bet · H601KU28 · 2019-05-10 00:00:00 — Utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om en översyn av den centrala krisledningsorganisationen med inriktningen att inrätta ett nationellt säkerhetsråd för krisledning vid Statsrådsberedningen. Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden om myndigheternas ledningsformer, styrningsmodeller, tolkning vid myndighetskontakter, utrikesförvaltningens organisation, en EU-portal, Sieps uppdrag m.m., en förnyad översyn av förvaltningslagen, handläggningstiden hos myndigheter, regelförenkling, vägledning för tillämpning av lag, opinionsbildande verksamhet vid myndigheter, tjänstemannaansvar, äganderätten och proportionalitetsprincipen, barnperspektiv vid myndighetsutövning, ett grafiskt symbolsystem för samhällsinformation samt en statstjänstemannautbildning. I betänkandet finns tolv reservationer (S, M, SD, C, V, KD, L, MP). Cirka 50 motionsyrkanden från allmänna motionstiden /19. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Ett nationellt säkerhetsråd för krisledning En förnyad översyn av förvaltningslagen Vägledning för tillämpning av lag Opinionsbildande verksamhet vid myndigheter Ett grafiskt symbolsystem för samhällsinformation 1.Myndigheternas ledningsformer, punkt 1 (C) 2.Tolkning vid myndighetskontakter, punkt 3 (SD) 3.Ett nationellt säkerhetsråd för krisledning, punkt 4 (S, V, MP) 4.Utrikesförvaltningens organisation, punkt 5 (SD) 5.Utrikesförvaltningens organisation, punkt 5 (KD, L) 6.En EU-portal, punkt 6 (L) 7.Sieps uppdrag m.m., punkt 7 (SD) 8.En förnyad översyn av förvaltningslagen, punkt 8 (SD) 9.Regelförenkling, punkt 10 (L) 10.Vägledning för tillämpning av lag, punkt 11 (M) 11.Tjänstemannaansvar, punkt 13 (SD) 12.Ett grafiskt symbolsystem för samhällsinformation, punkt 16 (KD, L) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /19 Bilaga 2 yttrande 2018/19:UU2y Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2018/19:2492 av Per Åsling (C) yrkande 3 och 2018/19:2694 av m.fl. (C) yrkande 24. Reservation 1 (C) 2018/19:1624 av m.fl. (S). 2018/19:38 av och (båda SD), 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 56, 2018/19:1006 av Boriana (M), 2018/19:1194 av och (båda M) och 2018/19:1434 av (M). Reservation 2 (SD) Ett nationellt säkerhetsråd för krisledning ställer sig bakom det som utskottet anför om en översyn av den centrala krisledningsorganisationen med inriktningen att inrätta ett nationellt säkerhetsråd för krisledning vid Statsrådsberedningen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2817 av m.fl. (M) yrkande 1, 2018/19:2821 av m.fl. (M) yrkande 5 och 2018/19:2840 av m.fl. (C) yrkande 9. Reservation 3 (S, V, MP) 2018/19:15 av (SD) yrkande 2, 2018/19:85 av (SD), 2018/19:386 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2018/19:634 av (SD), 2018/19:1195 av (M), 2018/19:1367 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2018/19:1383 av m.fl. (SD) yrkande 2. Reservation 4 (SD) Reservation 5 (KD, L) 2018/19:2040 av m.fl. (L) yrkande 28. Reservation 6 (L) 2018/19:123 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2018/19:1848 av (M). Reservation 7 (SD) En förnyad översyn av förvaltningslagen 2018/19:123 av m.fl. (SD) yrkande 5. Reservation 8 (SD) 2018/19:895 av (M) yrkande 1, 2018/19:996 av (M) yrkandena 1–3 och 2018/19:2421 av och (båda C). 2018/19:895 av (M) yrkande 2, 2018/19:2036 av m.fl. (L) yrkandena 1 och 4–6 samt 2018/19:2053 av m.fl. (L) yrkande 3. Reservation 9 (L) Vägledning för tillämpning av lag 2018/19:984 av och (båda M) och 2018/19:2783 av m.fl. (M) yrkande 6. Reservation 10 (M) Opinionsbildande verksamhet vid myndigheter 2018/19:908 av (M), 2018/19:986 av m.fl. (M) yrkande 1, 2018/19:1105 av (M), 2018/19:1114 av (M) och 2018/19:1835 av (M). 2018/19:123 av m.fl. (SD) yrkande 1 och 2018/19:2967 av och (båda SD) yrkande 2. Reservation 11 (SD) 2018/19:2501 av (C). 2018/19:999 av (M). Ett grafiskt symbolsystem för samhällsinformation 2018/19:1464 av Per Lodenius (C). Reservation 12 (KD, L) 2018/19:1592 av (S). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (SD), (S), (C), (SD), (S), Skånberg (KD), (S), (L), (SD), (MP), (M), (M), (V) och (M). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet ca 50 motionsyrkanden om offentlig förvaltning från allmänna motionstiden /19. Yrkandena gäller myndigheternas ledningsformer, styrningsmodeller, tolkning vid myndighetskontakter, ett nationellt säkerhetsråd för krisledning, utrikesförvaltningens organisation, en EU-portal, Sieps uppdrag m.m., en förnyad översyn av förvaltningslagen, handläggningstiden hos myndigheter, regelförenkling, vägledning för tillämpning av lag, opinionsbildande verksamhet vid myndigheter, tjänstemannaansvar, äganderätten och proportionalitetsprincipen, barnperspektiv vid myndighetsutövning, ett grafiskt symbolsystem för samhällsinformation samt statstjänstemannautbildning. beslutade att ge utrikesutskottet tillfälle att yttra sig över motionerna 2018/19:15 yrkande 2, 2018/19:85, 2018/19:386 yrkandena 1 och 2, 2018/19:634, 2018/19:1195, 2018/19:1367 yrkande 7 och 2018/19:1383 yrkande 2. Dessa motioner rör utrikesförvaltningens organisation. yttrade sig (yttr. 2018/19:UU2y). Yttrandet finns i bilaga 2. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om myndigheternas ledningsformer. Jämför reservation 1 (C). I motion 2018/19:2492 av Per Åsling (C) yrkande 3 föreslås att man prövar att låta fler myndigheter ledas av styrelser. Även m.fl. (C) föreslår i kommittémotion 2018/19:2694 yrkande 24 att man prövar att låta fler myndigheter ledas av styrelser. I motionerna anförs att en styrelse som består av personer med skilda bakgrunder, erfarenheter och kompetenser leder till att frågor som rör verksamhetsutveckling belyses i ett bredare perspektiv. har en viktig roll att spela för att avlasta generaldirektören som då kan fokusera mer på det operativa arbetet. Styrelsen kan fokusera på att leda det långsiktiga utvecklings- och planeringsarbetet. Vidare anför motionärerna att huvudregeln därför bör vara att varje statlig förvaltningsmyndighet leds av en styrelse. trädde myndighetsförordningen (2007:515) i kraft. Syftet med förordningen är bl.a. att tydligare reglera ansvaret för myndigheternas verksamheter. I samband med att varje myndighets instruktion sågs över för att anpassas till den nya förordningen övervägdes även myndighetens ledningsform. Myndighetsförordningen reglerar de tre ledningsformerna enrådighetsmyndighet, styrelsemyndighet och nämndmyndighet. Den tidigare vanligaste ledningsformen styrelse med begränsat ansvar togs bort i och med den nya regleringen. Enligt 2 § myndighetsförordningen leds en myndighet av en myndighetschef (enrådighetsmyndighet) en styrelse (styrelsemyndighet) en nämnd (nämndmyndighet). Myndighetens ledningsform anges i myndighetens instruktion eller i någon annan författning. I 3 § anges att myndighetens ledning ansvarar inför regeringen för verk-samheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt och de förpliktelser som följer av medlemskap i unionen, att den redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt samt att myndigheten hushållar väl med statens medel. Enligt den förvaltningspolitiska proposition som regeringen lämnade (prop. 2009/10:175 s. 108 f.) väljer regeringen den ledningsform som bäst gagnar verksamheten. Verksamhetens art, politiska prioriteringar och regeringens behov av att styra myndigheten på ett visst sätt är enligt propositionen utgångspunkten för valet av ledningsform. I propositionen anfördes att det i de allra flesta förvaltningsmyndigheter är myndighetschefen som ansvarar för verksamheten inför regeringen. Ledningsformen lämpar sig i regel väl för verksamheter som i hög grad är styrd av lag, som i huvudsak är av rutinärende- och servicekaraktär eller av främjande karaktär eller en myndighet med ett litet finansiellt ansvar. Regeringen väljer enligt propositionen att inrätta ett insynsråd i vissa enrådighetsmyndigheter. har inga beslutsbefogenheter, utan dess uppgift är att utöva insyn och att ge myndighetschefen råd. Vidare anfördes i propositionen att insynsråd kan förekomma exempelvis då insyn i verksamheten av medborgare och politiker bedöms som särskilt angelägen eller när verksamheten har breda kontaktytor mot många olika grupper. I propositionen anförde regeringen att den i vissa myndigheter väljer att inrätta en styrelse. Det är då styrelsen som ansvarar inför regeringen för verksamheten. Myndighetschefen ansvarar inför styrelsen för den löpande verksamheten enligt de direktiv och riktlinjer som styrelsen utfärdar. Ledningsformen är enligt propositionen lämplig för myndigheter som beslutar om medel i stor omfattning, myndigheter med stora anslag eller transfereringar, myndigheter som förvaltar stora tillgångar, forskningsintensiv eller kunskapsproducerande verksamhet eller verksamhet som i stor utsträckning påverkar näringslivet, kommuner eller landsting. Av budgetpropositionen framgår att flest myndigheter, ca 130, är s.k. enrådighetsmyndigheter (prop. 2018/19:1 utg.omr. 2 bilagan). Av myndigheterna är 65 styrelsemyndigheter, och 52 är nämndmyndigheter. Resterande myndigheter, mestadels domstolar, har andra ledningsformer. Fördelningen mellan de olika typerna av ledningsform har varit relativt oförändrad . I promemoria Vägledning vid val av myndigheters ledningsformer redogörs för vad som bör vara vägledande vid valet av ledningsform. Innehållet i promemorian tar sin utgångspunkt i de kriterier för val av ledningsform som angavs i den förvaltningspolitiska propositionen. Följande kriterier talar enligt promemorian för att en myndighet bör ledas av en styrelse: – omfattande finansiellt ansvar i form av budgetomslutning eller tillgångar – stor påverkan på andra samhällssektorer, dvs. näringsliv, kommuner, landsting, ideella organisationer och medborgare, exempelvis genom att myndighetens ledning beslutar om föreskrifter och har ett stort ansvar att göra egna strategiska och principiella vägval – tvärsektoriell och komplex verksamhet som rör flera samhällsområden – forskningsintensiv och kunskapsproducerande verksamhet (högre utbildning) – tydligt behov av bredd i form av olika kompetenser för att leda verksamheten. behandlade utskottet en motion om att lagreglera insynsråden vid enrådighetsmyndigheter (bet. 2013/14:KU26). Utskottet ansåg att det är regeringen som under parlamentariskt ansvar själv ansvarar för utvecklingen av sina myndigheters ledningsformer. Utskottet såg således inget behov av att lagreglera utnämningen av insynsråd vid enrådighetsmyndigheter. Därmed avstyrktes motionen. Motioner om representation i myndigheternas styrelser och insynsråd behandlades av utskottet i betänkande 2015/16:KU17. Utskottet förutsatte att regeringen sörjer för att myndigheternas styrelser och insynsråd har en ändamålsenlig sammansättning. Utskottet konstaterade att myndigheterna lyder under regeringen som i sin tur är ansvarig inför , och utskottet utgick från att regeringen såg till att myndigheterna följer beslut av och regeringen. Utskottet såg inte skäl att föreslå ett tillkännagivande om utformningen av myndigheternas styrelser och insynsråd och avstyrkte motionerna. Socialdemokraterna lämnade ett särskilt yttrande. behandlade utskottet motionsyrkanden om bl.a. att fler myndigheter ska ledas av en styrelse (bet. 2017/18:KU37). Utskottet avstyrkte motionsyrkandena och vidhöll sitt tidigare ställningstagande att det är regeringen som under parlamentariskt ansvar själv ansvarar för utvecklingen av sina myndigheters ledningsformer. reserverade sig och Socialdemokraterna och lämnade ett gemensamt särskilt yttrande. Utskottet anser liksom tidigare att det är regeringen som under parlamentariskt ansvar själv ansvarar för utvecklingen av sina myndigheters ledningsformer. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om styrningsmodeller. I motion 2018/19:1624 av m.fl. (S) föreslås att man verkar för nya modeller för att styra den offentliga verksamheten och att man inte ska tillämpa new public management. Motionärerna anför att new public management har lett till orimliga arbetsmiljöförutsättningar för det offentliga genom utökad administration, otydliga uppdrag och oro för reprimander i samband med externa kontroller. Detta leder enligt motionärerna till ökad ohälsa och fler sjukskrivningar inom de offentliga verksamheterna. Vidare anför motionärerna att regeringen –2018 verkade för andra former av styrning, och motionärerna menar att det är viktigt att detta arbete får fortsätta. beslutade regeringen att tillsätta en delegation (dir. 2016:51) med uppdraget att analysera och föreslå hur styrningen av välfärdstjänster i den offentliga sektorn, kommuner och landsting, inom ramen för de befintliga regelverken, kan utvecklas för att i större omfattning ta till vara medarbetares kompetens och erfarenhet, för att därigenom bidra till högre kvalitet för medborgare och företag. Uppdraget är också att främja att utvecklingsarbete påbörjas i kommuner och landsting och hos berörda myndigheter. Delegationen har tagit namnet Tillitsdelegationen (Fi 2016:03). I direktiven anför regeringen att styrningen av förvaltningen har kännetecknats av decentralisering och ett delegerat ansvar för genomförande, budget och organisation. Fokus har legat på mål- och resultatstyrning och uppföljning. Vidare anförs i direktiven att verksamhetsstyrningen i vissa fall dock kan ha bidragit till att den offentliga förvaltningen har brister när det gäller att styra verksamheten utifrån dess förutsättningar och medborgarnas behov och med tillit till medarbetares kompetens och förmåga. Det finns enligt direktiven ett behov av att vidareutveckla en tillitsfull styrning av välfärdstjänsterna som bygger på ett ömsesidigt förtroende mellan berörda aktörer. Den aktör som ansvarar för verksamheten måste ha utrymme att utveckla den, och den aktör som styr måste kunna lita på att verksamheten utvecklas på ett rättssäkert, behovsstyrt, ändamålsenligt, samhällsekonomiskt effektivt sätt och i enlighet med uppsatta mål och att välfärdstjänster av god kvalitet levereras till medborgarna. I direktiven anförs också att en mångfald av organisatoriska lösningar och metoder för styrning av verksamhet har testats. Mycket inspiration till detta förändringsarbete har hämtats från den idériktning som går under den samlande engelska benämningen new public management och som handlar om att skapa förbättrad ekonomisk effektivitet med förebilder från privata företag och användning av marknadslösningar. överlämnade Tillitsdelegationen huvudbetänkandet Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn (SOU 2018:47) till regeringen. I betänkandet anför Tillitsdelegationen att grundidén med en tillitsbaserad styrning och ledning är att öka och bibehålla kvaliteten i offentligt finansierade tjänster genom en ökad tillit i styrningen som också innebär ett ökat handlingsutrymme i mötet mellan medborgare och medarbetare. Tillitsdelegationen ger i betänkandet ett antal rekommendationer och förslag. Bland annat anser delegationen att det behövs en koordinerad och sammanhållen styrning av kommunsektorn. Detta kan enligt delegationen uppnås genom en kontinuerlig systemanalys av statens styrning och en nationell konsultationsordning för verksamheterna inom välfärdssektorn med representanter för kommuner och landsting. Generella statsbidrag bör vara huvudprincip då riktade statsbidrag enligt delegationen tenderar att öka den administrativa bördan och minska möjligheten till långsiktighet i kommuner och landsting. Vidare anger delegationen att lagar och regler, ekonomistyrning och prestationsstyrning ger, tillsammans med kultur och ledarskap, styrsignaler som påverkar varandra. Den sammantagna styrningen bör enligt delegationen utformas så att den inte medför mer detaljstyrning än nödvändigt. Kultur, ledarskap och medledarskap bör få en betydligt mer framskjuten roll. Mål- och resultatstyrning bör enligt delegationen bli mindre detaljerad. Den statliga tillsynen ska enligt delegationen vara situations- och verksamhetsanpassad. Ökad dialog och inslag av samarbete med den granskade kan bidra till att tillsynen kan få en mer lärande och främjande ansats. Uppdraget utvidgades , då delegationen i ett tilläggsdirektiv fick i uppdrag att bl.a. genomföra både projekt som syftar till att ge stöd till statliga myndigheter som vill utveckla verksamheten med målet att uppnå en mer tillitsbaserad styrning vid myndigheten och projekt som syftar till att skapa en mer samordnad offentlig verksamhet (dir. 2017:119). Det utvidgade uppdraget ska redovisas . Uppdraget ska i övrigt redovisas . I budgetpropositionen anför regeringen att genomförandet av tillitsreformen, som inleddes , fortsatte 2017 och att Statskontoret på uppdrag av regeringen har kartlagt projekt som bidrar till att utveckla den tillitsbaserade styrningen vid statliga myndigheter (prop. 2018/19:1 utg.omr. 2 s. 44). Vidare anförs att det av en rapport från Statskontoret framgår att ca 150 statliga myndigheter arbetar med egeninitierade projekt som handlar om utvecklad tillitsbaserad styrning (Statskontoret 2018:12). Sammantaget har 647 projekt identifierats som bidrar till att utveckla en mer tillitsbaserad styrning vid myndigheterna. En av Statskontorets slutsatser i rapporten är att tillitsbaserad styrning ofta betraktas som ett medel för att bättre tillvarata medarbetarnas kompetens och uppnå högre effektivitet, snarare än som ett mål i sig. Utskottet noterar att det pågår arbete med att utveckla styrningen av de statliga myndigheterna. Det är enligt utskottet regeringen som under parlamentariskt ansvar själv ansvarar för att utveckla styrningen av sina myndigheter. Mot denna bakgrund avstyrks motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om tolkning vid myndighetskontakter. Jämför reservation 2 (SD). I motion 2018/19:38 av och (båda SD) föreslås att tidsgränser ska införas för användningen av språktolkar. Motionärerna anför att det inte är försvarbart att personer som bott i i 10, 15 och t.o.m. har rätt till språktolk finansierad av samhället. Motionärerna anser att en gräns bör sättas för hur länge man har rätt till språktolkning och att en rimlig gräns är . I motion 2018/19:1006 av Boriana (M) föreslår motionären att rätten till kostnadsfri tolkservice begränsas och anför att detta skulle kunna ha flera positiva effekter. Bland annat skulle incitamenten att lära sig svenska öka. Kunskaper i svenska är enligt motionären en nödvändig grund för integration och möjligheten att ta del i samhällslivet. Äldre och personer med funktionsnedsättning bör enligt motionären inte omfattas av begränsningen. och (båda M) begär i motion 2018/19:1194 en översyn av reglerna om utbetalning av ersättning för kostnader för tolk för att öka medfinansieringsgraden för den som anser sig vara i behov av tolk. Motionärerna anför att hade tolkningskostnader som uppgick till och att tolkningskostnaderna hos Arbetsförmedlingen uppgick till . Vidare anför motionärerna att kostnaden för att använda tolk i större utsträckning bör betalas av den enskilde om denne haft möjlighet och skälig tid på sig att lära sig svenska. Även (M) begär i motion 2018/19:1434 att rätten till skattefinansierad tolkning begränsas. Per Ramhorn m.fl. (SD) anser i kommittémotion 2018/19:855 yrkande 56 att man bör stimulera landsting, regioner och kommuner att använda videotolkning. Motionärerna anför att språktolkningen kan effektiviseras genom användning av välfärdsteknologi, och genom samordningsinsatser med Kommuner och Landsting skulle detta innebära stora besparingar. I 13 § förvaltningslagen (2017:900) anges att en myndighet ska använda tolk och se till att översätta handlingar om det behövs för att den enskilde ska kunna ta till vara sin rätt när myndigheten har kontakt med någon som inte behärskar svenska. En myndighet ska under samma förutsättningar använda tolk och göra innehållet i handlingar tillgängligt när den har kontakt med någon som har en funktionsnedsättning som allvarligt begränsar förmågan att se, höra eller tala. I förarbetena (prop. 2016/17:180 s. 299) anges att behovskriteriet ger utrymme för myndigheterna att i vissa fall avstå från tolkning eller översättning. Ett tänkbart exempel kan enligt regeringen vara ärenden av mindre vikt för den enskilde där kostnaderna för åtgärden framstår som oproportionerliga i förhållande till den enskildes möjligheter att ändå ta till vara sin rätt. Det är alltså ytterst myndigheten som avgör om och i vilken utsträckning det finns ett behov av tolk eller översättning i det enskilda ärendet. Vidare anförs att kan också behovet av sådana åtgärder tillgodoses i tillräcklig utsträckning med hjälp av myndighetens egna resurser och utan att det är nödvändigt att använda en extern tolk eller översättare (s. 85). Regeringen beslutade (dir. 2017:104) att tillkalla en särskild utredare för att göra en översyn av samhällets behov av och tillgång till tolkar. Uppdraget omfattade också att lämna förslag till ett flexibelt, rättssäkert och effektivt system för att samhällets nuvarande och framtida behov av tolktjänster i talade språk ska kunna tillgodoses. Utredningen, som antagit namnet , överlämnade sitt betänkande Att förstå och bli förstådd – ett reformerat regelverk för tolkar i talade språk (SOU 2018:83). Utredningen föreslår bl.a. att den offentliga sektorn planerar långsiktigt, samverkar, koordinerar och använder befintliga tolkresurser mer flexibelt och effektivt. I betänkandet anförs att en snabb tyngdpunktsförskjutning ses från tolkning på plats till olika former av distanstolkning. Utvecklingen drivs av ett ökande behov av geografiskt och tidsmässigt lättillgängliga tolktjänster, inte minst utanför storstäderna, där flertalet utbildade och auktoriserade tolkar finns, men det ekonomiska incitamentet är också starkt drivande. Förändringar sker också som följd av förändrade tekniska förutsättningar. Främst gäller ökningen telefontolkning, men även skärmtolkning tilltar. Vidare anförs att fördelen med skärmtolkning är att inte bara röst utan även kroppsspråk speglas på ett för tolkningen positivt sätt. Distanstolkningen accelererade –2017 då efterfrågan på tolktjänster ökade kraftigt i olika delar av landet. Distanstolkning via telefon är nu så pass omfattande att den i grunden påverkar tillgång och nyttjande av tolkresurser i olika delar av landet, liksom de kostnader tjänsterna representerar. Distanstolkning möjliggör enligt utredningen att kvalificerade tolkar tillgängliggörs över hela landet, vilket ses som positivt av offentliga tolkanvändare, i synnerhet utanför storstäderna. I vissa regioner, som , använder t.ex. hälso- och sjukvården och kommunala verksamheter enbart telefontolkar. Liknande motioner behandlades av utskottet i samband med beredningen av regeringens proposition 2016/17:180 En modern och rättssäker förvaltning – ny förvaltningslag (bet. 2017/18:KU2). Utskottet uttalade att det är viktigt att personer som inte behärskar svenska får tillgång till tolkning och översättning i den mån som bedöms rimlig vid kontakter med myndigheter och sjukvård. Utskottet förutsatte att myndigheterna tillgodoser behovet av tolkning och översättning på det sätt som bedöms lämpligt i varje situation och noterade att behovskriteriet i den nya förvaltningslagen tar sin utgångspunkt i den enskildes möjligheter att ta till vara sin rätt. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena. I betänkande 2017/18:KU37 avstyrkte utskottet motsvarande motionsyrkanden och vidhöll sitt tidigare ställningstagande. Utskottet förutsätter att myndigheterna tillgodoser behovet av tolkning och översättning på det sätt som bedöms lämpligt i varje situation. Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Ett nationellt säkerhetsråd för krisledning Utskottets förslag i korthet