bet · H601JuU29 · 2019-06-11 00:00:00 — Skjutvapenpasset ska ha en begränsad giltighetstid, och det får återkallas av om det finns särskilda skäl för det. Av 2 kap. 11 § vapenlagen (1996:67) följer att det för tillstånd att föra in skjutvapen till gäller samma förutsättningar som för tillstånd att inneha vapnen enligt 3–6 §§. Av 2 kap. 12 § samma lag följer vidare att ett införseltillstånd ger rätt att i inneha de skjutvapen och den ammunition som förts hit med stöd av tillståndet under den begränsade tid och för det ändamål som anges i tillståndet. Tillståndet gäller under förutsättning att vapnen och ammunitionen förs in för tillståndet eller den som bestämmer. Justitie- och inrikesminister anförde i ett skriftligt svar på en fråga om EU:s vapenpass (fr. 2017/18:1635) bl.a. följande: Enligt EU:s vapendirektiv ska ett europeiskt skjutvapenpass på begäran utfärdas av en medlemsstats myndigheter till en person som legalt förvärvar och använder skjutvapen. Ett skjutvapenpass medför i sig ingen rätt att föra ett vapen mellan medlemsstater utan fungerar som ett bevis om att den person som anges i passet har rätt att inneha vapnet i sitt hemland. Vid sidan av bestämmelserna om skjutvapenpass finns en möjlighet för medlemsstaterna att kräva nationellt införseltillstånd. Vid implementeringen av vapendirektivet 1996 valde att behålla kravet på införseltillstånd bl.a. mot bakgrund av att det finns medlemsstater som inte uppnår samma höga skyddsnivå i sin lagstiftning vad gäller exempelvis kontroll och tillståndskrav för innehav av skjutvapen som . Den uppfattningen kvarstår. behandlade utskottet motionsyrkanden om att föra in vapen till i betänkande 2015/16:JuU20 (s. 55 f.). Utskottet ansåg att gällande bestämmelser med ett krav på tillstånd till införsel av vapen vid tillfällig användning för jakt eller tävling fick anses motiverat med hänsyn till framför allt säkerhetsaspekter. Därför borde, enligt utskottet, inte enbart ett europeiskt skjutvapenpass godtas. vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte liknande motionsyrkanden (bet. 2016/17:JuU18 s. 79 f.). Motionsyrkanden om att föra in vapen till var i betänkande 2017/18:JuU13 föremål för förenklad beredning. Jägare som vill resa och jaga i andra EU-länder kan uppleva att det är svårt att ta med sig vapen över gränserna. Detsamma gäller för sportskyttar som t.ex. vill tävla i ett annat land. Utskottet vill därför att regeringen tar initiativ till en översyn av reglerna om europeiskt skjutvapenpass och reglerna om införseltillstånd i syfte att underlätta för jägare och sportskyttar att ta med sig vapen över gränserna vid resor inom EU. Detta bör tillkännage för regeringen. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2018/19:2772 (M) yrkande 17 och 2018/19:2890 (M) yrkande 12. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om auktorisation av skyttesammanslutningar. Jämför reservation 24 (SD). I kommittémotion 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 6 begärs att reglerna om auktorisation av skyttesammanslutningar ska regleras i lag och förordning och att polisen inte längre ska utfärda föreskrifter för sådan auktorisation. Bakgrund och tidigare behandling Enligt 2 kap. 17 § vapenlagen (1996:67) får en sammanslutning för jakt- eller målskytte auktoriseras om den har en stabil organisation, kontinuerlig skytteverksamhet och ordning för säker vapenhantering. prövar frågor om auktorisation. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 11 kap. 2 § vapenlagen meddela föreskrifter om kraven för auktorisation. I 2 kap. 1 § vapenförordningen (1996:70) har regeringen bemyndigat att meddela föreskrifter om kraven på stabil organisation, kontinuerlig skytteverksamhet och ordning för säker vapenhantering. Bestämmelsen i 2 kap. 17 § fördes in i vapenlagen (prop. 2013/14:226, bet. 2013/14:JuU36, rskr. 2013/14:393). I propositionen föreslogs ett nytt system med ett auktorisationsförfarande för prövningen av sammanslutningar för jakt- eller målskytte i syfte att skapa en tydligare och mer rättssäker prövning när det gäller sammanslutningars tillstånd att inneha vapen. Det nya systemet innebar att endast auktoriserade sammanslutningar eller sammanslutningar som är anslutna till en auktoriserad sammanslutning kan komma i fråga för tillstånd att inneha vapen. Tillsynen över auktoriserade sammanslutningar för jakt- eller målskytte skulle utövas av den nya som också skulle föra ett nytt register över dem. Förslagen i propositionen antogs av . I betänkandet behandlades ett motionsyrkande av samma innebörd som det nu aktuella motionsyrkandet, dvs. att reglerna om auktorisation av skyttesammanslutningar ska regleras i lag eller förordning och inte av polisen genom föreskrifter. Utskottet, som avstyrkte motionsyrkandet, anförde i sitt ställningstagande att det delade regeringens bedömning att det är av stor vikt att den prövning som görs av om skyttesammanslutningar ska beviljas tillstånd att inneha vapen präglas av tydlighet och rättssäkerhet. Utskottet ansåg att den föreslagna ordningen för hur denna prövning skulle gå till uppfyllde dessa krav och att lagförslaget var väl avvägt. När utskottet behandlade ett likalydande motionsyrkande ansåg utskottet att reglerna för auktorisation av sammanslutningar för jakt- eller målskytte är lämpligt utformade. Motionsyrkandet avstyrktes (bet. 2016/17:JuU18 s. 80). Ett motionsyrkande om auktorisation av skyttesammanslutningar var i betänkande 2017/18:JuU13 föremål för förenklad beredning. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att reglerna för auktorisation av sammanslutningar för jakt- eller målskytte är lämpligt utformade. Motion 2018/19:137 (SD) yrkande 6 avstyrks därmed. Skrotning av vapen m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skrotning av vapen och om ändrade rutiner vid vapenamnestier. I motion 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 13 föreslås att godkända vapenhandlare ska ges möjlighet att skrota vapen kontinuerligt för att därmed underlätta hanteringen av skrotvapen. I motion 2018/19:256 av (KD) anförs att regeringen bör tillsätta en utredning som ser över frågan om en skrotningspremie för vapen och ändrade rutiner för vapenhandlare vid inlämning av vapen under vapenamnesti. Bestämmelser om skrotning av skjutvapen finns i 4 kap. vapenlagen (1996:67). Av 4 § framgår att skjutvapen som ska skrotas ska lämnas till . Den som lämnar ett vapen för skrotning ska bifoga tillhörande tillståndsbevis. Tidsbegränsade vapenamnestier har i genomförts vid fyra olika tillfällen. Syftet med amnestierna har varit att minska antalet illegala vapen i samhället. Den senaste vapenamnestin genomfördes februari–och innebar att den som utan tillstånd innehade ett vapen eller ammunition frivilligt kunde lämna in vapnet eller ammunitionen till (1 § lagen [2017:807] om ansvarsfrihet vid vissa vapenbrott). –genomfördes en amnesti för explosiva varor, t.ex. handgranater. Ett motionsyrkande om att godkända vapenhandlare ska ges möjlighet att skrota vapen behandlades av utskottet i betänkande 2014/15:JuU16. Utskottet ansåg inte att det fanns anledning till någon ändring av reglerna om skrotning av vapen och avstyrkte motionsyrkandet (s. 62). Liknande motionsyrkanden var i betänkandena /16:JuU20, 2016/17:JuU18 och 2017/18:JuU13 föremål för förenklad beredning. Utskottet är inte berett att ta något initiativ med anledning av vad som anförs i motionerna om skrotning av vapen eller ändrade rutiner vid vapenamnestier. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2018/19:256 (KD) och 2018/19:2772 (M) yrkande 13. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om handel med vapen. Jämför reservation 25 (KD). I kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 21 föreslås att man ska ta bort kravet på ett visst antal transaktioner för att jakthandlare ska få sälja vapen och ammunition. Kravet innebär enligt motionärerna att många jakthandlare tvingas stänga, vilket främst drabbar landsbygden. I motion 2018/19:1156 av och (båda S) efterfrågas en översyn av behovet att, inför ett förvärv eller övertagande av ett bolag som driver vapenhandel, genomföra både inventering och nödvändig kontroll utan anmärkning. Motionärerna anför att det förekommer brister i vapenbolagens hantering av vapen och vapendelar och i dokumentationen av sådan hantering. En anmärkning från vid en inspektion av skötsel och dokumentation räcker enligt motionärerna inte för att återkalla ett godkännande att bedriva handel med skjutvapen. Enligt 2 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) krävs tillstånd för att driva handel med skjutvapen. Närmare bestämmelser om vapenhandlartillstånd finns i 2 kap. 10–10 d §§ vapenlagen. Tillstånd att driva handel med skjutvapen får endast meddelas den som med hänsyn till kunskap, laglydnad och övriga omständigheter är lämplig att driva sådan verksamhet. Tillstånd får meddelas endast för handel som ska bedrivas yrkesmässigt. I fråga om en juridisk person ska prövningen, utom när det gäller kravet på kunskap, dessutom avse de fysiska personer som har ett betydande inflytande över den juridiska personen. Om det sker en förändring av vem som har ett betydande inflytande över en juridisk person, ska tillståndshavaren möjligt anmäla förändringen till . I ett tillstånd att driva handel med skjutvapen ska det anges vilka typer av skjutvapen och vilket antal av varje typ av skjutvapen tillståndet avser. Tillståndet ger rätt att inneha de skjutvapen som anges där. Kravet på yrkesmässighet innebär att verksamheten ska ha en viss varaktighet eller åtminstone vara inriktad på en serie affärshändelser. Verksamhetens omfattning ska alltså tillmätas avgörande betydelse (prop. 1990/91:130 s. 60). Några tiotal transaktioner bör enligt förarbetena tjäna som lämplig riktlinje för kravet på yrkesmässighet (prop. 1990/91:30 s. 39). Den som ansöker om tillstånd bör därför kunna redovisa en uppskattning av hur många skjutvapen av olika slag som ska hållas i lager och ge en uppgift om beräknad omsättning. Någon prövning av den tilltänkta etableringen från marknadssynpunkt ska inte ske (prop. 1990/91:130 s. 60). Dåvarande har utfärdat allmänna råd om kravet på yrkesmässighet (13 kap. RPSFS 2009:13, FAP 551-3). I de allmänna råden anges bl.a. att det för gäller att avgöra om det är fråga om en seriös och yrkesmässig handelsverksamhet. Vid bedömningen bör omfattningen av verksamheten vägas in, varvid några tiotal transaktioner, dock minst 20, till eller från privatpersoner torde kunna vara ett nedre riktmärke. ska, enligt 5 kap. 8 § vapenförordningen (1996:70), se till att skjutvapen som innehas av handlare förvaras på föreskrivet sätt. ska vidare minst en gång låta granska handlarens inköpsförteckningar och försäljningsförteckningar med bilagor samt, när anledning finns till det, hans eller hennes lager av skjutvapen. Handlare är, enligt 9 § i samma kapitel, skyldiga att hålla inköps- och försäljningsförteckningarna med bilagor tillgängliga för en polisman eller annan anställd vid och att lämna honom eller henne begärda upplysningar om inköpta och sålda vapen, om befintligt vapenlager och om andra förhållanden, som är av betydelse för den tillsyn som ska utöva enligt 8 §. I 6 kap. 3 § vapenlagen anges att ett tillstånd att driva handel med skjutvapen ska återkallas av om tillståndshavaren inte längre driver yrkesmässig handel, om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns eller om det annars finns någon skälig anledning att återkalla tillståndet. Tillståndet får också återkallas om tillståndshavaren har åsidosatt en bestämmelse i vapenlagen eller en föreskrift eller ett villkor som meddelats med stöd av lagen. Utskottet är inte berett att föreslå några ändringar av bestämmelserna om vapenhandlartillstånd och avstyrker därför motion 2018/19:2606 (KD) yrkande 21. Utskottet finner inte heller skäl att ta något initiativ till en sådan översyn som efterfrågas i motion 2018/19:1156 (S). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om rättshjälp i vapenlicensmål. Jämför reservation 26 (KD). I kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 20 anförs att rättssäkerheten i myndighetshanteringen av vapenlicenser bör stärkas och att rättshjälp därför ska kunna beviljas när ett vapenlicensmål prövas i domstol. Rättshjälpslagen (1996:1619) har till syfte att fungera som ett yttersta skyddsnät för den som inte kan få rättsligt bistånd på annat sätt. Rättshjälp får beviljas i en rättslig angelägenhet om vissa förutsättningar är uppfyllda (2 §). Rättshjälp kan beviljas i varje typ av rättslig angelägenhet som inte uttryckligen är undantagen i lagen. Det finns inte något undantag för ärenden enligt vapenlagen. En grundläggande förutsättning för att rättshjälp ska beviljas är att den rättssökande behöver juridiskt biträde och att detta behov inte kan tillgodoses på något annat sätt (7 §). Som en allmän förutsättning gäller vidare att det är rimligt att staten bidrar till kostnaderna med hänsyn till angelägenhetens art och betydelse, tvisteföremålets värde och omständigheterna i övrigt (8 §). Rättshjälpen är subsidiär till rättsskyddet i privata försäkringar. Det innebär att den som har en rättsskyddsförsäkring eller något annat liknande rättsskydd inte får beviljas rättshjälp (9 § första stycket). Den som inte har något rättsskydd, men som borde ha haft det med hänsyn till sitt försäkringsskydd i övrigt eller till sina personliga och ekonomiska förhållanden, får beviljas rättshjälp endast om det finns särskilda skäl (9 § andra stycket). Beslut i vapenlicensfrågor enligt vapenlagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. I mål i allmän förvaltningsdomstol har rätten det yttersta ansvaret för att målet blir tillräckligt utrett. Om utredningen behöver kompletteras ska rätten ge en anvisning om det. Rättens utredningsansvar innebär att den enskilde i mål i en allmän förvaltningsdomstol ofta anses sakna ett tillräckligt behov av ett eget juridiskt biträde. Utskottet är inte berett att föreslå några ändringar av bestämmelserna om rättshjälp och avstyrker därför motion 2018/19:2606 (KD) yrkande 20. Föraransvar vid vapenbrott, punkt 2 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 13. Om illegala vapen påträffas i en bil är det ofta svårt för polisen att binda en person till brottet, eftersom samtliga i bilen nekar till innehavet. Yrkeskriminella använder sig ofta av hyrbilar som hyrs av målvakter för att frakta eller förvara vapen. Bilarna byts ofta, men den som kör bilen är inte sällan den som har ledaransvar. När det gäller vanliga trafikbrott finns det en regel om föraransvar som gör att föraren är ansvarig för fordonets skick, att skatten är betald osv. Det bör övervägas om det på motsvarande sätt ska finnas ett föraransvar för vapen eller andra farliga föremål som förvaras i en bil. Regeringen bör utreda möjligheterna till en sådan ordning. Återfall vid vapenbrott, punkt 3 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 12. Jag anser att det behövs en särskild straffskärpningsregel för innehav av vapen, explosiva varor eller krigsmateriel när en person tidigare är dömd för brott. En straffskärpningsregel skulle även vid vapenbrott av normalgraden eller grovt vapenbrott kunna innebära att upprepad brottslighet medför straffskärpning. Ny tillståndsmyndighet för vapenlicensärenden, punkt 5 (SD, C, KD) av (KD), (SD), (SD), (KD), (C) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 1, 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 82 och 2018/19:2453 av m.fl. (KD) yrkande 5, 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 3. Polisens verksamhet på vapenlicensområdet har fungerat mindre väl. Det är stor skillnad i hur det tar för polisen att behandla ansökningar om vapenlicens; längst är väntetiden i storstadsområdena. Polisen har visserligen lyckats minska handläggningstiderna för vapenlicenser , men vi anser inte att det är en fråga som bäst lämpar sig att skötas av . föreslog miljö- och jordbruksutskottet ett tillkännagivande om att det borde inrättas en ny myndighet med ansvar för jaktfrågor och viltförvaltning (bet. 2014/15:MJU9 s. 15). Mot bakgrund av vad vi har anfört ovan kan vi se flera fördelar med att licensförfarandet för vapen i stället hanteras av en sådan myndighet. Vi föreslår därför att tillståndsverksamheten för vapenlicensärenden flyttas från till en ny myndighet för jaktfrågor och viltförvaltning. Handläggningstider i vapenlicensärenden, punkt 6 (M, KD) av (KD), (M), (M), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 4 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 10 och 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 75 i denna del. Handläggningstiderna för vapenärenden inom stora delar av polisväsendet har blivit oacceptabelt långa. har kritiserat polisen för detta och påpekat att det är särskilt viktigt att licenshanteringen fungerar eftersom både jägare, skyttar och vapenhandeln direkt drabbas om ansökningarna inte handläggs snabbt och effektivt. För vapenhandlare innebär de långa handläggningstiderna att de inte kan ta betalt för sålda vapen och inte heller ta in nya i lagret. Ett annat problem är att regelverken ibland tillämpas på olika sätt i landet. Vi anser att handläggningen av vapenärenden behöver snabbas upp. En rimlig målsättning är att handläggningstiden för en komplett ansökan om vapenlicens inte överstiger en månad. Dessutom bör det införas servicegarantier för att säkerställa en effektiv och rättssäker myndighetsutövning samt ett skydd mot ekonomiska förluster. Handläggningstider i vapenlicensärenden, punkt 6 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 75 i denna del, 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 4 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 10. Som vi anfört tidigare bör tillståndsverksamheten när det gäller vapen enligt vår mening flyttas från polisen till en helt ny jakt- och viltmyndighet. Det är viktigt att man på den nya myndigheten arbetar för att korta ned handläggningstiderna, och det bör införas en tidsgräns för en korrekt ifylld ansökan. Regeringen bör vidta åtgärder som tillgodoser det anförda. Handläggningstider i vapenlicensärenden, punkt 6 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 75 i denna del och 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 2, 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 4 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 10. Det är av stor vikt att prövningen av tillstånd att inneha vapen sker snabbt och säkert. Jag anser därför att tillståndsgivningen av vapen bör ses över så att det blir en snabbare process än . Ett digitalt ansökningsförfarande m.m., punkt 7 (M, KD) av (KD), (M), (M), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 5 och 2018/19:686 av m.fl. (S). Vi anser att det bör införas ett alternativt digitalt ansökningsförfarande som innebär en minskning av felaktigt ifyllda ansökningshandlingar. En jämförelse kan göras med det digitala förfarandet vid resa med vapen, s.k. tullklarering. Uppdaterade vapenlistor, punkt 8 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 11. Vi anser att det bör göras en översyn av hur ansvariga myndigheter snabbare ska kunna uppdatera aktuella vapenlistor. Vi ser hur nya vapen i snabb takt kommer ut på marknaden och då måste politiken och ansvariga myndigheter kunna följa med i tempot. Översyn av vapenlagstiftningen, punkt 9 (S, V, MP) av (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 11. Som framgår ovan pågår det ett omfattande arbete på vapenlagstiftningens område. Mot den bakgrunden finns det enligt vår mening inte skäl att nu ta något initiativ till en mer generell översyn av det samlade regelverket. Det saknas således anledning för att göra ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. Översyn av EU-lagstiftningen om illegala vapen, punkt 10 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 75 i denna del. Jag anser att det behövs en översyn av EU-lagstiftningen om illegala vapen. Regeringen bör verka för att en sådan översyn kommer till stånd. Vapenlagens ställning i förhållande till EU-lagstiftningen, punkt 11 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 5. Vi vänder oss mot att EU-direktiv kan sättas över svensk vapenlagstiftning. har en egen vapenlag, och det nationella parlamentet ska ha den högsta beslutsmakten. Öppna gränser är en lätt väg in för illegala vapen. Det skulle vara en betydligt mer effektiv åtgärd att införa permanenta gränskontroller än att försvåra för många jägare och sportskyttar att bedriva jakt och viltvård eller att utöva sin rätt till tränings- och tävlingsskytte. Vår hållning är att den svenska linjen måste utmynna i att man i stället underlättar legalt vapenägande och försvårar det illegala. Regeringen bör därmed tydligt verka för att återtar beslutsmakten i de frågor som ryms inom EU:s vapendirektiv. Tidsbegränsade licenser, punkt 15 (S, V, MP) av (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 3, 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 15, 2018/19:2769 av (M) och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 9. Det är endast helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott som omfattas av kravet på att tillstånden ska förnyas (2 kap. 6 a § vapenlagen). Bestämmelsen syftar enligt motiven till en kontinuerlig uppföljning av att förutsättningarna för tillstånd är uppfyllda vad avser innehav av särskilt stöldbegärliga eller särskilt farliga vapen. Det är således inte bara innehavarens skötsamhet utan också dennes behov av vapnet som återkommande prövas. Vi anser att nuvarande reglering är väl avvägd och anser därför inte att ska göra något sådant tillkännagivande om att ta bort eller reformera systemet med femårslicenser som motionärerna efterfrågar. Synnerliga skäl i vapenlagen, punkt 16 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 19 och 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 4.