bet · H601FiU32 · 2019-02-18 00:00:00 — om användning av ränteswappar Utskottet föreslår att lägger skrivelsen till handlingarna. har utnyttjat s.k. ränteswappar för att förändra löptiden i statsskulden och bl.a. sänka kostnaderna för statsskuldsförvaltningen. har granskat användning. Enligt har användningen av ränteswappar sammantaget varit effektiv inom ramen för regeringens riktlinjer för statsskuldspolitiken. är däremot kritisk till hur resultatet av ränteswappar redovisas. Nuvarande redovisningsmodell ger bl.a. en alltför positiv bild av resultatet. Utskottet konstaterar att i huvudsak delar bedömningar och att avser att delvis förändra redovisningen i linje med rekommendationer. har inte lämnat några rekommendationer till regeringen. Skrivelse 2018/19:22 om användning av ränteswappar. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning om användning av ränteswappar Bilaga Förteckning över behandlade förslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut om användning av ränteswappar lägger skrivelse 2018/19:22 till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (SD), (S), (V), (SD), (S), (S), (L), (SD), (MP), (M), (M), (C) och (KD). Ärendet och dess beredning tar upp lån till staten och förvaltar statsskulden. Det övergripande målet för statsskuldsförvaltningen är att långsiktigt minimera kostnaden för skulden som risken i förvaltningen beaktas. Regeringen beslutar vilken sammansättning av skuldslag statsskulden ska ha och vilken löptid de olika delarna i skulden ska ha. styr statsskuldens löptid genom att välja fördelning mellan rörlig respektive fast ränta. Ett sätt att göra det på är att fördela upplåningen mellan statsskuldsväxlar (rörlig eller kort ränta) och obligationer (fast eller lång ränta). använder sig av s.k. ränteswappar för att få en lämplig fördelning och sänka kostnaderna för statsskuldsförvaltningen. En ränteswap innebär att två parter byter ränteströmmar med varandra. I sin roll som svenska får förmånligare lånevillkor än många andra aktörer på marknaden, en konkurrensfördel som normalt blir större ju längre löptid upplåningen har. utnyttjar denna fördel genom att låna långt till fast ränta och byta räntor med en annan aktör för att få en rörlig ränta. har utnyttjat ränteswappar i en relativt stor omfattning. –2017 slöt ränteswappavtal för statsobligationer på nästan . ändrade både redovisningen av swapparnas resultat och motiven till att man använder ränteswappar. lämnade av ränteswappar (RiR 2018:18) till . Motivet till granskningen är den stora användningen av ränteswappar samt de ändrade motiven till användningen och den ändrade resultatredovisningen. granskar hur användningen av ränteswappar svarar mot det övergripande målet för statsskuldsförvaltningen. Granskningen är avgränsad till förvaltningen av den nominella skulden i svenska kronor. lämnar två rekommendationer till och försöker i rapporten besvara följande två frågor: Har användningen av ränteswappar varit effektiv? Är redovisningen av ränteswappar tillfredsställande? lämnade över rapporten till regeringen, och informerade riksrevisor utskottet om rapportens slutsatser. lämnade regeringen skrivelse 2018/19:22 om användning av ränteswappar till . Ingen motion har väckts med anledning av regeringens skrivelse. om användning av ränteswappar Utskottets förslag i korthet lägger regeringens skrivelse om användning av ränteswappar till handlingarna. började använda ränteswappar i statsskuldsförvaltningen 2003. ursprungliga motiv till att använda ränteswappar (byte av räntebetalningar) i stället för upplåning i statsskuldsväxlar var att sänka kostnaderna för förvaltningen av statsskulden. Genom att utnyttja sin konkurrensfördel vid obligationsupplåning (lån med fast ränta) och sedan byta till rörlig ränta kunde man uppnå regeringens riktlinjer om löptid i statsskulden till en totalt sett lägre kostnad. Från starten redovisade ackumulerade kostnadsbesparingar på till följd av användningen av ränteswappar. Resultatet räknades fram genom att man jämförde kostnaden för att låna i statsskuldsväxlar med kostnaden för ränteswappen och obligationsupplåningen (för en teknisk beskrivning av redovisningsmetoderna se skrivelsen s. 33). Redovisningen innebar enligt att man jämförde två alternativa sätt att finansiera statsskulden som båda uppfyllde regeringens löptidskrav. Redovisningen visade också hur egna beslut att använda ränteswappar bidrog till att minska kostnaden. I samband med finanskrisen förändrades förhållandena på finansmarknaden. –2012 tredubblades skillnaden i kostnad mellan upplåning via ränteswappar och upplåning i statsskuldsväxlar. Användandet av ränteswappar var därmed inte längre det billigaste alternativet för att låna till rörlig ränta. Det redovisade resultatet av ränteswapparna (enligt dåvarande redovisningsmodell) svängde från positivt till negativt. Trots de negativa resultaten fortsatte att använda ränteswappar men ändrade både motiven till användningen och redovisningen av resultaten. De nya motiven som infördes var att räntswappar sänkte kostnaden genom att statsskuldens löptid förkortades, att likviditeten i marknaden för svenska obligationer förbättrades, att den s.k. refinansieringsrisken minskade samt att alternativet att låna via statsskuldsväxlar inte var möjligt eftersom efterfrågan på statsskuldsväxlar var begränsad. Den nya redovisningsmodellen, som infördes , bygger på en jämförelse mellan den fasta obligationsräntan och den rörliga räntan i ränteswapavtalet, dvs. nettobetalningen av avtalet. Enligt innebär den nya redovisningsmodellen att man jämför kostnaden för lång obligationsupplåning (normalt sju till ) med kostnaden för kort växelupplåning (), i stället för att som tidigare jämföra kostnaden för två korta upplåningsalternativ. Den nya modellen innebar att det redovisade resultatet av ränteswapparna återigen blev positivt eftersom det i normala fall är dyrare att låna långt än kort. Det faktum att räntorna sedan modellen infördes har sjunkit till rekordlåga nivåer – räntan på tremånaderslån har varit negativ – har dessutom bidragit till att ränteswapparna visat på en mycket stor kostnadsbesparing i statsskuldsförvaltningen, sammantaget –2017 enligt den nya redovisningsmodellen. Användningen av ränteswappar har varit effektiv har räknat på resultatet av användning av ränteswappar –2017 enligt den redovisningsmodell som ursprungligen använde. Enligt har ränteswapparna gett en kostnadsbesparing på sammanlagt jämfört med en alternativ upplåning via statsskuldsväxlar. Det innebär enligt att finansieringen via ränteswappar varit effektiv inom de riktlinjer som regeringen ställt upp. tycker också att det var rätt av att fortsätta att använda ränteswappar –2012 trots att resultatet av swapparna var negativt. Enligt den ursprungliga beräkningsmetoden blev resultatet återigen positivt , men det dröjde till innan resultatet för hela swapinnehavet blev positivt. Enligt har användningen av ränteswappar även gett två andra positiva effekter – likviditeten på obligationsmarknaden har förbättrats och refinansieringsrisken har minskat. Redovisningen av ränteswappar är otillfredsställande anser att nuvarande redovisning av ränteswapparna är otillfredsställande och lätt kan misstolkas. Den nuvarande beräkningsmetoden innebär att jämför räntekostnaden för upplåning med två olika löptider. Den jämförelsepunkt som använder vid uträkning av det s.k. kalkylmässiga resultatet är inte heller förenlig med riktlinjerna för statsskuldens förvaltning. Någon jämförelse med alternativa sätt att finansiera statsskulden, givet regeringens beslut om skuldens löptid, görs inte. bidrag till det övergripande målet att långsiktigt minimera kostnaden inom ramen för regeringens löptidskrav framgår därmed inte heller av redovisningen. Enligt beror redovisade besparing på –2017 till största delen () på en förväntad löptidspremie (eftersom man lånar långt och swappar kort) och oväntade men fördelaktiga ränteförändringar . Dessa effekter är kopplade till regeringens riktlinjebeslut och hade uppkommit även om upplåningen skett via statsskuldsväxlar. Enligt bör det av redovisningen av ränteswapparna framgå vilka effekter som beror på egna beslut, vad som beror på förväntade besparingar till följd av att löptiden förkortas och oväntade besparingar (eller förluster) till följd av att ränteomsättningsrisken ökar när löptiden förkortas. En tydligare analys av sambanden mellan löptid, kostnad och risk är önskvärd enligt . En sådan redovisning skulle kunna bidra till en fruktbar diskussion inför regeringens framtida riktlinjebeslut. Enligt talar även det nuvarande ränteläget för att en mer fullständig redovisning är nödvändig. Sannolikheten för att räntan framöver blir mycket lägre än förväntat är mindre än motsatsen. Det finns därför en risk att resultatet av ränteswapparna enligt den nuvarande redovisningsmodellen blir påtagligt svagare än vad det varit . Ett negativt resultat kan inte uteslutas, och det skulle kunna tolkas som att borde sluta att använda ränteswappar, vilket, enligt , i så fall skulle vara en felaktig tolkning. ger två rekommendationer till . bör vid redovisningen av utfallet av ränteswappar • tydliggöra vilken effekt som beror på myndighetens egna beslut inom den ram som ges av regeringens riktlinjer av löptiden i den nominella kronskulden • överväga om den nuvarande definitionen av det kalkylmässiga resultatet av att använda ränteswappar ska redovisas även framgent, och om så är fallet: 1) dela upp utfallet i dess olika beståndsdelar, såsom swapresultat, löptidspremie och oväntade marknadsrörelser och 2) tydliggöra sambandet mellan löptid, kostnad och risk. Sammanfattning av bedömning av och rekommendationer delar i allt väsentligt bedömning i rapporten när det gäller redovisningen av ränteswappar. Däremot anser att slutsatserna bör nyanseras. granskning är avgränsad till att titta på resultatet av tekniken att använda ränteswappar för att uppnå löptidsmålet för statsskulden. Enligt är det även relevant att redovisa effekten av strategin att förkorta löptiden, oavsett val av teknik. Båda dessa aspekter bör därför enligt redovisas i nästa underlag för utvärdering av statsskuldsförvaltningen. När marknaderna förändrades och stocken statsskuldsväxlar minskade i samband med finanskrisen –2009 ändrade redovisningen av ränteswappar. Den tidigare redovisningen bedömdes ge en missvisande bild. gick i stället över till att redovisa utfallet av swapparna som skillnaden mellan den rörliga ränta som betalats och den fasta ränta som erhållits i swapparna, dvs. delar kritik att den nya redovisningsmodellen ger en överdrivet positiv bild av resultatet av ränteswapparna och att den inte visar resultatet av tekniken att använda ränteswappar. Men det var enligt inte heller syftet med den nya redovisningen. redovisning ska inte enbart vara ett underlag för utvärdering av den operativa förvaltningen av statsskulden utan också ett underlag för utvärdering av den övergripande strategin i riktlinjerna. I det senare fallet är den totala effekten av att förkorta löptiden relevant, oavsett val av teknik. Syftet med att redovisa nettokassaflödet har, enligt , inte varit att utvärdera tekniken att använda swappar, utan att visa på kassaeffekten av att förkorta löptiden med swappar om den underliggande upplåningen är oförändrad. Detta framgår också av det årliga underlaget för utvärdering. anger att man tänker fortsätta att redovisa nettokassaflödet. Däremot kommer myndigheten, i linje med rekommendationer, att i framtida underlag även redogöra för hur olika faktorer påverkat kassaflödet. Regeringens åtgärder med anledning av iakttagelser Regeringen konstaterar i skrivelsen att inte lämnar några rekommendationer till regeringen. Däremot kan det i samband med utvärderingen av finnas anledning för regeringen att följa upp hur redovisningen av ränteswappar utvecklas och att vid behov ta ytterligare initiativ för att förbättra redovisningen. Med detta anser regeringen att är slutbehandlad. Utskottet har granskat regeringens skrivelse om om utnyttjande av ränteswappar –2017. anser i sin rapport att användningen av ränteswappar sammantaget varit effektiv inom ramen för regeringens riktlinjer för statsskuldspolitiken. är myndigheten kritisk till hur resultatet redovisas. Nuvarande redovisningsmodell ger, enligt , en alltför positiv bild av resultatet, och av redovisningen framgår inte vilket bidrag operativa förvaltning gett till det övergripande målet att långsiktigt minimera kostnaden för skulden inom ramen för regeringens krav på skuldens löptid. Utskottet noterar att i huvudsak delar bedömningar i rapporten, att den nuvarande redovisningen kan ge en överdriven bild av swapparnas resultat och att den inte visar på resultatet av tekniken att använda ränteswappar. Enligt har det heller inte varit syftet, utan syftet med den nuvarande redovisningen av nettokassaflödet av ränteswapparna har i stället varit att visa på kassaeffekten av att ha förkortat löptiden i statsskulden med ränteswappar givet den underliggande upplåningen. Utskottet konstaterar att anser att båda dessa aspekter bör framgå av redovisningen. anger därför att man kommer att fortsätta att redovisa nettokassaflödet i kommande underlag för utvärdering av statsskuldspolitiken, men att myndigheten kommer att redovisa hur olika faktorer har påverkat kassaflödet, vilket ligger i linje med rekommendationer. lämnar inte några rekommendationer till regeringen i sin rapport. Med detta föreslår utskottet att regeringens skrivelse 2018/19:22 läggs till handlingarna. Förteckning över behandlade förslag Regeringens skrivelse 2018/19:22 om användning av ränteswappar.