bet · H601TU16 · 2019-05-31 00:00:00 — Vidare lyfter REV fram att reformen 2010 av de regionala länsplanerna dessvärre har lett till mycket ojämna satsningar på det enskilda vägnätet; i vissa län har inte en krona anslagits, medan det i andra län har funnits medel för t.ex. broinvesteringar. För att kunna hålla en jämn och likställig nivå över landet föreslår REV att investeringsanslaget återgår till och att självt får fördela medlen till de mest angelägna investeringsobjekten. REV anser att har nödvändig kompetens för att säkerställa att enskilda vägar över hela landet kan komma i fråga för angelägna investeringar och bli rätt prioriterade. En sådan förändring skulle enligt REV vara ett steg framåt i förhållande till dagens ordning, och med största sannolikhet leda till en bättre och mer effektiv användning av offentliga medel. Mot bakgrund av REV:s synpunkter vill utskottet peka på att regeringen i propositionen En sammanhållen politik för landsbygder – för ett som håller ihop (prop. 2017/18:179) betonar att de enskilda vägarna är en viktig del av transportnätet på landsbygden. Likaså anser regeringen att det är viktigt att man i länsplanerna tar hänsyn till driften, underhållet och planeringen av enskilda vägar. Vidare pekar regeringen på att har lämnat ett förslag till en revidering av förordningen (1989:891) om statsbidrag till enskild väghållning. föreslår bl.a. att det förtydligas att planeringen av enskilda vägar ska beaktas när man tar fram förslag till objekt som ska ingå i länsplanen. förslag överensstämmer också med vad föreslår. Myndighetens förslag är alltjämt under beredning inom . Regeringen konstaterar också i propositionen att det finns ett uppdämt behov av underhållsåtgärder för broar och färjelägen på det vägnät som får statsbidrag för enskild väghållning, vilket inte minst har framkommit vid inspektioner. Det finns annars en risk för att dessa objekt förlorar sin hållfasthet och att de därmed inte kommer att kunna användas av exempelvis tyngre fordon. Regeringen meddelar att den därför gör en satsning på statsbidrag till enskild väghållning för särskilda driftåtgärder på objekt som broar och färjelägen för att förbättra deras funktion och bärighet, särskilt för tyngre fordon. I detta syfte föreslår regeringen i vårändringsbudgeten en höjning med för statsbidrag till enskild väghållning, något som utskottet välkomnar. Utskottet noterar vidare att många kommuner, enligt en undersökning som Kommuner och Landsting (SKL) gjorde 2018, upplever att ansvars-fördelningen i praktiken är otydlig och att omvandlingen av allmän väg till enskild inte alltid är förutsägbar. Dessutom uppfattade kommunerna inte att alltid tog hänsyn till hur vältrafikerad en väg är och att vägen har ett stort allmänintresse. SKL menade också att olika regioner hanterade frågan olika och önskade därför ett mer enhetligt och centraliserat agerande från myndighetens sida. SKL efterlyste därför ett förtydligande av ansvarsfördelningen för vägar, och betonade att indragning av allmän väg inte får innebära en övervältring av kostnader på kommunerna och enskilda fastighetsägare. Utskottet vill i sammanhanget påminna om att förutsättningarna för att omvandla av en allmän väg till en enskild och en enskild väg till allmän regleras i 21 och 25 §§ väglagen (1971:948). En väg får exempelvis dras in om en ny väg har ersatt den aktuella vägens funktion, om det inte längre finns en allmän inrättning eller målpunkt som motiverar en allmän förbindelseled, om det redan finns ett tillräckligt tätt allmänt vägnät i området eller om det innebär en ringa olägenhet för bygden. Utskottet vill också peka på att statsrådet hänvisade till besked att en sådan lösning inte ligger i intresse och att myndigheten inte heller har tagit något sådant beslut, detta med anledning av en skriftlig fråga (fr. 2017/18:1206) om att överlåta ansvaret för underhållet av allmänna vägar till enskilda. Statsrådet klargjorde även att regeringen inte heller har gett myndigheten i uppdrag att driva en sådan process. Vidare framhöll statsrådet att det av väglagen framgår att en väg får dras in, om den efter tillkomsten av en ny väg eller av något annat skäl inte längre behövs för det allmänna och åtgärden medför endast ringa olägenhet för bygden. Statsrådet påpekade också att motsvarande gäller åt andra hållet – en enskild väg får omvandlas till allmän, om vägen behövs för allmän samfärdsel. Det är uppgift att säkerställa att väghållaransvaret för det allmänna vägnätet motsvarar väglagens krav och att anpassa vägsystemet efter samhällets trafikbehov. Utskottet vill i sammanhanget understryka att, väg-hållaransvaret är något som fortlöpande ser över eftersom behoven förändras i takt med samhällsutvecklingen. Om en vägs funktion har förändrats kan det vara aktuellt att utreda detta, vilket kan innebära att väghållaransvaret ändras. Enligt vad utskottet erfarit genomfördes totalt 63 utredningar som ledde till beslut om förändrat väghållaransvar av sammanlagt väg. Av dessa var det som övergick till att bli enskild väg eller kommunala gator (dvs. återkallande av vägrätt), blev kommunala och blev allmänna statliga vägar. Avslutningsvis vill utskottet framhålla att lanserade ett antal e-tjänster för enskilda vägar. Syftet är att göra det enklare och säkrare att administrera information och ärenden om enskilda vägar med statsbidrag. Till att börja med handlar det om fem e-tjänster men ska ytterligare tio e-tjänster lanseras. Utskottet är positivt till detta. Utskottet anser mot denna bakgrund att de enskilda vägarnas betydelse är väl beaktad och avstyrker därmed motionerna 2018/19:1012 (M) yrkande 2, 2018/19:1204 (M), 2018/19:2059 (L) yrkande 3.2 i denna del, 2018/19:2261 (C), 2018/19:2494 (C) yrkande 2 och 2018/19:2901 (M) yrkande 6. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om vägunderhållet, vägbelysning och vägskyltning. Utskottet konstaterar bl.a. att frågan om väg-underhållet är väl uppmärksammad och ser positivt på det arbete som görs för att säkerställa att vägbelysningsanläggningar uppfyller såväl trafiksäkerhetskrav som miljöhänsyn. Jämför reservation 16 (L). I motion 2018/19:459 föreslår (L) att får i uppdrag att ta fram en underhållsstrategi för det svenska vägnätet och väg-markeringar som gäller över hela landet. Motionären pekar i sammanhanget på den otillräckliga analys som görs av nödvändiga åtgärder på vägnätet men också på den bristfälliga kontroll som sker i efterhand av utförda och upphandlade arbeten. I motion 2018/19:2553 uppmärksammar (C) de problem som uppstår på grund av ljusföroreningar och som försämrar hälsan för både djur och människor. Det är därför enligt motionären angeläget att åtgärder vidtas för att komma till rätta med ljusföroreningar som till stor del orsakas av belysning på bilvägar och cykel- och gångbanor. Motionären yrkar därför på att man ska arbeta för minskade effekter av ljusföroreningar. I motion 2018/19:2557 understryker och (båda C) hur viktigt det är för företag att kunna skylta för att locka kunder. Detta är särskilt viktigt för näringsidkare på landsbygden. Trots de förändringar som gjorts i vägmärkesförordningen, möter näringsidkare fortfarande ofta stora hinder när de vill skylta på ett sätt som underlättar för kunderna att hitta fram. Därför vill motionärerna i yrkande 1 se en generösare bedömning av skyltningsregler vid allmänna vägar. Vidare efterlyser motionärerna i yrkande 2 också enklare regler, inte minst för de mindre företagen, för att få sätta upp skyltar vid allmänna vägar så att kunderna ska kunna hitta till landsbygdsföretag. Om planeringen av vägunderhållet Det finns stora behov i fråga om underhåll av den statliga transport-infrastrukturen. Med anledning av en skriftlig fråga (fr. 2017/18:1013) om vägunderhållet, påpekade statsrådet att regeringen av denna anledning har ökat anslaget till underhåll med ca och bl.a. ökat vägunderhållet i den nya nationella planen för transportinfrastrukturen för perioden –2029 jämfört med den föregående planen. I fråga om vilken standard de statliga vägarna ska upprätthålla och vilka åtgärder som krävs för att uppnå denna standard, förtydligade statsrådet att det är i egenskap av ansvarig väghållare som avgör detta. har att förhålla sig till vad som framgår av bl.a. väglagen (1971:948) där det anges att vägarna ska hållas i ett för samfärdseln tillfredsställande skick genom underhåll, reparation och andra åtgärder. Utskottet vill vidare uppmärksamma att regeringen i sin skrivelse (skr. 2017/18:13) med anledning av om underhåll av vägar (RiR 2017:8) underströk att det är av stor vikt att har god kunskap om väganläggningens samlade tillstånd och att kunskapen utgör underlag för att genomföra korrekta bedömningar och prioriteringar av åtgärder. Regeringen framhöll att samhällsekonomisk nytta ska vara en utgångspunkt när underhållsåtgärder planeras och genomförs. Regeringen pekade även på att den uppdragit åt att återkomma med en redogörelse för vilka effektsamband som saknas när det gäller underhållsåtgärder och vad gör för att utveckla nya effekt-samband för att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv användning av resurserna. Regeringen noterade också att har infört arbetssätt och system som möjliggör en större systematik i planeringen av underhållsåtgärder och att man från regeringens sida följer detta arbete. Regeringen pekade också på att håller på att utveckla ett underhållssystem som ska ge data om anläggningens tillstånd och förändringar, genomförda underhållsåtgärder och kostnader för utfört underhåll. Enligt regeringens bedömning kommer detta att medföra att kommer att stärka sin förmåga att analysera underhållsbehov, prioritera rätt åtgärder och följa upp effekter av åtgärder i anläggningen. Utskottet välkomnar detta, inte minst mot bakgrund av de betydande belopp som avsätts till drift och underhåll av det statliga vägnätet. Utskottet vill i sammanhanget också peka på att i rapporten 2018–2021 (2018:037) redovisar hur tilldelade medel för underhåll prioriteras, används och vilka effekter dessa ger. Det understryks att underhållsplaneringen utgår från de transportpolitiska målen som har antagits av . strategiska inriktning och strategiska mål-sättningar styr också prioriteringsgrunder och inriktningar för underhålls-verksamheten. Förutsättningarna anges också kontinuerligt via direktiv och regleringsbrev från regeringen. I underhållsplanen beskrivs bl.a. utgångs-punkterna för arbete samt strategier och prioriteringar för att uppfylla uppdraget att vidmakthålla anläggningarnas funktion. Av utgångspunkterna framgår att underhållsåtgärderna värderas utifrån samhällsnytta, kostnadseffektivitet och anläggningens tillstånd. I underhållsplanen redovisas prioriteringskriterierna för vägunderhållsåtgärder liksom större planerade åtgärder på nationell och regional nivå. Mot bakgrund av motionsförslaget om att minska ljusföroreningarna från bl.a. väginfrastrukturen vill utskottet inledningsvis peka på att ansvarsfördelningen i huvudsak är den att ansvarar för belysningsanläggningar på det statliga vägnätet medan kommunerna sköter de anläggningar som finns på det lokala vägnätet. grundprincip för belysning vid väg är att det ska finnas god belysning där det behövs för att öka trafiksäkerheten i tillräcklig omfattning enligt riktlinjerna i regelsamlingen Vägars och gators utformning (VGU). Andra kriterier för när belysning kan ordnas är trygghet, tillgänglighet och gestaltning. Enligt Kommuner och Landsting (SKL) är en belysnings-anläggning, oavsett ålder och skick, en miljöbelastning som till övervägande del beror på elförbrukningen. Det innebär att det finns en stor besparings-potential när man byter ut äldre belysning. Många armaturer är gamla och i dåligt skick, vilket gör att det snabbt blir lönsamt att byta hela armaturen. Energibesparingen kan i vissa fall bli så stor att investeringen betalar sig . Den största besparingen i fråga om klimat, miljö och energi uppnås genom att släcka anläggningar som inte längre behövs, framhåller SKL. Utskottet vill i sammanhanget framhålla att i samarbete med VTI () har sammanställt den s.k. som kompletterar de krav och råd för vägbelysning som finns i VGU. Avsikten är att handboken ska fungera som ett stöd vid planering och projektering av vägbelysningsanläggningar, genom att ge kunskap och vägledning som förklarar och konkretiserar de riktlinjer som anges i VGU. lämnar bl.a. vägledning i arbetet med att minimera ljusföroreningar. Det understryks att ljusföroreningar är särskilt viktiga att ta i beaktande i bostadsområden och i känsliga naturområden. Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2018/19:383) om skyltning utmed större allmänna vägar, underströk statsrådet att åtgärder som underlättar för företagande och entreprenörskap och bidrar till ökad sysselsättning är en högst prioriterad fråga för regeringen. Från regeringens sida är man införstådd med att näringsidkare är beroende av att kunna marknadsföra sin verksamhet på olika sätt, men detta får inte göras på ett sätt som äventyrar trafiksäkerheten. Det är just av hänsyn till trafik-säkerheten som ska vara restriktivt med att tillåta skyltning utmed större allmän väg, framhöll statsrådet. Trafiksäkerheten är och ska vara överordnad enskilda näringsidkares behov av marknadsföring utmed de allmänna vägarna, en uppfattning som utskottet också ansluter sig till. Statsrådet påminde vidare om att väghållningsmyndighetens tillstånd krävs för att få vidta någon fysisk åtgärd inom ett vägområde för allmän väg. regioner är väghållningsmyndigheter för de statliga allmänna vägarna. Enligt 43 § andra punkten väglagen får inom ett vägområde inte andra åtgärder vidtas utan väghållningsmyndighetens tillstånd som kan inverka menligt på trafiksäkerheten eller vara till olägenhet för vägens bestånd, drift eller brukande. Ett vägområde ska med andra ord i möjligaste mån hållas rent från föremål, byggnader och liknande som inte hör till vägens primära funktion. Statsrådet påminde också om att vid varje ansökan om tillstånd för skyltning ska göra en avvägning, och för de större vägarna bör tillstånd bara ges för mål som alstrar mycket trafik och där trafiksituationen är komplicerad. har i uppdrag att bedöma lämpligheten med hänsyn till trafiksäkerhet och skötsel av vägområde. En ordning som fungerat väl, ansåg statsrådet. Utskottet delar denna uppfattning. understryker på sin webbplats att skyltar som drar fordons-förarens uppmärksamhet till sig utgör ett distraktionsmoment i samband med bilkörningen. Om uppmärksamheten avleds i eller längre betyder det en förhöjd olycksrisk. På högtrafikerade vägar är det vanligt med kortare tidsavstånd till framförvarande fordon än . Risken för olycka är därför påtaglig om fordonsförare håller blicken vid sidan av vägen , upplyser myndigheten. Trafikmiljöer som redan är komplexa och som ställer höga krav på förarna ska inte kompliceras ytterligare med onödig information. Exempel på sådana miljöer är korsningar, trafikplatser eller strax före tunnlar. Reklam får inte heller sitta så att den skymmer sikten eller kan blända förarna. Det är därför viktigt att reklam intill vägar är så kortfattad som möjligt så att föraren ska ha tittat färdigt på mindre än en sekund, påpekar myndigheten. Utskottet konstaterar att vägunderhållet är en väl uppmärksammad fråga och att åtgärder vidtagits i syfte att förbättra planeringen och uppföljningen av nödvändiga underhållsåtgärder. Utskottet ser vidare positivt på det arbete som görs för att säkerställa vägbelysningsanläggningar som uppfyller både trafik-säkerhetskrav och miljöhänsyn. Utskottet förutsätter också att vägar skyltas på ett sätt som främjar trafiksäkerheten och tillgängligheten som det är önskvärt att man försöker tillgodose önskemål från det lokala näringslivet och turismen. Utskottet avstyrker därför motionerna 2018/19:459 (L), 2018/19:2553 (C) och 2018/19:2557 (C) yrkandena 1 och 2. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en fossilfri fordonsflotta. Utskottet konstaterar att frågan är väl uppmärksammad och att det pågår ett omfattande arbete som syftar till att nå till den politiska målsättningen om en fossilfri fordonspark 2030. Jämför reservation 17 (M), 18 (C) och 19 (V). I partimotion 2018/19:392 påminner m.fl. (V) om att har antagit ett klimatpolitiskt ramverk för att samhället ska kunna genomföra den omställning som krävs för att bl.a. minska utsläppen från inrikes transporter med till 2030. För att nå målet anser motionärerna att behöver vidta ytterligare åtgärder för att vägtrafiken ska bli fossilfri. Mot denna bakgrund vill motionärerna i yrkande 20 att det efter 2025 ska vara förbjudet att sälja nya bilar som drivs med fossila bränslen i . Motionärerna pekar också på att man i en rad europeiska länder diskuterar och förbereder förbud mot nybilsförsäljning av fordon som drivs av bensin eller diesel, och i yrkande 21 förordar motionärerna att ska verka för ett förbud inom EU mot försäljning av nya bilar som drivs med fossila bränslen efter 2025. I motion 2018/19:1306 påminner och (båda S) om arbetet med att nå de klimatpolitiska målen och behovet av att uppnå konkreta utsläppsminskningar. Motionärerna understryker att de teknikförändringar som krävs för att genomföra omfattande miljölösningar till stor del måste grunda sig på politiska beslut, och lyfter i sammanhanget fram flera länder där man valt att gå före i lagstiftningen vad gäller utsläppen från bilar. Motionärerna föreslår därför i yrkande 1 att man beslutar om ett sista datum för registrering av bensin- och dieselbilar i . I motion 2018/19:2415 yrkar Alireza Akhondi (C) på att försäljningen av nytillverkade fossildrivna bilar ska fasas ut till 2030. Motionären anför som skäl att de åtgärder som har vidtagits inte är tillräckliga för att nå målen för klimatomställningen, och därför behövs ytterligare åtgärder för att påskynda övergången till bilar som enbart drivs med el, vätgas eller bio-bränslen. För att minska miljöpåverkan men behålla mobiliteten, betonar m.fl. (C) i kommittémotion 2018/19:2426 att transporterna måste bli effektivare. För att bryta beroendet av fossila bränslen och minska klimat-utsläppen krävs enligt motionärerna många olika lösningar och tekniker. I yrkande 61 anser motionärerna att det är angeläget att olika styrmedel utformas för att främja effektiva mobilitetslösningar som exempelvis bilpooler och smarta digitala mobilitets- och delningstjänster. För att synliggöra miljöbilsinnehav föreslår (C) i motion 2018/19:2542 yrkande 1 att bokstavsbeteckningarna på registreringsskyltar ändras. Enligt motionären ger detta en viktig signal som visar på alla de miljöbilar som faktiskt redan finns i trafik, men det ger även möjlighet för intresserade personer att lätt identifiera de bästa miljöbilarna, vilket är något som underskattas menar motionären. I yrkande 2 föreslår motionären att det av besiktningsprotokollet ska framgå hur mycket koldioxid en viss bil släpper ut i jämförelse med andra bilar av samma årsmodell men även jämfört med nyare bilar. Enligt motionären är det ett enkelt sätt att skapa medvetenhet om den egna bilens utsläpp som ger ägaren ett incitament att göra ett mer klimatvänligt val vid nästa bilköp. I kommittémotion 2018/19:2895 påminner m.fl. (M) om att det i samband med marknadsföring och försäljning av bilar ställs krav på information om bränsleförbrukning, koldioxidutsläpp och producentansvar. Motionärerna påpekar att det emellertid finns en rad andra faktorer som också avgör hur miljövänlig en bil är. Det kan exempelvis handla om hur fordonet har producerats, energiåtgång vid produktion och utvinning av råvaror. För att ge konsumenterna en mer rättvisande bild av bilens miljö-påverkan efterlyser motionärerna i yrkande 4 en utökad information vid nybilsförsäljning om personbilars totala klimat- och miljöpåverkan. Transportsektorns miljöpåverkan och utsläpp måste minska kraftigt för att ska nå sina miljö- och klimatmål samt de internationella åtaganden som följer av . Utskottet anser att transporternas klimatpåverkan kan minskas genom effektivare transporter, en övergång till förnybara drivmedel, inklusive el, och genom att tillvarata möjligheterna med ny teknik. Som svar på ett tillkännagivande från (bet. 2017/18:TU13, rskr. 2017/18:263) om att regeringens arbete för att minska klimatpåverkan från transportsektorn bör grunda sig på samhällsekonomiskt och miljömässigt effektiva åtgärder, påminner regeringen i skrivelse 2018/19:75 om att den presenterade en klimatstrategi (En klimatstrategi för , skr. 2017/18:238) som innehåller en handlingsplan för bl.a. fossilfria transporter och elektrifiering med en rad åtgärder som syftar till att ställa om till effektiva fordon och fossilfria drivmedel. Regeringen framhåller att det för att klara klimatmålen behövs en aktiv politik, en löpande uppföljning och att styrmedlen inom transportområdet utvecklas. Den aktuella handlingsplanen står på tre ben: ett transporteffektivt samhälle, energieffektiva och fossilfria fordon samt förnybara drivmedel. I handlingsplanen betonar regeringen bl.a. nödvändigheten av • ett transporteffektivt samhälle som särskilt i och mellan olika städer underlättar för en ökad andel kollektivtrafik och gång- och cykeltrafik samt för ett effektivare transportsystem med låga utsläpp av växthusgaser • en fortsatt omställning till förnybara och hållbara drivmedel där de fossila drivmedlen fasas ut • en övergång till fossilfria och energieffektiva fordon. Regeringen understryker att transportsektorns utsläpp och beroende av importerade fossila bränslen varken är förenligt med klimatpolitiska målsättningar eller med energipolitikens grundpelare om försörjningstrygghet, konkurrenskraft och ekologisk hållbarhet. Regeringen betonar att fordonsflottan därför måste bli fossilfri och att målsättningarna förutsätter en långtgående omställning av transportsektorn. Utskottet delar den uppfattningen. Regeringens ambition är att ska bli världens första fossilfria välfärdsland, vilket utskottet välkomnar. Genom de ambitiösa målsättningarna och insatserna har tagit på sig rollen som ett internationellt föregångsland i omställningen till en fossilfri transportsektor. Utskottet noterar också med tillfredsställelse att regeringen i ovannämnda klimatstrategi även delger sin avsikt att agera pådrivande för en sådan omställning i internationella sammanhang. Utskottet vill i sammanhanget peka på att det av den sakpolitiska överenskommelse som ingicks mellan regeringspartierna, och Liberalerna (det s.k. januariavtalet) framgår att det inte längre kommer att vara tillåtet att sälja nya bensin- och dieseldrivna bilar och att regeringen kommer att driva frågan om ett motsvarande förbud i hela Europeiska unionen samt att ett årtal ska utredas för när fossila bränslen ska vara helt utfasade. Enligt överenskommelsen ska vidare reduktionsplikten utformas så att den bidrar till att nå det nationella målet om minskade växthusgasutsläpp från inrikes transporter till 2030. Vid en kontrollstation som genomförs 2019 ska kvotnivåerna successivt skärpas för tiden . Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2018/19:263) påminde också statsrådet om regeringens målsättning att minska växt-husgasutsläppen från inrikes transporter med . Statsrådet hänvisade i sammanhanget till januariavtalet som innehåller en rad målsättningar och satsningar som regeringen ska genomföra på transport-området, och som syftar till att göra transporter fossilfria. Vidare framhålls att regeringen också har beslutat att konsumenter ska kunna ta del av miljö-information om drivmedel, med start . Utskottet vill i sammanhanget även peka på att regeringen meddelade att den ger i uppdrag att med hjälp av informations- och kunskapshöjande åtgärder bidra till att nå det klimatmål som beslutats av . Enligt s.k. klimatbarometer, som visar hur mycket koldioxid som släpps ut från vägtrafiken i , låg indexet som högst på 115 och , vilket innebar att utsläppen var högre än 1990 som utgör index 100.