bet · H601FöU7 · 2019-04-05 00:00:00 — Om en sådan förändring skulle bli aktuell behöver den föregås av grundliga studier och analyser, menade statsrådet, då det varken finns materiella eller personella förutsättningar för att kunna genomföra den här typen av insatser inom Försvarsmakten. Det är av det skälet som man har detta samverkansavtal, och Försvarsmakten betalar för att upprätthålla räddningsförmågan, framförde försvarsministern. () anger i sin temautredning: Räddningsinsatser med helikoptrar (RO 2019:01, ) att man efter att ha fått kännedom om ett antal händelser där sjö- och flygräddningshelikoptrar inte varit tillgängliga som förväntats, genomförde en översiktlig förstudie. Denna förstudie ledde till att SHK beslutade att genomföra temautredningen om räddningsinsatser med helikoptrar. Utredningen visar att uppfyller de övergripande krav som ställs på myndigheten avseende sjö- och flygräddning, vilken till största del genomförs med andra resurser än sök- och räddningshelikoptrar. Det finns emellertid uppenbara svårigheter att upprätthålla beredskapen på de fem helikopterbaser som verket förfogar över. Detta har påverkat genomförandet av räddningsinsatser i olika omfattning såväl som beredskapen för sjö- och flygräddning. Detta har i sin tur bl.a. haft betydelse för hur Försvarsmakten kunnat genomföra sina flygningar. Utredningen konstaterar att de faktorer som i huvudsak har påverkat tillgängligheten är dels det faktum att organisationen är underdimensionerad för att kunna klara ambitionsnivån i det program för sjö- och flygräddningstjänsten som upprättat, dels den avtalskonflikt mellan arbetsgivare och arbetstagare som pågått . I utredningen konstateras också att det finns förbättringspotential i fråga om Transportstyrelsens möjligheter att utöva tillsyn av sjöräddningstjänsten, avseende planering av helikopterverksamheten baserad på operativ riskhantering, samt avseende regelverket för offentlighet och sekretess. Av dessa har de två senare också påverkat tillgängligheten. Det pågår ett arbete inom med att förbättra arbetsklimatet inom helikopterverksamheten och att förbättra rapportering av driftsstopp till tillsynsmyndigheten, enligt SHK. Vidare har Transportstyrelsen påbörjat en analys av säkerhetskulturen inom verksamheten. SHK avstår därför från att lämna några säkerhetsrekommendationer i dessa avseenden. I övrigt lämnar SHK bl.a. följande säkerhetsrekommendationer till regeringen om att • i förordning bemyndiga Transportstyrelsen att utfärda föreskrifter avseende sjöräddningstjänst • genomföra en översyn av behovet av helikoptrar för sjö- och flygräddningsverksamhet. Översynen bör bl.a. avse antalet helikoptrar, det valda underhållskonceptets påverkan på helikoptrarnas tillgänglighet och bemanningsnivån. Syftet bör vara att säkerställa att helikopterverksamhet är dimensionerad på ett tillfredsställande sätt i förhållande till behovet av flygande enheter för såväl civil som militär sjö- och flygräddningstjänst. • vidta åtgärder för att minska begränsningarna av helikoptrarnas tillgänglighet som t.ex. beror på alltför långa tider av flyguppehåll och på hur verket planerar övningar och sätter samman besättningar. Efter skogsbränderna gav regeringen i uppdrag åt att utreda förutsättningarna för att verkets sju räddningshelikoptrar ska kunna användas för att släcka skogsbränder. huvuduppgift är statlig sjö- och flygräddning i hela det svenska territoriet samt den svenska räddningsregionen som sträcker sig över stora delar av . föreslår regeringen att utöka räddningshelikopterflottan med ytterligare tre till fyra helikoptrar och att anställa fler besättningar. På så sätt blir räddningshelikoptrarna i ännu större utsträckning en stödresurs för samhället vid skogsbränder, fjällräddning, drunkningsolyckor i insjöar och större händelser, enligt myndigheten. Ett utökat helikoptersystem enligt förslag skulle också innebära att förmågan att stötta Försvarsmakten med flygräddningsresurser förbättras. Investeringen beräknas kosta ca 450–, anger . Utskottet vill – liksom det gjorde i betänkande 2017/18:FöU7 – understryka vikten av att de sjöoperativa myndigheternas verksamhet sköts på ett effektivt sätt. Arbetet med en nationell strategi för sjöövervakning för civila behov är ett exempel på en sådan vilja hos relevanta myndigheter. Det är i sammanhanget mycket viktigt att har en väl fungerande sjö- och flygräddning. Av det skälet har utskottet sett med oro på att denna typ av räddningstjänst inte alltid fungerat som den är tänkt att göra. Den information som och Försvarsmakten lämnade i utskottet var därför välkommen. SHK:s rapport belyser frågans komplexitet ytterligare. Utskottet konstaterar att det inte finns materiella eller personella förutsättningar för att kunna genomföra den här typen av insatser inom Försvarsmakten. Utskottet finner inte skäl att föreslå att huvudmannaskapet för sjö- och flygräddning flyttas från . Utskottet vill i sammanhanget påminna om dess grundinställning att även om en av Försvarsmaktens fyra uppgifter visserligen är att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser ska denna uppgift inte vara dimensionerande för Försvarsmakten. Mot bakgrund av ovanstående samt Försvarsberedningens kommande slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder ser utskottet inte anledning att föreslå ytterligare åtgärder på området. Utskottet avser dock att följa frågan. Regeringens beredning av SHK:s rapport är särskilt viktig i detta sammanhang. Samtliga motionsyrkanden avstyrks. Utbildning för att stärka ungdomars kunskap om värnplikten och totalförsvaret Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om utbildning för att stärka ungdomars kunskap om värnplikten och totalförsvaret. I motion 2018/19:1800 av m.fl. (S) anförs, mot bakgrund av att regeringen beslutade om att återinföra värnplikten, att det är viktigt att förbereda landets ungdomar och unga vuxna för mönstringsunderlaget och att de kan se poängen med totalförsvarsplikten och dess viktiga samhällsfunktion. Motionärerna föreslår därför att det bör ses över hur informationsinsatser kan genomföras som syftar till att stärka ungdomars kunskap om värnplikten och totalförsvarets roll i samhället. Motioner om att informera om totalförsvaret i grundskola och gymnasium har behandlats av utbildningsutskottet ett antal gånger. I betänkandena /17:UbU17 och 2017/18:UbU20 avstyrktes yrkanden om undervisning i vissa ämnen med hänvisning till gällande rätt och den flexibilitet som finns i skollagen i fråga om elevens val och skolans val. Vidare ville utbildningsutskottet uppmärksamma att det är regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, som ytterst utformar innehållet i skolans läroplaner och kursplaner. förser de flesta under bl.a. med en folder med information om mönstring och grundutbildning med värnplikt. I foldern kan man läsa mer om vad som gäller för den som är totalförsvarspliktig och som fyller 18 . Även Försvarsmakten informerar om värnplikt, t.ex. via sin webbplats. presenterade MSB broschyren Om krisen eller kriget kommer. Tyngdpunkten i innehållet ligger på hur människor kan förbereda sig för att kunna se till grundläggande behov när viktiga funktioner i samhället inte fungerar som vanligt. Målgruppen är bl.a. ungdomar. Genom den årliga informationssatsningen 18-årsuppdraget avser MSB vidare, tillsammans med Försvarsmakten och , att öka kunskapen och förståelsen för försvar och krisberedskap hos landets totalförsvarspliktiga 18-åringar. De frivilliga försvarsorganisationerna har med stöd av MSB tagit fram broschyren Du behövs – din insats gör skillnad (MSB1202) för att informera enskilda om hur de kan engagera sig för att stärka den egna och samhällets samlade beredskap. Utskottet anser att informationsinsatser är fundamentala för att öka förståelsen för den enskilda människans plats i ett totalförsvarsperspektiv men även vid fredstida kriser. Utskottet välkomnar därför de informationsinsatser som redan görs av relevanta myndigheter och frivilliga försvarsorganisationer, bl.a. till ungdomar. Det kan också konstateras att det finns möjlighet att t.ex. informera om totalförsvaret i skolan. Utskottet ser därmed inte skäl att för tillfället vidta några ytterligare åtgärder på området. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skyddsrum. (M) anför i motion 2018/19:914 att fastighetsägares skyldighet att kontrollera sina skyddsrum uppfylls i för liten utsträckning. Det råder allvarliga brister i underhåll, vilka försämrar eller omöjliggör skyddsrummets användning vid en eventuell kris. MSB har uppdraget att genom kontroller se till så att beståndet av skyddsrum vårdas och underhålls så att skyddsförmågan bibehålls men genomför för få kontroller av skyddsrummen, enligt motionären som föreslår att regeringen bör se över möjligheten att införa en skyddsrumsavgift i syfte att öka antalet skyddsrumsinspektioner. I motion 2018/19:1499 av (M) anförs att det inte har byggts några nya skyddsrum trots befolkningstillväxten. Dessutom finns inte de nuvarande skyddsrummen alltid där behoven finns. Därutöver saknas en organisation eller personal med särskild utbildning för att iordningställa vanliga skyddsrum. För att kunna tillfredsställa behovet av ett stärkt befolkningsskydd som är anpassat till nutida förhållanden föreslår motionären att det bör tillsättas en utredning som ser över hur kan bygga fler skyddsrum för att säkerställa en handlingsberedskap. Utredningen bör även se över hur man kan skapa en samlad organisation som ansvarar för driftsättning av skyddsrum och information till allmänheten om skyddsrummens placering. (S) anför i motion 2018/19:1171 att dagens underhållssystem för skyddsrum inte fungerar. MSB har uppdraget att genom kontroller se till så att beståndet av skyddsrum vårdas och underhålls så att skyddsförmågan bibehålls men det genomförs inte tillräckligt med kontroller, enligt motionären. Han föreslår att regeringen bör utreda frågan om hur kan hålla den av staten fastställda skyddskvaliteten. I uppdraget kan t.ex. ingå frågan om att ta ut en speciell skyddsrumsavgift av fastighetsägarna. Enligt MSB finns det ca 65 000 skyddsrum med sammanlagt ungefär sju miljoner skyddsplatser. Dessa skyddsrum finns spridda i den vanliga bebyggelsen och används i fredstid av respektive fastighetsägare som helt vanliga lokaler. MSB har uppdraget att genom kontroller se till så att beståndet av skyddsrum vårdas och vidmakthålls på en sådan nivå att skyddsförmågan inte försämras. Det är respektive fastighetsägare som har underhållsansvaret, och om en kontroll visar på brister blir ägaren ålagd att åtgärda dem. För vissa åtgärder betalas statlig ersättning, och för andra måste ägaren stå för kostnaden själv. redovisades regeringens uppdrag i MSB:s regleringsbrev , Befolkningsskyddets förmåga och anpassning till nutida förhållanden (MSB dnr 2017-695). I rapporten skriver MSB bl.a. att man anser att befintliga skyddsrumstillgångar bör bevaras i så stor utsträckning som möjligt. Det behöver tas fram mer underlag för att ta ställning till behovet av nyproduktion av skyddsrum. Prioritet ska ges till militärstrategiskt viktiga områden. MSB bedriver vidare ett arbete med att uppdatera och kvalitetssäkra alla styrdokument, rutiner och processer som hör till skyddsrumsverksamheten. Med detta utvecklingsarbete som grund kommer MSB att intensifiera sitt arbete med att säkerställa att upptäckta brister i skyddsförmåga som beror på eftersatt underhåll åtgärdas av fastighetsägarna. Av MSB:s årsredovisning framgår att har ca 1 600 skyddsrumskontroller genomförts, nästan dubbelt så många som föregående år. Kontrollerna har fokuserats till militärstrategiskt viktiga områden. MSB har även genomfört ett antal stickprovskontroller. För att stödja utvecklingen inom skyddsområdet har MSB arbetat med () för att ta fram beräkningsmodeller för skyddsrum. Tillsammans med FOI har MSB även arbetat med att ta fram och kvalitetssäkra komponenter för skyddsrum. Målet är att genomföra 2 000 skyddsrumskontroller i , och län samt att revidera relevanta styrdokument. Tack vare extra medel och nyrekryteringar bedömer MSB att man fått en ökad förmåga att säkerställa god kvalitet på skyddsrumskontrollerna samt på ett bättre sätt kan svara på frågor från fastighetsägare. I delredovisningen av sin slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen följande: Det krävs en inventering av skyddsrumsbeståndet och möjligheterna att nyttja andra skyddade utrymmen som kan ge ett tillräckligt skydd. Skyddade utrymmen kan vara tunnelbanor och andra underjordiska anläggningar. För att ha en fungerande skyddsrumsorganisation krävs också bl.a. ett effektivt förvarningssystem, organisation och beredskap för att med kort varsel iordningställa skyddsrum och skyddade utrymmen, en utökad kontrollverksamhet samt information om hur man uppsöker skyddsrum och skyddade utrymmen. Försvarsberedningen anser vidare att ”befintliga skyddsrum ska iståndsättas” och att ”nybyggnation av skyddsrum i perioden –2025 begränsas och i huvudsak genomförs i områden som bedöms särskilt utsatta i händelse av krig i samband med nyproduktion av byggnader” samt att ”en mer omfattande skyddsrumsverksamhet i enlighet med vad Försvarsberedningen föreslår kommer att kräva att uppgifter fördelas från MSB till framför allt kommunerna. Därmed behöver skyddsrumslagstiftningen ses över”. Utskottet instämmer med Försvarsberedningen – liksom det gjorde i betänkande 2017/18:FöU7 – om vikten av ett adekvat skyddsrumsbestånd utifrån det civila försvarets behov med tillhörande förvarningssystem, organisation, kontrollverksamhet etc. Utskottet välkomnar därför bl.a. förslagen om iståndsättande respektive nybyggnation av skyddsrum efter en inventeringsfas. Utskottet ser därför positivt på MSB:s utvecklingsarbete och den bas det bildar för framtiden. Utskottet anser fortfarande att först när arbetet kommit en bit längre på väg bör man ta upp frågan om regelverket för kostnadsfördelningen mellan staten och de berörda fastighetsägarna och en eventuell skyddsrumsavgift. Utskottet anser inte att det finns skäl att föregripa Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder genom att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om skyddsrum. Utskottet avser dock att följa frågan. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av skyddslagen. Jämför reservation 11 (SD). (L) anför i motion 2018/19:466 och motion 2018/19:506 yrkande 2 att står illa rustat för att bemöta de hot som i allt större utsträckning riktar sig mot vanliga medborgare, t.ex. i form av terrorism och attacker mot bl.a. synagogor. Dagens skyddslag (2010:305) omfattar endast statlig infrastruktur, enligt motionären. Skydd bör även kunna omfatta civila objekt och platser om hotbilden skulle kräva det, menar motionären som därför föreslår att utreda hur skyddslagens definition av skyddsobjekt även ska kunna innefatta särskilt utsatta civila objekt och platser. I motion 2018/19:764 skriver m.fl. (SD) att terroristhotet mot kärnkraften bör mötas med ökat skydd och att det därför finns anledning att se över de skyddsregler som gäller för kärnkraftverk och atomverksamhet. Säkerhetszonerna runt verken bör i ett sådant sammanhang ges större radie. Motionärerna yrkar att regeringen bör återkomma till med förslag på lagstiftning som motsvarar de större skyddsbehov som dagens terroristhot medför (yrkande 2). (S) understryker i motion 2018/19:836, liksom och (båda S) i motion 2018/19:2675, att eftersom kärnkraftverken är klassade som skyddsobjekt borde även fartyget vara klassat som skyddsobjekt enligt skyddslagen på grund av att fartyget fraktar restprodukter från kärnkraftverken mellan olika lager. Motionärerna föreslår alltså att fartyget bör göras till ett rörligt skyddsobjekt. (M) för i motion 2018/19:1656 fram att eftersom sabotage eller annat angrepp mot Svensk kärnbränslehanterings (SKB) fartyg ytterst kan medföra radiologiska konsekvenser och störa elförsörjning är det problematiskt att det med skyddslagens nuvarande utformning inte är möjligt att utse fartyget som skyddsobjekt. SKB har ansökt hos i län om att få klassat som skyddsobjekt, men avslog SKB:s begäran med hänvisning till att civila rörliga objekt inte kan klassas som skyddsobjekt enligt skyddslagens nuvarande lydelse. skydd för totalförsvarsverksamhet har lämnat ett delbetänkande, Några frågor i skyddslagstiftningen (SOU 2018:26). Uppdraget slutredovisas i övriga delar . Motionären föreslår att skyddslagen ytterligare ses över, tillika möjligheten att utse SKB:s fartyg till skyddsobjekt. Skyddslagen ger rättsliga förutsättningar för ett förstärkt skydd för vissa objekt mot i lagen angivna hot, nämligen sabotage, terroristbrott, spioneri och röjande i andra fall av hemliga uppgifter som rör totalförsvaret samt grovt rån (1 §). Skyddet gäller för särskilt uppräknade byggnader, anläggningar, områden samt militära fartyg och luftfartyg, vilka kan beslutas vara skyddsobjekt. De möjliga skyddsobjekten kan delas upp i sådana som huvudsakligen används för civila ändamål och beslutas av länsstyrelse (4 §) samt sådana som huvudsakligen används av Försvarsmakten och beslutas av denna myndighet (5 §). Dessa benämns som civila respektive militära skyddsobjekt. Under vissa extraordinära förhållanden kan även andra typer av objekt än de i 4 och 5 §§ uppräknade göras till skyddsobjekt, om de är av betydelse för totalförsvaret (6 §). Samtliga svenska kärnkraftverk är skyddsobjekt enligt skyddslagen. Även områdena runt anläggningarna, inklusive hamnarna, ingår i skyddsobjekten. Regeringen beslutade att låta en parlamentarisk kommitté se över vilka författningsändringar som kan behöva göras för att bättre kunna värna totalförsvarets intressen på olika områden i samhället (dir. 2017:31). Översynen ska omfatta en kartläggning av det regelverk som syftar till att skydda totalförsvarsverksamhet mot yttre hot. En analys ska göras av det befintliga regelverket för att se om det finns behov av författningsåtgärder när det gäller ansvarsförhållandet mellan staten, kommunerna och enskilda. Kommittén fick också i uppdrag att analysera vissa frågor som rör skyddslagen (2010:305) och skyddsförordningen (2010:523) och bedöma om åtgärder behöver vidtas för ett ökat skydd för totalförsvaret vid överlåtelse och upplåtelse av fast egendom eller viktigare infrastruktur, som exempelvis hamnar, flygplatser och energianläggningar. Ett delbetänkande redovisades : Några frågor i skyddslagstiftningen (SOU 2018:26). Kommittén betonade att dess uppdrag var begränsat på så sätt att man inte skulle lägga förslag om att ändra lagens grundläggande konstruktion, formerna för beslut om skyddsobjekt och principerna för finansiering av skyddsåtgärderna. Det ingick alltså inte i kommitténs uppdrag att företa en fullständig översyn av skyddslagstiftningen. I sitt delbetänkande föreslog kommittén bl.a. att skyddslagens uppräkning av möjliga skyddsobjekt utvidgas något. Objekt för posthantering, livsmedelsförsörjning och försörjning med andra förnödenheter av betydelse för försörjningsberedskap tillförs uppräkningen. Förslaget innebär också att regeringen ges en ökad flexibilitet när det gäller att utöka skyddslagens tillämpningsområde under extraordinära förhållanden. De befintliga förslagen bereds i . Utredningens uppdrag slutredovisas . Ett annat skyddsbehov som kommittén hade uppmärksammats på gäller transporter av särskilt farliga ämnen, såsom kärnämne och kärnavfall, och framför allt de transporter till sjöss av kärnavfall som utförs med ett för detta ändamål specialutrustat fartyg. Det framstår emellertid som mindre lämpligt att utöka skyddslagens kategorier av skyddsobjekt till att omfatta fartyg för de aktuella specialtransporterna, anförde kommittén. Detta skulle gå emot den huvudsakliga lagstiftningsteknik som i övrigt förekommer i skyddslagen, enligt vilken breda begrepp och uttryck används för att beskriva möjliga skyddsobjekt. I stället bör skydds- och säkerhetsfrågor som specifikt rör transport av kärnämne eller kärnavfall till sjöss i första hand regleras genom den speciallagstiftning som i övrigt är relevant för sådana transporter. Kommittén pekar särskilt på att lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen) bl.a. reglerar transport av kärnämne och kärnavfall. Bland de krav som lagen ställer finns att nödvändiga åtgärder ska vidtas för att förhindra olovlig befattning med kärnämne eller kärnavfall. Kommittén ville slutligen betona att de ändringar som kommittén ska föreslå ska vara motiverade utifrån behovet att stärka skyddet för totalförsvarsverksamhet. Även av det skälet ansåg kommittén att det saknades skäl att föreslå några ändringar i skyddslagen som rör transport av kärnavfall. Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle undersöka behovet av ändringar i kärntekniklagen och förordningen (1984:14) om kärnteknisk verksamhet och vid behov även föreslå ändringar i strålskyddslagen och nödvändiga följdändringar i och finansieringslagstiftningen (dir. 2017:76). I delredovisningen av sin slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), understryker Försvarsberedningen: Vikten av att det finns en god författningsberedskap, dvs. att den svenska författningen innehåller de bestämmelser som är nödvändiga för att totalförsvaret ska kunna lösa sina uppgifter och för att det svenska samhället ska fungera i laga former även under kriser och i krig. Försvarsberedningen konstaterar att nuvarande regelverk ger en bred uppsättning legala instrument för att mobilisera och dra nytta av samhällets samlade resurser i syfte att nå största möjliga försvarseffekt. Beredningen hänvisar till den parlamentariska kommitténs arbete och gör följande bedömning: I takt med att totalförsvarsplaneringen fortskrider kommer sannolikt behov av revideringar och kompletteringar av författningen att identifieras. Vidare kan de förslag som Försvarsberedningen lämnar i [sin] rapport komma att ge upphov till ny eller reviderad författning. Liksom utskottet uttryckte i betänkande 2017/18:FöU7 instämmer det med Försvarsberedningen om vikten av att det ur ett totalförsvarsperspektiv finns en god författningsberedskap. Utskottet välkomnar att både Försvarsberedningen och regeringen ser över behoven av ny eller reviderad författning. Utskottet noterar att även andra typer av objekt än de som räknas upp i 4 och 5 §§ skyddslagen under vissa extraordinära förhållanden kan göras till skyddsobjekt, om de är av betydelse för totalförsvaret (6 §). Utskottet anser dock i grunden att nya eller förstärkta hot kräver en översyn av hur samhällsviktiga verksamheter kan skyddas. Därmed är skyddslagens bestämmelser centrala. Det arbete som skydd för totalförsvarsverksamhet har bedrivit är exempelvis därför av stor vikt. Utskottet instämmer dock med kommittén om att skydds- och säkerhetsfrågor som specifikt rör transport av kärnämne eller kärnavfall till sjöss i första hand bör regleras genom den speciallagstiftning som i övrigt är relevant för sådana transporter. Inte heller mot bakgrund av Försvarsberedningens arbete ser utskottet skäl att vidta några ytterligare åtgärder i fråga om skyddslagen. vill utskottet framhålla att berett och antagit regeringens förslag som syftar till att uppnå en mer heltäckande straffrättslig terrorismlagstiftning (prop. 2017/18:174, bet. 2017/18:JuU35, rskr. 2017/18:390). Skydd av samhällsviktig infrastruktur Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skydd av samhällsviktig infrastruktur. Jämför reservation 12 (M) och 13 (SD). m.fl. (SD) lyfter i motion 2018/19:1121 fram att infrastruktur och transporter ofta utgör mål för terrorattacker. har redan drabbats av terrordåd, den senaste gången med en lastbil, och svensk infrastruktur är sårbar för denna typ av attentat.