bet · H601FöU7 · 2019-04-05 00:00:00 — I regleringsbreven gav regeringen och Försvarsmakten i uppdrag att, som stöd till bevakningsansvariga myndigheter, precisera gällande dimensionerande utgångspunkter för den planering för det civila försvaret som myndigheterna genomför enligt gällande författningsreglering. Detta är ett steg i riktning mot att skapa planeringsförutsättningar för de myndigheter som har ett särskilt ansvar inom det civila försvaret, och inkluderar således bl.a. , , och . Försvarsberedningens delrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) omfattar även förslag på åtgärder för utveckling av läkemedelsförsörjningen som har bäring på de frågor tar upp i sin granskning. Rapporten bereds nu i . Regeringen inväntar dessutom Försvarsberedningens slutrapport som kommer att utgöra grund för förslag till inriktning i den planerade försvarspolitiska inriktningspropositionen för perioden –2025. presenterade sitt uppdrag från regeringen att göra en förnyad bedömning av hur innehållet i myndighetens beredskapslager av läkemedel och medicinteknik bör hanteras framgent. I beredskapslager finns nio artikelgrupper. Där ingår elverk, förbrukningsmateriel, kirurgiska instrument, konventionsskydd, läkemedel, medicinteknisk utrustning, skadeplatsutrustning, skyddsutrustning för B-smitta samt övrig vårdutrustning. bedömer att merparten av nuvarande beredskapslagrad materiel är användbar i fredstida beredskap och i det återupptagna arbetet med totalförsvar. I arbetet med uppdraget har det av myndigheten identifierats behov av en informationsinsats till regionerna om beredskapslagret och dess innehåll. Att det finns god kännedom hos berörda aktörer om beredskapslagret och möjligheterna att begära stöd därifrån är grundläggande för lagrets användbarhet och nytta. I fortsatta arbete med beredskapslager anser sig myndigheten behöva genomföra en fördjupad utredning för att kunna lämna förslag på nyinvesteringar. Detta bör ske med särskild hänsyn till det återupptagna arbetet med totalförsvaret. Beredskapslagrets framtida innehåll, omfattning och standard bör bedömas utifrån de gränssättande faktorer och dimensionering som kartläggs för akutsjukvården inom ramarna för totalförsvarsplaneringen. Utskottet anser liksom man tidigare uttryckt i bl.a. betänkandena /19:FöU2 och 2017/18:FöU7 att det är av stor vikt att kunna säkerställa en nödvändig försörjningsberedskap för svenskt vidkommande inför en fredstida samhällskris, höjd beredskap eller krig. Detta gäller inte minst vad avser läkemedel, vilket Försvarsberedningen också gett uttryck för i sin delrapport – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66). Utskottet ser positivt på regeringens vilja att utveckla området och att regeringen redan har vidtagit många åtgärder. Utskottet konstaterar dock att mycket återstår att göra och ser därför fram emot regeringens beredning av Försvarsberedningens del- och slutrapporter samt kommande utredningsförslag. I väntan på detta finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om läkemedelsberedskap. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om försörjningstrygghet. Jämför reservation 19 (M) och 20 (SD). I motion 2018/19:766 av m.fl. (SD) anförs att det civila försvaret behöver beredskapslager. För vissa resurser krävs nationella och regionala lager och för andra resurser krävs särskilda lokala lager. Riktvärdet bör vara att lagren ska räcka , anser motionärerna. Beredskapslagren bör också skyddas samt vid behov vara praktiskt tillgängliga direkt eller via strukturerad distribution, enligt motionen (yrkande 29). m.fl. (M) för i motion 2018/19:2896 fram att det saknas ett samlat ansvar och en överblick över vad som händer med livsmedelsförsörjningen i händelse av en allvarlig kris. I motionen föreslås att regeringen bör ge en lämplig myndighet ett tydligare och samlat samordningsansvar för försörjningstryggheten avseende exempelvis livsmedel och drivmedel (yrkande 5). Regeringen beslutade att ge Försvarsmakten och MSB i uppdrag att fortsätta främja och utveckla en sammanhängande totalförsvarsplanering . Genom beslutet höjdes även ambitionen när det gäller bl.a. planering av förnödenhetsförsörjning. Länsstyrelserna, som har en central roll i det civila försvaret, har också påbörjat arbetet med bl.a. analyser av förnödenhetsförsörjning, enligt regeringen. Regeringen har också tillsatt utredningar som också har bäring på försörjningsberedskapen generellt sett: Utredningen om ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar, som ska redovisas och Utredningen om näringslivets roll inom totalförsvaret samt försörjningstrygghet i fråga om försvarsmateriel, som ska redovisas . I statens budgetproposition , utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap, har MSB bl.a. fått ökade resurser för att stärka arbetet med att bygga upp det civila försvaret genom att prioritera stöd för beredskapsplaneringen. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycks att ”behöver bygga upp en försörjningsberedskap för totalförsvarets behov vid höjd beredskap och ytterst i krig”. Försvarsberedningen lämnar ”förslag som innebär att det militära och det civila försvaret inom ramen för ett sammanhållet totalförsvar ska planera för att kunna möta och hantera en säkerhetspolitisk kris i och vårt närområde som leder till allvarliga konsekvenser för samhällets funktionalitet”. Försvarsberedningen anser bl.a. följande: Inom berörda sektorer och verksamheter ska de ansvariga offentliga och privata aktörerna gemensamt inom ramen för beredskapsplaneringen fastställa miniminivåer för försörjningen vid allvarligare säkerhetspolitiska kriser och i krig. Den myndighet som har ett utpekat övergripande ansvar för respektive sektor ska leda det arbetet. Försvarsberedningen anser att det på nationell nivå behöver utarbetas och fastställas generella prioriteringsgrunder för olika verksamheter på grund av den knapphet i resurser som kommer att råda under krigsförhållanden. Berörda myndigheter och privata aktörer behöver fastställa hur en krigssituation kan komma att påverka möjligheten att upprätthålla den egna verksamheten. Vidare behöver aktörerna inom respektive sektor i totalförsvaret analysera de beroendeförhållanden som finns mellan de olika verksamheterna inom sektorn. Även sektorns beroende av andra sektorers verksamhet ska analyseras. Försvarsberedningen understryker också ”vikten av att privata och offentliga aktörer kommer överens om viktiga leveranser till både det civila och militära försvaret inom flera olika försörjningsområden” och att det ”ska finnas lagerhållning i statlig eller i privat regi för att kunna förse civilbefolkningen och Försvarsmakten med nödvändiga varor och förnödenheter”. Utskottet vill uttrycka – liksom det gjort i flera betänkanden tidigare , t.ex. i betänkandena /16:FöU7, 2016/17:FöU7 och 2017/18:FöU7 – vikten av att kan säkerställa flöden av viktiga varor i en krissituation och då inte bara i fråga om livsmedel, dricksvatten och läkemedel. Regeringens nationella säkerhetsstrategi och tidigare beslut om att återuppta en sammanhängande planering för totalförsvaret genom särskilt utpekade myndigheter är därför av stor vikt i sammanhanget, liksom Försvarsberedningens arbete med att lämna förslag till inriktning för det civila försvaret inklusive skydd av samhällsviktig infrastruktur och försörjningsfrågor. Utskottet vill understryka att vid all typ av försörjning av viktiga varor kräver utvecklingen av leveranssäkerheten och krisberedskapen på området en mycket god samverkan mellan ansvariga aktörer i form av företag, kommuner, länsstyrelser, centrala myndigheter – inklusive Försvarsmakten – och branschorganisationer. Eftersom hela landet måste kunna försörjas krävs bl.a. en fungerande infrastruktur i form av t.ex. vägar, el, datakommunikation och vattenförsörjning. Den globala handeln med varor ställer även krav på internationell samverkan vid händelser som berör flera länder. I väntan på Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder och utredningar finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om försörjningsberedskap. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om ett nationellt betalnings-system. I motion 2018/19:2917 yrkar (M) på att möjligheten att införa ett säkert och tryggt nationellt betalningssystem, oberoende av el och internet, bör ses över. Enligt motionären gör digitaliseringen samhället mer sårbart, och den minskade kontanthanteringen kan få stora konsekvenser vid avsaknad av elförsörjning och/eller tillgång till internet vid exempelvis ett angrepp. I delredovisningen av sin slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen följande: Utifrån ett totalförsvarsperspektiv kan det finansiella systemet utgöra en direkt måltavla eller utnyttjas indirekt för att skapa en gråzonsproblematik. Genom att störa eller få det finansiella systemet att bryta samman kan en motståndare t.ex. utöva utpressning, hota, försöka vilseleda, skapa social oro och hamstring. Detta kan skada förtroendet för samhällets institutioner eller landets rykte internationellt, binda begränsade resurser eller försvåra effektivt beslutsfattande och därmed försämra våra förutsättningar att sätta oss till motvärn. Försvarsberedningen konstaterar att de genomgripande förändringar som skett i finansiella system sedan avregleringen gör att det saknas relevanta strukturer att falla tillbaka på i totalförsvarsplaneringen. Försvarsberedningen understryker vikten av att skyndsamt komplettera den fredstida utvecklingen av krisberedskapen i finanssektorn med en totalförsvarsplanering och förberedelser för att hantera höjd beredskap och krig. Totalförsvarsplaneringen i den finansiella sektorn måste innefatta relevanta krigsplaceringar, t.ex. av värdetransportföretagens och bankernas personal, tydligare kravställning och beredskapsföreskrifter för aktörerna i det finansiella systemet och utvecklade planer för att hantera förväntade problem med elförsörjning och elektroniska kommunikationer under krigsfara och krig, t.ex. avseende kontanthantering. Samhällets krav på finansmarknadsaktörerna skiljer sig åt i fredstid och krigstid. Försvarsberedningen anser att det måste utses en sektorsansvarig myndighet, förslagsvis , med ett tydligt mandat att leda planeringen och förbereda sektorn inför höjd beredskap och krig. En sådan tydlighet kommer även att stärka krisberedskapen. Försvarsberedningen konstaterar att en längre störning eller ett sammanbrott i det finansiella systemet kommer att utgöra en svår påfrestning för befolkning. Oavsett om det beror på en antagonistisk aktör, naturliga orsaker eller handhavandefel kan en situation uppstå där varken el eller elektroniska kommunikationer fungerar . konstaterar i sitt delbetänkande Tryggad tillgång till kontanter (2018:42) att bör agera för att upprätthålla en välfungerande depåverksamhet som bidrar till att kontantkedjan fungerar tillfredsställande även vid extraordinära händelser som fredstida kriser och höjd beredskap. Kommittén avser att i slutbetänkandet som ska redovisas återkomma till omfattningen av ansvar samt befogenheter och verktyg kopplade till detta ansvar. Utskottet ser med oro på Försvarsberedningens konstaterande att det saknas relevanta strukturer i totalförsvarsplaneringen för det finansiella systemet. Det är av stor vikt att reducera systemets sårbarhet inför t.ex. elavbrott och om internet ligger nere. Det är därför positivt att avser att redovisa sitt slutbetänkande . I väntan på Försvarsberedningens och slutrapporter samt regeringens beredning av föreslagna åtgärder finner utskottet inte skäl att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om ett nationellt betalningssystem. Böndernas roll vid kriser Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om böndernas roll vid kriser. Jämför reservation 21 (KD). I motion 2018/19:2736 av m.fl. (KD) anförs att vid olika typer av kriser, bl.a. vid snöstormar och skogsbränder, gör bönderna viktiga insatser. Motionärerna föreslår att böndernas roll vid kriser bör stärkas. Till exempel skulle beredskapen kunna stärkas om kommunerna i förväg inventerade de resurser som finns hos lantbrukarna, enligt motionärerna (yrkande 39). Regeringen tillsatte utredningen av operativa räddningsinsatser vid skogsbränder 2018 (dir. 2018:81). Syftet med utvärderingen var att ta till vara erfarenheterna och få ny kunskap inför liknande händelser . Utredaren hade bl.a. som uppgift att utvärdera • samordning, samverkan och ledning av insatserna • användning av samhällets samlade resurser och • kommunikation och information till allmänheten. Uppdraget redovisades och utredningen föreslår bl.a. i sitt betänkande Skogsbränderna 2018 – Betänkande av skogsbrandsutredning (SOU 2019:7) • Kommunerna ska ha möjlighet att träffa avtal med andra om att göra inledande åtgärder vid en räddningsinsats. Detta ger delvis nya möjligheter att ha beredskap och att utnyttja resurser som finns t.ex. inom skogsbruket, jordbruket och entreprenadföretagen. • Tillgången till materiel, flyg samt bränsleförsörjning till fordon och flyg måste inventeras och säkras. Detta omfattas av det regeringsuppdrag som MSB tidigare fått. • MSB och länsstyrelserna ska tillsammans med frivilligorganisationerna ge vägledning om samverkan med frivilliga. Utskottet välkomnar den presenterade rapporten från den s.k. (SOU 2019:7) mot bakgrund av de omfattande och kostsamma skogsbränderna 2018. Sammantaget bör denna utredning och övriga utredningar om den sommarens händelser leda till åtgärder som gör att är bättre rustat för kommande skogsbränder och andra stora och komplicerade händelser, bl.a. genom att bättre resursinventeringar görs. Utskottet ser inte skäl till att föreslå några ytterligare åtgärder i väntan på regeringens beredning av utredningen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om krisinformation till allmänheten. Kopparklint m.fl. (M) uttrycker i motion 2018/19:1198 att dagens system för krisinformation är opålitligt, föråldrat och ineffektivt. Motionärerna anser att den SMS-funktion som ska ge myndigheter möjlighet att meddela allmänheten om viktig information inte alltid kan garanterar att mottagarna nås av informationen, eftersom funktionen är beroende av ett fungerande mobilnät. Motionärerna menar att det dessutom finns en risk för spridning av falsk information som kan skapa förvirring och åsamka allmänheten stora skador vid extraordinära händelser. Motionärerna yrkar på en modernisering av krisinformationen för att stärka den svenska beredskapen. Detta kan exempelvis göras genom att systemet EUAlert (Cell Broadcast) införs som är en informationssäkrad metod för varning vilken finns inbyggd i alla mobiltelefoners operativsystem . (M) understryker i motion 2018/19:1669 att det är avgörande att rätt information kommer ut så snabbt som möjligt vid allvarliga händelser och kriser. Människor måste få veta vad de ska göra och hur de ska bete sig samt inte missledas av felaktig information. Mot bakgrund av terrorattacken på i och misstag i fråga om funktionen Viktigt meddelande till allmänheten (VMA) anser motionärerna att det bör ses över vad som krävs för att relevant krisinformation ska nå rätt målgrupp så effektivt som möjligt (yrkande 1). Utskottet har tidigare behandlat en proposition med förslag till lagändringar för att viktiga meddelanden till allmänheten ska kunna skickas till mobiltelefoner som används i ett område som drabbats av en olycka eller någon annan allvarlig händelse och inte bara till fasta telefoner och till mobilabonnenter som har registrerad adress i det drabbade området. Förslaget innebar att mobiloperatörer skulle bli skyldiga att avgiftsfritt medverka till att förmedla meddelandena och för det ändamålet få rätt att behandla bl.a. uppgifter om mobiltelefoners position. Regeringen föreslog även bestämmelser om när uppgifterna skulle utplånas. Propositionen bifölls i sin helhet av (prop. 2016/17:113, bet. 2016/17:FöU12, rskr. 2016/17:258) och lagen trädde i kraft . I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 6) anger regeringen att den tekniska utvecklingen av nödnumret 112 har stått i fokus, bl.a. för att kunna ta emot automatiska larm från personbilar efter införandet av det europeiska systemet e-Call. Vidare har VMA via sms till mobiltelefon i drabbade områden införts och används i allt större utsträckning eftersom meddelandena kan sändas ut med stor precision. SOS Alarm har regelmässigt övat sin krishanteringsorganisation med deltagande i större samverkansövningar. Krishanteringen sattes också på prov i samband med attentatet på . Vidare har SOS Alarms krisberedskapsavdelning bl.a. larmat och förmedlat information till tjänstemän i beredskap samt anordnat samverkanskonferenser och förmedlat VMA. I budgetpropositionen framkommer även att MSB lämnat förslag på åtgärder för att säkerställa en hög funktionalitet och säkerhet i VMA-systemet efter att ett VMA-larm felaktigt sändes ut i . Flera åtgärder har vidtagits av berörda aktörer, bl.a. har SOS Alarm tillsammans med MSB utarbetat en ny miljö för test av VMA-systemet. MSB, SOS Alarm och har vidare höjt besökskapaciteten för sina respektive webbplatser, och MSB har även förstärkt sin kommunikationsberedskap. Dessutom har MSB genomfört en informationskampanj genom webbplatsen för att öka allmänhetens kunskap om VMA. Den nationella genomfördes för att öka privatpersoners hemberedskap. av kommuner deltog i någon form i kampanjen. distribuerade MSB broschyren Om krisen eller kriget kommer till alla svenska hushåll för att öka människors kunskap om hur de förbereder sig inför olika kriser, höjd beredskap och ytterst krig. I MSB:s årsredovisning (publ. MSB1357) anges att webbplatsen hade en markant ökning av besökare och följare i samband med skogsbränderna . Webbplatsen förmedlar information från myndigheter och andra ansvariga om hur de hanterar olika kriser före, under och efter krisen. Webbplatsen riktar sig till allmänhet och medier och ska underlätta att hitta till den information man söker. presenterade en ny app där man förutom t.ex. varningar från och trafikmeddelanden från även kan finna checklistor för hur man kan förbereda sig för allvarliga händelser. (SOU 2018:28) anger att det nuvarande VMA-systemet är komplext och att flera av de aktörer som arbetar med systemet uppfattar att det finns en otydlighet kring roller och ansvarsfördelning. Utredningen lyfter fram vikten av att de som arbetar med VMA kan hantera systemet och tekniken samt har god kännedom om på vilka grunder VMA-meddelanden ska sändas ut. För att säkerställa en snabb och enkel process för att begära och sända ut VMA föreslår utredningen att antalet beslutsfattare som ingår i systemet begränsas. Detta anses öka tydligheten och förenkla systemet. Utredningens förslag bereds inom . Det är mycket viktigt att relevant krisinformation kan nå rätt målgrupp så effektivt som möjligt i en krissituation. Av det skälet har utskottet tidigare föreslagit att regeringens proposition om viktiga meddelanden till allmänheten via telefon skulle bifallas av , vilket också blev fallet. Denna möjlighet, tillsammans med den övriga utveckling som regeringen beskriver i sin budgetproposition och regeringens beredning av , gör att utskottet inte ser skäl till att föreslå ytterligare åtgärder på området. Positionering av nödställda människor Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen skyndsamt bör se över möjligheterna att samhällets alarmeringstjänst ska tillåtas positionera hjälpsökandes mobiltelefoner per automatik och att tillkännager detta för regeringen. Jämför det särskilda yttrandet (S, V, MP). I motion 2018/19:533 lyfter och (båda L) fram ett flertal exempel där personer i nöd inte har kunnat redogöra för var de befinner sig till alarmoperatören vilket har försvårat räddningsinsatsen. Den ökade användningen av mobiltelefoner har försvårat positioneringen av personer i nöd eftersom mobiltelefoner inte likt fasta telefoner är direkt kopplade till en adress. Motionärerna yrkar därför på att det bör utredas huruvida lagen om elektronisk kommunikation kan ändras för att tillåta automatisk positionering vid nödsamtal till polis, ambulans och räddningstjänst. (M) anför i motion 2018/19:1203 att hinder för automatisk informationsdelning mellan en nödställd person och SOS Alarm kan leda till att möjligheterna att få hjälp begränsas. När det gäller hjälpsökande som ringer från smarta mobiltelefoner skulle positioneringen t.ex. kunna ske snabbt och mer exakt. Tekniken finns, men gällande lagstiftning hindrar detta om inte den hjälpsökande uttryckligen godkänner positionering med hjälp av funktionerna i den smarta telefonen. Detta är dock inte alltid möjligt, exempelvis om den hjälpsökande är mycket allvarligt skadad. Därför yrkar motionären på att man bör se över behovet av förtydliganden i lagen om elektronisk kommunikation som syftar till att alarmeringstjänst ska tillåtas positionera hjälpsökandes mobiltelefoner per automatik. I motion 2018/19:1669 av (M) hänvisar motionären till att det franska inrikesministeriet har utvecklat en applikation för mobiltelefoner i fråga om krisinformation, Système d’alerte et d’information des populations (SAIP), med en funktion som gör att individer kan skicka gps-koordinater till alarmtjänsten för att underlätta för räddningstjänsten att lokalisera personer i nöd. Motionären föreslår att det bör möjliggöras att ett liknade system för att kunna skicka gps-koordinater till SOS Alarm kan införas i (yrkande 2). (M) anför i motion 2018/19:1754 att det ibland kan vara svårt att fastställa positionen för en nödställd. Alarmeringsoperatörer kan förvisso avgöra var i ett område en telefon befinner sig genom s.k. triangulering, men det är en trubbig metod. Motionären menar att en betydligt mer modern lösning är Advanced Mobile Location (AML) som per automatik kan skicka en position till en operatör när man ringer nödnumret. Motionären yrkar därför på att man skyndsamt bör överväga möjligheten att använda AML i . Utskottet har tidigare behandlat en proposition med förslag till lagändringar för att viktiga meddelanden till allmänheten ska kunna skickas till mobiltelefoner som används i ett område som drabbats av en olycka eller någon annan allvarlig händelse och inte bara till fasta telefoner och till mobilabonnenter som har registrerad adress i det drabbade området. Förslaget innebar att mobiloperatörer skulle bli skyldiga att avgiftsfritt medverka till att förmedla meddelandena och för det ändamålet få rätt att behandla bl.a. uppgifter om mobiltelefoners position. Det föreslogs även bestämmelser om när uppgifterna skulle utplånas. Propositionen bifölls i sin helhet av (prop. 2016/17:113, bet. 2016/17:FöU12, rskr. 2016/17:258) och lagen trädde i kraft . Regeringen har tidigare uttryckt (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) att den vill säkerställa att polis, räddningstjänst, ambulansverksamhet och alarmeringstjänst på ett effektivt sätt kan dela information med varandra av betydelse för personalens säkerhet och trygghet vid hjälpinsatser samt för ett effektivt genomförande av insatser. Vidare är en säker positionering av nödställda personer av central betydelse för snabba hjälpinsatser. Således behöver polis, räddningstjänst, ambulansverksamhet och alarmeringstjänst tillgång till geodata av hög kvalitet, och alla aktörer bör använda samma referenssystem för att beskriva det geografiska läget.