bet · H601CU8 · 2019-02-27 00:00:00 — Ett problem som utredningen identifierar vad gäller föravtal är att förhandstecknaren saknar insyn i föreningens verksamhet fram till att upplåtelseavtal tecknas och förhandstecknaren träder in som medlem i föreningen. För att förbättra framtida medlemmars insyn i bostadsrättsföreningens verksamhet föreslås att bostadsrättsföreningar ska åläggas en löpande skriftlig informationsskyldighet gentemot förhandstecknarna avseende beslut som innebär väsentliga förändringar av förhandsavtalet. Utredningen konstaterar även att allmänna avtalsrättsliga regler bör kunna tillämpas vad gäller förhandsavtal men anser att konsumentskyddet skulle förtydligas om en rätt till hävning av avtalet uttryckligen införs i bostadsrättslagen. Vidare anser utredningen att förhandstecknaren ska ges en utvidgad rätt att frånträda förhandsavtalet vid väsentliga avvikelser. Den ekonomiska planen bör enligt utredningen även fortsättningsvis huvudsakligen vara ett underlag för intygsgivarnas bedömning av föreningens ekonomiska stabilitet. Planen kan dock med fördel utformas på ett sådant sätt att den görs tillgänglig även för konsumenter. Utredningen framför vidare att det ur konsumentsynpunkt är viktigt att den ekonomiska planen ger en rättvisande bild av föreningens verksamhet eftersom det vid planens upprättande inte finns någon årsredovisning. Det har framkommit att bostadsrättsföreningar använder beräkningsmetoder i de ekonomiska planerna som inte är tillåtna i bostadsrättsföreningars årsredovisning. Utredningen föreslår därför att de uppgifter som lämnas i den ekonomiska planen anpassas till årsredovisningens redovisningsprinciper. På så sätt kan den finansiella informationen som redovisas i den ekonomiska planen bättre följas upp mot föreningarnas efterföljande årsredovisningar. Utredningen konstaterar att det har framförts kritik mot kvaliteten på intygsgivarnas insatser vid bedömningen av föreningars ekonomiska planer. Utredningen menar att en ökad tillsyn över intygsgivningen skulle kunna förbättra kvaliteten och stärka konsumentskyddet. Därför föreslås att ska godkänna de intygsgivare som bostadsrättsföreningen utser samt ges en möjlighet att meddela erinran och fatta beslut om återkallelse av intygsgivares behörighet. Utredningen konstaterar att det i praktiken förekommer att byggföretag kringgår bestämmelserna i 4 kap. 2 § bostadsrättslagen om ställande av säkerhet för insatser som bostadsköpare erlagt genom att den slutliga kostnaden för fastigheten fastställs på föreningsstämma, trots att den slutliga kostnaden omöjligt kan anses vara känd, t.ex. då fastigheten ännu inte är färdigställd. Utredningen föreslår därför skärpta regler vad gäller redovisning av slutlig kostnad. Möjligheten att redovisa slutlig kostnad på föreningsstämma bör enligt utredningen tas bort. Det skulle innebära en minskad möjlighet för den nybildade bostadsrättsföreningens styrelse (byggmästarstyrelsen) att undgå att ställa garantier för bostadsrättsköparnas insatser. Utredningsbetänkandet bereds inom . Utskottet behandlade och avstyrkte motionsyrkanden som rörde skärpt kontroll vid konkursansökan för bl.a. bostadsrättsföreningar (2017/18:CU17). Utskottet har vid ett antal tillfällen, i betänkande 2017/18:CU9, behandlat och avstyrkt motionsförslag om möjlighet för bostadsrättsföreningar att neka kommuner och landsting medlemskap. Utskottet ansåg vid det tillfället att det inte fanns tillräckliga skäl för att ta initiativ till en ändring av berörda bestämmelser. Utskottet anser inte att det finns tillräckliga skäl för att utskottet ska tillstyrka yrkandet om införande av regler om behörighet vid ansökan om konkurs i bostadsrättslagen. När det gäller motionsförslagen om att ge bostadsrättsföreningar möjlighet att neka kommuner och landsting medlemskap, anser utskottet fortfarande att det saknas tillräckliga skäl för att vidta några åtgärder. Vidare anser utskottet att det är viktigt med ett fungerande konsumentskydd på bostadsrättsmarknaden. Utskottet konstaterar att Utredningen om stärkt konsumentskydd på bostadsmarknaden har föreslagit ett antal åtgärder för att förbättra konsumentskyddet. Utredningsbetänkandet bereds inom . Utskottet ser inte någon anledning att föregripa det arbetet genom ett initiativ från sida. Utskottet avstyrker därmed samtliga motionsförslag. Främjande av ägarlägenheter m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag som gäller främjande av ägarlägenheter och andelslägenheter. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 28 (M) och 29 (L). I partimotion 2018/19:2590 av m.fl. (L) yrkandena 2–4 begärs tillkännagivanden om att modellen med andelslägenheter ska uppmuntras och att lagstiftningen ska ses över för att regelverket inte ska skapa onödiga hinder för boendeformen. Motionärerna begär även att det ska införas en möjlighet att omvandla befintliga bostäder i flerbostadshus, både hyres- och bostadsrätter, till ägandelägenheter samt att anläggningslagen (1973:1149) och lagen om förvaltning av samfälligheter (1973:1150) ska anpassas för att underlätta för ägarlägenheter. Liknande yrkanden om omvandling av befintliga bostäder till ägarlägenheter framförs i kommittémotion 2018/19:2831 av m.fl. (M) yrkande 30 samt i motionerna 2018/19:614 av (KD) i denna del och 2018/19:285 av (SD) yrkande 1. I sistnämnda motion föreslås i yrkande 2 att kravet på tre bostadslägenheter vid etablering av tredimensionella fastigheter tas bort. De grundläggande lagtekniska förutsättningarna för att göra en fastighetsindelning av enskilda lägenheter (s.k. 3D-fastigheter) har funnits när det i fastighetsbildningslagen (1970:988), förkortad FBL, infördes möjligheter till tredimensionell fastighetsindelning. Lagen innehöll dock bestämmelser som hindrade att ägarlägenheter bildades. Genom lagstiftning som trädde i kraft har det blivit möjligt att bilda ägarlägenhetsfastigheter (prop. 2008/09:91, bet. 2008/09:CU16, rskr. 2008/09:170). Sådana fastigheter kallas ofta för ägarlägenheter. Ägarlägenheter kan endast bildas i samband med nyproduktion (3 kap. 1 b § andra stycket 1 FBL). I propositionen om ägarlägenheter anfördes att det saknades tillräckligt beredningsunderlag för att ta ställning till frågan om ombildning till ägarlägenheter i beståndet. Ägarlägenheter som en ny upplåtelseform endast i nyproduktion skulle enligt förslag i propositionen ses som ett första steg. Med nyproduktion avses även tillbyggnader och äldre byggnader som byggs om till flerbostadshus. Som förutsättning gäller dock att det utrymme som ägarlägenheten ska omfatta inte före beslutet om fastighetsbildning till någon del har använts som bostadslägenhet. Av 3 kap. 1 b § andra stycket 2 FBL framgår att en ägarlägenhet ska ingå i en sammanhållen enhet om minst tre sådana ägarlägenheter. Bestämmelsen hindrar bl.a. att ett småhus delas upp i två ägarlägenheter. En ägarlägenhet bildas alltså genom fastighetsbildning. I samband med bildandet tillförsäkras ägarlägenheten de rättigheter som behövs för att den ska kunna användas på ett ändamålsenligt sätt. Det innebär att lägenheten måste få tillgång till sådana anordningar som behövs för att den ska kunna fungera som en självständig enhet. Det kan t.ex. gälla rättigheter till trapphus, el, vatten och avlopp. För dessa ändamål kan det därför inrättas en eller flera gemensam-hetsanläggningar i vilka ägarlägenheterna i huset får del. Som ett alternativ kan man t.ex. bilda en samfällighet enligt (6 kap. FBL). Vid fastighetsbildningen ska Lantmäteriet se till att anläggningen eller samfälligheten förvaltas av en samfällighetsförening. Ägaren till en ägarlägenhet har rätt att självständigt förfoga över lägenheten t.ex. genom att överlåta, pantsätta och hyra ut den. Vid uthyrning av ägar-lägenheter gäller hyreslagen (12 kap. jordabalken). Samma regler tillämpas som vid uthyrning av en- och tvåfamiljshus. Under de förutsättningar som anges i lagen (2012:978) om uthyrning av egen bostad kan avsteg göras från hyreslagens bestämmelse om bl.a. bruksvärdeshyra när en ägarlägenhet hyrs ut. Ägarlägenheter omfattas av allmänna grannelagsrättsliga regler. Det innebär att den lägenhetsägare som allvarligt stör sina grannar vid vite kan föreläggas att upphöra med störningarna. Den dåvarande regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå de författningsändringar som behövs för att hyreslägenheter i flerbostadshus ska kunna ombildas till ägarlägenheter. lade utredningen – ägarlägenhetsutredning – fram sitt betänkande Från hyresrätt till äganderätt (SOU 2014:33). Utredningens förslag innebär bl.a. att det ska införas en ny lag, lagen om omvandling av hyreslägenheter till ägarlägenhetsfastigheter, som reglerar förfarandet vid en omvandling. Förslaget omfattar i enlighet med direktiven bara hyreslägenheter, inte bostadsrätter eller kooperativa hyresrätter. Enligt förslaget har hyresgästerna rätt att köpa de lägenheter som omvandlas. Utredningen har valt att i stället för ombildning tala om omvandling. Förslaget innebär bl.a. följande. En omvandling av hyreslägenheter till ägarlägenheter ska ske på fastighetsägarens initiativ och omfatta samtliga lägenheter i en byggnad inom en fastighet. Om det är möjligt att dela upp en större byggnad så att olika delar av byggnaden tillhör skilda fastigheter, är det tillräckligt att lägenheterna i byggnadsdelen inom en fastighet omvandlas. På motsvarande sätt ska det vara möjligt att dela upp en större byggnad med hyreslägenheter ”på höjden” genom tredimensionell fastighetsbildning, förutsatt att samtliga lägenheter i den nybildade fastigheten omvandlas till ägarlägenheter. Om det finns en intresseanmälan från en bostadsrättsförening eller en kooperativ hyresrättsförening om att köpa fastigheten och intresseanmälan är antecknad i fastighetsregistret, ska det inte vara möjligt att omvandla lägenheterna i byggnaden till ägarlägenheter. Omvänt bör en ansökan om fastighetsbildning för att bilda ägarlägenheter utgöra hinder mot att anteckna en sådan intresseanmälan. Fastighetsägaren ska vara skyldig att informera hyresgästerna om att en omvandling är på gång. Informationen ska bl.a. innehålla upplysningar om att hyresgästerna har rätt att köpa sina lägenheter och att de har rätt att bo kvar med samma besittningsskydd och rätt att överlåta hyresrätten även om de inte köper lägenheten. En hyresgäst ska ha rätt att före andra köpa lägenheten dels i samband med omvandlingen, dels vid senare försäljning av lägenheten. Detta gäller den hyresgäst som hade hyresrätten till lägenheten när den omvandlades till ägarlägenhet. Även en make, sambo eller annan närstående till en hyresgäst ska under vissa förutsättningar ha rätt att köpa lägenheten om hyresgästen avstår. Hyresgästerna ska i samband med omvandlingen få ett skriftligt erbjudande om att köpa lägenheterna. Erbjudandet ska föregås av besiktning och värdering av byggnaden och lägenheterna. Hyresgästerna som kollektiv ska inte ha nå-gon särskild, lagreglerad rätt att före andra gemensamt förvärva fastigheten för omvandling till ägarlägenheter. Utredningen föreslår att kravet på en sammanhållen enhet om minst tre lägenheter för att fastighetsbildning ska kunna ske behålls oförändrat. Det kan påminnas om att direktiven begränsade utredningen till att avse ombildning av hyresrätter i flerbostadshus. Utredningens betänkande bereds inte vidare inom . finns det inte någon lagstiftning som reglerar boendeformen andelsägarlägenhet. Modellen erbjuds av ett fåtal privata aktörer och innebär i korthet att andelsägaren köper en andel av fastigheten och blir delägare tillsammans med huvudägaren och eventuella andra andelsägare. Andelsägaren äger inte sin lägenhet utan får dispositionsrätt till den genom avtal med övriga delägare. behandlade utskottet motioner om omvandling till ägarlägenheter. Utskottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma till med förslag som gör det möjligt att omvandla hyreslägenheter i flerbostadshus till ägarlägenheter. följde utskottets förslag. Utskottet anförde bl.a. följande i betänkande 2015/16:CU14. Ägarlägenheter är en relativt ny upplåtelseform i men är vanlig i andra länder. finns möjligheten att i samband med nyproduktion uppföra ägarlägenheter. När propositionen om ägarlägenheter las på bord 2009 angavs ett bristande kunskapsläge kring konsekvenser av ägarlägenheter på bostadsmarknaden som skäl för att man inte tillät ägarlägenheter i befintliga byggnader. Ägarlägenheter har etablerats som upplåtelseform, och i och med detta är det numera enligt utskottets mening rimligt att ägarlägenheter också kan bildas i det befintliga bostadsbeståndet. Med ägarlägenheter finns goda förutsättningar att öka mångfalden av upplåtelseformer i bostadsområdena. saknas förutsättningar för ombildning till bostadsrätter bl.a. beroende på bostadsfastighetsstrukturen. En blandning av hyresrätter och ägarlägenheter i ett bostadsområde är något som skulle bidra till att motverka boendesegregation. Utskottet anser således att ägarlägenheter ska kunna bildas i det befintliga beståndet av bostäder. I betänkandet Från hyresrätt till äganderätt (SOU 2014:33) föreslår ägarlägenhetsutredning lagstiftning som innebär att hyreslägenheter i flerfamiljshus kan omvandlas till ägarlägenheter. Utskottet anser att det är angeläget att regeringen utan att dröja återupptar beredningen av utredningsbetänkandet och återkommer till med förslag som gör det möjligt att omvandla hyreslägenheter i flerbostadshus till ägarlägenheter. I reformen 2009 då ägarlägenheter gjordes möjliga ingick ett krav om att ägarlägenhetsfastigheter ska ingå i en sammanhållen enhet om minst tre fastigheter. Enligt utskottets mening bör denna regel ändras så det blir möjligt för två personer att äga var sin del av ett småhus. Regeringen bör återkomma till med förslag även i denna fråga. har påbörjat ett arbete med anledning av tillkännagivande. Inom ramen för detta arbete hölls ett samrådsmöte om ägarlägenheter och hyrköp med ett flertal myndigheter och intresseorganisationer, bl.a. , , , och (). Vid mötet diskuterades deltagarnas erfarenheter av ägarlägenheter, bl.a. vad det finns för intresse av ägarlägenheter hos marknadens parter och vad det finns för hinder för att bilda ägarlägenheter. En utvärdering av det underlag som departementet fick genom mötet pågår inom . Regeringen avser, enligt uppgift från , att kunna ta ställning till vilka vidare beredningsåtgärder som behövs med anledning av tillkännagivandet. Yrkanden om främjande av ägarlägenheter behandlades senast i utskottets betänkande 2017/18:CU9. Samtliga yrkanden avslogs med hänvisning till att det inom pågår ett arbete med anledning av tillkännagivande. uttalade i ett tillkännagivande om ägarlägenheter att sådana lägenheter ska kunna bildas i det befintliga beståndet av bostäder och att det är angeläget att regeringen utan dröjsmål återupptar beredningen av betänkandet av ägarlägenhetsutredning och återkommer till med förslag som gör det möjligt att omvandla hyreslägenheter i flerbostadshus till ägarlägenheter och även gör det möjligt för två personer att äga varsin del av ett småhus. Som tidigare nämnts har påbörjat ett arbete med anledning av tillkännagivande. Mot den bakgrunden bedömer utskottet att kan avstå från ett ytterligare tillkännagivande i frågorna. Utskottet avstyrker därmed motionsförslagen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag som gäller hyrköp. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 30 (M) och 31 (KD) avslår motionsförslag som gäller främjandet av hyrköp. Utskottet hänvisar till pågående arbete. I kommittémotion 2018/19:2831 av m.fl. (M) yrkande 38 begär motionärerna ett tillkännagivande om att frågan om hyrköpsystem ska utredas. Ett liknande förslag finns i motion 2018/19:2528 av och (båda C) yrkande 3. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2018/19:2914 yrkande 48 ett tillkännagivande om att utreda förutsättningarna för de allmännyttiga bostadsföretagen att upplåta delar av sitt bostadsbestånd för hyrköp. ägarlägenhetsutredning uppmärksammade att det i finns en särskild sorts hyresform som kallas hyrköp. Hyresformen innebär att hyres-gästen , som regleras närmare i hyreskontraktet, har rätt att köpa lägenheten. som hyresgästen hyr lägenheten betalar han eller hon en avgift till lägenhetsägaren som består av en normal hyra och en förskottsbetalning på lägenheten. När hyresgästen sedan ska köpa lägenheten behöver han eller hon inte betala någon insats, utan vad som betalats räknas av mot köpeskillingen. som lägenheten hyrs har hyresgästen samma rättigheter och skyldigheter som en vanlig hyresgäst. I viss utsträckning tar hyresgästen dock säljarens plats i bostadsföretaget (copropriété). Hyresgästen har bl.a. rätt att medverka vid stämman och rätt att rösta i vissa frågor som rör underhållet av fastigheten samt rätt att vara medlem i styrelsen. föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda ett hyrköpsystem för bostäder. följde utskottets förslag. Utskottet anförde bl.a. följande i betänkande 2015/16:CU14. Det finns exempel på att ett kommunalt bostadsföretag erbjuder bostäder med ett hyrköpsystem. I finns en särskild hyresform som kallas hyrköp som innebär att hyresgästen , vilken regleras närmare i hyreskontraktet, har rätt att köpa den lägenhet han eller hon hyr. Denna form uppmärksammades av ägarlägenhetsutredning. Utskottet anser att det är viktigt att stimulera bostadsägandet för allt fler människor. Möjligheten att successivt omvandla ett hyreskontrakt till ett ägande av den förhyrda bostaden bör enligt utskottets mening därför utredas med inriktning på att införa ett sådant system i en trygg, lagreglerad form. Regeringen bör vidta nödvändiga åtgärder så att dessa utredningsinsatser kommer till stånd. har påbörjat ett arbete med anledning av tillkännagivande. Inom ramen för detta arbete hölls ett samrådsmöte om ägarlägenheter och hyrköp med ett flertal myndigheter och intresseorganisationer, bl.a. , , , och (). Vid mötet delade deltagarna med sig av sina kunskaper om hyrköpsystem i andra länder. I samband med detta diskuterades bl.a. frågor om vilka för- och nackdelar som finns med ett hyrköpsystem, om det är lämpligt att införa ett sådant system i och hur ett system skulle kunna förenas med ett system för omvandling till ägarlägenheter i enlighet med betänkande. En utvärdering av det underlag som departementet fick genom mötet pågår inom . Regeringen avser, enligt uppgift från , att kunna ta ställning till vilka vidare beredningsåtgärder som behövs med anledning av tillkännagivandet. Yrkanden om inrättande av ett hyrköpsystem behandlades senast i utskottets betänkande 2017/18:CU9. Samtliga yrkanden avslogs med hänvisning till att det inom pågår ett arbete med anledning av tillkännagivande. uttalade i ett tillkännagivande om hyrköp att regeringen bör vidta åtgärder för att utveckla möjligheten att successivt omvandla ett hyreskontrakt till ett ägande av den hyrda bostaden, med inriktning på att införa ett sådant system i en trygg, lagreglerad form. Som framgått har man inom påbörjat ett arbete med anledning av tillkännagivande. Mot den bakgrunden bedömer utskottet att kan avstå från ett ytterligare tillkännagivande i frågan. Utskottet avstyrker därmed motionsförslagen. Det grundläggande hyressättningssystemet, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2831 av m.fl. (M) yrkande 31, 2018/19:1758 av (M) yrkande 1, 2018/19:2428 av m.fl. (C) yrkande 18, 2018/19:2590 av m.fl. (L) yrkande 13 och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 41 och 2018/19:400 av (SD), 2018/19:410 av m.fl. (V) yrkandena 36, 37 och 39, 2018/19:449 av (SD) yrkande 3, 2018/19:2590 av m.fl. (L) yrkande 14 och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkandena 42, 43 och 45. Vi har en till stora delar dysfunktionell bostadsmarknad, där politiska regleringar av olika slag under en alltför försvårat för människor att äga sitt boende och att få tillgång till en hyresrätt. I synnerhet har hyresrätten marginaliserats i . En gång i tiden var det hyrda boendet ett alternativ för den som snabbt och enkelt behövde få tag på en bostad. Hyresrätten möjliggör boende för den som inte kan eller vill avsätta kapital. Detta är viktigt för att människor ska kunna flytta till arbete och studier och för att företag ska kunna rekrytera personal. ser vi tvärtom att det hyrda boendet ofta är svårtillgängligt genom decennielånga köer och tröga system. bostadsmarknad behöver därför bli mer flexibel för att möjliggöra ökad rörlighet och för att öka lönsamheten i byggnation av hyresrätter och därmed öka utbudet av bostäder. Hyressättningen bör i högre grad än återspegla läge och standard på bostaden. Ett system med friare hyressättning vid nybyggnation bör därför prövas. Om producenter kan differentiera hyrorna inom en byggnad kan det bli lönsamt att bygga mer anpassade lägenheter. Det är också viktigt att kunna anpassa hyresnivåer genom att ta ut en lägre hyra i nya bostäder i ett ofärdigt område, för att sedan kunna ta ut högre hyror när området är mer utvecklat. Friare hyressättning ökar också möjligheterna att få igenom hyresskillnader inom samma fastighet. Ett system med fri hyressättning i nyproduktion skulle möjliggöra fler byggstarter utan att det påverkar villkoren för befintliga hyresrätter. bör nuvarande hyresreglering ses över för att öka flexibiliteten. Enligt januariavtalet ska bl.a. fri hyressättning i nyproduktion införas och lägenheternas kvalitet och läge få ett större genomslag i hyressättningen. Vi ser positivt på dessa förslag eftersom avsikt är att verka för att uppnå en blocköverskridande överenskommelse för en ansvarsfull infasning av ett nytt och mindre reglerat hyressättningssystem för hela beståndet. Utifrån den tidsplan som redovisas i överenskommelsen ser vi dock en stor risk för att frågorna nu göms i ett långt utredningsförfarande i stället för att konkreta åtgärder vidtas. Det är vår uppfattning att regeringen måste skynda på arbetet för att kunna återkomma till med nödvändiga lagändringar. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Det grundläggande hyressättningssystemet, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:410 av m.fl. (V) yrkandena 36, 37 och 39 samt 2018/19:400 av (SD), 2018/19:449 av (SD) yrkande 3, 2018/19:1758 av (M) yrkande 1, 2018/19:2428 av m.fl. (C) yrkande 18, 2018/19:2590 av m.fl. (L) yrkandena 13 och 14, 2018/19:2831 av m.fl. (M) yrkande 31 och 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkandena 41–43 och 45. Det s.k. påtaglighetsrekvisitet innebär att hyresnämnden vid en hyresprövning inte ska anse en hyra som skälig om den är ”påtagligt högre än hyran för lägenheter som är likvärdiga”. Detta har i praxis lett till att de privata värdarna har kunnat ligga flera procentenheter högre än de allmännyttiga hyrorna vid jämförelseprövningar. Motivet för att införa rekvisitet var att få en prisrörlighet på marknaden när allmännyttan hade en normerande roll, vilket är fallet. Så länge de privata värdarnas hyror ingår i hyresnämndens jämförelsematerial är det naturligt att påtaglighetsrekvisitet också försvinner. Jag anser därför att påtaglighetsrekvisitet bör tas bort. Genom lagstiftningen avskaffades självkostnadsprincipen och allmännyttans hyresnormerande roll. Hyror ska fortfarande sättas utifrån bruksvärdet, men parterna har inte längre ankaret i form av kostnaden för att driva ett allmännyttigt bostadsbolag att utgå från i sitt arbete. Det innebär att relationen mellan två fastigheter med skilda bruksvärden kan fastställas, men att det är desto svårare för parterna att enas om vad det totala hyresuttaget ska vara.