bet · H601KU27 · 2019-06-12 00:00:00 — Fri- och rättigheter, m.m. Utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att se över och stärka det grundlagsreglerade egendomsskyddet. Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden från allmänna motionstiden /19 om fri- och rättigheter samt om förebyggande av våldsbejakande extremism. I betänkandet finns 28 reservationer (S, M, SD, C, V, KD, L, MP) och ett särskilt yttrande (L). 70 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /19. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Avd. I: Fri- och rättigheter Förbud mot vissa muslimska kulturyttringar i offentligt finansierad verksamhet Förstärkningar av rättighetsskyddet i regeringsformen Stöd till hågkomst av Förintelsen Avd. II Förebyggande av våldsbejakande extremism Stöd i arbetet mot våldsbejakande extremism och radikalisering Kommuners förebyggande av våldsbejakande extremism och radikalisering Förbud mot samfund som stöder brott och terror Utländska bidrag till svenska trossamfund 1.Diskriminering, punkt 1 (M) 2.Diskriminering, punkt 1 (SD) 3.Juridiskt kön, punkt 2 (V, L) 4.Mänskliga rättigheter i , punkt 3 (C) 5.Mänskliga rättigheter i , punkt 3 (V) 6.Mänskliga rättigheter i , punkt 3 (L) 7.Förbud mot slöja, punkt 4 (SD) 8.Förbud mot böneutrop, punkt 5 (SD) 9.Värdekommission, punkt 7 (KD) 10.Trossamfundens trygghetsarbete, punkt 9 (M) 11.Förbud mot vissa muslimska kulturyttringar i offentligt finansierad verksamhet, punkt 10 (SD) 12.Återkallelse av medborgarskap, punkt 11 (M) 13.Återkallelse av medborgarskap, punkt 11 (SD) 14.Återkallelse av medborgarskap, punkt 11 (KD) 15.Förstärkningar av rättighetsskyddet i regeringsformen, punkt 12 (M) 16.Rättighetsskydd mellan enskilda, punkt 13 (M) 17.Stärkt äganderätt, punkt 14 (S, V, MP) 18.Äganderätts- och näringsfrihetskommission, punkt 15 (M) 19.Negativ föreningsfrihet, punkt 16 (M) 20.Stöd till hågkomst av Förintelsen, punkt 17 (C) 21.Europadomstolens klagofrist, punkt 18 (SD) 22.Nationell handlingsplan, punkt 19 (SD) 23.Stöd i arbetet mot våldsbejakande extremism och radikalisering, punkt 20 (SD) 24.Kommuners förebyggande av våldsbejakande extremism och radikalisering, punkt 21 (KD) 25.Kommuners förebyggande av våldsbejakande extremism och radikalisering, punkt 21 (L) 26.Individer som återvänder, punkt 22 (M, KD) 27.Utländska bidrag till svenska trossamfund, punkt 24 (M) 28.Utländska bidrag till svenska trossamfund, punkt 24 (SD) Trossamfundens trygghetsarbete, punkt 9 (L) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /19 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2018/19:127 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2018/19:2812 av m.fl. (M) yrkande 10. Reservation 1 (M) Reservation 2 (SD) 2018/19:289 av m.fl. (MP), 2018/19:1689 av (L) yrkande 2, 2018/19:2297 av m.fl. (MP) yrkande 3, 2018/19:2597 av m.fl. (L) yrkande 14 och 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 4. Reservation 3 (V, L) 2018/19:723 av m.fl. (V) yrkandena 18 och 19, 2018/19:2040 av m.fl. (L) yrkande 2, 2018/19:2063 av m.fl. (L) yrkande 7, 2018/19:2597 av m.fl. (L) yrkande 22 och 2018/19:2859 av m.fl. (C) yrkandena 5 och 8. Reservation 4 (C) Reservation 5 (V) Reservation 6 (L) 2018/19:33 av (SD), 2018/19:110 av (SD), 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkandena 3 och 4 samt 2018/19:380 av m.fl. (SD) yrkande 10. Reservation 7 (SD) 2018/19:32 av m.fl. (SD), 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2018/19:727 av i (SD) och 2018/19:1751 av och (båda KD). Reservation 8 (SD) 2018/19:1786 av (S). 2018/19:980 av Skånberg m.fl. (KD). Reservation 9 (KD) 2018/19:2801 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. 2018/19:506 av (L) yrkande 3, 2018/19:562 av (L) och 2018/19:2863 av m.fl. (M) yrkande 11. Reservation 10 (M) Förbud mot vissa muslimska kulturyttringar i offentligt finansierad verksamhet 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkande 2. Reservation 11 (SD) 2018/19:127 av m.fl. (SD) yrkande 12, 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkande 18, 2018/19:396 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2339 av (M), 2018/19:2768 av m.fl. (KD) yrkande 35, 2018/19:2845 av (SD) yrkandena 2 och 3, 2018/19:2880 av m.fl. (M) yrkande 18, 2018/19:2920 av m.fl. (M) yrkandena 7 och 8 samt 2018/19:2983 av m.fl. (SD) yrkande 6. Reservation 12 (M) Reservation 13 (SD) Reservation 14 (KD) Förstärkningar av rättighetsskyddet i regeringsformen 2018/19:2812 av m.fl. (M) yrkandena 5 och 6. Reservation 15 (M) 2018/19:2812 av m.fl. (M) yrkande 7. Reservation 16 (M) ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att se över och stärka det grundlagsreglerade egendomsskyddet och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 112 och 2018/19:1328 av och (båda M) yrkande 1, 2018/19:1842 av (M) och 2018/19:2694 av m.fl. (C) yrkande 13. Reservation 17 (S, V, MP) 2018/19:2812 av m.fl. (M) yrkande 9. Reservation 18 (M) 2018/19:2812 av m.fl. (M) yrkande 8. Reservation 19 (M) Stöd till hågkomst av Förintelsen 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 31. Reservation 20 (C) 2018/19:1382 av m.fl. (SD) yrkande 1. Reservation 21 (SD) 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkande 7. Reservation 22 (SD) Stöd i arbetet mot våldsbejakande extremism och radikalisering 2018/19:134 av m.fl. (SD) yrkandena 8–10. Reservation 23 (SD) Kommuners förebyggande av våldsbejakande extremism och radikalisering 2018/19:498 av (L) yrkande 2, 2018/19:529 av (L) yrkande 3 och 2018/19:2454 av m.fl. (KD) yrkande 1. Reservation 24 (KD) Reservation 25 (L) 2018/19:2454 av m.fl. (KD) yrkande 2 och 2018/19:2810 av m.fl. (M) yrkande 3. Reservation 26 (M, KD) Förbud mot samfund som stöder brott och terror 2018/19:396 av och (båda SD) yrkande 3. Utländska bidrag till svenska trossamfund 2018/19:111 av (SD) yrkandena 1 och 2, 2018/19:422 av (KD) yrkande 1, 2018/19:2810 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2 samt 2018/19:2880 av m.fl. (M) yrkande 17. Reservation 27 (M) Reservation 28 (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (SD), (S), (C), (V), (SD), (S), Skånberg (KD), (S), (L), (SD), (MP), (M) och (M). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 70 yrkanden från allmänna motionstiden /19. Drygt 50 yrkanden gäller frågor om fri- och rättigheter, t.ex. frågor om juridiskt kön, förstärkningar av rättighetsskyddet i regeringsformen och återkallande av medborgarskap. Dessa yrkanden behandlas i den första delen av betänkandet. I den andra delen av betänkandet behandlas knappt 20 yrkanden som gäller förebyggande av våldsbejakande extremism, t.ex. frågor om utländska bidrag till svenska trossamfund och kommunernas förebyggande arbete. Avd. I: Fri- och rättigheter Enligt 1 kap. 2 § regeringsformen ska den offentliga makten utövas med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet. Den enskildes personliga, ekonomiska och kulturella välfärd ska vara grundläggande mål för den offentliga verksamheten. Det allmänna ska särskilt trygga rätten till arbete, bostad och utbildning samt verka för social omsorg och trygghet och goda förutsättningar för hälsa. Det allmänna ska främja en hållbar utveckling som leder till en god miljö för nuvarande och kommande generationer, verka för att demokratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden och värna den enskildes privat-liv och familjeliv. Det allmänna ska vidare verka för att alla människor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället och för att barns rätt tas till vara. Det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörig-het, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person. Det samiska folkets och etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv bör främjas. Bestämmelserna i 1 kap. 2 § regeringsformen ger, till skillnad från reglerna i 2 kap. om de grundläggande fri- och rättigheterna, inte upphov till några rättigheter för den enskilde. Dessa bestämmelser är inte rättsligt bindande utan anger målsättningen för samhällsverksamhetens inriktning. Stadgandets främsta funktion är att ålägga det allmänna att positivt verka för att mål-sättningarna i största möjliga utsträckning förverkligas. Den enskilde kan alltså inte med stöd av 1 kap. 2 § regeringsformen begära en domstols ingripande mot det allmänna; hur det allmänna lever upp till målsättningarna kan enbart bli föremål för politisk kontroll. Stadgandet kan dock få rättslig betydelse som tolkningsdata vid tillämpningen av olika rättsregler. I 2 kap. regeringsformen finns bestämmelserna om grundläggande fri- och rättigheter. Kapitlet inleds med en beskrivning i 1 § av de s.k. positiva opinionsfriheterna: yttrandefriheten, informationsfriheten, mötesfriheten, demonstrationsfriheten, föreningsfriheten och religionsfriheten. De s.k. negativa opinionsfriheterna behandlas i 2 § och innebär ett skydd mot tvång från det allmänna att ge till känna sin åskådning i politiska, religiösa, kulturella eller andra sådana hänseenden. I bestämmelsen anges också att det allmänna inte får tvinga någon att tillhöra sammanslutningar för sådana åskådningar eller att delta i demonstrationer och dylikt. Kapitlet innehåller också bestämmelser om skydd mot registreringar enbart på grund av politisk åskådning (3 §), förbud mot dödsstraff (4 §), förbud mot kroppsstraff och tortyr (5 §), skydd mot kroppsvisitation och andra påtvingade ingrepp samt skydd mot betydande intrång i den personliga integriteten (6 §), förbud mot landsförvisning och skydd för medborgarskap (7 §), rörelsefrihet (8 §), rätt till domstolsprövning vid frihetsberövande (9 §), förbud mot retro-aktiva straff- och skattelagar (10 §), rätt till offentlig rättegång och förbud mot att inrätta domstol för en redan begången gärning (11 §). Vidare finns bestämmelser om skydd mot diskriminering (12 och 13 §§), som innebär att lagar och andra föreskrifter inte får innebära att någon missgynnas därför att han eller hon tillhör en minoritet med hänsyn till etniskt ursprung, hudfärg eller liknande eller med hänsyn till sexuell läggning eller kön. Vad gäller diskriminering på grund av kön finns ett undantag för de fall då en lag eller annan föreskrift utgör ett led i strävanden att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt. Föreskrifter om möjligheterna att göra begränsningar i fri- och rättigheterna finns i 20–25 §§. Begränsningar får endast göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. En begränsning får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsikts-bildningen som en av folkstyrelsens grundvalar. En begränsning får inte göras enbart på grund av politisk, religiös eller kulturell eller annan sådan åskådning. Vidare innehåller 2 kap. regeringsformen bestämmelser om rätten till fackliga stridsåtgärder (14 §), egendomsskydd och allemansrätt (15 §), upphovsrätt (16 §), närings- och yrkesfrihet (17 §) och rätten till utbildning (18 §). Fri- och rättighetsregleringen i 2 kap. gäller till stor del även till förmån för utlänningar som vistas i (25 §). I kapitlet anges också att lagar eller andra föreskrifter inte får meddelas i strid med åtaganden enligt (19 §). Det skydd för fri- och rättigheter som ges i 2 kap. regeringsformen gäller gentemot det allmänna och inte mellan enskilda. Bestämmelserna om fackliga stridsåtgärder och om upphovsrätt kan dock ses som undantag från detta. Den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () är uppdelad i tre avdelningar där fri- och rättigheter behandlas i avdelning I (artiklarna 2–18). Konventionen innehåller bestämmelser om rätten till liv (artikel 2), förbud mot tortyr samt omänsklig och förnedrande behandling och bestraffning (artikel 3), förbud mot slaveri, träldom och tvångsarbete (artikel 4), rätten till frihet och personlig säkerhet (artikel 5), rätten till domstolsprövning och en rättssäker process (artikel 6), förbud mot att döma till straff utan stöd i lag och mot retroaktiva straffdomar (artikel 7), rätten till skydd för privat- och familjeliv, hem och korrespondens (artikel 8), rätten till tanke-, samvets- och religionsfrihet (artikel 9), rätten till yttrandefrihet (artikel 10), rätten till församlings- och föreningsfrihet (artikel 11), rätten att ingå äktenskap (artikel 12), rätten till ett effektivt rättsmedel (artikel 13) och förbud mot diskriminering (artikel 14). I artiklarna 15–18 regleras möjligheterna för staterna att i vissa situationer göra inskränkningar i rättigheterna. och vissa ändrings- och tilläggsprotokoll till konventionen införlivades 1994 med svensk rätt genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, ofta kallad , består av en domare från varje medlemsstat i . Domstolens uppgift är att granska påstådda brott mot . övervakar sedan att besluten följs i medlemsstaterna. Om en enskild anser att svenska staten har kränkt hans eller hennes rättigheter enligt är det i första hand svenska domstolar eller myndigheter som ska pröva om en kränkning har ägt rum. Klaganden måste i de flesta fall ha fört sin sak ända till den högsta instansen, normalt eller , innan ärendet kan tas till . är inte överinstans till nationella domstolar och myndigheter och kan därför inte upphäva deras domar eller beslut. domar är emellertid bindande för medlemsstaterna. kan också döma ut ett skadestånd till en enskild. Det framgår av artikel 6.2 i Lissabonfördraget att EU ska ansluta sig till . Avsikten är att det ska bli möjligt för enskilda och stater att inför påtala att en rättsakt i EU eller EU:s egen rättstillämpning strider mot . Ett utkast till anslutnings-fördrag mellan EU och medlemsstater har förhandlats fram och remitterades till för yttrande. Enligt yttrandet var utkastet till anslutningsavtal på flera punkter inte förenligt med . Domstolen påminde i sitt yttrande bl.a. om unika karaktär – särskild och självständig i förhållande till både nationella rättsordningar och folkrätten. Av kommissionens rapport om tillämpningen av EU:s stadga, som lämnades , framgår att kommissionen har för avsikt att fortsätta att undersöka lösningar på de problem som tog upp i sitt yttrande och som innebar att utkastet till anslutningsavtal förklarades oförenligt med fördragen. antog rådet slutsatser om tillämpningen av stadgan. Rådet stod då fast vid sitt engagemang för EU:s anslutning till och uppmanade kommissionen att snabbt färdigställa sin analys av de rättsliga frågorna, så att rådet kan fortsätta sitt arbete (skr. 2017/18:118 Verksamheten i Europeiska unionen s. 113 f.). Domstolens invändningar har diskuterats på arbetsgruppsnivå inom rådet. Kommissionen har aviserat ett nytt förslag till hur domstolens invändningar ska hanteras. EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna Stadgans räckvidd fastställs i artikel 51, där det anges bl.a. att bestämmelserna riktar sig till unionens institutioner och organ samt till medlemsstaterna endast när dessa tillämpar unionsrätten. Stadgan medför inte någon ny befogenhet eller ny uppgift för unionen. I artikel 52.3 förklaras att i den utsträckning stadgan omfattar rättigheter som motsvarar sådana som garanteras av ska de ha samma innebörd och räckvidd som i konventionen, men bestämmelsen hindrar inte unionsrätten från att tillförsäkra ett mer långtgående skydd. Stadgan innehåller medborgerliga och politiska rättigheter med bl.a. och gemensamma konstitutionella traditioner som förebild samt ekonomiska och sociala rättigheter. Rättigheterna sammanfattas i följande sex kapitel: Enligt artikel 6.1 i ska unionen erkänna de rättigheter, friheter och principer som fastställs i stadgan om de grundläggande rättigheterna, som ska ha samma rättsliga värde som fördragen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utformningen av regeringsformens diskrimineringsförbud. Jämför reservation 1 (M) och 2 (SD). m.fl. (M) begär i kommittémotion 2018/19:2812 yrkande 10 ett tillkännagivande om en översyn av diskrimineringsförbudet i 2 kap. 12 § regeringsformen. Motionärerna konstaterar att bestämmelsen enligt sin utformning bara skyddar mot diskriminering av någon som tillhör en minoritet, medan diskrimineringslagen (2008:567) förbjuder diskriminering oberoende av om den enskilde tillhör en majoritets- eller minoritetsgrupp. Även den som genom exempelvis sin sexuella läggning tillhör majoriteten kan därmed, påpekar motionärerna, utsättas för diskriminering i diskrimineringslagens mening, utan att omfattas av diskrimineringsförbudet i regeringsformen. Diskrimineringslagen innehåller dessutom fler diskrimineringsgrunder. Även om det enligt motionärerna är angeläget med ett starkt skydd för personer som i något hänseende tillhör en minoritet är en särbehandling av en individ utifrån exempelvis kön eller etnicitet lika orättfärdig även om han eller hon tillhör majoriteten. Regeringsformens diskrimineringsförbud behöver mot denna bakgrund enligt motionärerna ses över. Vid en översyn bör också övervägas om bestämmelsen bör innehålla fler diskrimineringsgrunder. Även m.fl. (SD) begär i kommittémotion 2018/19:127 yrkande 3 ett tillkännagivande om en översyn av regeringsformens diskrimineringsförbud i syfte att stryka uppräkningen av diskrimineringsgrunder. Bestämmelsen bör i stället utformas så att samhället ska verka för att ingen utsätts för otillbörlig särbehandling när det gäller omständigheter som rör den enskilde som person. Uppräkningen av diskrimineringsgrunder är dessutom enligt motionärerna ofullständig, eftersom det finns ytterligare grunder för diskriminering som inte räknas upp i bestämmelsen. Som exempel nämner motionärerna diskriminering på grund av politisk uppfattning. Av 1 kap. 2 § femte stycket regeringsformen framgår att det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person. I sjätte stycket föreskrivs att det samiska folkets och etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv ska främjas. I 2 kap. 12 § regeringsformen anges att en lag eller annan föreskrift inte får innebära att någon missgynnas därför att han eller hon tillhör en minoritet med hänsyn till etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande förhållande eller med hänsyn till sexuell läggning. Diskrimineringsskyddet i 2 kap. regeringsformen utvidgades till att omfatta sexuell läggning. Enligt en övergångsbestämmelse gäller dock att äldre föreskrifter som innebär särbehandling på grund av sexuell läggning utan hinder av 2 kap. 12 § behåller sin giltighet tills vidare. Sådana föreskrifter får ändras även om ändringen innebär en fortsatt särbehandling. En lag eller annan föreskrift får heller inte innebära att någon missgynnas på grund av sitt kön, om inte föreskriften utgör ett led i strävanden att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt (2 kap. 13 § regeringsformen). Av förarbetena till regeringsformen framgår att flera remissinstanser hade föreslagit ytterligare ändringar av det grundlagsfästa diskrimineringsskyddet, bl.a. att samtliga diskrimineringsgrunder som anges i målsättningsstadgandet i 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen skulle omfattas av diskrimineringsskyddet i 2 kap. regeringsformen (prop. 2009/10:80 s. 156). Det borde också enligt dessa synpunkter övervägas om det rättsligt bindande diskrimineringsskyddet i regeringsformen motsvarar det heltäckande diskrimineringsskydd som artikel 26 i FN:s internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter ger. Det fanns emellertid enligt regeringen inte underlag att behandla dessa förslag i lagstiftningsärendet. delade regeringens bedömning om underlaget i lagstiftningsärendet och var inte berett att förorda ytterligare skydd. I 1 kap. 1 § diskrimineringslagen (2008:567) anges att lagen har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. FN:s internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter Artikel 26 i () konvention om de medborgerliga och politiska rättigheterna slår fast att alla är lika inför lagen och har rätt till samma skydd av lagen utan diskriminering av något slag. I detta avseende ska lagen förbjuda all diskriminering och garantera var och en ett likvärdigt och effektivt skydd mot all slags diskriminering, såsom på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan uppfattning, nationell eller social härkomst, egendom, börd eller ställning i övrigt. Utöver den nämnda utskottsbehandlingen har frågan om utformningen av diskrimineringsskyddet i regeringsformen behandlats tidigare av utskottet. avstyrkte utskottet, bl.a. med hänvisning till den senaste översynen av regeringsformen, motionsyrkanden om ytterligare diskrimineringsgrunder i regeringsformen och om att stryka uppräkningen av diskrimineringsgrunder (bet. 2015/16:KU15). Utskottet vidhöll detta ställningstagande och avstyrkte då också en motion om att regeringsformens diskrimineringsförbud ska utformas på ett sätt som motsvarar diskrimineringslagens bestämmelse (bet. 2017/18:KU34). Utskottet vidhåller tidigare ställningstaganden om utformningen av regeringsformens bestämmelse om diskriminering och avstyrker motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att låta utreda införandet av ett tredje juridiskt kön respektive om att avskaffa juridiska kön. Jämför reservation 3 (V, L). m.fl. (L) begär i partimotion 2018/19:2597 yrkande 14 ett tillkännagivande om att frågan om att införa ett tredje juridiskt kön bör utredas. Motionärerna anför att det finns människor som inte vill definiera sig som vare sig män eller kvinnor, och att för- och nackdelar med en tredje könskategori i folkbokföringen bör övervägas. Utgångspunkter för en sådan utredning bör enligt motionärerna vara att en sådan registrering ska utgöra en valmöjlighet för den enskilde. Dessutom bör det fortsatta behovet av könsuppdelad statistik beaktas. Liknande förslag finns i kommittémotion 2018/19:2838 yrkande 4 av m.fl. (C) samt i motionerna 2018/19:289 av m.fl. (MP) och 2018/19:2297 yrkande 3 av m.fl. (MP). m.fl. anför också att ett tredje juridiskt kön ska vara frikopplat från eventuella medicinska processer; det ska inte krävas medicinska ingrepp för ett juridiskt könsbyte. Att byta juridiskt kön bör enligt motionärerna vara en snabb och enkel process. (L) begär i motion 2018/19:1689 yrkande 2 ett tillkännagivande om att juridiska kön ska avskaffas. Juridiska kön är enligt motionären en ålderdomlig företeelse som i dagens inte fyller någon eller endast en liten funktion. I de fall det är nödvändigt att uppge kön ska det enligt motionären helt baseras på individens självbestämmande och inte kräva medicinsk diagnos eller behandling. Av 18 § folkbokföringslagen (1991:481) framgår att för varje folkbokförd person fastställs ett personnummer som identitetsbeteckning. Personnumret innehåller födelsetid, födelsenummer och en kontrollsiffra. Födelsenumret består av tre siffror och är udda för män och jämnt för kvinnor. I vissa fall kan en persons könstillhörighet som den framgår av folk-bokföringen ändras i enlighet med bestämmelserna i lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall.