bet · H601JuU11 · 2019-04-05 00:00:00 — I enlighet med uppdraget föreslår utredaren, oaktat utredarens ställningstaganden i sak, ändå bl.a. förslag på en ny straffbestämmelse: grov systematisk stöld. Sammanläggning föreslås i sådana fall kunna ske, med förebild i de grova fridskränkningsbrotten, om flera stölder respektive hälerier har begåtts och dessa utgjort ett led i ett systematiskt förfarande. Hur många gärningar som krävs för att förfarandet ska anses som systematiskt bör bedömas med utgångspunkt i dessas karaktär och inbördes samband. Med systematik bör förstås att brotten varit identiska eller likartade och föregåtts av planering eller kan betraktas som en avgränsad närmast yrkesmässig eller organiserad verksamhet. Straffskalan för brottet föreslås vara fängelse i lägst och högst . De brott som grov systematisk stöld ska omfatta är ringa stöld, stöld, grov stöld och kriminaliserade förstadier till sådana brott. Utredaren lämnar även förslag till en ny lag om tillträdesförbud som gör det möjligt att under vissa omständigheter vid straffansvar stänga ute personer från butiker, badanläggningar och bibliotek. En person ska kunna få tillträdesförbud bl.a. om det finns risk för att han eller hon kommer att begå brott på den aktuella platsen. Promemorian har skickats på remiss, och remisstiden går ut . Lagändringarna som rör stöldbrottslighet föreslås träda i kraft . Sedan redovisat sitt betänkande beslutade ett antal tillkännagivanden som är aktuella i sammanhanget. När det gäller stöldbrottslighet har tillkännagett för regeringen att arbetet mot bostadsinbrott ska prioriteras och att regeringen ska återkomma med ett förslag med innebörden att en ny brottsrubricering – inbrottsstöld – införs i , med ett minimistraff om fängelse (bet. 2014/15:JuU1 punkt 21, rskr. 2014/15:77, bet. 2014/15:JuU14 punkt 26, rskr. 2014/15:138 och bet. 2016/17:JuU13 punkt 4, rskr. 2016/17:272). Vidare har tillkännagett att en ny brottsrubricering som tar sikte på systematiska stölder bör införas, och att det är viktigt att regeringen vidtar åtgärder som leder till att man vid bedömningen av straffvärdet för ett upprepat antal stölder av ringa slag ser dessa i sitt sammanhang, så att påföljden därmed kan stå i bättre proportion till den samlade brottsligheten (bet. 2015/16:JuU18 punkt 30, rskr. 2015/16:196 och bet. 2016/17:JuU13 punkt 8, rskr. 2016/17:272). Ett motionsyrkande om att avskaffa böter som påföljd i vissa fall behandlades i betänkande /17:JuU13 (s. 19 f.). Utskottet anförde då att det inte finns någon regel som vid valet av påföljd uttryckligen tar sikte på den dömdes betalningsvilja eller betalningsförmåga. Utskottet ansåg att de grundläggande principerna bakom den nuvarande regleringen är väl avvägda. Som framgått finns det även en möjlighet att omvandla böter som inte har betalats till fängelse. Utskottet var mot denna bakgrund inte berett att föreslå något initiativ med anledning av motionen, som avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:272). Motioner om bl.a. straffskärpningar för tillgreppsbrott behandlades även i betänkande 2017/18:JuU14 (s. 15 f.). Utskottet anförde då att det var positivt till att regeringen har tillsatt en utredning för att titta på dessa frågor. Med detta i beaktande såg utskottet inte något behov av ytterligare tillkännagivanden i dessa frågor och avslog motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). har tillkännagett för regeringen att arbetet mot bostadsinbrott ska prioriteras och att regeringen ska återkomma med ett förslag med innebörden att en ny brottsrubricering – inbrottsstöld – införs i , med ett minimistraff om fängelse . Utskottet ser positivt på att en utredare nu lämnat förslag på en sådan brottsrubricering med detta minimistraff (Ds 2019:1 Straffrättsliga åtgärder mot tillgreppsbrott och vissa andra brott). Utskottet noterar dock att utredarens egen bedömning är att minimistraffet för brottet ska bestämmas till fängelse . Promemorian har skickats på remiss, och lagändringarna i nu aktuell del föreslås träda i kraft . Utskottet anser därför att det finns anledning att påminna om tidigare tillkännagivande och att regeringen skyndsamt bör återkomma med förslag på den nya brottsrubriceringen inbrottsstöld samt att minimistraffet bör vara fängelse och inget annat. Utskottet föreslår därför att regeringen med bifall till motionerna 2018/19:2819 (M, C, KD, L) yrkande 47 och med delvis bifall till motion 2018/19:136 (SD) yrkande 7 gör ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt bör återkomma till med ett förslag som tillgodoser vad utskottet anfört. Vad gäller de motionsyrkanden som avser skärpta straff för ringa och grov stöld samt för stöldbrott där gärningsmannen eller gärningsmännen har rest till i syfte att stjäla eller där stöldgods förs ut över den svenska gränsen anför utskottet följande. har, som redovisats här ovan, vid upprepade tillfällen lämnat tillkännagivanden till regeringen om att införa en brottsrubricering som tar sikte på systematiska stölder och om att det är viktigt att regeringen vidtar åtgärder som leder till att man vid bedömningen av straffvärdet för ett upprepat antal stölder av ringa slag ser dessa i sitt sammanhang, så att påföljden därmed kan stå i bättre proportion till den samlade brottsligheten. Utskottet är därför positivt till att en utredare nu lämnat förslag i dessa frågor. Beredningen av förslagen i dessa delar bör inte föregripas. Utskottet föreslår därför att motionerna 2018/19:133 (SD) yrkande 8, 2018/19:1952 (M), 2018/19:2870 (M) yrkande 2 och 2018/19:760 (M) yrkande 1 ska avslås. Vad slutligen gäller frågan om dagsböter som påföljd för ringa stöld instämmer utskottet i den bedömning som utskottet gjorde i frågan i betänkande 2017/18:JuU14 (s. 15 f.), och utskottet är mot denna bakgrund inte berett att föreslå något initiativ med anledning av motion 2018/19:1867 (M), som avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en översyn av den straffrättsliga regleringen av ocker. Jämför reservation 19 (SD). I kommittémotion 2018/19:981 av m.fl. (SD) yrkande 15 anförs att eftersom straffbestämmelsen om ocker väldigt sällan leder till åtal eller straff bör den ses över så att den åter får önskad effekt när det gäller att begränsa möjligheterna att utnyttja personers okunskap eller oförmåga att bedöma riktigheten i kostnader och avtal. Ocker regleras i 9 kap. 5 § : Den som vid avtal eller någon annan rättshandling utnyttjar någons trångmål, oförstånd, lättsinne eller beroendeställning till att bereda sig förmån, som står i uppenbart missförhållande till motprestationen eller för vilken motprestation inte ska lämnas, döms för ocker till böter eller fängelse i högst . För ocker döms också den som vid kreditgivning i näringsverksamhet eller i annan verksamhet, som bedrivs vanemässigt eller annars i större omfattning, bereder sig ränta eller annan ekonomisk förmån, som står i uppenbart missförhållande till motprestationen. Är brottet grovt, döms för grovt ocker till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har avsett betydande värde eller varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. infördes det i tredje stycket andra meningen införts ett förtydligande av vilka omständigheter som är av störst betydelse vid rubriceringen av grovt ocker (prop. 2016/17:131, bet. 2016/17:JuU13, rskr. 2016/17:272). Av motiven framgår att ett syfte med detta var att det skulle kunna vara till ledning för rättstillämparen (s. 59 i propositionen). Utskottet föreslog i betänkande 2017/18:JuU14 (s. 38) att en motion om en översyn av den straffrättsliga regleringen av ocker skulle avslås. Utskottet ansåg inte att det framkommit något som ger anledning för att göra ett sådant tillkännagivande som efterfrågades i motionen. följde utskottet (rskr. 2017/18:240). Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och finner inte anledning att ställa sig bakom förslaget i motion 2018/19:981 (SD) yrkande 15 om att se över bestämmelsen om ocker. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att utreda avkriminalisering av för sent inlämnade årsredovisningar och att i stället se över ett nytt system för förseningsavgifter. Enligt motion 2018/19:2858 av och (båda C) yrkande 1 bör regeringen utreda om det bör avkriminaliseras att lämna in årsredovisningen . I yrkande 2 i samma motion anför motionärerna att regeringen bör överväga att i stället införa ett nytt system där för sent inlämnade årsredovisningar bör leda till en ekonomisk sanktion i form av en förseningsavgift baserad på omsättning och förseningens längd. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1999:1078) genom att underlåta att bokföra affärshändelser eller bevara räkenskapsinformation eller genom att lämna oriktiga uppgifter i bokföringen eller på annat sätt döms, om rörelsens förlopp, ekonomiska resultat eller ställning till följd av detta inte i huvudsak kan huvudsak bedömas med ledning av bokföringen, enligt 11 kap. 5 § första stycket för bokföringsbrott till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Enligt andra stycket döms, om brottet är grovt, för grovt bokföringsbrott till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om åsidosättandet avsett mycket betydande belopp, om gärningsmannen använt falsk handling, om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller om gärningen annars varit av särskilt farlig art. I NJA 2004 s. 618 ansåg () att bokföringsbrott inte kunde rubriceras som ringa i fall där ett aktiebolags upprättande av årsredovisningar försenats för två räkenskapsår med trots att rörelsen haft en relativt blygsam omfattning. I domskälen angav HD bl.a. följande: Det är visserligen att beakta att rörelsen hade relativt blygsam omfattning, att förseningen första gången berodde på en missuppfattning samt att förseningarna inte var längre än . Å andra sidan måste också beaktas att årsredovisningen är en viktig del av bokföringen, särskilt i ett fall som detta där rörelsen var nystartad och dessutom snart fick ekonomiska svårigheter. Till detta kommer att förseningen upprepades. Vid en samlad bedömning är brotten inte att anse som ringa. Förseningsavgifter i fråga om för sent inlämnade årsredovisningar fastställs av . beslutade (prop. 2012/13:61, bet. 2012/13:CU15, rskr. 2012/13:190) om en ändring i (11 kap. 8 §) som innebar att bokföringsbrott som är ringa får åtalas av åklagare endast om det av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Syftet med lagändringen var att göra den straffrättsliga regleringen av försenade årsredovisningar och årsbokslut mindre sträng. Regeringen föreslog i proposition 2015/16:3 Tydligare redovisningsregler och nya rapporteringskrav för utvinningsindustrin ändringar i reglerna om årsredovisning som bl.a. gör det enklare för mindre företag att redovisa. Förslagen genomför EU-direktivet om års- och koncernredovisning (2013/34/EU). Direktivet syftar till att bl.a. minska byråkratin och förenkla bestämmelserna, framför allt för små bolag. Lagändringarna började gälla (bet. 2015/16:CU6, rskr. 2015/16:36). bedriver informations- och påverkansarbete i samverkan med myndigheter, företag och organisationer. förstärkte myndigheten den brottsförebyggande organisationen med fem årsarbetskrafter. fick , likt , in ett stort antal anmälningar om bokföringsbrott till följd av för sent upprättad årsredovisning, vilket tog avsevärda resurser i anspråk. Då konstaterat i analyser av domar mot småföretagare att okunskap ofta är en bidragande faktor till att brottet begåtts tog myndigheten tillsammans med fram förtydliganden i den information från som går ut till alla företagare om när det är dags att lämna in årsredovisningen. Vidare har fattat ett inriktningsbeslut om att gå med i samarbetet kring den myndighetsgemensamma webbplatsen , som innehåller samlad information och e-tjänster för företagare och potentiella företagare. Inom ramen för det brottsförebyggande arbetet har utvecklat samarbete med Föreningen och . Vidare deltog myndigheten i det nationella samverkansorganet för att motverka konkursrelaterad brottslighet och är en del i den myndighetsgemensamma satsningen mot organiserad brottslighet, där arbetet bl.a. bidrog till två omfattande tingsrättsdomar om ekonomisk brottslighet (prop. 2018/19:1 utg.omr. 4 s. 27 f.). Utskottet behandlade motionsyrkanden om att upphäva kriminaliseringen av för sent inlämnade årsredovisningar i betänkande 2013/14:JuU15 (s. 20 f.). Utskottet anförde då att den straffrättsliga regleringen är mildrad och att det dessutom pågår ett omfattande arbete på såväl nationell nivå som EU-nivå för att minska byråkratin och förenkla bestämmelserna, framför allt för små bolag, när det gäller bl.a. upprättandet och inlämnandet av årsredovisningar. Utskottet avslog motionsyrkandena. följde utskottets förslag (rskr. 2013/14:159−160). Utskottet anser att det, med hänsyn bl.a. till de lagändringar som införts för att förenkla för små bolag när det gäller bl.a. upprättandet och inlämnandet av årsredovisningar, inte finns anledning att vidta något initiativ i frågan. Motion 2018/19:2858 (C) yrkandena 1 och 2 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som rör rubriceringen av skadegörelse i form av bilbrand. I motion 2018/19:763 av Boriana (M) begärs att bilbränder alltid ska rubriceras som grov skadegörelse, oavsett bilens värde. Enligt 12 kap. 1 § döms den som förstör eller skadar egendom till men för någon annans rätt till den för skadegörelse till fängelse i högst . Om brott som avses i 1 § är att anse som grovt, döms enligt 3 § för grov skadegörelse till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har medfört betydande fara för någons liv eller hälsa, om skadan drabbat sak av stor kulturell eller ekonomisk betydelse eller annars är synnerligen kännbar eller om gärningen varit av särskilt hänsynslös art. De ovan nämnda straffbestämmelserna för skadegörelse trädde i kraft (prop. 2016/17:131, bet. 2016/17:JuU13, rskr. 2016/17:272). I propositionen anförde regeringen att syftet med lagändringarna är att integritetskränkande inslag vid gärningen ska få större genomslag när det bedöms om en skadegörelse utgör ett grovt brott. Till övriga kvalifikationsgrunder har det därför lagts till bl.a. en ny grund som innebär att det särskilt ska beaktas om gärningen varit av särskilt hänsynslös art. Av detta följer, enligt regeringen, att även ett handlande som orsakat skada av mindre omfattning, eller lägre värde, kan vara att bedöma som grov skadegörelse om övriga omständigheter talar för det. Vidare infördes en skärpning av straffskalorna för samtliga former av skadegörelse. Ett motionsyrkande om rubriceringen av skadegörelse i form av bilbrand behandlades i betänkande /17:JuU13 (s. 18 f.). Utskottet anförde då att det är angeläget att komma till rätta med de problem som bilbränder orsakar för samhället och enskilda. Utskottet noterade att regeringens lagförslag inskärper allvaret i skadegörelsebrottet genom både en justering av kvalifikationsgrunderna för det grova brottet och en höjning av straffskalan. Det finns genom förslaget större utrymme att beakta andra omständigheter än den skadade bilens värde vid bedömningen av om en bilbrand utgör ett grovt skadegörelsebrott. Motionen ansågs därför vara i huvudsak tillgodosedd och avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:272). Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och avstyrker därmed motion 2018/19:763 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. straffskärpningar vad gäller brott som begås av djurrättsaktivister och att en översyn bör göras av straffbestämmelsen om hemfridsbrott och olaga intrång. Jämför reservation 20 (SD) och 21 (C, KD). I kommittémotion 2018/19:82 av m.fl. (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att skärpa straffen för kriminell djurrättsaktivism. Liknande förslag framförs i motionerna 2018/19:2706 av och (båda C), 2018/19:847 av (M) yrkande 2 och 2018/19:893 av (M) yrkande 1. Enligt kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 69 bör bestämmelserna om hemfridsbrott och olaga intrång ses över i syfte att inkludera lantbruksfastigheter. Motionärerna menar att lagen är otydlig när det gäller trakasserier på privat mark, såsom en bondgård. Otydligheten är bl.a. kopplad till att lantbrukarens verksamhet inte alltid sker i byggnader utan även utomhus, i närhet till ekonomibyggnaderna, vilket gör att bestämmelserna om hemfridsbrott och olaga intrång inte tydligt omfattar händelser i dessa miljöer. Många bönder har sin bostad i direkt anslutning till arbetsplatsen, vilket också kan leda till osäkerhet kring om det handlar om hemfridsbrott eller olaga intrång, eller ingetdera. Ett liknande förslag framställs i motion 2018/19:2481 av (C) yrkande 2. I yrkande 1 i samma motion begärs att polisen inför och använder sig av en särskild brottskod för brott som bedöms ha koppling till djurrättsrelaterad brottslighet. De handlingar som våldsbejakande djurrättsextremister begår mot lantbrukare är i huvudsak straffbelagda. De brott som det kan vara fråga om är t.ex. ofredande, olaga hot, olaga intrång och skadegörelse. Vidare finns en straffbestämmelse om olaga förföljelse i 4 kap. 4 b § , enligt vilken det föreskrivs straffansvar för olaga förföljelse som består i upprepade gärningar mot en och samma person. Bestämmelsen syftar till att förstärka det straffrättsliga skyddet mot trakasserier och förföljelse och att åstadkomma en straffmätning som återspeglar brottslighetens allvar när det upprepade brottsliga handlandet utgör en särskild kränkning av målsägandens integritet. I förarbetena till bestämmelsen (prop. 2010/11:45 Förbättrat skydd mot stalkning s. 68) har anförts att straffansvaret som utgångspunkt bör omfatta sådana brottstyper som typiskt sett ingår i ett förföljelsebeteende och som enligt praxis leder till förhållandevis lindriga påföljder även om brotten begåtts upprepat och systematiskt mot en och samma person. förföljelse omfattar gärningar som utgör misshandel av normalgraden, försök till misshandel av normalgraden, olaga tvång som inte är grovt, olaga hot som inte är grovt, hemfridsbrott eller olaga intrång såväl av normalgraden som grovt brott, kränkande fotografering, olovlig identitetsanvändning, olaga integritetsintrång, ofredande, sexuellt ofredande, skadegörelse, försök till skadegörelse, ringa skadegörelse och överträdelse av kontaktförbud. Straffet för olaga förföljelse är fängelse i högst . Vad gäller bestämmelsen om hemfridsbrott och olaga intrång gäller följande. Enligt 4 kap. 6 § första stycket döms den som olovligen intränger eller kvarstannar där annan har sin bostad, vare sig det är rum, hus, gård eller fartyg, för hemfridsbrott till böter. Enligt andra stycket samma paragraf döms den som utan behörighet tränger in i eller stannar kvar i kontor, fabrik, annan byggnad eller fartyg, på upplagsplats eller på annat liknande ställe för olaga intrång. Straffet för båda gärningarna är böter. Är brottet grovt döms enligt tredje stycket till fängelse i högst . Enligt lagkommentaren avses med bostad inte bara en lokal eller en annan plats där en person bor stadigvarande . Vad som krävs är att lokalen, även om den skulle stå tom, inte är övergiven utan kan sägas vara någons bostad. Det straffskydd som bestämmelsen ger avser förutom den egentliga bostaden också en gård eller trädgård etc. som hör till bostaden. Det är inte nödvändigt att gården eller trädgården är inhägnad om det på annat sätt framgår att området hör till bostaden. Uthus och andra ekonomibyggnader som finns inom gården eller trädgården liksom gårdsplanen omkring byggnaderna omfattas också av straffskyddet, men däremot inte sådana byggnader som ligger mer avsides (Zeteo, m.fl., Kommentar till , ). De områden som skyddas av bestämmelsen om olaga intrång är inte identiska med de områden som skyddas genom bestämmelsen om hemfridsbrott. Skydd mot olaga intrång avser kontor, fabrik, annan byggnad, fartyg, upplagsplats och annat dylikt ställe. Bestämmelsen om olaga intrång har gällt i sin nuvarande lydelse sedan trädde i kraft . Någon motsvarande bestämmelse fanns inte i strafflagen, som föregick . Vid bestämmelsens tillkomst diskuterades huvudsakligen hemfridsbrottets avgränsning, och i det lagförslag som remitterades till Lagrådet angavs uttryckligen att det inte behövdes någon särskild brottstyp som avsåg störande av arbetsfrid på arbetsplatser. Enligt föredragande departementschefen kunde sådana intränganden bedömas som ofredande eller egenmäktigt förfarande. Lagrådet ansåg dock att det var önskvärt att det skapades ett mer konsekvent utformat skydd för lokaler där människor arbetar eller vistas utan att det är någons bostad. I sammanhanget väckte Lagrådet frågan om inte en sådan utformning av hemfridsbrottet borde ges en egen brottsbeteckning, förslagsvis olaga intrång. Bestämmelsen kom att utformas med beaktande av Lagrådets synpunkter (prop. B 421−422). Inrikesminister anförde bl.a. följande som svar på riksdagsfråga 2018/19:87 : Låt mig inledningsvis understryka att vi inte kan acceptera att någon för att uppnå politiska syften förstör eller stjäl någon annans egendom, eller i värsta fall skadar andra människor. Detta har ingen plats i en demokrati och vi kan inte tolerera det i vårt samhälle. De som begår dessa brott äventyrar dessutom det målmedvetna arbete för ett stärkt djurskydd som seriösa organisationer och lantbrukare utför. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att den typ av brott som bland annat lantbrukare utsätts för ska hanteras effektivt av rättsväsendet, både avseende lagstiftning och resurser. Näringsidkare måste givetvis kunna bedriva sin verksamhet utan att riskera att utsättas för ofredande, hot, skadegörelse eller andra brottsliga handlingar. Regeringen har lagt ett antal förslag till ny lagstiftning som är relevanta i detta sammanhang. Det handlar exempelvis om en ny kamerabevakningslag som trädde i kraft , där den generella tillståndsplikt som tidigare gällt för kamerabevakning slopats. Den nya kamerabevakningslagen medför att kamerabevakning i samband med bl.a. jordbruksverksamhet nu kommer att kunna genomföras utan tillstånd. höjdes minimistraffet för grovt olaga hot. Samma datum gjordes även lagändringar rörande skadegörelsebrottet. Bland annat skärptes straffskalan för grov skadegörelse till fängelse i lägst och högst . Dessutom är den förra och nuvarande regeringens satsningar på centrala. En effektiv brottsbekämpning kräver resurser och satsningen måste förstås komma hela landet till del. måste kunna upprätthålla sin verksamhet i hela landet, såväl storstad som glesbygd. Hur polisen väljer att organisera sig och vilken typ av brott som ska utredas av vem måste däremot vara upp till myndighetsledningen att besluta om. Justitie- och migrationsminister anförde i samband med en interpellationsdebatt om åtgärder mot militanta djurrättsaktivister (ip. 2018/19:115 anförande 10 och 14) att regeringen är beredd att se över lagstiftningen när det gäller olaga intrång så att det tydligare framgår var gränsen ska gå mellan olaga intrång av normalgraden och grovt olaga intrång. Frågan kommer att ingå i en utredning som rör organiserad kriminalitet. I utskottets budgetbetänkande (bet. 2014/15:JuU1 s. 44) behandlades motioner om att prioritera brottslighet som begås av djurrättsaktivister. Utskottet anförde bl.a. att s.k. djurrättsaktivister ofta använder sig av olika former av brott, mot både egendom och person, för att dra uppmärksamhet till sina ståndpunkter. Förutom att detta leder till stora kostnader för dem som är verksamma inom t.ex. pälsindustrin blir dessutom allt fler tveksamma till att fortsätta med sin verksamhet.