bet · H701JuU1 · 2019-11-29 00:00:00 — Regeringen noterar att emellertid redovisar något fler ärenden till åklagare och att antalet personuppklarade brott och domslut har ökat något. Regeringen anser att det är av stor vikt att antalet redovisade ärenden från polisen till åklagare och antalet personuppklarade brott fortsätter att öka. Enligt regeringen är målet att brottsuppklaringen ska öka uppnått, men nivån på uppklaringen är fortfarande inte tillfredsställande (s. 47). I detta sammanhang, anför regeringen (s. 46), är det också angeläget att , efter övergången till en enhetlig nationell polismyndighet 2015, fortsätter att kontinuerligt anpassa sin verksamhet för att öka effektiviteten i brottsuppklaringen. Regeringen uppger att man följer utvecklingen noga och vidtar de åtgärder som man bedömer vara nödvändiga. Brå, anför regeringen, har identifierat ett antal faktorer som har påverkat resultatutvecklingen negativt. Bland dessa kan nämnas en ökad användning av förundersökningsbegränsning och ett ökat inflöde av svåruppklarade bedrägerier. Enligt Brå (Kortanalys 1/2018) förklarar också förändringar i sammansättningen av anmälda brott att andelen uppklarade brott ökade mellan 00-talets början och 2010, framför allt genom minskningar i den ofta svåruppklarade stöldbrottsligheten och genom ett större fokus på narkotikabrott, som i allmänhet är relativt enkla att klara upp. Däremot kan de tydliga minskningarna åren därefter endast till en mindre del förklaras med förändringar i brottssammansättningen. Arbete med anledning av ökad migration, terrorism, hot och grova våldsbrott samt ombildningen av polisen till en nationell myndighet kan ha haft betydelse för negativa resultatutveckling. Regeringen delar Brås bedömning att ett flertal faktorer tillsammans har påverkat resultatutvecklingen negativt . omorganisation är nu emellertid genomförd och regeringen har, som framgår ovan, vidtagit ett flertal åtgärder för att stärka verksamhet. Regeringen anför att man har höga förväntningar på att resultaten ska fortsätta att förbättras. Regeringen framhåller vidare (s. 53) att polisverksamhet är en personalintensiv verksamhet, och för att stärka och utveckla den polisiära verksamheten är det därför främst mer personal som behövs. Regeringens satsning på i form av väsentligt ökade resurser ger myndigheten förutsättningar att till 2024 ha ökat antalet anställda med sammantaget 10 000 personer jämfört med vid ingången av 2016. För att göra polisverksamheten mer effektiv har regeringen dessutom renodlat verksamheten. Vissa uppgifter, exempelvis en del transporter av frihetsberövade och en del djurärenden, har flyttats till andra myndigheter. Syftet med dessa reformer är att frigöra tid för polisens kärnverksamhet. Regeringen uppger i propositionen (s. 53) att den genomför en kraftfull satsning på med anledning av de ökade krav som ställs på myndigheten till följd av utvecklingen i omvärlden och i vårt samhälle. Regeringen har för detta ändamål bl.a. tillfört myndigheten väsentligt ökade resurser. Som framgår ovan pekar regeringen på att polisverksamhet är en personalintensiv verksamhet. av myndighetens resurser läggs på personal. För att stärka och utveckla verksamheten är det därför enligt regeringen främst mer personal som behövs. Regeringens satsning på ska ge myndigheten förutsättningar att till 2024 ha ökat antalet anställda med sammantaget 10 000 personer jämfört med hur många anställda som fanns vid ingången av 2016. Ambitionen är att upprätthålla fördelningen mellan civilanställda och poliser (s. 66). , anför regeringen, har haft regeringens uppdrag att redovisa hur resursförstärkningarna ska användas för att på bästa sätt stärka och utveckla polisverksamheten. har genom uppdraget tagit fram en plan för hur myndigheten ska kunna öka antalet anställda med 10 000 till 2024. Den betydande personalökningen kommer att innebära att både antalet civilanställda och antalet poliser kommer att bli väsentligt större. Den personella ökningen kommer också att innebära att fler poliser kommer att kunna arbeta med uppgifter där polisiär kompetens är nödvändig. finns möjligheter för civilanställda att få polisiära befogenheter. Antalet civilanställda som arbetar med utredningsverksamhet har ökat stort . genomför härutöver funktionsutbildningar och avser att utvidga dessa ytterligare. Utifrån den kraftfulla satsning som görs på polisverksamheten kommande år förväntar sig regeringen att verksamheten utvecklas och stärks vartefter personalresurserna ökar (s. 54). Regeringen framhåller (s. 66) att den snabba expansionen medför stora utmaningar för . Fler än 20 000 personer behöver rekryteras för att antalet polisanställda ska kunna öka med sammantaget 10 000. Det behövs både fler poliser och fler civila medarbetare. finns det fem lärosäten som bedriver polisutbildning. Sammantaget kan drygt 1 000 nya studenter per termin erbjudas plats. Antalet sökande till utbildningen har stadigt ökat, och har 1 710 studenter antagits till utbildningen. Tillgången på rätt kompetens är enligt regeringen avgörande för att verksamheten ska kunna utvecklas på rätt sätt. Den satsning som beslutade om i den senaste budgeten i fråga om högre löner, bättre villkor och en ökad attraktivitet för polisyrket håller enligt regeringen på att genomföras. Regeringen uppger (s. 61), vad gäller polisutbildningens innehåll, att har utformat utbildningen så att det ska vara en ändamålsenlig balans mellan teori och praktik. Generellt sett innehåller utbildningen många löpande praktiska moment. Utbildningen innehåller dessutom en hel termins praktik, den s.k. aspiranttjänstgöringen. För att återigen pröva om det råder balans mellan teori och praktik har på eget initiativ inlett en översyn av utbildningens innehåll. Regeringen anför (s. 52 f.) att ett av syftena med ombildningen av polisen 2015 var att säkerställa en lokalt förankrad och synlig polis i hela landet. Regeringen framhåller vidare att kommunpoliser och områdespoliser etablerades som viktiga polisiära funktioner i lokalsamhället genom myndighetsombildningen. Kommunpolisernas huvuduppdrag är att driva myndighetens brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete i samverkan med kommunen och övriga samhället. Områdespoliserna ska arbeta långsiktigt med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete utifrån framtagna problembilder. De ska vara kända i lokalsamhället och ha goda kunskaper om sitt område. Områdespoliserna kan tas i anspråk som en ingripanderesurs och vid kommenderingar, men helst inom sitt eget område. Av årsredovisning framgår att samtliga kommuner hade tillgång till en kommunpolis. I vissa fall finns flera kommunpoliser i samma kommun, och i andra fall finns kommunpoliser som ansvarar för flera kommuner . Antalet områdespoliser har ökat från 580 till nuvarande 616 stycken. Områdespoliser finns nu i 90 av de 95 lokalpolisområdena, jämfört med då det fanns områdespoliser i drygt hälften av lokalpolisområdena. I regleringsbrevet gav regeringen i uppdrag att redovisa i vilken utsträckning det finns områdespoliser på lokalpolisområdesnivå och i vilken utsträckning dessa arbetar fredat med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete. Vidare fick i uppdrag att analysera i vilken utsträckning det finns likvärdiga möjligheter att få akut hjälp från polisen över hela landet samt bedöma i vilken utsträckning ingripandepersonalen kan arbeta brottsförebyggande och vidta långtgående förstahandsåtgärder. Genom den verksamhetsuppföljning som månatligen redovisade till har utvecklingen också varit möjlig att följa i fråga om bl.a. var regionernas resurser är placerade. redovisades att av regionernas resurser finns på lokalpolisområdesnivå. Av årsredovisning framgår att andelen nu ökat till . Genom att öka resurserna vid lokalpolisområdena har det skapats bättre förutsättningar att bedriva polisverksamheten nära medborgarna. fick Statskontoret i uppdrag att utvärdera ombildningen av polisen, och lämnade Statskontoret sin slutrapport. Med utgångspunkt i slutrapporten fortsätter sitt utvecklingsarbete för att uppnå reformens intentioner. Regeringen anför att man följer detta arbete noga och får löpande information om det. Regeringen anför att utifrån den kraftfulla satsning som görs på polisverksamheten kommande år förbättras förutsättningarna avsevärt för fler områdespoliser och kommunpoliser i hela landet. Regeringen anser dock att det ligger inom ansvar att organisera de funktioner som finns inom myndigheten på det sätt som den anser lämpligt (s. 55). Det är enligt regeringen viktigt att fortsätter att stärka den lokala närvaron i hela landet och det är därför viktigt att det ökade antalet anställda får tydligt genomslag såväl på landsbygden som i glesbygden och i de större städerna (s. 66). Regeringen uppger (s. 24 f.) att Brå har fått ett regeringsuppdrag att ta fram en rapport om hur det brottsförebyggande arbetet har bedrivits och utvecklats på lokal, regional och nationell nivå. Av Brås årsrapport framgår att det i de flesta kommuner finns samverkansöverenskommelser och medborgarlöften, som utgör grunden för samarbetet mellan kommunerna och polisen i området. Det finns vidare ett lokalt brottsförebyggande råd eller motsvarande i närmare nio av tio av de kommuner som deltog i Brås undersökning 2018, vilket är något fler än . Samverkan mellan kommunerna och polisen är etablerad i det brottsförebyggande arbetet, men det är enligt Brå viktigt att i högre grad involvera även andra aktörer. Många kommuner och kommunpoliser uppger att de samverkar med andra aktörer i samhället utöver kommunen och polisen. Exempelvis uppger av kommunerna och av kommunpoliserna att de samverkar med civilsamhället. Kommunpoliserna samverkar i samma utsträckning med näringslivet, medan sådan samverkan endast förekommer i en tredjedel av kommunerna. Regeringen anför att har en central roll i det brottsförebyggande arbetet, vilket omfattar såväl planerad som händelsestyrd verksamhet. Förutom insatser som primärt syftar till att förebygga brott omfattas också insatser som vidtas för att öka tryggheten, upprätthålla ordning och säkerhet och att ingripa när brott begås. Enligt är det komplicerat att bedöma resultatet av dess brottsförebyggande arbete eftersom det finns flera osäkerhetsfaktorer att beakta. Regeringen kan emellertid konstatera att bedriver ett aktivt utvecklingsarbete och att flera åtgärder har vidtagits för att förstärka det brottsförebyggande arbetet och uppföljningen av detta. En av utgångspunkterna för är en polis närmare medborgarna. Det innebär att det lokala arbetet ska vara fundamentet i myndighetens verksamhet, med ökad närvaro och tillgänglighet som grundas på lokala förutsättningar och behov. Inom varje polisregion finns ett antal polisområden, och inom varje polisområde finns lokalpolisområden där mycket av det brottsförebyggande och trygghetsskapande arbetet utförs. Inom lokalpolisområdena finns kommun- och områdespoliser som har etablerats som viktiga polisiära funktioner i lokalsamhället. Kommunpolisernas huvuduppdrag är, som framgår av föregående avsnitt, att driva myndighetens brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete i samverkan med kommunen och övriga samhället. Områdespoliserna ska arbeta långsiktigt med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande utifrån en framtagen problembild. De ska vara kända i lokalsamhället och ha goda kunskaper om sitt område. Som också framgår ovan hade samtliga 290 kommuner vid slutet av 2018 tillgång till en kommunpolis, men många saknar fortfarande en egen sådan. Antalet områdespoliser hade ökat från 580 till 616 stycken, och dessa bemannade 90 av de 95 lokalpolisområdena. I och med de kommande rekryteringarna av fler polisanställda bedömer regeringen att det skapas förutsättningar för fler kommun- och områdespoliser i hela landet. I sitt arbete använder polisen medborgarlöften, medborgardialoger och lokal samverkan som verktyg för att skapa en effektivare brottsförebyggande och trygghetsskapande verksamhet. Medborgardialoger, anför regeringen, ger en fördjupad kunskap om den lokala lägesbilden och bidrar till att medborgarnas förtroende för polisen ökar genom den relation som uppstår vid mötet. Samverkansöverenskommelser utgör grunden till arbetet med medborgarlöften, som enligt är av stor betydelse för samverkan mellan myndigheten och kommunerna. utvärdering av arbetet med medborgarlöften visade att dessa bidrog till ett mer effektivt brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete genom ett förbättrat samarbete med kommuner och lokalsamhället. Vid utgången av 2018 fanns utfärdade medborgarlöften i 287 av landets 290 kommuner, vilket är en ökning i förhållande till 2017. Regeringens bedömning (s. 46 f.) är att det i vissa delar har skett en positiv utveckling inom den brottsförebyggande verksamheten. Arbetet behöver emellertid fortsätta att utvecklas och fler aktörer involveras, inte minst i områden med en utbredd problematik med brott och otrygghet. Mycket talar för att får ta ett stort ansvar för problem som berör andra aktörer på lokal nivå. Det är därför viktigt att det finns en samordning på nivå för att hålla ihop arbetet. Dessutom finns det fortfarande ett stort behov av ökad kunskap bland brottsförebyggande aktörer. Det brottsförebyggande arbetet måste också i högre grad utgå från den lokala problembilden och omfatta såväl sociala som situationella insatser. har enligt regeringen bedrivit ett omfattande utvecklingsarbete för att öka tillgängligheten och komma närmare medborgarna, vilket också omfattar metoder för brottsförebyggande verksamhet. Arbetet har börjat få visst genomslag i verksamheten, och regeringen bedömer att den utveckling som har skett är positiv. En lokalt förankrad och närvarande polis är, anför regeringen, grundläggande för att skapa förtroende, inte minst i utsatta områden. Ett kunskapsbaserat arbetssätt, genomarbetade lokala problembilder och uppföljningsbara aktiviteter är centralt för ett framgångsrikt brottsförebyggande och brottsbekämpande arbete. Det är enligt regeringen därför av stor betydelse att utvecklar metoder för att följa upp och utvärdera effekterna av de åtgärder som vidtas. behöver t.ex. vidta ytterligare åtgärder för att områdespoliser ska få större möjlighet att arbeta fredat med kontaktskapande och brottsförebyggande arbete. Regeringen anser även att ingripandeverksamhetens förutsättningar att bidra till det planlagda brottsförebyggande arbetet behöver förbättras. En fortsatt ökning av antalet polisanställda bedöms förbättra förutsättningarna för ett än mer effektivt och ändamålsenligt brottsförebyggande arbete. Avslutningsvis anför regeringen (s. 68) att dess brottsförebyggande satsning fortsätter. För att öka tryggheten och minska brottsligheten i samhället behövs kraftfulla åtgärder för att bekämpa såväl brotten som brottens orsaker. Satsningar på fler poliser, effektiva brottsbekämpande metoder och ändamålsenlig lagstiftning är enligt regeringen nödvändiga men inte tillräckliga. Det måste också bedrivas ett brett och långsiktigt brottsförebyggande arbete som involverar många aktörer i samhället. Inte minst i de socialt utsatta områden som präglats av grov våldsbrottslighet och utbredd otrygghet. Brås och länsstyrelsernas roll att stödja arbetet fortsätter och regeringen avser att följa upp det brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott. En mer effektiv polis Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en mer effektiv polis. Jämför reservation 7 (M), 8 (SD) och 9 (V). I partimotion 2019/20:2832 av m.fl. (M) yrkande 2 anförs att det finns ett uppenbart behov att stärka polisens kapacitet bl.a. för att polisen ska bli mer effektiv i arbetet mot gängkriminalitet. Motionärerna begär därför ett tillkännagivande om att stärka polisens kapacitet . I samma motion yrkande 9 anförs att verksamhet behöver följas upp både kvantitativt och kvalitativt. Denna uppföljning ska göras på ett sådant sätt att ansvar kan utkrävas av chefer för situationen i deras region eller ansvarsområde. För att kunna göra detta bör lokal brottsstatistik tillgängliggöras för allmänheten och följas upp på ett tydligare sätt. Vidare anförs att enligt lag bl.a. har skyldighet att arbeta brottsförebyggande och svara för allmän säkerhet och ordning. Motionärerna anser att detta uppdrag behöver konkretiseras eftersom otydligheter i myndighetens roll och uppdrag medför att det blir svårt att följa upp och utvärdera verksamheten. Enligt motionärerna bör en utredning tillsättas som syftar till att ta fram en tydlig definition av vad som är myndighetens uppdrag, vilken förmåga myndigheten bör ha och vilka krav som bör ställas på myndigheten (yrkande 10). I kommittémotion 2019/20:528 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör ge i uppdrag att stärka förmågan till strategisk planering och styrning, att utveckla uppföljningen och att stärka det lokala polisarbetet. Motionärerna anför att omorganisationen inom polisen har förbättrat förutsättningarna för polisens verksamhet men att det trots detta finns flera problem som behöver åtgärdas . Motionärerna anser att det bl.a. behöver vidtas åtgärder för att polisen ska nå målsättningen om bättre verksamhetsresultat och högre kvalitet i polisens arbete. I kommittémotion 2019/20:553 av m.fl. (SD) yrkande 11 begärs ett tillkännagivande om kvantitet före kvalitet. Motionärerna anför att i stället för att verksamhet utgår från kvalitativt arbete råder det en kvantitativ målsättning där det är viktigare att fokusera på brott som genererar mätbara resultat. I kommittémotion 2019/20:3248 av m.fl. (C) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om en mer effektiv poliskår med tillgång till bättre och tydligare resultatuppföljning. Motionärerna anför att det bristande resultatrapporteringssystemet inom polisen bidrar till otydlighet och bristande förutsättningar att fördela resurser rätt. I motion 2019/20:710 av m.fl. (SD) yrkande 2 anförs att en parlamentarisk utredning bör tillsättas för att utreda om samlade byråkrati kan minskas och organisationen göras mer effektiv. I motion 2019/20:898 av (M) anförs att brottsstatistik bör redovisas länsvis. Motionären anför att statistiken sedan den nya polisorganisationen trädde i kraft i stället utgår från de nya polisregionerna. Polisens uppdrag och mål framgår bl.a. av instruktion, polislagen (1984:387), polisförordningen (2014:1104), budgetpropositionen och myndighetens regleringsbrev. Enligt regleringsbrevet ska ha som mål att brottsligheten ska minska och människors trygghet öka. Genom att fullgöra sina uppgifter ska bidra till en sådan utveckling i hela landet. ska ha allmänhetens förtroende och bidra till ett högt förtroende för rättsväsendet som helhet. Av 2 § polislagen framgår att till uppgifter hör att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten, övervaka den allmänna ordningen och säkerheten och ingripa när störningar har inträffat, utreda och beivra brott som hör under allmänt åtal och lämna allmänheten skydd, upplysningar och annan hjälp. ombildades polisen till en sammanhållen myndighet, . Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att utvärdera ombildningen av polisen (Ju2014/2492/PO). Utvärderingen skulle omfatta en bedömning av i vilken utsträckning ombildningen har skapat bättre förutsättningar för ett förbättrat verksamhetsresultat och en högre kvalitet i polisens arbete. Av rapporten (Ombildningen till en sammanhållen polismyndighet – Slutrapport, 2018:18) framgår att Statskontorets sammanfattande slutsatser är bl.a. följande (s. 7 f.): Statskontoret bedömer att ombildningen har skapat bättre förutsättningar för polisen att bedriva sin verksamhet. De hinder för en effektivare verksamhet som pekade på inför reformen har i stor utsträckning undanröjts. Den sammanhållna myndigheten är mer enhetlig, och ombildningen har förbättrat informationsutbytet och samverkan inom polisen. Den samlade organisationen gör det även lättare att använda resurserna på ett flexibelt sätt. Den operativa ledningen har blivit tydligare, bland annat genom att polisen har inrättat regionledningscentraler och en nationell operativ avdelning. Sammantaget innebär detta att Polisen till stora delar har uppnått de mål som syftade till att förbättra förutsättningarna för myndighetens verksamhet. Även om ombildningen har skapat bättre förutsättningar för polisens verksamhet, är inte målsättningarna om bättre verksamhetsresultat och högre kvalitet i polisens arbete uppnådda. Polisens förmåga att ingripa mot brott vid de allvarligaste händelserna har visserligen stärkts, men för övriga brott är förmågan oförändrad. Polisens tillgänglighet och kontakterna med medborgarna har inte heller förbättrats på något entydigt sätt. Vi konstaterar också att utredningsverksamhetens resultat har fortsatt att försämras även efter ombildningen. Det finns flera skäl till varför målen med reformen inte har uppfyllts. Ett skäl är att det kan vara för tidigt att se effekterna av åtgärder som polisen har genomfört. I andra fall är åtgärderna ännu inte helt genomförda. Exempel på sådana åtgärder är att införa områdespoliser samt förstärka jourverksamheten och samordningen av ärenden. I rapporten lyfter vi fram tre huvudsakliga förklaringar till varför alla åtgärder inte har blivit genomförda på det sätt som regeringen avsåg med reformen: • utnyttjar inte fullt ut de fördelar en samlad organisa-tion ger för att styra verksamheten. • Det har inte funnits tillräckligt med resurser för att infria flera av målen. Ombildningen har ännu inte frigjort resurser i den omfattning som förväntade sig. • Omorganiseringen har i delar varit svårare att genomföra än beräknat. Polisen har bildat nationella gemensamma avdelningar och mer kraftfulla ledningsfunktioner, vilket har förbättrat förutsättningarna för att styra myndigheten. Men Statskontoret bedömer att polisen inte har utnyttjat de förbättrade styrningsmöjligheterna fullt ut. Statskontorets slutsats är att den tillgängliga personalen inte har varit tillräcklig för att bemanna den nya organisationen. Detta märks särskilt på den lokala nivån, där både polisanställda och kommunala företrädare i många fall upplever att tillgängligheten har försämrats sedan ombildningen. Reformens ambition är att höja förmågan och kvaliteten i arbetet inom hela organisationen, särskilt inom polisens kärnverksamhet. Men vare sig eller gjorde någon samlad analys av vilka resurser som skulle krävas för att infria ambitionerna. Vi konstaterar också att inte har kunnat genomföra de besparingar och effektiviseringar som är nödvändiga för att kunna bemanna den nya organisationen fullt ut. Statskontoret konstaterar i de två tidigare delrapporterna att omorganiseringen i vissa avseenden verkar ha varit svårare och tagit att genomföra än väntat. En sannolik orsak till detta är att det finns både chefer och medarbetare som har ett svagt förtroende för omorganiseringen. Även ombildningen av Polisens stödfunktioner till nationella gemensamma avdelningar har tagit än förutsett, vilket har påverkat omorganiseringen negativt. Statskontoret lämnar i sin slutrapport sju rekommendationer för att nå målen för reformen: • Stärk förmågan till strategisk planering och styrning. • Stärk genomslaget för styrningen. • Utveckla uppföljningen så att den stöder verksamhetens behov. • Var uthållig i att stärka det lokala polisarbetet. • Fortsätt att analysera vad som ska vara enhetligt i organisationen. • Utveckla de nationella gemensamma avdelningarna. • Undvik att it-systemen blir en flaskhals. I regeringens skrivelse 2018/19:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anges att rapporten nu bereds i . Regeringen gav i regleringsbrevet i uppdrag att redovisa en uppföljning av ekonomi, verksamhet, personal, statistik över utredningsverksamheten och skjutningar samt en uppskattning av antalet fall av dödligt våld.