bet · H601JuU11 · 2019-04-05 00:00:00 — Det är därför positivt att regeringen uppger att man kommer att presentera en handlingsplan för att inleda ett mer systematiskt arbete för att förebygga hot och hat mot förtroendevalda, journalister och kulturutövare. Utskottet vidhöll i övrigt sin tidigare uppfattning och ansåg inte att det fanns anledning för att göra något tillkännagivande till regeringen om att införa en ny bestämmelse i eller om att förtroendevalda ska omfattas av det skydd som ges i 17 kap. . Utskottet var inte heller berett att föreslå någon annan förändring av bestämmelserna i 17 kap. (s. 21). följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Utskottet ser mycket allvarligt på förekomsten av våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda politiker och att den senaste trygghetsundersökningen från Brå visar att fler utsätts. bereds nu frågan om att införa en särskild straffskärpningsgrund i 29 kap. 2 § för brott som begåtts mot en person på grund av att han eller hon utövat ett uppdrag som förtroendevald i stat, kommun eller landsting, eller som begåtts mot en närstående till en sådan person på grund av förtroendeuppdraget (se promemorian Brott mot förtroendevalda Ds 2018:29). Enligt utskottet bör beredningen av promemorian och den aviserade lagändringen inte föregripas. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:136 (SD) yrkande 10, 2018/19:435 (SD) yrkandena 1 och 2, 2018/19:1013 (M), 2018/19:1166 (S) och 2018/19:1303 (S). Skärpt straff för övergrepp i rättssak Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om skärpt straff för övergrepp i rättssak och tillkännager detta för regeringen. Jämför särskilt yttrande 3 (SD). I ett flertal motioner efterfrågas straffskärpningar för övergrepp i rättssak. I kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 1 anför motionärerna att minimistraffet för övergrepp i rättssak bör skärpas till fängelse för att öka tryggheten för brottsoffer och vittnen samt för att markera skarpt mot dem som överväger att begå övergrepp i rättssak. Även i motion 2018/19:886 av (M) begärs skärpt straff för övergrepp i rättssak. Liknande förslag framförs i motion 2018/19:1825 av (M), i kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 39 och i kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 14. Enligt 17 kap. 10 § döms den som med våld eller hot om våld angriper någon för att han eller hon gjort en anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål eller annars vid förhör avgett en utsaga hos en domstol eller annan myndighet eller för att hindra någon från en sådan åtgärd för övergrepp i rättssak till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Detsamma ska gälla om man med någon annan gärning som medför lidande, skada eller olägenhet, eller med hot om en sådan gärning angriper någon för att han eller hon avlagt vittnesmål eller annars avgett en utsaga vid förhör hos en myndighet eller för att hindra honom eller henne från att avge en sådan utsaga. Är brottet grovt döms till fängelse, lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om det har uppkommit eller funnits risk för betydande men för det allmänna eller någon enskild om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag eller om gärningen annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. (Brå) har fått i uppdrag att studera fenomenet tystnadskultur och brottet övergrepp i rättssak. Brå ska belysa mekanismerna bakom att tystnadskulturer uppstår och upprätthålls i exempelvis socialt utsatta områden och inom organiserad brottslighet samt vid relations- och hedersvåld. Brå ska även lämna förslag på hur tystnadskulturer och övergrepp i rättssak skulle kunna motverkas. Uppdraget ska redovisas . Justitie- och inrikesminister presenterade på en presskonferens ett antal åtgärder för att bekämpa hot mot demokratin och stärka skyddet för centrala samhällsfunktioner. Enligt åtgärdspaketet avsåg regeringen att föreslå ett antal insatser för att motverka brottslighet som syftar till att störa rättsväsendets arbete och människors vilja att delta i rättsprocessen, bl.a. att se över och skärpa straffen för övergrepp i rättssak, mened och skyddande av brottsling. I regeringsförklaringen anförde statsminister att straffen för övergrepp i rättssak ska skärpas. Utskottet behandlade motionsyrkanden om skärpta straff för övergrepp i rättssak i betänkande 2016/17:JuU14 (s. 6 f.) i samband med att proposition 2015/16:113 Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet behandlades. Utskottet anförde då att det är naturligt att en strängare syn på t.ex. misshandel och olaga hot får genomslag även vid övergrepp i rättssak. Mot bl.a. denna bakgrund fanns det enligt utskottet inte anledning för att ta några sådana initiativ som efterfrågades i motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:232). Utskottet har därefter behandlat liknande motionsyrkanden förenklat. Om någon som utsatts för brott inte vågar anmäla detta till polisen på grund av rädsla för att utsättas för repressalier innebär detta i förlängningen att rättsstaten brustit i sin förmåga. Samma sak gäller när någon inte vågar vittna i domstol. Utskottet anser att samhället bör markera starkt mot denna typ av brottslighet för att åstadkomma ett stärkt vittnesskydd och förhoppningsvis minska förekomsten av brottet. Utskottet noterar att statsministern i regeringsförklaringen anfört att straffen för övergrepp i rättssak ska skärpas. Det är angeläget att ett förslag till en sådan lagändring skyndsamt utreds och överlämnas till . Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2018/19:2819 (M, C, KD, L) yrkande 39, 2018/19:886 (M), 2018/19:1825 (M) och 2018/19:2871 (M) yrkande 14 samt tillstyrker delvis motion 2018/19:133 (SD) yrkande 1. Vårdslöshet med hemlig uppgift Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att straffet för vårdslöshet med hemlig uppgift ska skärpas. I motion 2018/19:398 av (SD) begärs ett tillkännagivande om en skärpning av straffet för vårdslöshet med hemlig uppgift. Det är olagligt att hantera sekretessbelagd information på ett vårdslöst sätt, men enligt motionären är straffet för milt. Mot bakgrund av den it-skandal som Transportstyrelsen och dess generaldirektör gjorde sig skyldiga yrkar motionären på att regeringen ska återkomma med en betydande skärpning av straffet för vårdslöshet med hemlig uppgift. I 19 kap. 9 § föreskrivs att den som av grov oaktsamhet befordrar, lämnar eller röjer en uppgift som rör något förhållande av hemlig natur döms för vårdslöshet med hemlig uppgift till böter eller fängelse i högst eller, om är i krig, till böter eller fängelse i högst . Straffet för vårdslöshet med hemlig uppgift var tidigare i normalfallet böter eller fängelse . Påföljden skärptes 2014 så att straffskalan i ett normalfall, dvs. när inte är i krig, gör det möjligt att döma till böter eller fängelse i högst . Det innebär att straffskalan är vidare än tidigare och att det har blivit möjligt att döma ut ett strängare straff. I propositionen betonades att ändringen inte gjordes för att skärpa straffen i allmänhet utan för att det även för de allvarligaste fallen ska vara möjligt att döma ut ett straff som står i proportion till brottets allvar (prop. 2013/14:51 Förstärkt skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet, bet. 2013/14:KU29, rskr. 2013/14:259). Utskottet behandlade ett motionsyrkande om brottet vårdslöshet med hemlig uppgift i betänkande 2017/18:JuU14 (s. 50 f.). Utskottet anförde då att man följde händelserna på Transportstyrelsen, och att dåvarande statsrådet vid ett extra insatt sammanträde lämnat en redogörelse för regeringens vetskap om turerna kring myndighetens it-upphandling. Utskottet avsåg även att noga följa pågående granskning av ärendet. Vad gäller påföljden för vårdslöshet med hemlig uppgift var utskottet dock av uppfattningen att den är väl avvägd, och utskottet såg inga skäl att ta något initiativ med anledning av motionen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Frågorna om informationssäkerhet, it-säkerhet och säkerhetsskydd är högt prioriterade av utskottet. Vad gäller påföljden för vårdslöshet med hemlig uppgift gör utskottet dock ingen annan bedömning . Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:398 (SD). Införandet av en civilkuragelag Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att utreda införandet av en civilkuragelag. Jämför reservation 30 (SD, KD). I kommittémotion 2018/19:130 av m.fl. (SD) anförs att frågan om att införa en civilkuragelag bör utredas. Liknande förslag framförs i motion 2018/19:331 av och (båda SD) och i kommittémotion 2018/19:2463 av m.fl. (KD) yrkande 9. lämnade betänkandet Allmän skyldighet att hjälpa nödställda? (SOU 2011:16). Utredaren avråder från att införa en straffsanktionerad allmän skyldighet att bistå nödställda personer, dvs. vad som även brukar benämnas en civilkuragelag. I enlighet med sitt uppdrag presenterar utredaren likväl en teknisk modell till en sådan lagstiftning. Utredaren har inte funnit något behov av att i övrigt förtydliga, utvidga, på annat sätt ändra eller samla gällande bestämmelser eller införa nya sådana om skyldighet att agera vid farliga situationer. I betänkandet anförs att svensk rätt inte statuerar en allmänt gällande plikt att bistå den som befinner sig i fysisk fara eller som löper risk att få sin egendom skadad. Underlåtenhet att hjälpa en nödställd person är alltså straffsanktionerat endast när så är särskilt föreskrivet eller följer av allmänna rättsprinciper. I alla andra fall är underlåtenheten straffri, således oavsett om den från moralisk synpunkt ter sig lika eller nästan lika straffvärd som ett aktivt orsakande av skadan. har informerat om att betänkandet bereds i . Utskottet behandlade ett motionsyrkande om att införa en civilkuragelag i betänkande 2014/15:JuU14 (s. 54 f.). Utskottet anförde att betänkandet Allmän skyldighet att hjälpa nödställda? (SOU 2011:16) bereddes i och att beredningen inte borde föregripas, varför motionen avstyrktes. följde utskottet (rskr. 2014/15:138). Utskottet har därefter behandlat ett liknande motionsyrkande förenklat. Utskottet anser inte att det nu finns anledning att vidta någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena om att låta införa en civilkuragelag. Därmed avstyrks motionerna 2018/19:130 (SD), 2018/19:331 (SD) och 2018/19:2463 (KD) yrkande 9. Åtgärder mot grov organiserad brottslighet Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att straffen bör skärpas avsevärt för brott som är kopplade till kriminella uppgörelser, och detta tillkännager för regeringen. avslår motionsyrkanden om utvidgning av det kriminaliserade området vad avser förstadier till brott som är särskilt knutna till organiserad brottslighet, om att lagstiftningen om förverkande bör ses över samt om att utreda ett förbud mot inköp, innehav och nyttjande av skyddsvästar och andra åtgärder för att minska gängkriminaliteten. Jämför reservation 31 (L), 32 (SD), 33 (S, V, MP) och 34 (SD). Flera motionsyrkanden behandlar skärpta straff för brott som begås i samband med uppgörelser mellan kriminella grupper. I kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 7 anförs att det behövs en översyn av regler om försvårande omständigheter för brott som utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt så att det tydligt framgår att straffskärpning ska ske för alla slags brott som är kopplade till kriminella uppgörelser. Enligt kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 30 bör straffen skärpas avsevärt för brott som är kopplade till kriminella uppgörelser. Enligt motion 2018/19:1650 av (M) yrkande 5 bör brott som kan kopplas till gängkriminalitet leda till fördubblade straffvärden för att markera att samhället ser särskilt allvarligt på sådan brottslighet. Enligt kommittémotion 2018/19:2871 av m.fl. (M) yrkande 1 bör det införas en gängbestämmelse som kan leda till dubbla straff för vissa brott som har ett samband med uppgörelser i kriminella grupperingar. Brott som borde kunna aktualisera tillämpning av gängbestämmelsen är t.ex. misshandel, rån, olaga hot, olaga frihetsberövande, utpressning, hot och våld mot tjänsteman samt övergrepp i rättssak. Även vid vissa andra brott ska gängbestämmelsen kunna aktualisera strängare straff. I motion 2018/19:1551 av (M) anför motionären att ytterligare åtgärder bör övervägas för att komma åt grov och organiserad brottslighet. Det bör t.ex. övervägas om straffen för organiserad brottslighet bör skärpas. I ett flertal motioner efterfrågas andra åtgärder mot grov organiserad brottslighet. Enligt kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 4 bör en ny brottskategori, deltagande i kriminell organisation (DIKO), införas. En person ska kunna dömas utan att kunna bindas vid ett specifikt brott. I stället ska det, i fall av organiserad brottslighet, kunna räcka med att personen i fråga deltar i en kriminell organisation eller ett kriminellt nätverk och uppvisar ett kriminellt mönster. Enligt motion 2018/19:1650 av (M) yrkande 7 anförs att regeringen bör låta utreda möjligheten att ge straffrabatt för den som medverkar till fällande dom mot andra gängkriminella och att tillåta att använda sig av brottsprovokation. Enligt kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 9 bör stämpling till fler brott av normalgraden som har särskild anknytning till organiserad brottslighet kriminaliseras, t.ex. vapenbrott, olaga hot och utpressning. I kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 3 anförs att bestämmelserna om förverkande bör ses över i syfte att underlätta förverkande av kriminellas egendom. Ett liknande yrkande framförs i motion 2018/19:1864 av Boriana (M). I motion 2018/19:476 av (L) begärs ett tillkännagivande om att utreda ett straffbelagt förbud mot inköp, innehav och nyttjande av skyddsvästar. I finns det inte någon vedertagen definition av organiserad brottslighet. Enligt 29 kap. 2 § första stycket 6 ska som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet särskilt beaktas bl.a. om ett brott utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Utmärkande för den organiserade brottsligheten är bl.a. att flera personer är delaktiga i den brottsliga verksamheten och att brottsligheten ofta är välplanerad. Systematiken är alltså en omständighet som – vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp – särskilt ska beaktas vid straffvärdebedömningen. Till ledning för hur systematiken närmare ska förstås anges följande i förarbetena (se prop. 2009/10:147 s. 43): Med brottslighet som utövats i organiserad form avses brottslighet som begåtts inom ramen för en struktur där flera personer samverkat under en inte helt obetydlig tidsperiod för att begå brott. Det är inte tillräckligt att brottet har skett i samverkan mellan flera gärningspersoner, utan personerna ska ha ingått i en sammanslutning eller ett nätverk av viss kontinuitet vars syfte att begå brott sträckt sig längre än till enbart det ifrågavarande brottet. Brottet måste vidare ha ett naturligt samband med den övriga brottsligheten. Däremot krävs det inte att brottet har begåtts av den eller de som organiserat brottsligheten. Som exempel på brottslighet som utövats i organiserad form nämns fickstölder som begåtts av en grupp personer. Enligt gällande rätt är deltagande i kriminell organisation inte kriminaliserat. Frågan om straffansvar för deltagande i kriminella organisationer behandlades av Kommittén om straffansvar för organiserad brottslighet, m.m. Kommittén övervägde en ny bestämmelse i 23 kap. om ansvar för dels underlåtenhet att hindra brottslig verksamhet, dels främjande av brottslig verksamhet av följande lydelse (SOU 2000:88 s. 180): Den som i ledande ställning inom en sammanslutning, där allvarlig brottslig verksamhet förekommer, underlåter att göra vad som skäligen kan begäras för att verksamheten skall upphöra, döms för underlåtenhet att hindra brottslig verksamhet till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, böter. Den som lämnar ekonomiskt bidrag, upplåter hus, del av hus eller mark eller lämnar annat liknande stöd till en sammanslutning av sådant slag som anges i första stycket döms, om stödet inte är att anse som obetydligt, för främjande av brottslig verksamhet till böter eller fängelse i högst . Vad nu sagts skall dock inte gälla, om ansvar kan dömas ut enligt en annan bestämmelse i denna balk eller i annan lag eller författning. Majoriteten i kommittén avstod från att lägga fram förslaget, bl.a. med hänvisning till att bestämmelserna närmast skulle utgöra en komplettering till reglerna om medverkan, förberedelse och stämpling till brott och därför skulle få ett förhållandevis begränsat tillämpningsområde. Dessutom ansågs bestämmelserna vara förknippade med bevissvårigheter och kunde enligt majoriteten därmed inte förväntas bli särskilt effektiva. presenterade regeringen en samlad insats mot organiserad brottslighet. Insatsen är långsiktig, angriper den organiserade brottsligheten från flera håll och tar sikte på att både bekämpa och förebygga brottsligheten. Initiativet till satsningen tog statsministern i sitt sommartal . I propositionen Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet (prop. 2015/16:113) föreslog regeringen flera ändringar i det straffrättsliga regelverket för att denna typ av brottslighet mer effektivt ska kunna motverkas. Ändringarna var i huvudsak följande: • Försök, förberedelse och stämpling till allvarliga brott kriminaliserades i större utsträckning . • Bestämmelsen om straff för förberedelse och stämpling ändrades så att högre straff än fängelse ska kunna dömas ut i fler fall. • Den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning och låter bli att förhindra vissa allvarliga brott inom ramen för sammanslutningen ska kunna dömas för det. • Det infördes nya omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt. • Brottsbeteckningarna grovt brott och/eller ringa brott infördes för de brott som berördes av förslagen och som inte redan hade en sådan beteckning. Förslaget bifölls av (bet. 2015/16:JuU16, rskr. 2015/16:234). Lagändringarna trädde i kraft . finns det i 36 kap. 1 b § en bestämmelse om förverkande av utbyte av brottslig verksamhet (s.k. utvidgat förverkande). Bestämmelsen innebär att det i vissa fall är möjligt att förverka även utbyte som kommer från annat brottsligt handlande än det som den tilltalade döms för och att det är tillräckligt att åklagaren uppfyller ett lägre ställt beviskrav när det gäller sambandet mellan egendomen och den brottsliga verksamheten. infördes ändringar i bestämmelsen som innebar att möjligheterna att förverka utbyte av sådan inte närmare preciserad brottslig verksamhet utökades till att gälla vid fler brott (prop. 2015/16:155, bet. 2015/16:JuU28, rskr. 2015/16:239). Utvidgat förverkande kan enligt gällande rätt beslutas vid alla brott som har fängelse eller mer i straffskalan och som är av beskaffenhet att kunna ge utbyte. Utvidgat förverkande kan även beslutas vid t.ex. brott som har fängelse eller mer i straffskalan om brottet har utgjort ett led i en brottslighet som har utövats i organiserad form. Definitionen av krigsmateriel återfinns i det regelverk som meddelats med stöd av lagen (1992:1300) om krigsmateriel. Som krigsmateriel definieras bl.a. vissa typer av skyddsvästar. Lagen om krigsmateriel ställer emellertid bara krav på tillstånd till produktion, utförsel och införsel av krigsmateriel. Däremot är det t.ex. inte förbjudet för privatpersoner i att köpa, inneha och bära skyddsvästar. I lagrådsremissen Ett särskilt straffansvar för deltagande i en terroristorganisation föreslår regeringen att det ska införas ett särskilt straffansvar för att delta i en terroristorganisations verksamhet. Det kan t.ex. handla om att attrahera nya medlemmar, få in ekonomiska bidrag, sprida information, utföra transporter, ordna möteslokaler eller underhålla vapen. Även offentlig uppmaning till att delta eller att resa för att delta i en terroristorganisation föreslås bli straffbart. Regeringen föreslår också att det ska bli straffbart att ha samröre med en terroristorganisation genom att t.ex. sälja vapen, fordon eller annan liknande utrustning till en sådan organisation. I propositionsförteckningen för andra halvan av /19 har regeringen aviserat att den ska överlämna en proposition till . Lagändringarna föreslås träda i kraft . I lagrådsremissen anförs att vid överväganden om att införa straffansvar för deltagande i en terroristorganisation måste man särskilt beakta rätten till föreningsfrihet så som den kommer till uttryck i 2 kap. 1 § första stycket 5 regeringsformen och artikel 11 i . Regeringen anför vidare (s. 21 f.): Föreningsfriheten är grundlagsskyddad. Var och en är gentemot det allmänna tillförsäkrad frihet att sluta sig samman med andra för allmänna eller enskilda syften (2 kap. 1 § första stycket 5 regeringsformen). Denna föreningsfrihet innefattar inte bara en frihet att bilda sammanslutningar, utan också en frihet att verka gemensamt inom ramen för en sammanslutning, se Proposition om ändring i regeringsformen (prop. 1975/76:209 s. 144). Föreningsfriheten får enligt 2 kap. 20 § första stycket 1 regeringsformen begränsas genom lag. Vid sidan av de allmänna förutsättningar som gäller för begränsningar av de grundläggande fri- och rättigheterna, gäller enligt 2 kap. 24 § andra stycket regeringsformen att föreningsfriheten får begränsas endast när det gäller sammanslutningar vilkas verksamhet är av militär eller liknande natur eller innebär förföljelse av en folkgrupp på grund av etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande förhållande. Genom dessa bestämmelser finns stöd för bl.a. den straffrättsliga regleringen om olovlig kårverksamhet i 18 kap. 4 § . För att man ska behöva ta ställning till om det är fråga om en tillåten begränsning av föreningsfriheten, måste man emellertid först konstatera att den reglering som föreslås över huvud taget inskränker den grundlagsskyddade föreningsfriheten. I förarbetena till regeringsformen framhålls att avsikten med föreningsfriheten är att ge medborgarna vidsträckta möjligheter att sluta sig samman för att gemensamt verka i olika syften, och att det knappast är möjligt att göra skillnad mellan olika legitima syften beroende på vilken grad av betydelse dessa kan ha för den fria åsiktsbildningen i samhället. Bestämmelsen kan däremot inte tolkas så att en verksamhet som är brottslig om den bedrivs av en enskild person skulle vara friad från ingrepp om den i stället bedrivs i föreningsform. Vad som är förbjudet är att ställa upp hinder mot att viss i och för sig lovlig verksamhet alls bedrivs genom en sammanslutning (prop. 1975/76:209 s. 112–113). Lagrådet har yttrat sig över förslaget. Enligt Lagrådets bedömning talar övervägande skäl för att en kriminalisering av deltagande i en terroristorganisations verksamhet på det sätt som föreslagits innebär en begränsning av den grundlagsskyddade föreningsfriheten. En sådan begränsning får ske genom lag endast under de förutsättningar som framgår av 2 kap. regeringsformen. I ärendet har frågan om huruvida det råder sådana förutsättningar inte aktualiserats. Lagrådet har avstyrkt förslaget. Från har inhämtats att regeringen inte kommer att gå vidare med förslaget i den utformning som det hade i lagrådsremissen. Förslaget kommer att arbetas om i ett snabbt tempo. I regeringsförklaringen anförde statsminister att straffen ska skärpas för brott kopplade till kriminella uppgörelser. I betänkande 2014/15:JuU14 (s. 71 f.) behandlades motioner om grov organiserad brottslighet.