legat till grund för ett författningsförslag som kan få effekter av betydelse för företag. ska också yttra sig över andra konsekvensutredningar som har legat till grund för förslag som kan få effekter av betydelse för företag, om begär det. Härutöver ska efter begäran bistå regelgivare med att granska konsekvensutredningar till förslag från EU, om dessa bedöms få stor påverkan för företag i . är ett särskilt beslutsorgan inom , och dess ledamöter utses av regeringen. Kommittéförordningen (1998:1474) tillämpas på särskilda utredare och kommittéer som tillkallats på grund av ett regeringsbeslut och som har ett utredningsuppdrag (1 §). I förordningen anges vilka kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar utredningar och kommittéer ska göra. Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén föreslå en finansiering (14 §). Eventuella konsekvenser av ett förslag för bl.a. den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet samt för jämställdheten mellan kvinnor och män ska också redovisas (15 §). Propositioner, skrivelser, framställningar, redogörelser, motioner och EU-dokument ska enligt 10 kap. 2 § riksdagsordningen hänvisas av kammaren till ett utskott för beredning. Innan ett utskott helt eller delvis tillstyrker ett motionsförslag om att ska anta en lag, eller väcker ett sådant förslag genom ett utskottsinitiativ, ska utskottet vidare enligt 10 kap. 4 § inhämta behövliga upplysningar och yttranden. Detta gäller också för förslag som påverkar statens budget. Undantag från beredningskravet får göras endast om utskottet finner att det finns synnerliga skäl mot att inhämta upplysningar eller yttranden, och ska utskottet i sitt betänkande redovisa skälen för detta. Innan ett utskott helt eller delvis tillstyrker ett motionsförslag eller väcker ett förslag genom ett utskottsinitiativ som kan innebära mer betydande framtida återverkningar på de offentliga utgifterna och inkomsterna ska finansutskottet ges tillfälle att yttra sig (10 kap. 4 § andra stycket). Utskottet konstaterar att ett politiskt förslag enligt gällande ordning är föremål för olika former av bl.a. rättsliga och ekonomiska analyser innan det kan ligga till grund för en lagändring som beslutas av . gäller också ett beredningskrav för lagförslag som väcks genom en motion eller ett utskottsinitiativ. Det finns enligt utskottet inte skäl för ett sådant tillkännagivande som efterlyses i motionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om uppföljning och utvärdering av riksdagsbeslut. (M) begär i motion 2018/19:1110 ett tillkännagivande om att samtliga riksdagsbeslut ska utvärderas och följas upp i relation till deras ändamålsenlighet och ekonomiska effektivitet. Motionären anför att en sådan uppföljning och utvärdering är nödvändig för att ska få återkoppling på sina beslut och vid behov kunna fatta beslut om nya reformer. Av 4 kap. 8 § regeringsformen följer att alla utskott ska följa upp och utvärdera riksdagsbeslut inom respektive utskotts beredningsområde. Skyldigheten att följa upp och utvärdera riksdagsbeslut var länge oreglerad, men det har länge ansetts angeläget att man i systematiskt intresserar sig för hur fattade beslut utfallit i verkligheten och lade detta till grund för nya ställningstaganden för framtiden (SOU 1972:15 s. 116). beslutade att godkänna vissa riktlinjer för arbete med uppföljning och utvärdering (förs. 2000/01:RS1, bet. 2000/01:KU23). Uppföljning och utvärdering skrevs in i riksdagsordningen som en uppgift för utskotten (förs. 2000/01:RS1, bet. 2000/01:KU23). beslutades en handlingsplan för det fortsatta arbetet med uppföljning och utvärdering, som konstaterade att uppföljnings- och utvärderingsarbetet är en naturlig del av kärnuppgifter att utöva kontroll, lagstifta, besluta om skatter och avgifter samt att bestämma om användningen av statsmedel. Bestämmelsen om utskottens arbete med uppföljning och utvärdering överfördes 2011 till regeringsformen. Till stöd för utskottens arbete med uppföljning och utvärdering finns inom ett utvärderings- och forskningssekretariat. På uppdrag av utskotten tar sekretariatet i samarbete med utskottskanslierna fram underlag till uppföljningar och utvärderingar samt forskningsöversikter och framtidsanalyser. Utskotten kan också beställa utvärderingar som utförs av externa utredare för utskottens räkning. Utskottens uppföljningar, utvärderingar, forskningsöversikter och öppna utfrågningar publiceras i serien Rapporter från (). I internbudget finns pengar avsatta för utskottens revisionsliknande utredningar. genomför effektivitetsgranskningar, vars huvudsakliga syfte är att granska den statliga verksamhetens effektivitet. Effektivitetsgranskningarna utgår från riksdagsbeslut och tar sikte på förhållanden med anknytning till statens budget samt genomförandet och resultatet av den statliga verksamheten. Granskningarna ska huvudsakligen inriktas på hushållning, resursutnyttjande, måluppfyllelse och samhällsnytta (4 § lagen [2002:1022] om revision av statlig verksamhet). granskningsrapporter överlämnas till . I budgetlagen (2011:203) anges bl.a. att regeringen i budgetpropositionen ska lämna en redovisning av de resultat som uppnåtts i verksamheten i förhållande till de av beslutade målen. Redovisningen ska vara anpassad till utgiftsområdena (10 kap. 3 §). Denna redovisning kan ligga till grund för uppföljning och utvärdering. Uppföljning och utvärdering av beslut kan ge ett underlag för bedömningen av framtida lagstiftningsbehov. Dagens ordning erbjuder enligt utskottet många möjligheter till sådan uppföljning och utvärdering. Det saknas enligt utskottet behov av ett tillkännagivande om ytterligare uppföljning och utvärdering av beslut, varför motionen avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om inrättandet av en tjänst som chefsjurist. (S) begär i motion 2018/19:2118 ett tillkännagivande om inrättande av en tjänst som chefsjurist. För att komma i fråga för befattningen ska man enligt motionären vara jurist, ha arbetat som jurist och dessutom ha varit riksdagsledamot under minst en mandatperiod. Motionären anför att det i samhället finns tendenser som innebär en rörelse bort från folksuveränitetens princip mot expertstyre och s.k. juridifiering, och inrättandet av en tjänst som chefsjurist på dessa villkor skulle vara ett led i att hindra en sådan utveckling. finns en juridisk enhet, som leds av en chefsjurist. Den juridiska enheten handlägger förvaltningsrättsliga frågor, upprättar författningar och andra regler, för centrala diarium, handlägger dokumenthanterings- och arkivfrågor för , och flera riksdagsorgan samt kravställer, samordnar och följer upp informationssäkerhetsarbete. Det finns inget krav på att chefsjuristen ska ha varit riksdagsledamot. Utskottet ser inte skäl att bifalla yrkandet om inrättande av en tjänst som chefsjurist. Utskottets förslag i korthet avslår motioner som gäller verksamhet. (S) begär i ett antal motioner tillkännagivanden som gäller verksamhet.