bet · H601MJU9 · 2019-03-29 00:00:00 — Frågan om att återinföra stoppregeln vid täktprövningen berördes även i debatten om interpellation 2014/15:398 om Ojnareskogen och bevarandet av unika naturvärden. Dåvarande klimat- och miljöministern anförde bl.a. att regeringen fortlöpande utvärderar om lagstiftningen ger ett tillräckligt bra skydd för hotade arter. Hon uppgav vidare att departementets analys var att det inte gick att säga att borttagandet av stoppregeln har inneburit ett sämre skydd för den biologiska mångfalden, åtminstone inte med anledning av de domar som meddelats i målet om Nordkalk och som var aktuella i debatten. träffades det s.k. januariavtalet mellan Socialdemokraterna, . Avtalet är en överenskommelse om politikens inriktning på flera områden, bl.a. miljö och klimat. Enligt överenskommelsen ska artskyddsförordningen ses över för att bl.a. effektivt och rättssäkert kunna skydda hotade arter. I överenskommelsen anges vidare att insatser för den biologiska mångfalden ska förstärkas. För att skydda värdefull natur och värna rödlistade och akut utrotningshotade arter ska naturvården stärkas på ett sätt som bygger på legitimitet hos de människor och verksamheter som berörs. Utskottet delar regeringens uppfattning att ska ha en hög ambition i arbetet med biologisk mångfald och ekosystemtjänster såväl nationellt som internationellt. Utskottet välkomnar därför de satsningar som regeringen har genomfört för att nå miljökvalitetsmålen som omfattar biologisk mångfald och ekosystemtjänster. Som en del av januariöverenskommelsen ska artskyddsförordningen ses över för att bl.a. effektivt och rättssäkert kunna skydda hotade arter. Enligt överenskommelsen ska vidare insatserna för den biologiska mångfalden förstärkas. Med det anförda anser utskottet att motionerna 2018/19:1281 (SD) yrkande 9, 2018/19:2255 (L) yrkande 15, 2018/19:2315 (MP) yrkandena 22 och 25, 2018/19:2330 (MP) och 2018/19:2892 (M) yrkandena 2 och 4 kan lämnas utan vidare åtgärd. Vad gäller frågan om övergångszoner mellan skogs- och jordbruksmark redovisade en rapport om sådana zoner med ett antal förslag till berörda myndigheter. Det finns därför inte någon anledning att vidta ytterligare åtgärder i denna fråga. Motionerna 2018/19:1281 (SD) yrkande 7 och 2018/19:1287 (SD) yrkande 8 avstyrks därför. Vad gäller frågan om att återinföra den s.k. stopplagen finner utskottet att den nuvarande lagstiftningen ger det skydd som behövs för den biologiska mångfalden även vad gäller prövning av täktverksamhet. Motion 2018/19:2332 (MP) yrkande 6 bör därför lämnas utan bifall. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om invasiva främmande arter. Jämför reservation 6 (M), 7 (SD) och 8 (L). I kommittémotion 2018/19:1287 av m.fl. (SD) yrkande 7 anförs att invasiva arter är ett av de största hoten mot biologisk mångfald. Det är viktigt att noga följa utvecklingen för att se om regler och åtgärder är tillräckliga för att minska spridningen samt utreda effekterna på den biologiska mångfalden och de areella näringarna. Enligt partimotion 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 18 behövs satsningar på att bekämpa invasiva arter för att bevara den biologiska mångfalden. I kommittémotion 2018/19:2892 av m.fl. (M) yrkande 1 framförs att invasiva främmande arter kan åstadkomma stora skador och utgör ett hot mot vår inhemska flora och fauna. Åtgärder för att begränsa deras negativa inverkan på den biologiska mångfalden i behöver vidtas. Åtgärder behöver framför allt vidtas för att förhindra att nya arter introduceras i vårt land. I arbetet behövs internationella regleringar. behandling och kompletterande uppgifter och rådets förordning (EU) nr 1143/2014 om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter trädde i kraft . Förordningen innehåller bestämmelser om att förebygga, minimera och mildra invasiva främmande arters negativa effekter på den biologiska mångfalden. En invasiv främmande art är enligt förordningens definition en främmande art vars introduktion eller spridning har konstaterats hota eller negativt inverka på den biologiska mångfald enoch relaterade ekosystemtjänster. Förordningen gäller arter som är upptagna på unionsförteckningen över invasiva främmande arter av unionsbetydelse. På denna förteckning finns nu 49 arter upptagna, varav 11 förekommer i svensk natur. överlämnade regeringen propositionen Invasiva främmande arter (prop. 2017/18:211) till . I propositionen föreslog regeringen ändringar i som syftar till att uppfylla skyldigheter enligt EU-förordningen om invasiva främmande arter. Förslagen innebär i huvudsak att EU-förordningen kompletteras med en straffbestämmelse och ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om åtgärder. Lagändringarna trädde i kraft . trädde förordningen (2018:1939) om invasiva främmande arter i kraft. I förordningen finns bl.a. bestämmelser om processen med att ta fram en nationell förteckning över invasiva främmande arter av betydelse för och med att ta fram underlag för det fall vill föreslå en art till unionsförteckningen. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 20) anges bl.a. följande om invasiva arter. På grund av människan finns i totalt cirka 2 200 främmande arter på platser som är utanför deras vanliga hemvister. Av dem uppskattas 391 som invasiva och 84 som eventuellt invasiva. Men närmare häften av de främmande arterna är inte bedömda. ArtDatabanken genomför i flera steg och med utgångspunkt i IUCN:s metodik EICAT (Environmental Impact Classification for Alien Taxa) en översiktlig genomgång av främmande arter för att bedöma vilken risk arterna utgör eller kan komma att utgöra för inhemsk biologisk mångfald. Barlastvattenkonventionen, som antogs 2004, är viktig för att begränsa spridningen av främmande arter. […] Flera främmande arter bekämpas inom ramen för både nationella projekt och Life-projekt, där det senare delvis finansieras via EU. Insatser har skett för bl.a. mårdhund, vresros, jätteloka, blomsterlupin, sjögull, signalkräfta, sydfyrling (en akvatisk kärlväxt) och mink. och Havs- och vattenmyndigheten har riktat insatser till vissa prioriterade artgrupper och bl.a. tagit fram en vägledning för rengöring av fartygsskrov. Myndigheterna har också tagit fram information om en art kärrsköldpadda (Trachemys scripta) till bl.a. djurägare, annonsmarknaden, veterinärer, länsstyrelser och polismyndigheter. Vidare har kommunikationer skett kring invasiva främmande arter med fokus på att förebygga spridning och i första hand riktat till trädgårdsnäringen, som är den största introduktions- och spridningsvägen av invasiva främmande arter i . I regleringsbrev anges som villkor för anslag 1:3 ap. 2 Kostnader för skötsel av skyddade områden, artbevarande, friluftsliv m.m. att posten får användas för kostnader som avser arbete med bl.a. invasiva främmande arter. Med anledning av EU-förordningen om invasiva främmande arter infördes nya regler i , och trädde en ny förordning om invasiva främmande arter i kraft. Av budgetpropositionen framgår även att flera olika insatser har genomförts avseende invasiva främmande arter. Mot bakgrund av det arbete som genomförts och som fortfarande pågår anser utskottet att motionerna 2018/19:1287 (SD) yrkande 7, 2018/19:2255 (L) yrkande 18 och 2018/19:2892 (M) yrkande 1 kan lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att modernisera lagstiftningen om genteknik och göra denna teknikneutral. avslår en motion om genteknik i övriga delar. Jämför reservation 9 (S, V, MP) och 10 (SD). I partimotion 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 29 framhålls genetiskt modifierade organismers (GMO) klimatnytta. Motionärerna anför att GMO kan spela en avgörande roll ur ett klimatperspektiv för att få fram bättre skördar och näringsinnehåll. Enligt kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 45 bör lagstiftningen om grödsorter ändras så att den bygger på egenskaper framför förädlingsmetod. I kommittémotion 2018/19:2896 av m.fl. (M) yrkande 33 anförs att den nationella lagstiftningen om genteknik bör ändras och göras mer teknikneutral. Även i kommittémotion 2018/19:1287 av m.fl. (SD) yrkande 24 berörs frågan om att förändra lagstiftningen om genteknik så att den, istället för att reglera vissa tekniker, blir en riskbaserad lagstiftning. Motionärerna anför att teknikutvecklingen ställer frågan om vad som ska regleras som GMO på sin spets. Motionärerna föreslår även att ska få i uppdrag att hävda sin tidigare tolkning när det gäller Crispr-Cas9 och aktivt driva en genomgripande revidering av gentekniklagstiftningen i EU. behandling och kompletterande uppgifter All slags verksamhet i där genetiskt modifierade organismer (GMO) hanteras måste ha tillstånd. Beslut som gäller tillstånd för odling av en genetiskt modifierad växt tas gemensamt på EU-nivå och tillståndet gäller i alla EU:s medlemsländer. Varje genmodifierad växt, dvs. en specifik växtart med en viss genetisk modifiering, ska prövas och godkännas. Godkännande, spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade livsmedel och foder regleras i och rådets direktiv /18/EG av om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och och rådets förordning (EG) nr 1829/2003 av om genetiskt modifierade livsmedel och foder. Målet med godkännandeförfarandet är att garantera att utsläppandet på marknaden av sådana produkter inte utgör några risker för människors och djurs hälsa och för miljön. Den s.k. försiktighetsprincipen ska gälla, och godkännandeförfarandet ska baseras på en vetenskaplig riskbedömning. I förordningen anges särskilt att tekniska framsteg och vetenskaplig utveckling bör beaktas vid tillämpningen. Nationella regler om GMO finns framför allt i , i förordningen (2002:1086) om utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön, i förordningen (2000:271) om innesluten användning av genetiskt modifierade organismer och i myndighetsföreskrifter. I odlas det inga genetiskt modifierade grödor, förutom i försök. Regeringen gav 2015 i uppdrag att granska riskbedömningen av GMO. Granskningen skulle bl.a. omfatta långsiktiga effekter och hur exempelvis de frågor som har haft om den Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhets (EFSA) riskbedömningar har tagits om hand av EFSA och Europeiska kommissionen (dnr N2015/08644/SK). redovisade uppdraget i sin rapport av genetiskt modifierade växter och växtprodukter (rapport 2016:17). ansåg bl.a. att den samlade riskbedömningsprocessen är ändamålsenlig. Regeringen anförde i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 utg.omr. 20) att det är viktigt att användning och odling av GMO inte leder till påverkan på den biologiska mångfalden. Försiktighetsprincipen ska vara styrande för hanteringen. Regeringen anförde vidare att den avsåg att fortsätta sina ansträngningar för att förbättra processen för godkännanden av nya bekämpningsmedel och att den i det fortsatta arbetet med godkännande av GMO på EU-nivå avser att ta större hänsyn till användning av bekämpningsmedel. I miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2018/19:MJU2 angavs bl.a. följande om användningen av GMO-teknik. Försöksverksamhet i miljön av GMO omfattas av reglerna om avsiktlig utsättning av GMO. Det finns ett större nationellt utrymme när det gäller fältförsök, dvs. det är som bestämmer att tillräckligt med försiktighetsåtgärder är vidtagna och som sedan kontrollerar detta. När det gäller försöksverksamhet i fråga om GMO i laboratorier och i vissa växthus är reglerna om innesluten användning tillämpliga. Avsiktlig utsättning av GMO, i det här fallet genetiskt modifierade växter, och inneslutning av genetiskt modifierade mikroorganismer, inklusive cellkulturer av växter, omfattas av det harmoniserade regelverket. Nationellt regleras endast innesluten användning av GMO som sker inomhus med inneslutningsåtgärder. Vilka inneslutningsåtgärder som krävs är dock reglerat inom EU. pågår inte någon översyn av det nationella regelverket för avsiktlig utsättning och innesluten användning av GMO. Det pågår inte heller någon översyn av . En diskussion har dock inletts på EU-nivå med anledning av dom i mål C-528/16 om Crispr-Cas9. Domen berörde bl.a. frågan om kategorisering av Crispr-Cas9. När det gäller frågan om att modernisera lagstiftningen om genteknik vill utskottet framhålla att växtförädlingen har en viktig roll att spela ur ett klimatperspektiv för att stärka tillgången på bra grödsorter som kan ge bättre skördar och bättre näringsinnehåll. Genteknik är av största vikt i detta arbete eftersom denna teknik är snabbare än konventionell växtförädling och därmed kan bidra till att öka takten i arbetet med förbättrade grödsorter. Olika tekniker kan leda till samma resultat, men dagens lagstiftning gör skillnad på vilken förädlingsmetod som används. Detta innebär att växtsorter som framställts genom traditionell växtförädling kan vara tillåtna, medan växtsorter med samma egenskaper som framställts genom GMO-teknik inte är det. Regelverket hämmar utvecklingen av nya växtsorter och därmed även lantbrukets utveckling. Det är grödans förändrade egenskaper och dess potentiella miljö-, avkastnings- och hälsoeffekter som är viktiga att ta ställning till, inte förädlingsmetoden som sådan. Lagstiftningen om genteknik bör mot denna bakgrund moderniseras och göras teknikneutral. Detta bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2018/19:1287 (SD) yrkande 24 i denna del, 2018/19:2255 (L) yrkande 29, 2018/19:2425 (C) yrkande 45 och 2018/19:2896 (M) yrkande 33. När det gäller frågan om åtgärder som avser lagstiftningen om Crispr-Cas9 har en diskussion inletts på EU-nivå med anledning av dom i mål C-528/16. Utskottet anser att det inte finns skäl att vidta några åtgärder med anledning av domen och Crispr-Cas9. Motion 2018/19:1287 (SD) yrkande 24 avstyrks därför i övrigt. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om artskyddsförordningen och EU:s naturvårdsdirektiv. Jämför reservation 11 (SD) och 12 (KD). I kommittémotion 2018/19:1281 av m.fl. (SD) yrkande 5 anförs att regeringen bör skriva om artskyddsförordningen. I förordningstexten anges inte att förbuden endast gäller när den gynnsamma bevarandestatusen påverkas. Enligt motionärerna vore det önskvärt om förordningen t.ex. klargjorde att bedömningen av den gynnsamma bevarandestatusen ska göras på nationell nivå och hur markägaren ska få ersättning om denne hindras i pågående markanvändning. Enligt kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 10 behöver art- och habitatdirektivet reformeras och anpassas efter regionala och nationella förutsättningar. Motionärerna anför att genomförandet av direktivet går längre än vad direktivet säger. Även motion 2018/19:1683 av (M) yrkande 2 berör en översyn av art- och habitatdirektivet. Motionären anför att aktivt behöver arbeta för att direktivet omarbetas så att det blir mer modernt och uppdaterat. På liknande sätt anförs i kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 4 att art- och habitatdirektiv bör uppdateras så att det blir smidigare att omklassa hotstatusen för olika arter i takt med att populationerna växer eller krymper. Motionärerna anför även att det bör skrivas in i direktivet vilka processuella regler som ska gälla för prövning av beslut som kan beröras av direktivet. I kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 1 anförs att det nationella parlamentet alltid ska ha sista ordet i frågor som berör viltförvaltning och att regeringen tydligt ska verka för att återtar beslutsmakten gällande de frågor som ryms inom art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet. behandling och kompletterande uppgifter Ramarna för den svenska viltförvaltningen sätts av internationella konventioner och EU-direktiv. Konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö () syftar till att främja ett mellanstatligt samarbete för att bevara vilda djur- och växtarter och livsmiljöer samt skydda hotade flyttande arter. Bland annat björn, järv och varg är strängt skyddade arter enligt konventionen, medan lodjur är en skyddad art. Både och EU har ratificerat konventionen. Art- och habitatdirektivet[1] bygger på . Direktivets syfte är att bidra till att säkerställa den biologiska mångfalden genom att bevara livsmiljöer och vilda djur och växter. I direktivets bilaga 4 anges djur- och växtarter som kräver strikt skydd av medlemsstaterna. Där återfinns varg, björn och lodjur. De strikt skyddade arterna får inte fångas eller dödas annat än i vissa undantagsfall. Fågeldirektivet[2] innehåller regler till skydd för samtliga naturligt förekommande och vilt levande fågelarter inom EU, liksom deras ägg, reden och boplatser. Både art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet är minimidirektiv, vilket innebär att medlemsländerna inte får införa regler som innebär ett mindre strängt skydd än vad direktiven föreskriver. Europeiska kommissionen initierade en utvärdering, en s.k. fitness check, av art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet. Utvärderingen inbegrep frågeställningar om huruvida direktivens mål har uppnåtts, om direktiven är kostnadseffektiva, om de stämmer överens med annan EU-lagstiftning och om de fortfarande behövs. Utvärderingen omfattade även frågan om huruvida målen för direktiven på ett tydligt sätt bättre uppnås på EU-nivå än på nationell nivå. I utvärderingen drog Europeiska kommissionen slutsatsen att naturvårdsdirektiven är mycket relevanta och ändamålsenliga. Kommissionen drog slutsatsen att genomförandet av naturvårdsdirektiven behöver förbättras väsentligt i medlemsstaterna för att direktivens mål ska uppnås fullt ut. För att kunna leverera konkreta resultat för natur, människor och ekonomi inom hela EU behöver genomförandet förbättras i nära samarbete med lokala myndigheter och med olika aktörer i medlemsstaterna. EU:s kommissionär för miljö-, havs- och fiskerifrågor konstaterade i detta sammanhang att naturvårdsdirektiven inte kommer att öppnas för översyn. presenterade Europeiska kommissionen ett meddelande om en handlingsplan för naturen, människorna och näringslivet. Handlingsplanen syftar till att förbättra genomförandet av naturvårdsdirektiven och påskynda uppnåendet av målen inom för biologisk mångfald och ekosystemtjänster 2011–2020. antog en resolution om nämnda handlingsplan. I resolutionen välkomnas handlingsplanen och begär att naturvårdsdirektiven ska genomföras fullständigt. Parlamentet noterar även den flexibilitet som direktiven ger. Samtidig uppmanade parlamentet Europeiska kommissionen att ta fram en utvärderingsmetod som gör det möjligt att ändra skyddsstatusen för arter i vissa regioner när gynnsam bevarandestatus uppnås. Europeiska kommissionen angav i sitt svar på denna resolution bl.a. att kommissionen inte hade för avsikt att utveckla en sådan utvärderingsmetod eftersom det skulle kräva att direktivens bilagor ändras. Dåvarande miljöministern svarade bl.a. följande på skriftlig fråga 2017/18:440 Allmän jakttid för skarv. Endast har befogenhet att föreslå ändringar i fågeldirektivet eller dess bilagor. avslutade en utvärdering av de båda naturvårdsdirektiven, dvs. fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet, och presenterade en handlingsplan för naturen, människorna och näringslivet. Av planen framgår att kommissionen inte kommer att föreslå någon ny lagstiftning. Kommissionen har även i samband med sin utvärdering av naturvårdsdirektiven uttalat att den inte tänker föreslå några ändringar. har i sin resolution välkomnat handlingsplanen och inte uppmanat kommissionen att föreslå ändringar i naturvårdsdirektiven. Tvärtom har i resolutionen begärt att de båda naturvårdsdirektiven ska genomföras fullständigt. Dåvarande landsbygdsministern lämnade bl.a. följande svar på skriftlig fråga 2017/18:1424 Äganderätten av skogen och 2017/18:1425 Skogsägares rätt. Artskyddsförordningen (2007:845) innehåller såväl bestämmelser som genomför EU:s naturvårdsdirektiv (fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet) som rent nationella bestämmelser. är som EU-medlem så klart angeläget att följa de regler som EU-länderna gemensamt har beslutat om. Syftet med naturvårdsdirektiven är framför allt att skapa möjligheter för arter och livsmiljöer att uppnå och behålla en gynnsam bevarandestatus samt att undvika att åtgärder och verksamheter riskerar att försämra denna status. Regeringen anser att riktlinjerna för handläggning av artskyddsärenden i skogsbruket, som och beslutat om, är ett viktigt steg i arbetet för att skydda fridlysta arter i skogen och skapa tydlighet i tillämpningen. och har pekat på behovet att se över artskyddsförordningen för att säkerställa att den är tillämpbar, effektiv och rättssäker (M2016/01731/Nm). Det pågår nu ett flertal juridiska processer där det har visat sig att det råder oklarheter om hur artskyddsförordningen ska tillämpas. Detta är olyckligt, både för skyddet av biologisk mångfald och för tydligheten gentemot skogsägarna. Regelverket ska bidra till att effektivt skydda hotade arter och vara tydligt gentemot skogsägarna om när man har rätt till ersättning och när man inte har det. Regeringens besked är därför att vi behöver se över rådande regelverket för att skapa klarhet och förutsägbarhet kring vad som gäller för både skogsägare och miljöintressen. Den grundlagsskyddade äganderätten ska respekteras och det är den enskilde skogsägaren som tar beslut om hur skogen ska brukas inom ramen för gällande lagstiftning. Skogspolitiken ska vara förutsägbar och bedrivas så att det lönar sig för den enskilde skogsägaren att sköta sin skog så att skogens olika värden kan utvecklas och tas tillvara på bästa möjliga sätt. Den markägare som sköter sin skog på ett sätt som är bra för hotade arter ska kunna kombinera det med god ekonomi för sin näringsverksamhet. Jag är angelägen om att vi har tydliga regler kring ersättning som beaktar äganderätten och är ändamålsenliga för såväl miljö som produktion. Utgångspunkten är att när staten skyddar värdefulla naturområden kan enskilda ersättas inom ramen för gällande lagstiftning. Miljö- och jordbruksutskottet har tidigare behandlat frågan om översyn av artskyddsförordningen i betänkande 2017/18:MJU17. Utskottet konstaterade att frågan om artskyddet och dess innebörd för skogsbruket hade diskuterats, att tillämpningen av artskyddsförordningen hade varit och var föremål för domstolsprövning samt att generaldirektörerna för och i ett brev till regeringen framhållit behovet av en översyn av artskyddsförordningen. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att regeringen borde initiera en översyn av artskyddsförordningen för att säkerställa att den var tillämpbar, effektiv och rättssäker. beslutade i enlighet med utskottets förslag (prot. 2017/18:96, rskr. 2017/18:215–216). Som nämnts ovan ingår en översyn av artskyddsförordningen i januariavtalet. Utskottet anser att det naturvårdsarbete som bedrivs inom EU genom de båda naturvårdsdirektiven är angeläget för att bevara livsmiljöer och vilda djur och växter inom EU och för att säkerställa att EU lever upp till internationella åtaganden på området. Direktiven utgör även en viktig ram för de åtgärder som genomförs för hotade arters bevarande i . Enligt den utvärdering som genomförts av kommissionen är naturvårdsdirektiven fortfarande relevanta och ändamålsenliga. Som noterade i den resolution som nämns ovan finns det en flexibilitet i direktiven som medlemsstaterna kan utnyttja. Det är dock endast som har befogenhet att föreslå ändringar i naturvårdsdirektiven. Av det ovan anförda framgår att kommissionen inte planerar att föreslå några ändringar i direktiven. Som en del av januariavtalet ingår dock att se över artskyddsförordningen för att bl.a. effektivt och rättssäkert kunna skydda hotade arter. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motionerna 2018/19:1281 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 10, 2018/19:1683 av (M) yrkande 2 och 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet