bet · H601FiU26 · 2019-02-18 00:00:00 — Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden om villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden, ersättningssystem för välfärdsverksamheter, kommunala tillsynsavgifter, det kommunala utjämningssystemet, offentlig statistik och Agenda 2030. Utskottet hänvisar till den sakpolitiska överenskommelsen med 73 punkter som slöts mellan Socialdemokraterna, samt till pågående och avslutade utredningar som bereds inom . I betänkandet finns sex reservationer (M, SD, V, KD, L). Cirka 30 motionsyrkanden från allmänna motionstiden /19. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden 1.Villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden, punkt 1 (M, KD) 2.Villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden, punkt 1 (SD) 3.Villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden, punkt 1 – motiveringen (V) 4.Ersättningssystem för välfärdsverksamheter, punkt 2 (SD) 5.Kommunala tillsynsavgifter, punkt 3 (M) 6.Offentlig statistik, punkt 5 (L) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /19 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden 2018/19:840 av m.fl. (S), 2018/19:849 av (M) yrkande 1, 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 62, 2018/19:932 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2, 2018/19:1222 av (M), 2018/19:1424 av och (båda M), 2018/19:2055 av m.fl. (L) yrkande 1, 2018/19:2098 av m.fl. (S), 2018/19:2575 av m.fl. (M) yrkande 2, 2018/19:2576 av m.fl. (M) yrkande 2, 2018/19:2694 av m.fl. (C) yrkande 16 och 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 76. Reservation 1 (M, KD) Reservation 2 (SD) Reservation 3 (V) – motiveringen 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 63. Reservation 4 (SD) 2018/19:1218 av och (båda M), 2018/19:1229 av (M), 2018/19:2601 av (M) yrkandena 1 och 2 samt 2018/19:2783 av m.fl. (M) yrkande 4. Reservation 5 (M) 2018/19:1770 av (S), 2018/19:1814 av (S), 2018/19:2441 av (C), 2018/19:2487 av Per Åsling (C) yrkande 5, 2018/19:2523 av Per Åsling och (båda C), 2018/19:2540 av och (båda C), 2018/19:2600 av och (båda M) yrkandena 1 och 2 samt 2018/19:2602 av m.fl. (M) yrkandena 1–3. 2018/19:2055 av m.fl. (L) yrkande 2. Reservation 6 (L) 2018/19:2738 av m.fl. (MP) yrkande 4. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (SD), (S), (V), (SD), (S), (S), (L), (SD), (MP), (M), (M), (C) och (KD). I betänkandet behandlar utskottet motionsyrkanden från allmänna motionstiden /19 om villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden, ersättningssystem för välfärdsverksamheter, kommunala tillsynsavgifter, det kommunala utjämningssystemet, offentlig statistik och Agenda 2030. Samtliga motionsyrkanden innehåller förslag till tillkännagivanden. Motionsyrkandena redovisas i bilagan. Villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden om villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden. Utskottet noterar regeringens avsikt att inte arbeta vidare med förslag om vinstförbud eller vinstbegränsningar för privata aktörer i välfärden. I stället ska kvalitetskrav vara styrande. Utskottet noterar också att regeringen avser att återkomma med förslag för att säkerställa att alla aktörer inom välfärden oavsett driftsform har likvärdiga villkor. Jämför reservation 1 (M, KD) och 2 (SD) samt motivreservation 3 (V). I tolv motioner tas frågan upp om villkor för verksamhet som bedrivs inom vissa välfärdsområden. I motion 2018/19:840 av m.fl. (S) anför motionärerna att bör besluta om att införa stopp mot övervinster i välfärden i enlighet med de slutsatser som dragit. För att bryta nedmonteringen av den generella välfärden och för att stoppa läckage av skattemedel menar motionärerna att vinster i välfärden behöver begränsas. I motion 2018/19:849 av (M) anförs att det måste vara tillåtet att göra vinst i s.k. välfärdsföretag (yrkande 1) och att det är viktigt ur ett rättvise- och tillväxtperspektiv att öka kvinnors företagande (yrkande 2). Motionären menar att om det införs begränsningar av vinster i välfärden drar det undan mattan för många kvinnliga företagsledare. Att införa vinstbegränsningar för välfärdsföretag är enligt motionären inte att agera jämställt, och det bedöms inte vara hållbart. I kommittémotion 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) anförs att det bör införas en bestämmelse om att ett aktiebolag som finansieras av offentliga medel inte får ta ut utdelning förrän det finns en ekonomisk stabilitet (buffert) som kan garantera att verksamheten kan fortskrida även om bolaget skulle hamna på obestånd (yrkande 62). Motionärerna menar att aktiebolag som är verksamma inom välfärdssektorn och som finansieras av offentliga medel är att betrakta som särskilda eftersom det är verksamheter som är så pass centrala att alla ska ha tillgång till dem. Bufferten ska byggas upp till en nivå där det offentliga ska kunna ta över verksamheten utan menlig inverkan på vårdtagare, brukare eller motsvarande. I motion 2018/19:932 av m.fl. (M) anförs att regeringen bör tillförsäkra långsiktigt uthålliga villkor för privat företagsamhet inom välfärdssektorn (yrkande 1) och utforma regelverk som inte diskriminerar privata välfärdsutförares möjligheter att konkurrera på lika villkor gentemot offentliga utförare (yrkande 2). Motionärerna menar att hotet om vinstbegränsning för välfärdsföretag inverkar menligt på långsiktigheten i verksamheten och därmed leder till att utomstående är mindre benägna att investera. I motion 2018/19:1222 av (M) anförs att det är väldigt många som är beroende av och har glädje av den verksamhet som bedrivs av privata välfärdsföretag. Den som driver eget inom välfärden ska vara skyddad från godtyckliga regleringar från staten som har till syfte att hindra verksamheten. Enligt motionären kan reglerna aldrig sättas utifrån de brister och oegentligheter som förekommit i enstaka fall. Det är inte heller rimligt att okunskap om företagsamhetens villkor leder till en återgång till otidsenliga offentliga monopol. Ett stopp för privata välfärdsföretag bedöms få förödande konsekvenser för elever, patienter, vårdtagare och anställda. Motionären menar att beslut som rör privata välfärdsföretag måste tas utifrån fakta om medborgarnas behov av verksamheterna. I motion 2018/19:1424 av och (båda M) anför motionärerna att det bör införas en generell tillståndsplikt för både offentliga och privata utförare för att bedriva verksamhet enligt skollagen, socialtjänstlagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade samt hälso- och sjukvårdslagen. Motionärerna menar att villkoren för att bedriva välfärdsverksamhet ska vara likvärdiga oavsett utförare. I kommittémotion 2018/19:2055 av m.fl. (L) anförs att valfriheten inom välfärden måste värnas och utvecklas. Enligt motionärerna är det viktigt att lagar och regler gynnar, inte hindrar, alla sorters seriösa företag inom välfärden. I motion 2018/19:2098 av m.fl. (S) anförs att det är nödvändigt att stärka den gemensamma välfärden och begränsa marknadskrafterna inom skola, vård och omsorg. Motionärerna menar att marknadsliberaliseringen av den svenska välfärden har resulterat i ökad ojämlikhet och att detta riskerar att urholka förtroendet för den offentliga välfärden. För att vända den trenden är det enligt motionärerna nödvändigt att stärka den demokratiskt styrda välfärden och minska marknadskrafterna. I motion 2018/19:2575 av m.fl. (M) anför motionärerna att den som driver eget inom välfärden ska vara skyddad från godtyckliga regleringar från staten som hindrar verksamheten (yrkande 2). Det är enligt motionärerna nödvändigt att bejaka, uppmuntra och ta hänsyn till invånarnas önskemål och behov av privata utförare. Grundläggande är att lagstiftning och skattesystem är förutsägbara och rättvisa. Samma förslag om privata välfärdsföretag lämnas även i motion 2018/19:2576 av m.fl. (M) yrkande 2. I kommittémotion 2018/19:2694 av m.fl. (C) anförs att det är viktigt med en mångfald av utförare i vård, skola och omsorg för att säkra kvalitet och konkurrens och därmed effektivitet (yrkande 16). Motionärerna menar att vinsttak som regeringen flaggat för skulle minska mångfalden av aktörer och leda till mindre incitament för kvarvarande aktörer och den offentliga sektorn att öka effektiviteten och kvaliteten. I stället behöver svensk välfärd ledas och regleras genom höga likvärdiga och transparenta kvalitetskrav, för samtliga aktörer, och inte genom ingrepp i möjligheten att driva välfärdsföretag. I kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) anför motionärerna att såväl patienter som medarbetare främjas av att det finns mångfald och valfrihet i välfärden. En stor valfrihet kräver noggrann kontroll och höga kvalitetskrav, oavsett utförare. Motionärerna vill därför att det fastställs nationella kvalitetskrav för samtliga verksamheter inom välfärden, att det införs en generell tillståndsplikt och att dagens sanktioner skärps och förstärks (yrkande 76). Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast vid behandlingen av regeringens proposition 2017/18:159 Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet samt proposition 2017/18:158 Ökade tillståndskrav och särskilda regler för upphandling inom välfärden. Utskottet ansåg att regeringens förslag i proposition 2017/18:159 om att införa en reglering av vinsterna i välfärden var utformat för att lösa ett problem som i verkligheten inte har den karaktär som regeringen påstår. Förslaget ansågs vara ett avsteg från den välfärdsmodell som byggts upp i . Utskottet avstyrkte regeringens förslag, och beslutade i enlighet med utskottets förslag (bet. 2017/18:FiU44, rskr. 2017/18:357). riktade utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma till med förslag om att införa nationella kvalitetskrav för de verksamheter som bedrivs inom välfärdens områden. Utskottet ansåg också att de sanktioner som staten kan rikta mot enskilda verksamheter behöver skärpas. Enligt utskottets mening kunde därmed valfrihet behållas och en hög kvalitet i välfärden säkerställas. beslutade i enlighet med utskottets förslag (bet. 2017/18:FiU44, rskr. 2017/18:357). Vidare välkomnade utskottet regeringens förslag om att öka tillståndskraven för att få bedriva verksamhet inom välfärdens områden (prop. 2017/18:158). Utskottet ansåg att de föreslagna lagändringarna skulle skapa bättre förutsättningar för att säkerställa att privata utförare har tillräckliga förutsättningar att bedriva verksamhet med god kvalitet, som de kan stärka allmänhetens tilltro till sektorn. Utskottet tillstyrkte propositionen, och beslutade enligt utskottets förslag (bet. 2017/18:FiU43, rskr. 2017/18:356). riktade utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att skyndsamt återkomma till med kompletterande lagstiftning så att likvärdiga krav ställs på privata och offentliga aktörer. Utskottet framhöll också vikten av tidigare gjorda tillkännagivanden om att återkomma med förslag för att införa en generell tillståndsplikt för alla utförare i välfärden oavsett driftsform. Utskottet konstaterade att regeringen trots uppmaningen valt att undanta offentliga utförare från ledningsprövningen. Utskottet ansåg därför att tillkännagivanden inte var tillgodosedda, och därför riktades ett nytt tillkännagivande mot regeringen. beslutade i enlighet med utskottets förslag (bet. 2017/18:FiU43, rskr. 2017/18:356). Sakpolitisk överenskommelse mellan Socialdemokraterna, de gröna Socialdemokraterna, har slutit en överenskommelse med 73 punkter där partierna är överens om ett budgetsamarbete och ett samarbete i de politiska frågor som framgår av överenskommelsen. I överenskommelsen framhålls att den enskildes valfrihet är en central del av den svenska välfärden. Därför behövs en mångfald av aktörer och goda villkor för enskilt drivna verksamheter inom välfärden som underlättar den enskildes aktiva val. I överenskommelsen sägs följande: Regeringen kommer inte att driva eller arbeta vidare med förslag om vinstförbud eller andra förslag med syftet att införa vinstbegränsningar för privata aktörer i välfärden. Höga kvalitetskrav ska vara styrande. Detta kommer att uttryckas i vårändringsbudgeten . Förslag kommer läggas för att säkerställa att alla aktörer inom välfärden oavsett driftsform har likvärdiga villkor. När det gäller skolan framhålls att lika villkor ska gälla för både privat och offentligt drivna verksamheter. Höga kvalitetskrav ska vara styrande. Enligt överenskommelsen ska en utredning om kvalitetskrav tillsättas och arbeta med dessa frågor 2020–2022. När det gäller sjukvård och äldreomsorg framhålls att konkurrensneutralitet ska råda mellan offentliga och fristående vårdgivare, såväl ekonomiska villkor som en fungerande tillståndsgivning och kvalitetskrav. (Källa: Utkast till sakpolitisk överenskommelse mellan Socialdemokraterna, de gröna.) Utskottet vill inledningsvis framhålla att den enskildes tillgång till en välfärd av hög kvalitet är en central del av den svenska samhällsmodellen. har på förslag av utskottet tidigare riktat två tillkännagivanden till regeringen om att återkomma till med förslag om att införa nationella kvalitetskrav för verksamheter som bedrivs inom välfärdens områden, att skärpa de sanktioner som staten kan rikta mot enskilda verksamheter samt att komplettera lagstiftningen så att likvärdiga krav ställs på privata och offentliga aktörer. Detta för att behålla valfriheten och för att säkerställa en hög kvalitet i välfärden. Utskottet noterar att regeringen inte har för avsikt att driva eller arbeta vidare med förslag om vinstförbud eller andra förslag med syftet att införa vinstbegränsningar för privata aktörer i välfärden. I stället ska kvalitetskrav vara styrande. Utskottet noterar också att regeringen avser lägga fram förslag för att säkerställa att alla aktörer inom välfärden, oavsett driftsform, har likvärdiga villkor. Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte nu finns skäl att rikta ytterligare tillkännagivande till regeringen utan ser fram emot att regeringen återkommer till i enlighet med vad som framgår av den sakpolitiska överenskommelsen och av tidigare tillkännagivanden. Med det anförda avstyrker utskottet de aktuella motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om att förändra ersättningssystemet för välfärdsverksamheter med hänvisning till den pågående beredningen av Tillitsdelegationens slutbetänkande. Jämför reservation 4 (SD). I kommittémotion 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) anförs att det nationella ersättningssystemet för välfärdstjänster bör göras mer enhetligt för att öka likvärdigheten och minska krångel (yrkande 63). Motionärerna framhåller bl.a. att det handlar om att påverka incitamentsstrukturer för olika aktörer inom välfärden och att förhindra s.k. picking, dvs. att aktörer väljer att etablera sig där det finns möjlighet till högre ersättning. I betänkande 2017/18:FiU26 behandlade utskottet ett liknande motionsyrkande. I betänkandet noterade utskottet att det pågick en utredning om ersättningsmodeller, och utskottet ville därför avvakta utredningens resultat innan eventuella åtgärder övervägdes. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet. Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn överlämnade Tillitsdelegationen sitt huvudbetänkande Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn (SOU 2018:47), till regeringen. I betänkandet utvecklar delegationen den analys som påbörjades i delegationens delbetänkande Jakten på den perfekta ersättningsmodellen – Vad händer med medarbetarnas handlingsutrymme? (SOU 2017:56), där delegationen presenterar de ersättningsmodeller som är mest aktuella i och diskuterar deras betydelse för möjligheten att tillvarata medarbetarnas kompetens och förmåga, och därigenom bidra till en ändamålsenlig, kostnadseffektiv och innovativ välfärd av hög kvalitet. Delbetänkandet syftade till att vidga diskussionen om ersättningsmodellerna, bortom de ekonomiska incitamenten som vanligtvis är i huvudfokus, för att skapa en bredare förståelse för ersättningsmodellernas effekter. I delbetänkandet konstateras att det var svårt att fullt ut separera en analys av ersättningsmodeller, som endast är en del av den samlade styrningen, från andra delar. Vilka effekter ersättningsmodeller ger i verksamheterna bedömdes vara avhängigt den övriga styrningen. Delegationen hade därför för avsikt att i sitt slutbetänkande se över den sammantagna styrningen av, och inom, kommuner och landsting och hur den kan utformas för att bättre ta till vara medarbetares kompetens och skapa större värde för medborgare och företag. När det gäller ersättningsmodeller rekommenderar delegationen följande i sitt huvudbetänkande: • Håll ersättningsmodellen så enkel som möjligt. • Om detaljerad styrning anses motiverad, överväg andra styrmodeller. Om ersättningsmodellen bedöms vara det styrmedel som ska användas för att styra mer detaljerat, tänk då på följande: • Ta hjälp av medarbetare för att utforma modellen. • Rikta ersättningsmodellen till rätt nivå. • Komplettera med annan styrning, framför allt kommunikation, dialog och ledarskap. Betänkandet har varit ute på remiss till ett antal remissinstanser, och svarstiden gick ut . Ärendet bereds inom . Kommunernas fördelning av resurser till skolan Enligt 2 kap. 8 b § skollagen (2010:800) ska kommuner fördela resurser till utbildning inkom skolväsendet efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Paragrafen omfattar fördelning av resurser såväl till kommunernas egna verksamheter som till enskilda huvudmän. Det är alltså förutsättningarna och behoven som ska vara styrande vid resursfördelningen. Bestämmelsen reglerar inte närmare hur resurserna ska fördelas utan anger att de ska fördelas utifrån dessa grunder. Enligt SKL gör kommunerna på olika sätt när de fördelar resurser till skolan. Hur resurser bäst fördelas bedöms vara en komplex fråga, och det anses inte finnas någon universalmodell för resursfördelning som fungerar överallt. Det konstateras i slutbetänkande Samling för skolan – Nationell strategi för kunskap och likvärdighet (SOU 2017:35) och i rapporter från både och Skolinspektionen (Kommunernas resursfördelning till grundskolor, 391 och Kommunernas resursfördelning och arbete mot segregationens negativa effekter i skolväsendet, 2014:01). Att fördela resurser kräver enligt SKL många svåra avvägningar. Det gäller inte bara skolan utan även andra välfärdssektorer och oavsett om det är kommunerna, landstingen eller staten som ansvarar för resursfördelningen. Oavsett vilken modell som används för att fördela resurser till skolorna behöver den vara transparent och förutsägbar, så att varje skola vet vilka resurser den har att röra sig med. Dessutom måste sättet att fördela pengar till skolorna accepteras och upplevas som rättvist. Det senare gäller inte minst om man tillämpar en s.k. socioekonomisk resursfördelning och styr pengar till skolorna efter deras elevsammansättning. Sättet att fördela pengar ska också främja en effektiv resursanvändning i skolorna, som det är rektorn som bedömer och avgör hur resurserna fördelas inom respektive skola. När en kommun fördelar pengar till skolorna ska den tillämpa den s.k. likabehandlingsprincipen, som innebär att kommunala och fristående skolor ska ha lika villkor. Utskottet konstaterar att Tillitsdelegationen har lämnat sitt slutbetänkande där bl.a. ersättningsmodeller diskuterats och att förslagen i betänkandet bereds inom . Utskottet vill avvakta beredningen innan eventuella åtgärder övervägs. Med det anförda avstyrker utskottet motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden om kommunala tillsynsavgifter med hänvisning till gällande lagstiftning på området och det arbete som pågår inom med anledning av Statskontorets och rapporter. Jämför reservation 5 (M). I fyra motioner tas frågan om kommunala tillsynsavgifter upp. I motion 2018/19:1218 av och (båda M) anför motionärerna att en översyn bör göras så att tillsynskostnaderna för mindre serviceföretag på landsbygden blir proportionerligt utformade. Motionärerna framhåller att handlare på landsbygden anser att den administrativa bördan är ett bekymmer och en stor anledning till avveckling. Det bedöms som orimligt att en liten lanthandel måste betala lika mycket för exempelvis tillsyn som stormarknader. I motion 2018/19:1229 av (M) anförs att tillsynsavgifterna för kommersiell service bör ses över. Motionären framhåller att det ofta är en liten skillnad mellan vad en stor livsmedelsbutik och en liten lanthandel får betala i avgifter för kommersiell service trots att skillnaderna i den faktiska tillsyn som utförs i butikerna är väldigt stora. Enligt motionären finns det lanthandlare som betalar kontrollavgift utan att få besök av en inspektör eftersom de delvis är upptagna med att inspektera stora butiker som omsätter . Det bedöms därför som rimligt att avgiftssystemet i högre grad än anpassas efter faktisk omsättning i den verksamhet som ska inspekteras. I motion 2018/19:2601 av (M) anförs att när en kommun eller staten tar ut en avgift ska dess storlek vara proportionerlig med kostnaden för motprestationen, eftersom det annars blir en skatt. Det framhålls också att det inte är alltid som avgiften över huvud taget kopplas till en motprestation som blir av. Det bedöms som särskilt vanligt vid tillsynsavgifter. Motionären vill därför att regeringen ser över möjligheten att göra kommunerna och staten skyldiga att redovisa faktiska beräkningar och underlag för avgifters storlek och kostnaden för den motprestation som avgiften avser (yrkandena 1 och 2). I kommittémotion 2018/19:2783 av m.fl. (M) anförs att kommunernas avgiftsuttag för icke genomförd tillsyn bör begränsas (yrkande 4). Motionärerna framhåller att det inte är ovanligt att kommuner fakturerar företag för tillsynsavgifter men sedan inte genomför tillsynen. En genomförd tillsyn kan enligt motionärerna vara en kvalitetsstämpel på verksamheten. Det bedöms därför som orimligt att betala en avgift om tillsynen inte utförs. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2017/18:FiU26 Kommunala frågor. I betänkandet framhöll utskottet att det är helt i enlighet med regelverket att tillsynsmyndigheter tar ut en tillsynsavgift eller en kontrollavgift utan att en kontroll nödvändigtvis har utförts. framhöll utskottet betydelsen av det arbete som pågår inom när det gäller riskklassificering och inom när det gäller Statskontorets uppdrag att se över hur livsmedelskontrollen kan stärkas genom ökad samverkan. Mot den bakgrunden avstyrkte utskottet samtliga motionsyrkanden om tillsynsavgifter. Bädda för bättre tillsyn – statens vägledning av tillsyn överlämnade bättre tillsyn (RiR 2018:31). I rapporten har granskat den statliga tillsynsvägledningen till tillsyn på fyra områden: alkoholtillsyn, kemikalietillsyn, livsmedelskontroll och den del av miljötillsynen som har tillsynsansvar för. De övergripande slutsatserna är att tillsynsvägledningen huvudsakligen fungerar tillfredsställande för kemikalietillsynen och livsmedelskontrollen, medan det finns brister i tillsynsvägledningen till framför allt alkoholtillsynen men även miljötillsynen. rekommenderar att regeringen säkerställer att de tillsynsvägledande myndigheterna har ett tydligt uppdrag samt att arbets- och ansvarsfördelningen inom respektive område är ändamålsenlig. I normalfallet bör den centrala myndigheten ha ett övergripande nationellt ansvar för tillsynsvägledning medan har ansvar för regional samordning och uppföljning. rekommendationer till de centrala tillsynsvägledande myndigheterna är som följer: • Säkerställ att det finns klargörande och användbara vägledningar i tillräcklig omfattning för den kommunala tillsynen.