bet · H601MJU3 · 2019-02-08 00:00:00 — Därtill påminner utskottet om att det följer av januariavtalet att regeringen har åtagit sig att arbeta för att det hållbara fisket utvecklas med åtgärder för att minska bottentrålning i känsliga områden i och EU samt för att införa ett generellt stopp för bottentrålning införs i skyddade områden. Av avtalet framgår det även att det ska kunna ges möjligheter till begränsade undantag i förvaltningsplanen och att det ska kunna införas åtgärder för att stötta de fiskare som byter redskap. Utskottet ser positivt på det arbete som därmed bedrivs för att minimera trålfiskets miljömässiga påverkan och anser att de förslag om en begränsning av bottentrålning som framförs i motionerna 2018/19:81 (SD) yrkande 7, 2018/19:2726 (KD) yrkande 27, 2018/19:669 (V) yrkande 9, 2018/19:2315 (MP) yrkande 13 och 2018/19:1395 (MP) yrkande 1 kan lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om att förbjuda trålfisket efter torsk i konstaterar utskottet, i likhet med motionärerna, att även om torskbestånden i har förbättrats något är de fortfarande på en låg nivå. Utskottet ser därför positivt på att högsta tillåtna fångstmängd (TAC) för Östersjötorsk har fastställts på en nivå som är i enlighet med försiktighetsansatsen och att fisket begränsats under huvudsakliga lekperiod. Liksom tidigare fäster utskottet stor vikt vid att de fiskemöjligheter som beslutas är långsiktigt hållbara. Motionerna 2018/19:2605 (KD) yrkande 4 och 2018/19:669 (V) yrkande 10 lämnas med hänvisning till det som anförts ovan utan vidare åtgärd. Bildande av fiskevårdsområden på enskilt vatten som omfattas av det fria handredskapsfisket och övriga fiskevårdande åtgärder Utskottet vill inledningsvis påminna om att fiske inte omfattas av allemans-rätten. Däremot får både svenska och utländska medborgare fiska på allmänt vatten. För att tillförsäkra allmänheten goda fritidsfiskemöjligheter är det även tillåtet att fiska med handredskap på enskilt vatten i de fem och längs . Utskottet vill också påminna om de tydliga fördelarna med att allmänheten har god tillgång till fritidsfiske, t.ex. i fråga om rekreation och folkhälsa, turism, företagande och landsbygdsutveckling. Frågan om huru-vida fiskevårdsområden ska kunna bildas på vatten där det råder fritt redskapsfiske har utretts men inte lett till någon förändring av nu gällande ordning. Med hänvisning till det som anförts ovan avstyrker utskottet motionerna 2018/19:81 (SD) yrkande 12 och 2018/19:2605 (KD) yrkande 3. I fråga om fiskutsättning påminner utskottet om att detta antagligen är den vanligaste formen av fiskevård i . Lagstiftningen är emellertid restriktiv eftersom miljönyttan ständigt måste vägas mot risken med t.ex. spridning av smittor och invasiva arter. Dessutom visar forskning att det finns en gräns för hur mycket fisk som kan sättas ut till följd av de ekologiska effekterna som utsättning har. Utskottet ser inget skäl att ifrågasätta den omfattning av fiskutsättning som sker i landet och lämnar därmed motion 2018/19:81 (SD) yrkande 10 utan vidare åtgärd. När det gäller fredningsområden konstaterar utskottet att det finns flera hundra områden inrättade både i havet och i inlandsvatten, och att det pågår ett löpande arbete vid ansvariga myndigheter för att identifiera ytterligare viktiga områden för lek och lekvandring och för att stänga dessa under lämpliga perioder. Mot denna bakgrund lämnar utskottet motion 2018/19:2605 (KD) yrkande 1 utan vidare åtgärd. I fråga om miljöförbättrande åtgärder inom sportfisket noterar utskottet att ansvariga myndigheter har som målsättning att fritidsfisket och fisketurismen ska vara ekologiskt, socialt och ekonomiskt hållbara. Därtill arbetar ansvariga myndigheter med att säkerställa att de regler som gäller för fritidsfisket åtföljs. Utskottet bedömer därmed att förutsättningarna för det miljöförbättrande arbetet inom fritidsfisket redan är goda. Följaktligen avstyrks motion 2018/19:81 (SD) yrkande 11. Även motion 2018/19:1322 (S) yrkandena 1 och 2 avstyrks. Så som motionen får förstås är den med hänvisning till redovisningen ovan i allt väsentligt redan tillgodosedd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att ålfisketillstånden ska göras överförbara, om ett generellt ålfiskeförbud och om hur arbetet för minskad turbindödlighet ska genomföras. Jämför reservation 23 (M, KD), 24 (SD), 25 (SD), 26 (V) och 27 (SD) samt särskilt yttrande 4 (KD). I flera motioner föreslås att ålfisketillstånd ska göras överlåtbara mellan företag och/eller mellan personer. I motion 2018/19:81 av m.fl. (SD) yrkande 13 i denna del föreslås att överlåtelser av ålfisketillstånd ska möjliggöras. Motionärerna ogillar att ålfiskeföretag inte kan fortsätta när innevarande tillståndshavare upphör med sin verksamhet. Även enligt motion 2018/19:1881 av m.fl. (M) yrkande 1 bör generations-växlingar och överlåtelser av ålfiskerättigheter möjliggöras, bl.a. eftersom ålfisket är ett kulturarv och ålfiskarna har tagit många initiativ för att stärka beståndet. I motion 2018/19:2889 av m.fl. (M) yrkande 8 i denna del framhåller motionärerna att ålfisket i är kraftigt reglerat och endast har marginell påverkan på beståndet. bidrar ålfiskarna på olika sätt till att stärka beståndet. Mot denna bakgrund föreslår motionärerna att regeringen tar initiativ så att generationsskiften kan möjliggöras. Likaså i motion 2018/19:2605 av m.fl. (KD) yrkande 5 föreslås en översyn av möjligheten att överföra ålfisketillstånd mellan generationer. Enligt motionärerna försvinner den unika kultur och den yrkeskunskap som finns bevarad i ålfisket om ålfisket som näringsutövning inte tillåts i . Även i motion 2018/19:1473 av och (båda C) föreslås att dagens ålfisketillstånd ska övergå till att vara överförbara mellan personer, bl.a. eftersom ett småskaligt insjöfiske och kustnära fiske samt ett levande kulturarv är viktiga värden. Avslutningsvis i motion 2018/19:1491 av (C) föreslås att tillstånd att fiska ål ska få överlåtas på vissa villkor med begränsningar till de traditionella fångstmetoderna. Motionären menar att i det fall ålfisket helt försvann skulle även intresset för ålen och överlevnad försvinna. I motion 2018/19:81 av m.fl. (SD) yrkande 13 i denna del anför motionärerna att som ålfisket måste vara reglerat motsätter de sig ett ensidigt stopp för ålfisket, bl.a. eftersom det skulle radera den unika ålkultur som finns i . I motion 2018/19:2605 av m.fl. (KD) yrkande 6 framhålls att regeringen bör motarbeta kommissionens förslag om ett totalt ålfiskestopp i . Enligt motionär-erna bör regleringen av ålfisket bevara både ålen, ålfisket och den kultur och kunskapstradition som är förknippad med dessa. I motion 2018/19:2315 av m.fl. (MP) yrkande 12 föreslås i stället ett förbud mot fisket efter ål. Motionärerna vill bevara utrotningshotade arter såsom ålen, och fisket efter ål bör helt förbjudas fram till dess att beståndet har återhämtat sig till en bärkraftig nivå. Även enligt motion 2018/19:669 av m.fl. (V) yrkande 13 bör införa ett totalförbud mot allt riktat fiske av ål. Enligt motionärerna har ett särskilt ansvar för att bevara ålen, inte minst då de flesta könsmogna ålarna från vandrar ut längs . Åtgärder för att minska turbindödligheten Enligt motion 2018/19:81 av m.fl. (SD) yrkande 13 i denna del bör problemet med ål som inte kan passera vattenkraftverk avhjälpas genom fler passager både uppströms och nedströms. behandling och kompletterande uppgifter Den europeiska ålen är upptagen på Cites konventionens lista över utrotningshotade arter. Ålen finns på Cites lista II och EU-bilaga B tillsammans med många andra djurarter som riskerar att utrotas om inte handeln med dessa kontrolleras. I samband med att ålen Cites listades blev det också krav på Cites tillstånd för all import och export av arten till och från EU. Eftersom det inte är säkerställt att fångsten av ål är hållbar beslutade EU att stoppa all import och export av ål och ålprodukter till och från samtliga EU-medlemsstater. Detta import- och exportförbud har förlängts tills ny forskning kan visa att arten börjar återhämta sig. Data från Ices ålarbetsgruppsrapport och Havs- och vatten-myndigheten visar att rekryteringen av ål fortfarande var mycket låg. I förhållande till referensperioden –uppgick rekryteringen av glasål i till . I övriga Europeiska serier uppgick rekryteringen till jämfört med samma referensperiod. I fråga om det europeiska ålfiskets storlek uppgick de totala rapporterade landningarna av glasål till . De uppskattade landningarna av blankål och gulål var . Majoriteten av det europeiska fisket äger rum i inlandsvatten. Räknat i ton uppskattas fångsterna i områden till av de totala fångsterna. I fiskas dock en större del i havet eftersom ålen följer kusten under sin utvandring. Enligt WGEEL kan det illegala och orapporterade fisket antas vara i samma storleksordning som de officiella landningarna. uppgick de svenska landningarna till totalt , vilket är en viss minskning från föregående år. Majoriteten av det svenska fisket bedrivs i havet, och endast en liten del tas i sötvatten. Bakgrunden till rådande ålfiskebestämmelser är rådets förordning (EG) nr 1100/2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål. Enligt förordningen skulle medlemsstaterna upprätta planer för förvaltning av ålbeståndet. Målet är att uppnå en utvandring av blankål motsvarande av rikets historiskt naturliga blankålsproduktion. nationella förvaltningsplan för ål godkändes av kommissionen . Planen innehåller åtgärder på i huvudsak fyra områden: skärpta regleringar av fisket, utökade kontrollåtgärder, ökade utsättningar av ål och åtgärder för att minska dödlighet hos blankål i vattendrag, dvs. Planen är adaptiv, vilket innebär att åtgärderna kan justeras . Som en del av den nationella ålförvaltningsplanen råder det generellt förbud för ålfiske i , i havet och i större delen av de svenska sötvattensområdena. Ålfiskeförbudet är inte tidsbegränsat. Det är möjligt att få undantag från ålfiskeförbudet genom att ansöka om ålfiske-tillstånd hos Havs- och vattenmyndigheten. Tillståndsgivningen är restriktiv i det att man endast kan få tillstånd att fiska ål om man tidigare haft tillstånd att fiska ål, och det är inte möjligt att söka tillstånd för nyetablering av ålfiske. Tillstånd beviljas inte nya ägare vid generationsväxlingar eller när tillstånds-havare av någon annan anledning upphör med sitt ålfiske. Ett antal yrkes-fiskare har beviljats dispens från förbudet, liksom ett fåtal som fiskar med stöd av enskild rätt. Särskilda tillstånd har beviljats den som bedrivit riktat ålfiske . Tillstånden ges i sänder. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten hade 209 fiskare ålfisketillstånd . Av dessa hade 130 tillstånd att bedriva ålfiske i havet. Den restriktiva tillståndsdelningen för ålfiske kombineras med nationella bestämmelser om höjt minimimått på ål som får fiskas () och redskapsbestämmelser för fasta redskap och ryssjor. Därtill har fiskesäsongens längd reducerats såväl i insjöar som vid kusten, se redogörelse nedan om den beslutade säsongsstängningen för ålfisket. Ålförvaltningsplanen (inklusive tillståndsgivningen) kan som nämnts ovan justeras om bestånden så tillåter. Mot denna bakgrund fick Havs- och vattenmyndigheten i sitt regleringsbrev i uppdrag att analysera behovet av planen och vid behov föreslå en revidering mot bakgrund av målen i EU:s ålförordning och den vetenskapliga rådgivningen. I betänkandet anfördes följande vad gäller möjligheter till revidering: I Havs- och vattenmyndighetens analys av behovet av att revidera den nationella förvaltningsplanen för ål föreslår myndigheten att nuvarande inskränkningar av fisket ska upprätthållas till dess att det finns säkra bevis för kontinuerlig ökning av såväl rekrytering som lekbestånd av ål. Myndigheten bedömer att rekryteringen är mycket låg. I enlighet med ålförordningen rapporterade Havs- och vattenmyndigheten en ny utvärdering av nationellt genomförda åtgärder till kommissionen. Myndighetens sammanfattande bedömning är att bestånds-påverkan av det kommersiella ålfisket längs är i linje med både det kortsiktiga målet i den nationella förvaltningsplanen och det långsiktiga målet för ålförordningen. Myndigheten redovisar även att arbetet kommer att fokuseras på dels fiskets påverkan inklusive det illegala och orapporterade fisket, dels turbindödlighet i inlandsvatten. I fråga om åtgärder för att minska det otillåtna fisket efter ål antog medlemsstaterna och kommissionen vid jordbruksrådet ett uttalande i vilket det lades särskild tonvikt på behovet av fortsatta åtgärder för att minska det orapporterade och illegala fisket. När det gäller åtgärder på nationell nivå införde Havs- och vattenmyndigheten ett elektroniskt spårbarhetssystem för fisk som ska användas till livsmedel som innebär att man kan följa fisken från fångst till försäljning. Systemet omfattar inte bara ål utan även andra arter. Avslutningsvis kan det redovisas att det följer av januariavtalet att regeringen har åtagit sig att i införa ett frivilligt program för återköp av ålfiskerätter för att minska fisket av den utrotningshotade ålen. Det följer även att regeringen har åtagit sig att stärka kontrollen för att stoppa illegalt fiske utan att öka den samlade administrativa bördan för företagen. Som redovisas ovan råder det i ett generellt förbud för ålfiske i havet och i större delen av de svenska sötvattensområdena. Ett antal yrkesfiskare har beviljats dispens från förbudet, liksom ett fåtal som fiskar med stöd av enskild rätt. Särskilda tillstånd har beviljats den som bedrivit riktat ålfiske . Det råder inget totalförbud mot allt riktat fiske på ål i EU:s vatten. om fiskemöjligheter togs beslutet att förbjuda kommersiellt fiske av ål , dvs. blankål, i alla EU:s vatten i Nordostatlanten inklusive . Under rådet beslutades att förbudet ska gälla i tre sammanhängande månader mellan och . Varje medlemsstat fick besluta om vilken exakt sammanhängande period . För del beslutade Havs- och vatten-myndigheten om en säsongsstängning mellan och . Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten förlades fiskestoppet till den period av året då det bedrivs som minst yrkesfiske eftersom det svenska ålfisket redan är förhållandevis strikt reglerat. Inga begränsande åtgärder omfattade glasål, dvs. ål som är kortare än . Enligt är det svårt att göra en uppskattning av effekten av säsongsstängning på ålbeståndet, bl.a. eftersom data från andra medlemsstater är bristfälliga. Enligt är det dock rimligt att anta att säsongsstängningen hade en begränsad effekt för ålbeståndet eftersom och var de enda medlemsländerna som fiskade ål i havet. För del bedöms landningarna ha minskat med jämfört med . Effekten på den svenska näringen har varit skiftande eftersom vissa regioner har ökat fisket av ål utanför stängningsperioden jämfört . fattade ministerrådet beslut om 2019 års fiskemöjligheter i , vilket resulterade i en förlängning av den säsongsstängning av ålfisket som gällt . Beslutet innebär också att fiskestoppet utvidgas så att det nu också omfattar glasål, dvs. ål som är kortare än , fritidsfiske samt ålfisket i . I råder det redan ett förbud mot fritidsfiske efter ål i EU:s vatten. som säsongs-stängningen kommer att gälla för svensk del är ännu inte fastställt, men enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten kommer fiskestoppet troligen att förläggas till som 2018. I sitt svar på interpellation 2017/18:133 framhöll dåvarande landsbygds-minister att situationen för den europeiska ålen är ytterst alarmerande, och att regeringen delar kommissionens inställning att kraftfulla åtgärder behöver vidtas i närtid för att rädda arten, och därmed också ålfisket på . Regeringen anser att det är viktigt att få till stånd en helhets-lösning med långsiktiga åtgärder, där ansvaret för ålen hanteras av hela EU. Regeringen kommer att fortsätta ansträngningarna för att bevara ålbeståndet och uppnå målen i för ål och välkomnar förslag till nya åtgärder från kommissionen. Åtgärder för att minska turbindödligheten Utskottet har vid upprepade tillfällen, senast i betänkande 2017/18:MJU13 Fiskeripolitik, anfört att kraftfulla åtgärder krävs för att fler ålar ska överleva. Utskottet har också anfört att det är angeläget med fortsatta åtgärder inom ramen för den nationella planen för återhämtning av beståndet av ål. I fråga om turbindödlighet är målet i den nationella förvaltningsplanen att reducera turbinrelaterad dödlighet i vattendrag där ålen måste passera minst ett vattenkraftverk så att av all blankål kan utvandra till kusten. Som redovisats ovan fick Havs- och vattenmyndigheten i sitt regleringsbrev i uppdrag att analysera behovet av planen och vid behov föreslå en revidering mot bakgrund av målen i EU:s ålförordning och den vetenskapliga rådgivningen. I betänkandet anförs följande när det gäller utvandringsmöjligheter. När det gäller förbättrade utvandringsmöjligheter för blankål konstaterar myndigheten att de kortsiktiga åtgärderna har prioriterats. Vid utvärderingen av genomförda åtgärder och påverkan från turbinrelaterad dödlighet i vattenkraftverk konstaterar myndigheten att det är långt till det uppsatta målet i förvaltningsplanen. Myndigheten framhåller att vattenkraften i hög grad påverkar dödlighet för utvandrande blankål och förhindrar naturlig uppvandring av ålyngel i inlandsvatten. Åtgärder för att förbättra upp- och nedströmsvandring förbi kraftverk styr därför också i hög grad förväntad effekt av de åtgärder som genomförs via fiskereglering och utsättning av ålyngel. Havs- och vattenmyndigheten anser därför att arbetet med delar i nuvarande förvaltningsplan som behandlar påverkan från vattenkraft bör utvecklas för att effektivisera det långsiktiga åtgärdsarbetet. När det gäller stödutsättning av ålyngel anser myndigheten att utsättningsplanen inom nuvarande förvaltningsplan bör ses över. För att uppnå målet om minskad turbindödlighet tecknade dåvarande en avsiktsförklaring med ett antal kraftbolag . Avsiktsförklaringen genomfördes –2017 i huvudsak genom programmet Krafttag ål, för vilket man satte upp två mål: dels att reducera turbinrelaterad dödlighet till max i ett antal utvalda vattendrag, dels att vidtagna åtgärder skulle resultera i en ökad blankålsutvandring med 100 000 blankålar . Ambitionen var att påbörja arbetet med kortsiktiga åtgärder såsom utsättningar och fångst/nedtransport av blankål för att sedan ersätta dessa med långsiktiga tekniska åtgärder. Programmet utvärderades , och det konstaterades då att målet om 50 procents överlevnad var långt ifrån uppnått. Vidtagna åtgärder (inklusive fångst/nedtransport av blankål) hade då bidragit med ökad överlevnad. Målet om en ökad blankålsutvandring med 100 000 ansåg Havs- och vattenmyndigheten däremot vara uppnått till följd av de ålut-sättningar som genomfördes i bolagens regi. Dock förväntas dessa åtgärder i praktiken ge effekt först om 10–då den utsatta ålen blir könsmogen och övergår till blankål. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten kan det även konstateras att långsiktiga åtgärder än så länge uteblivit. Åtgärder som genomförts är i första hand fångst/nedtransport av blankål samt utsättning av ålyngel. Havs- och vattenmyndigheten betonade särskilt behovet av mer långsiktiga åtgärder i samband med det regeringsuppdrag som utfördes . beslutade om proposition 2017/18:243 Vattenmiljö och vattenkraft (prop. 2017/18:243, bet. 2017/18:CU31, rskr. 2017/18:383). Lagändringarna innebär bl.a. att en skyldighet införs för alla vattenverk-samheter som har eller har tillkommit för att ha en funktion för att producera vattenkraftsel att ha moderna miljövillkor. För helhetssynen ska regeringen se till att det finns en nationell plan som ska vara vägledande för myndigheternas arbete med prövningarna och för vattenförvaltningen. Lagändringarna trädde i kraft . Som redovisats ovan rapporterade Havs- och vattenmyndigheten de åtgärder som vidtagits inom den svenska ålförvaltnings-planen. I fråga om turbindödlighet framhåller myndigheten att detta är ett område som myndigheten framöver avser att fokusera på. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten pågår det nu förhandlingar mellan myndigheten och de sex största kraftbolagen om former för det fortsatta åtgärdsarbetet. Enligt myndigheten är målet att nå långsiktiga lösningar. Utskottet har konstaterat att ålbeståndet fortfarande befinner sig på en alarmerande låg nivå. Utskottet har också konstaterat att kraftfulla åtgärder krävs för att beståndet ska tillåtas att återhämta sig. I sammanhanget påminner utskottet om att den svenska ålförvaltningsplanen består av åtgärder på fyra områden, däribland skärpta regleringar av fisket. Havs- och vatten-myndigheten följde upp den svenska ålförvaltningsplanen . Av uppföljningen framgår att till följd av den restriktiva tillståndsgivningen är beståndspåverkan av det kommersiella fisket i linje med både det kortsiktiga målet för den svenska ålförvaltningsplanen och det långsiktiga målet för EU:s ålförordning. Utskottet ser med tillfredsställelse på att lever upp till de förpliktelser som man åtagit sig och ser ingen anledning att ifrågasätta myndighetens skäl för att inte revidera tillståndsgivningen. Därtill vill utskottet framhålla att det följer av januariavtalet att regeringen har åtagit sig att i införa ett frivilligt program för återköp av ålfiskerätter för att minska fisket av den utrotningshotade ålen. Mot bakgrund av det som anförts ovan avstyrker utskottet förslagen om överlåtbara ålfisketillstånd så som de framförs i motionerna 2018/19:81 (SD) yrkande 13 i denna del, 2018/19:1881 (M) yrkande 1, 2018/19:2889 (M) yrkande 8 i denna del, 2018/19:2605 (KD) yrkande 5, 2018/19:1473 (C) och 2018/19:1491 (C). När det gäller frågan om ett ålfiskeförbud i vatten vill utskottet inledningsvis påminna om att jordbruks- och fiskerådets beslut om 2019 års fiskemöjligheter inte resulterade i något allmänt ålfiskestopp vare sig i eller i . Däremot beslutade rådet att förlänga och utvidga den säsongsstängning av ålfisket som gällt . mellan är fiske efter ål förbjudet i Nordostatlanten inklusive samt , och fiske-stoppet omfattar nu också glasål och även fritidsfiske. Utskottet välkomnar den utvidgning av fiskestoppet som beslutats och påminner om att ett eventuellt framtida ålfiskestopp i EU:s vatten är helt beroende av hur förhandlingarna går på EU-nivå. När det gäller ett totalförbud för ålfiske i svenska vatten kan utskottet konstatera att Havs- och vattenmyndighetens restriktiva tillståndsgivning av ålfiskelicenser har resulterat i att påverkan av det svenska fisket efter ål är i linje med både det kortsiktiga målet för den svenska ålförvaltningsplanen och det långsiktiga målet för EU:s ålförordning. Utskottet ser givetvis mycket positivt på att vidtagna åtgärder har fått avsedd effekt. Inte desto mindre anser utskottet att det även fortsättningsvis krävs effektiva och EU-gemensamma åtgärder för att minska den dödlighet för ål som härrör från mänsklig aktivitet under ålens samtliga levnadsstadier. Utskottet förutsätter att regeringen delar utskottets bedömning. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet de förslag om huruvida regeringen ska driva frågan om ett ålfiskeförbud eller inte så som de framförs i motionerna 2018/19:81 (SD) yrkande 13 i denna del, 2018/19:2605 (KD) yrkande 6, 2018/19:2315 (MP) yrkande 12 och 2018/19:669 (V) yrkande 13. Åtgärder för att minska turbindödligheten , , kan utskottet konstatera att kraftfulla åtgärder krävs för att rädda ålen, och att säkra vandringsmöjligheter förbi kraftverk är en central del i detta arbete. Utskottet ser därför mycket positivt på att Havs- och vatten-myndigheten avser att fokusera på just denna del av ålförvaltningsplanen fram-över med målsättningen att åstadkomma långsiktiga vandringsmöjligheter. Utskottet ser också positivt på att det pågår förhandlingar mellan myndigheten och de sex största kraftbolagen i frågan och ser ingen anledning att föregripa dessa diskussioner.