bet · H601MJU11 · 2019-04-23 00:00:00 — På EU:s inre marknad råder fri rörlighet av varor, tjänster, personer och kapital. En vara som är lagligen tillverkad eller till salu i ett EU-land kan även säljas i alla andra länder som ingår i den inre marknaden (principen om ömsesidigt erkännande). Även här kan förordningen (EU) nr 1169/2011 om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna och föreskrifter (LIVSFS 2014:4) om livsmedelsinformation nämnas. Förordningen och föreskrifterna innehåller generella bestämmelser om information och märkning som gäller alla livsmedel. Härutöver finns särskilda bestämmelser om livsmedelsinformation om ursprung som rör vissa slags livsmedel i EU-förordningar och i föreskrifter. Det finns inget krav på att redovisa uppgift om hur djuren har matats, och enligt uppgift från () pågår det, såvitt känt, inte något arbete i frågan. Det finns i inget förbud mot religiös slakt, utan det som är förbjudet är att slakta djur genom avblodning utan föregående bedövning. Utskottet avser inte att ta initiativ till någon förändring av dessa regler och avstyrker därmed motion 2018/19:2394 (C). När det gäller övriga frågor om obedövad slakt kan utskottet inledningsvis konstatera att det, med hänsyn till EU:s princip om ömsesidigt erkännande, inte är möjligt för att förbjuda import av kött som lagligen har slaktats eller varit till salu i en annan medlemsstat. Vidare kan utskottet konstatera att förhandlingarna om förordningen om skydd av djur för avlivningen har innefattat en avvägning mellan djurskyddsintresset och intresset av att kunna upprätthålla vissa religiösa seder. Förhandlingsarbetet har utmynnat i den lagstiftning som gäller på EU-nivå, med möjlighet för respektive medlemsstat att ha strängare regler. Av redovisningen ovan framgår att alltjämt är pådrivande för ett gott djurskydd inom hela EU, bl.a. inom ramen för den europeiska djurskyddsplattformen. Utskottets förhoppning är att detta arbete ska leda till bl.a. att slakt utan föregående bedövning förbjuds helt inom EU. Med anledning av den dom som har meddelat kan utskottet notera att den som tills vidare vill försäkra sig om att kött som importerats från EU kommer från djur som slaktats under bedövning kan välja att köpa kött som är försett med EU-ekologisk certifiering. Mot denna bakgrund anser utskottet att motionerna 2018/19:264 (SD) yrkandena 1–3 och 5, 2018/19:334 (SD) yrkandena 2–4, 2018/19:749 (S) i denna del, 2018/19:1290 (SD) yrkande 15 och 2018/19:1292 (SD) yrkande 1 kan lämnas utan ytterligare åtgärd. När det gäller frågorna kopplade till livsmedel som producerats genom tvångsmatning av djur kan utskottet konstatera att kommissionen har påbörjat en översyn av handelsnormerna för fjäderfäkött som bl.a. omfattar minimihandelsnormer för ank- och gåslever. Något reviderat förslag har dessvärre ännu inte presenterats, men utskottets förhoppning är att så kommer att ske inom en inte alltför avlägsen framtid. När det gäller motionärernas önskemål om förbud mot import av sådana livsmedel som beskrivits kan , med hänsyn till såväl regelverket inom WTO som EU:s princip om ömsesidigt erkännande, inte hindra sådan import. Med hänvisning till bl.a. det som sagts föreslår utskottet att motion 2018/19:334 (SD) yrkandena 5–7 lämnas utan någon åtgärd. Märkning och registrering av katter m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om märkning, registrering, kastrering och vaccinering av katter, om att påbörja ett TNR-inspirerat arbete och om att det ska vara förbjudet att överge katter och andra sällskapsdjur. Jämför reservation 17 (SD). I motion 2018/19:433 av och (båda SD) yrkande 3 efterfrågas ett krav på märkning av katter. Ett liknande yrkande återfinns i motion 2018/19:1047 av och (båda S) där motionärerna anför att djurskyddslagen bör kompletteras med regler för obligatorisk märkning och registrering av katter. Frågan behandlas även i kommittémotion 2018/19:1290 av m.fl. (SD) yrkande 13. Motionärerna anför där att en märkning skulle minska problemen med övergivna katter som det skulle bidra till att upphittade katter lättare skulle hitta hem. I motionen anförs även att det inte borde finnas några betydande praktiska hinder för att, i likhet med vad som gäller för hundar, införa ett register över katters ägare. Även i motion 2018/19:1514 av (M) efterlyses krav på registrering och id-märkning av katter. Enligt motion 2018/19:433 av och (båda SD) bör regeringen återkomma med förslag på att införa krav på kastrering (yrkande 1) och vaccinering (yrkande 2) av katter. Enligt motionen framhålls också vikten av att påbörja ett TNR-inspirerat arbete (yrkande 4). Motionärerna anför bl.a. att TNR-systemet har visat sig vara framgångsrikt, varför man bör använda sig av systemet eller liknande metoder. I kommittémotion 2018/19:1290 av m.fl. (SD) yrkande 17 efterfrågas ett förbud mot att överge katter och andra sällskapsdjur. behandling och kompletterande uppgifter Av 2 kap. 8 § djurskyddslagen följer att djur av tamdjursart inte får överges. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot förbudet kan, om gärningen inte är att anse som ringa, dömas till böter eller fängelse i högst (10 kap. 1 § och 10 kap. 6 §). Frågan om märkning och registrering av katter behandlades i miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2017/18:MJU24 Ny djurskyddslag. I sitt ställningstagande anförde utskottet följande: finns det problem med övergivna och förvildade katter, när det gäller både djurskydd och besvär för omgivningen. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att en obligatorisk märkning och registrering av katter skulle kunna vara ett sätt att minska dessa problem, exempelvis genom att det kan underlätta för de inblandade myndigheterna att skilja ägda katter från förvildade. Det är dock viktigt att analysera de förväntade positiva och negativa konsekvenserna av ett sådant förslag innan det genomförs, och utskottet välkomnar därför att regeringen avser att utreda frågan om ett krav på märkning och registrering av katter. Utskottet anser att utfallet av utredningen bör avvaktas och lämnar därför motionerna […] utan vidare åtgärd. gav regeringen en utredare i uppdrag att överväga hur ett system för obligatorisk märkning och registrering av katter kan utformas. I uppdraget ingår även att identifiera och analysera konsekvenserna av att införa ett sådant krav samt lämna de författningsförslag som är nödvändiga för att införa ett sådant eventuellt system (N2018/03762/DL). Uppdraget ska redovisas . Som en anpassning till den nya djurskyddslagen har utarbetat förslag till nya djurskyddsföreskrifter och allmänna råd om hållande av hundar och katter. Förslaget har varit på remiss och remisstiden gick ut (dnr 5.2.17-7727/17). Av 6 kap. 1 § i de föreslagna föreskrifterna framgår bl.a. att djurhållaren ska vidta nödvändiga försiktighetsåtgärder för att förebygga oplanerad, oönskad eller överdriven reproduktion av de djur som han eller hon ansvarar för. I de föreslagna allmänna råden till bestämmelsen anges att katter som rör sig fritt utomhus bör vara kastrerade, steriliserade eller på annat sätt förhindrade från att kunna föröka sig okontrollerat. Med TNR-metoden (trap-neuter-return) avses att viltlevande djur fångas in, steriliseras eller kastreras och sedan släpps ut igen. vidtas ytterligare åtgärder beträffande de katter som släpps ut, t.ex. att de får mat, tillsyn, kojor att söka skydd i och ges vård och behandling (jfr prop. 2017/18:147 s. 305). I propositionen anförde regeringen bl.a. följande om TNR-metoden (s. 47 och 59 f.): TNR-metoden är omstridd och det har ifrågasatts om den kan anses vara djurskyddsmässigt acceptabel. Det saknas en god kunskap om den generella nivån på djurvälfärden i svenska TNR-kolonier. Nivån på välfärden kan också skilja sig åt beroende på hur är utformat. Det har, som framgår av avsnitt 4.4.5, ifrågasatts om TNR-metoden är djurskyddsmässigt acceptabel. Det kan också uppstå andra problem om ett stort antal katter hålls på samma plats, t.ex. sanitära olägenheter eller negativa effekter för vilda djur. Att acceptera eller uppmuntra TNR-metoden kan eventuellt medföra en risk för att människor betraktar denna hantering av djur som ett bra sätt att hålla katter och andra tamdjur på. En sådan utveckling vore olycklig och går i en motsatt riktning mot vad regeringen normalt sett menar är en ansvarsfull djurhållning. […] Djurhållning enligt TNR-metoden kan se olika ut i praktiken och det har heller inte gjorts några vetenskapliga studier på TNR-hållning i som ger underlag för att närmare bedöma hur metoden i dess olika varianter fungerar här. I propositionen uppgav regeringen att man avser att följa utvecklingen när det gäller TNR och löpande överväga om det finns behov av ändringar i lagstiftningen. I flera av motionsyrkandena efterfrågas att det ska bli obligatoriskt att märka och registrera katter. Som framgår av redovisningen ovan pågår det en utredning i frågan. I avvaktan på utfallet av den utredningen anser utskottet att motionerna 2018/19:433 (SD) yrkande 3, 2018/19:1047 (S), 2018/19:1290 (SD) yrkande 13 och 2018/19:1514 (M) inte motiverar någon åtgärd. Av redovisningen ovan framgår att har utarbetat förslag till nya djurskyddsföreskrifter och allmänna råd om hållande av hundar och katter. Enligt de föreslagna föreskrifterna ska djurhållaren vidta nödvändiga försiktighetsåtgärder för att förebygga oplanerad, oönskad eller överdriven reproduktion av de djur som han eller hon ansvarar för. I detta ligger att katter som rör sig fritt utomhus bör vara kastrerade eller steriliserade eller på annat sätt förhindrade från att kunna föröka sig okontrollerat. Mot denna bakgrund anser utskottet att motion 2018/19:433 (SD) yrkande 1 bör avslås. Eftersom djurskyddslagen innehåller ett grundläggande krav på att djur ska skyddas mot sjukdom anser utskottet att motion 2018/19:433 (SD) yrkande 2, som handlar om att införa ett krav på vaccinering av katter, kan lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller den s.k. TNR-metoden kan utskottet konstatera att metoden är omstridd och att det kan ifrågasättas om den är djurskyddsmässigt acceptabel. Eftersom regeringen avser att följa utvecklingen när det gäller TNR och löpande överväga om det finns behov av ändringar i lagstiftningen ser utskottet inget skäl till att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2018/19:433 (SD) yrkande 4. Slutligen kan utskottet konstatera att det i och med den nya djurskyddslagen har blivit förbjudet att överge djur av tamdjursart. Motion 2018/19:1290 (SD) yrkande 17 avstyrks därför eftersom det som efterfrågas i motionen redan är tillgodosett. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vissa frågor relaterade till avel på bl.a. trubbnosdjur. Enligt motion 2018/19:442 av (SD) bör regeringen utreda om det finns behov av en hårdare reglering för vissa avelsdjur (yrkande 1). Motionären anser vidare att det bör införas obligatoriska friskintyg inför parning avseende andningsorganen för alla trubbnosdjur (yrkande 2) och att det bör införas en kartläggning av trubbnosdjur med andningssvårigheter (yrkande 3). Motionären anför också att regeringen bör påbörja ett arbete för en aktiv konsumentupplysning om lidandet hos flera trubbnosdjur (yrkande 4) och att se över möjligheten till en registrering av antalet opererade trubbnosdjur (yrkande 5). Regeringen bör enligt motionären göra en översyn för nya regleringar i syfte att minska lidandet hos trubbnosdjur (yrkande 6). Dessutom bör avel på hundar som har genomgått korrigerande kirurgi i andningsvägarna förbjudas (yrkande 7). behandling och kompletterande uppgifter Enligt 2 kap. 11 § djurskyddslagen är det förbjudet att utföra avel med sådan inriktning att den kan medföra lidande för föräldradjuret eller avkomman. Av bestämmelsen framgår vidare att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om förbudet och föreskrifter om villkor för eller förbud mot avel som bl.a. kan påverka djurets naturliga beteende och normala kroppsfunktioner. Av 21 § djurskyddsförordningen följer att får meddela föreskrifter om förbudet mot sådan avel som beskrivs i 2 kap. 11 § djurskyddslagen och om villkor för eller förbud mot avel som bl.a. kan påverka djurets naturliga beteende och normala kroppsfunktioner. Bestämmelser om avel med hundar och katter finns i djurskyddsföreskrifter och allmänna råd om hållande av hund och katt (SJVFS 2019:28), men verket har utarbetat förslag till nya föreskrifter och allmänna råd. Förslaget har varit på remiss och remisstiden gick ut . En av flera grundläggande förutsättningar för att hundar och katter ska få användas i avel är – enligt 6 kap. 1 § i de föreslagna nya föreskrifterna – att föräldradjuren har lämpliga anatomiska, fysiologiska och beteendemässiga egenskaper och dessa egenskaper inte riskerar att äventyra varken föräldradjurens eller avkommornas hälsa och välfärd. I 2 § anges att det är förbjudet att använda hundar och katter för avel bl.a. om de har sjukdomar, letala anlag, defekter eller andra egenskaper som kan nedärvas och som kan medföra lidande för deras avkommor, eller kan hindra avkommorna att bete sig naturligt. startade Samverkansgruppen för hundvälfärd – bestående av representanter för bl.a. (), , , Veterinärmedicinska Sällskap, () och () – sex arbetsgrupper för att komma till rätta med problematiken kring avel med hundar med s.k. brakycefalt utseende (trubbnosade). Några av de åtgärder som inom ramen för denna samverkan har genomförts eller pågår är följande: • SKK:s valpbesiktningsintyg har reviderats för att bättre fånga upp valpar med överdriven exteriör, dvs. när hundars utseende blir så överdrivet att hälsoproblem riskerar att uppstå. • införde SKK en möjlighet för veterinärer att till SKK rapportera vidtagna kirurgiska åtgärder (ingrepp i andningsvägarna) och dödsfall eller avlivning av hundar till följd av andningsproblem orsakade av brakycefal utformning. Vid registrering av en kirurgisk åtgärd lägger SKK en avelsspärr på hunden eftersom det inte är tillåtet att avla på dessa hundar. Detta förhindrar registrering av eventuella valpar efter hunden i SKK. Utöver hundar registrerade i SKK kan även ingrepp på oregistrerade brakycefala hundar rapporteras in. • SKK har tagit fram en prototyp för hälsointyg som ska användas inför avel med hundar av trubbnosig ras. Syftet med intyget är att bedöma hunden med fokus på framför allt andning och temperaturreglering. Prototypen har provats på ett drygt 40-tal hundar av aktuella raser. Provbesiktningarna utvärderas nu och ambitionen är att intyget ska införas i form av ett hälsoprogram. Besiktningen kommer till en början att vara frivillig, men är avsikten att den blir ett krav inför avel. • SKK har inlett en s.k. trubbnosinventering. Inventeringen av bostonterrier, engelsk och fransk bulldogg samt mops är en del i SKK:s arbete mot exteriöra överdrifter och arbetet med att förbättra hälsoläget i dessa raser. Projektet är ett nordiskt initiativ och en liknande inventering kommer att genomföras även i , och . Inventeringens syfte är att skapa en bättre bild av respektive ras situation, genetiska bredd och exteriöra variation. Förhoppningen är att hitta tillräcklig variation såväl exteriört som genetiskt för att säkerställa en sund utveckling av dessa raser. Målet är att 50 till 100 individer per ras och land deltar i inventeringen som började genomföras och fortsätter . SKK har arbetat för att minska förekomsten av exteriöra överdrifter inom avel bl.a. genom att införa särskilda rasspecifika domaranvisningar (SRD). SRD är ett kommenterande komplement till rasstandarden och har målsättningen att öka domares medvetenhet om exteriöra överdrifter och sundhet. arbetar ras- och specialklubbarna inom vidare med att utbilda uppfödare och anpassa de rasspecifika avelsstrategierna. Utskottet anser att avel som medför lidande för djuren och som enbart syftar till att tillgodose önskemål kring djurens utseende är oacceptabel, och sådan avel är och ska även fortsättningsvis vara förbjuden. I den nya djurskyddslagen har bemyndigandet att meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot avel som kan påverka djurens naturliga beteenden utökats till att också avse bl.a. avel som kan påverka djurens normala kroppsfunktioner. Detta är enligt utskottets mening en välkommen utvidgning av bemyndigandet som gör att ytterligare specifika krav kan ställas på olika sorters avel för att säkerställa ett starkt djurskydd. Sådana krav ställs också i de nya föreskrifter som har föreslagit. Ansvaret för en sund avel vilar också till stor del på uppfödarna själva. Det är de som ansvarar för att den avel de bedriver leder till friska och välmående djur. Det är därför positivt att SKK arbetar aktivt med frågan om avel med brakycefala hundraser så att hälsoproblem för dessa djur kan undvikas. Med hänvisning till redovisningen ovan och i avvaktan på resultat av pågående arbete föreslår utskottet att motion 2018/19:442 (SD) yrkandena 1–7 lämnas utan vidare åtgärd. Offentlig förevisning av djur Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att förbjuda delfinarier, om tillståndsplikt för cirkusar, om att införa en s.k. positiv lista över de djur som får hållas på cirkus och om en rikstäckande översyn av de svenska djurparkerna. Jämför reservation 18 (SD). I motion 2018/19:335 av och (båda SD) förordar motionärerna att man ska förbjuda delfinarier. Skälet till det är enligt motionärerna att delfinarierna ger delfinerna dåliga förutsättningar att uttrycka sitt naturliga beteende och att delfinerna utsätts för stress eftersom de är mycket känsliga för de höga ljud som ofta uppstår i delfinarier. I kommittémotion 2018/19:1290 av m.fl. (SD) yrkande 6 efterfrågas en tillståndsplikt för cirkusar. Motionärerna anför att endast de cirkusägare som uppfyller vissa grundläggande krav ska beviljas tillstånd att hålla djur och att tillståndet ska kunna dras in om regelverket inte följs. Dessutom bör de besiktningar som sker på beställning av cirkusägarna själva kompletteras med icke föranmälda inspektioner. I samma motion förespråkar motionärerna att det ska införas en positiv lista över de djur som ska vara tillåtna att hålla på cirkus (yrkande 7). Ett liknande yrkande finns i motion 2018/19:2564 av (M). Enligt kommittémotion 2018/19:1290 av m.fl. (SD) yrkande 14 bör det göras en rikstäckande översyn av de svenska djurparkerna. Detta behövs enligt motionärerna eftersom ett antal rapporter har visat att det finns djurparker som brister i sina rutiner och inte lever upp till fastställda regelverk. behandling och kompletterande uppgifter Grundläggande bestämmelser om hur djur – inklusive cirkusdjur, delfiner och djur i djurparker – ska hållas och skötas finns i djurskyddslagen och djurskyddsförordningen. Av djurskyddslagen framgår bl.a. att djur ska behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Det framgår också att djur ska hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att deras välfärd främjas, att de kan utföra sitt naturliga beteende och att beteendestörningar förebyggs (2 kap. 2–3 §§). Utöver dessa grundläggande bestämmelser finns särskilda regler för offentlig förevisning av djur (se nedan). I den nya djurskyddslagen har det införts en bestämmelse om att den som håller eller på något annat sätt tar hand om djur ska ha tillräcklig kompetens för att tillgodose djurets behov. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får därutöver meddela föreskrifter om krav på särskild kompetens eller utbildning vid viss djurhållning (2 kap. 3 §). Sådana föreskrifter finns t.ex. i föreskrifter (SJVFS 2019:29) om djurhållning i djurparker med mera (närmare om dessa, se nedan). När det gäller offentlig förevisning av djur kan det inledningsvis nämnas att artskyddsförordningen (2007:845) innehåller vissa bestämmelser om förutsättningarna för att mot betalning eller annars yrkesmässigt överhuvudtaget få visa levande djur av vissa viltlevande arter för allmänheten (se 40 § om att djurparker måste ha tillstånd från för detta och 44 § om att övrig offentlig förevisning som sker mot betalning eller yrkesmässigt måste anmälas till ). Vid all offentlig förevisning av arter som finns listade i bilaga A till förordning (EG) nr 338/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem (EU:s Citesförordning) krävs det dessutom intyg från . Huvudprincipen är att det är förbjudet att offentligt förevisa dessa arter, men behörig myndighet i medlemsstaterna kan bevilja undantag (artikel 8). Enligt 3 kap. 1 § första stycket djurskyddslagen är det förbjudet att, på ett sådant sätt att djuren utsätts för lidande, träna djur för eller använda djur vid bl.a. föreställningar eller andra förevisningar som anordnas för allmänheten. Av andra stycket i bestämmelsen framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bl.a. får meddela ytterligare föreskrifter om träning och användning av djur vid sådana föreställningar eller förevisningar. Särskilda bestämmelser om offentlig förevisning av djur vid cirkusar och liknande verksamheter finns i 3 kap. djurskyddsförordningen. Av 3 kap. 3 § framgår bl.a. att djur inte får flyttas runt och i samband med det förevisas offentligt i burar eller andra utrymmen eller inhägnader som begränsar deras rörelsefrihet på liknande sätt som en bur. I bestämmelsen finns också en uppräkning av de djur som det inte heller på annat sätt är tillåtet att flytta runt och i samband med det förevisa offentligt. Några av de djurslag som räknas upp är apor, rovdjur (med undantag för tamhundar och tamkatter), noshörningar och flodhästar. I och med den nya djurskyddsförordningen har det också blivit förbjudet att i sådan verksamhet använda alla slags säldjur, dvs. även sjölejon, och elefanter. I den s.k. cirkusföreskriften, dvs. föreskrifter och allmänna råd om cirkusdjur (SJVFS 2019:4), finns generella bestämmelser om skötsel och hållande av cirkusdjur, men även specifika bestämmelser för vissa djurslag. Enligt 3 kap. 6 § djurskyddsförordningen får en djurpark eller liknande anläggning inte tas i bruk för offentlig förevisning av djur innan den har godkänts av . Detsamma gäller vid omflyttning av djuren och vid ny-, till- eller ombyggnad av någon betydelse. Bestämmelsen gäller även delfinarier. I föreskrifter (SJVFS 2019:29) om djurhållning i djurparker m.m. anges att den som ansvarar för djurhållningen och för den övergripande skötseln av djuren vid anläggningen ska ha lämplig utbildning eller erfarenhet av aktuella djurslag (1 kap. 8 §). Enligt föreskrifterna ska det också finnas en veterinär som svarar för sjukdomsförebyggande åtgärder, veterinärmedicinsk rådgivning och behandling, journalföring, rådgivning i djurskydds- och smittskyddsfrågor, upprättande av hygienprogram, provtagningar, fodersammansättning och övriga skötselfrågor. Veterinären ska besöka anläggningen regelbundet, dock minst varje kvartal (1 kap. 9 §). Vidare ska en djurparkszoolog finnas bl.a. på de djurparker som visar delfiner. Zoologen ska svara för rådgivning när det gäller utformning och berikning av miljön, antal och sammansättning av djur i djurutrymmen, avel, djurskyddsfrågor, fodersammansättning och övriga skötselfrågor samt svara för att det förs en uppdaterad djurförteckning (1 kap. 10 §). I samma bestämmelse uppställs vissa krav på zoologens kompetens liksom att zoologen ska besöka djurparken regelbundet, dock minst en gång per halvår. I föreskrifterna finns också särskilda bestämmelser om hållande av delfiner. Av dessa framgår bl.a. att bassängytan ska vara för flasknosdelfiner och för tumlare. Vidare ska bassängens djup vara minst lika med den aktuella kroppslängd och det ska finnas djuphål med minst två gånger kroppslängden. Bassängerna ska ha oregelbundna väggar och vågdämpande kanter och det ska finnas avskiljningsmöjligheter (7 kap. 4 §). Länsstyrelserna är behöriga myndigheter att kontrollera att djurskyddsbestämmelserna följs, genom både anmälda och oanmälda besök.