bet · H601MJU9 · 2019-03-29 00:00:00 — Frågan om allemansrätten och naturturism uppmärksammades i SOU 2017:95 Ett land att besöka – En samlad politik för hållbar turism och växande besöksnäring. Utredningens bedömning var att informationsarbetet om allemansrätten behöver förstärkas och att dialogen om allemansrättens roll, möjligheter och begränsningar avseende utveckling av naturturism måste fördjupas mellan berörda parter. Utredningen menade att frågor om samverkans- och avtalsmodeller och gemensamma ställningstaganden mellan parter bör tas vidare i arbetet med en nationell strategi för hållbar turism och växande besöksnäring. Utredningens betänkande är under beredning inom . Vad gäller frågan om folkbildning om allemansrätten kan följande noteras. Ett av de mål för friluftslivet som har beslutat om anger att alla ska ha god kunskap om allemansrätten. fick i regleringsbrevet i uppdrag att ta fram en långsiktig strategi för kommunikation om allemansrätten i syfte att öka allmänhetens kunskap om vad man får och inte får göra med stöd av allemansrätten. redovisade uppdraget (Strategi för kommunikation om allemansrätten – Redovisning av regeringsuppdrag). anförde bl.a. att allmänhetens kunskapsnivå om allemansrätten är hög men att det finns behov av att kontinuerligt utveckla informationen för att kunskapsnivån ska bestå. Allemansrätten är fastslagen i regeringsformen. Utskottet anser att den unika möjlighet som allemansrätten innebär ska värnas. Frågan om förhållandet mellan allemansrätten och kommersiell verksamhet är viktig. Frågan har varit föremål för en utredning, och utredningens betänkande bereds inom . Utskottet anser att utfallet av detta arbete bör inväntas. Vad gäller frågan om utbildning och utveckling av allemansrätten är ett av målen för friluftslivet att alla ska ha god kunskap om allemansrätten. har på uppdrag av regeringen tagit fram en långsiktig strategi för att öka allmänhetens kunskap om allemansrätten. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motionerna 2018/19:1293 (SD) yrkandena 4, 6 och 7, 2018/19:1494 (M), 2018/19:1582 (M), 2018/19:1701 (M), 2018/19:2167 (M) yrkande 3, 2018/19:2255 (L) yrkande 16 i denna del, 2018/19:2505 (C), 2018/19:2562 (C) yrkande 4 och 2018/19:2914 (KD) yrkande 60. Övergripande frågor om områdesskydd Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att skydda den mest värdefulla naturen, om dynamiskt naturskydd, om ett bonus–malus-system för markanvändning och om att stärka naturvården. Jämför reservation 31 (L) och särskilt yttrande 1 (C). Enligt partimotion 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 14 måste den mest värdefulla naturen skyddas, t.ex. genom naturreservat och nationalparker. Fjäll-, skogs- och kustområden samt sjöar och vattendrag med höga naturvärden ska ha ett starkt skydd. I kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 58 anförs att naturen och dess skyddsbehov utvecklas och att det därför är viktigt att naturskyddet är dynamiskt och att tidigare beslut kan utvärderas och omprövas eller förändras vid behov. Enligt motion 2018/19:2752 av (MP) bör regeringen utreda ett bonus–malus-system för markanvändning. Om jordens ekosystemtjänster och naturvärden sänks får man betala en avgift, men om värdefull natur växer och höjer naturvärdena får man betalt. I kommittémotion 2018/19:2426 av m.fl. (C) yrkande 54 anförs att naturvården, för att vara långsiktigt hållbar, bör stärkas genom att bygga på legitimitet från de som berörs. Äganderättens genomslag i myndigheternas hantering och prövning av enskilda ärenden behöver stärkas, så att enskildas rättigheter värnas och enskilda inte drabbas av orimliga konsekvenser. Ägare eller brukare måste ersättas. Kostnaden måste stå i proportion till miljönyttan och det är viktigt att markägare och brukare involveras i hela processen. Tvingande avsättningar ska inte ske om ersättning inte kan betalas ut vid intrångstillfället. behandling och kompletterande uppgifter Enligt 7 kap. 2 § får regeringen, efter medgivande, förklara ett mark- eller vattenområde som ägs av staten som nationalpark i syfte att bevara ett större sammanhängande område av en viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligt oförändrat skick. I skrift Nationalparksplan för – Långsiktig plan anges bl.a. följande kriterier för nationalparker. Nationalparker ska var för sig och tillsammans väl representera utbredda eller unika svenska landskapstyper i ett system över landet, vara storslagna eller särpräglade i sitt slag och vara intressanta som sevärdheter samt ha höga naturvärden. Naturreservat får bildas i syfte att bevara biologisk mångfald, vårda och bevara värdefulla naturmiljöer eller tillgodose behov av områden för friluftslivet. Därutöver får ett område som behövs för att skydda, återställa eller nyskapa värdefulla naturmiljöer eller livsmiljöer för skyddsvärda arter också förklaras som naturreservat (7 kap. 4 § ). Ett beslut om att inrätta ett naturreservat får upphävas av den beslutande myndigheten om det finns synnerliga skäl och om intrånget i naturvärdet kompenseras i skälig utsträckning på naturreservatet eller på något annat område (7 kap. 7 § ). Fågeldirektivet samt art- och habitatdirektivet är fullständigt genomförda i svensk rätt, framför allt i regelverk. Fastighetsägare vars fastighet omfattas av ett beslut om områdesskydd kan enligt under vissa förutsättningar få ersättning för den inskränkning som områdesskyddet innebär. I finns även regler för verksamheter som kan ha negativ inverkan på miljön. Av budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 20) framgår att regeringen har genomfört flera insatser för den biologiska mångfalden, för natur- och kulturmiljön och för att ekosystemen ska återhämta sig och långsiktigt generera ekosystemtjänster. har skyddat av land- och vattenytan genom naturreservat, nationalparker, biotopskydd m.m. fick ca värdefull natur formellt skydd. Det framgår vidare att regeringen har ökat anslagen för skydd av skogar och andra värdefulla naturområden , vilket har medfört att 700 nya naturreservat har bildats och att skötseln av värdefull natur har ökat och förbättrats. Anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur har ökat från 2015 till 2017. ansvarar för anslaget och fördelade till länsstyrelserna för skötsel av skyddade områden, framför allt nationalparker och natur–reservat. Enligt budgetpropositionen omfattade anslaget 1:14 Skydd av värdefull natur 2017, vilket är en ökning med . Av anslaget har (av anslaget) använts som ersättning till markägare för värdefulla områden som skyddats, framför allt som naturreservat. Den största delen av ersättningarna har gått till att skydda skogar (). Stora resurser har även använts för att skydda myrar () och havsområden (). fattades totalt 529 beslut eller ingicks avtal med markägare om markersättning som omfattar landareal. var motsvarande siffror 673 ärenden och , och 2015 var det 562 ärenden och . Regeringen angav vidare att , som ansvarar för anslaget, har fördelat till länsstyrelserna för att slutföra reservatsbeslut. Det har resulterat i att antalet beslut om bildande av nya och revidering av befintliga naturreservat har fortsatt öka jämfört med , från 2015 till 2017. Regeringen föreslog i budgetpropositionen att anslaget 1:3 skulle omfatta ca 1 2019 och att anslaget 1:14 skulle omfatta . I miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2018/19:MJU1 anfördes avseende anslaget 1:3 bl.a. att satsningen på våtmarker bör minskas med och satsningen på åtgärder för värdefull natur minskas med . När det gäller anslaget 1:14 anfördes bl.a. att nyckelbiotopsinventeringen skulle stoppas och att besparingar på 590 miljoner gjordes för att finansiera andra reformer. beslutade , i enlighet med utskottets förslag, att anslaget 1:3 skulle omfatta ca och anslaget 1:14 678 miljoner kronor (rskr. 2018/19:98). Av regleringsbrev framgår villkoren för verkets användning av anslagen 1:3 och 1:14. Anslaget 1:3 får användas bl.a. för kostnader och visst arbete vid länsstyrelserna som avser skötsel, fastighetsförvaltning, byggnadsinvesteringar, samt uppföljning och övervakning av nationalparker och naturreservat. Anslaget 1:14 får bl.a. användas för kostnader som avser förvärv och avtalslösningar för statens räkning av värdefulla naturområden, statsbidrag till kommuner för skydd av värdefulla naturområden, värdering, förhandling och förrättning efter prövning i varje enskilt fall i samband med skydd av värdefulla naturområden enligt , arbete, utredningar och inventeringar som ger underlag för detta skydd, samt sådana övriga kostnader och kostnader för visst arbete vid länsstyrelserna som hör samman med skydd av värdefulla naturområden. får även användas för bidrag till länsstyrelserna för en tillfällig insats för att slutföra ärenden och fatta beslut om naturreservat i syfte att minska länsstyrelsernas ärendebalanser vad avser skydd av värdefulla naturområden, särskilt för de ärenden där markersättningen är helt löst. ska i ärenden enligt 7 kap. söka träffa uppgörelse med sakägare som gör anspråk på ersättning eller inlösen (34 § förordningen [1998:1252] om områdesskydd enligt m.m., förkortad FOM). Om en överenskommelse inte kan träffas har ägaren på sig från det att beslutet att bilda ett naturreservat har vunnit laga kraft, att väcka talan i mark- och miljödomstolen (31 kap. 13 § ). I budgetpropositionen (2018/19:1 utg.omr. 20) anges bl.a. följande. Regeringens satsning på att minska antalet öppna ärenden på länsstyrelserna om inrättande av naturreservat har fortsatt gett effekt. Antalet årsarbetskrafter har ökat och antalet öppna ärenden har minskat. fanns 341 öppna ärenden där ersättning för marken är helt löst, men där beslut ännu inte tagits, jämfört med 496 ärenden . och har redovisat en undersökning som visar att majoriteten av markägarna är nöjda med myndigheternas information, agerande samt med den ekonomiska ersättningen vid inrättandet av formellt skydd på deras fastighet. anförde dåvarande miljöministern bl.a. följande i debatten om interpellation 2017/18:533 Expropriering av skog. Inledningsvis vill jag framhålla att skydd av värdefulla naturområden är en viktig del i uppfyllandet av flera av miljömål. Ansvaret för att skydda värdefulla naturområden är ett ansvar som vilar på både staten och kommunerna och markägare. Skyddade naturområden är av mycket stor betydelse för att bevara den biologiska mångfalden och en mycket värdefull tillgång för friluftsliv och turism. Ansvaret för att skydda värdefull natur framgår av skogs- och miljöpolitiken och regleras genom vår gemensamma lagstiftning. Markägare och andra aktörer inom skogsbruket har ansvar för att bedriva sin verksamhet på ett hållbart sätt, inom ramen för att de nationella miljömålen nås. Principen om frihet under ansvar innebär att den enskildes äganderätt till sin skog ska värnas som skogsägaren har en betydelsefull del i det gemensamma ansvaret att förvalta skogsresursens alla värden. Detta ska ske på ett långsiktigt hållbart sätt i enlighet med ekosystemansatsen och de krav som följer av den miniminivå som lagstiftningen utgör. Den grundlagsskyddade äganderätten ska respekteras, och det är den enskilde skogsägaren som fattar beslut om hur skogen ska brukas inom ramen för gällande lagstiftning. Skogspolitiken ska vara förutsägbar och bedrivas så att det lönar sig för den enskilde skogsägaren att sköta sin skog så att skogens olika värden kan utvecklas och tas till vara på bästa möjliga sätt. Den markägare som sköter sin skog på ett sätt som är bra för hotade arter ska kunna kombinera det med god ekonomi för sin näringsverksamhet. När det gäller inrättande av naturreservat vill jag understryka att det är en grundläggande princip att överenskommelser med markägare sker på frivillig väg. Det är angeläget att myndigheterna anstränger sig för att ha en god dialog med markägare så att processen vid skydd av skog blir så bra som möjligt. och har redovisat en undersökning som visar att en majoritet av skogsägarna är nöjda med myndigheternas information, agerande samt ekonomisk ersättning vid inrättande av formellt skydd på deras fastighet. Markägare har rätt till ersättning exempelvis när en myndighet beslutar om naturreservatsföreskrifter eller bildar ett biotopskyddsområde om myndighetens beslut innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Markägaren kan behålla marken och få ersättning för intrång i pågående markanvändning. Enligt expropriationslagen ska intrångsersättningen motsvara minskningen av marknadsvärdet på marken plus . I många fall kan ägaren också välja att sälja marken till marknadsvärdet. har staten ett ansvar för att arbetet med att skydda värdefull natur är kostnadseffektivt. Ambitionen att komma fram till en överenskommelse med samtliga fastighetsägare innan beslut fattas kan innebära att förhandlingstiden blir lång. I dessa väldigt få fall kan myndigheterna fatta beslut innan förhandlingen är avslutad. Då har markägare möjlighet att väcka talan om ersättning hos mark- och miljödomstolen, vilket för en rättssäker process. Min uppfattning är att det finns bra stöd och riktlinjer för att inrätta ett formellt skydd genom de vägledningar och utbildningar som och ansvarar för. Därför är min uppfattning att statens arbete med skydd av natur genomförs med respekt för äganderätten och i dialog med berörda markägare och att de formella verktyg som finns ger en bra grund för en transparent samt rättssäker process. I 5788 Planering av naturreservat – vägledning för beskrivning, indelning och avgränsning () anges bl.a. följande. För ett framgångsrikt arbete med naturreservat är det viktigt att det sker i en anda av öppenhet och dialog med berörda medborgare. Betydelsen av god dialog och lokal förankring lyfts fram i det internationella miljösamarbetet, t.ex. i arbetsprogrammet för skyddade områden i Konventionen om biologisk mångfald. Att verka för en god dialog med markägaren och andra berörda är en viktig princip i miljömålsarbetet och har särskilt lyfts fram i den nationella strategin för formellt skydd av skog. En viktig del av skyddet och vården av den svenska naturen vilar på markägarnas frivilliga naturhänsyn och intresse att bibehålla natur- och kulturlandskapet. Det är viktigt att kontakt med markägaren tas när naturreservat kan vara aktuellt. Att bygga upp en motivation och förståelse hos markägarna kring ett områdes naturvärden är ofta betydelsefullt för den fortsatta dialogen. Bildande av naturreservat kan innebära en uppenbar konflikt mellan enskilda och allmänna intressen. För den enskilde markägaren kan formellt skydd upplevas som ett stort ingrepp i friheten att bestämma över sin egendom. Det är viktigt att de personer som representerar beslutsmyndigheten sätter sig in i markägarens situation och har förståelse för denna. Förslag till naturreservat ska alltid förankras. Med förankring avses att markägaren har full information i ärendet samt förstår syfte och avsikter med förslaget. anges att naturvården, för att skydda värdefull natur och värna rödlistade och akut utrotningshotade arter, ska stärkas på ett sätt som bygger på legitimitet hos de människor och verksamheter som behövs. Regeringen har även enligt januariavtalet åtagit sig att tillsätta utredningar om stärkt äganderätt och nya flexibla skydds- och ersättningsformer vid skydd av mark. I överenskommelsen anges vidare att den privata äganderätten till skogen ska värnas och att rättssäkerheten för markägare och företag ska stärkas. Det ska säkerställas att markägare ska få ekonomisk kompensation för inskränkningar i ägande- och brukanderätten i den utsträckning de har rätt till det. Anslagen för ersättningar för skyddad mark ska vara tillräckliga för detta. Utskottet konstaterar att den svenska regleringen om områdesskydd syftar till att skydda den mest värdefulla naturen. Vidare finns möjligheter att under vissa förutsättningar upphäva t.ex. beslut om naturreservat. Utskottet konstaterar vidare att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder i syfte att förbättra arbetet med inrättande av skyddade områden. Därutöver kan konstateras att regeringen enligt januariavtalet ska stärka naturvården på ett sätt som bygger på legitimitet hos de människor och verksamheter som berörs samt tillsätta utredningar om stärkt äganderätt och nya flexibla skydds- och ersättningsformer. Dessutom ska det säkerställas att markägare ska få ekonomisk kompensation för inskränkningar i ägande- och brukanderätten. Mot denna bakgrund föreslår utskottet ingen åtgärd med anledning av motionerna 2018/19:2255 (L) yrkande 14, 2018/19:2426 (C) yrkandena 54 och 58 och 2018/19:2752 (MP). Utskottets förslag i korthet avslår motioner om bildandet av nationalparker, skötsel av nationalparker och möjligheten att bedriva kommersiell verksamhet i nationalparker. Enligt motion 2018/19:681 av m.fl. (S) bör , på grund av dess skyddsvärda områden, skyddas och förvaltas som nationalpark. I motion 2018/19:1401 av och (båda MP) föreslås att ska bli nationalpark. Motionärerna anför att området har mycket höga naturvärden och att intresset för turismen i och kring området är stort. Enligt motion 2018/19:1337 av Boriana (M) bör möjligheten för nationalparker att bedriva kommersiell verksamhet ses över. Enligt motion 2018/19:2167 av (M) yrkande 2 i denna del bör de svenska nationalparkerna skötas inte bara utifrån ett naturvårdsperspektiv utan också från ett besöksperspektiv. behandling och kompletterande uppgifter Enligt 7 kap. 2 § får regeringen, efter medgivande, förklara ett mark- eller vattenområde som ägs av staten som nationalpark i syfte att bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligt oförändrat skick. genomförde 2008 en översyn av den tidigare nationalparksplanen. Resultatet redovisades i skriften Nationalparksplan för – Långsiktig plan. I denna skrift framhåller att en nationalparksplan inte är en plan med regelverk utan snarare en förteckning över områden som enligt fastställda kriterier är lämpliga att ingå i nationalparksnät. anför vidare bl.a. följande. De viktigaste utgångspunkterna för urval och bedömning av områden i nationalparksplanen är bestämmelser, internationella kriterier och en systematisk grundprincip för fördelning av nationalparker i ett nät över landet. Dessa utgångspunkter ger följande sammanfattade kriterier för nationalparker. • var för sig och tillsammans väl representera utbredda eller unika svenska landskapstyper i ett system över landet • omfatta hela landskapsavsnitt på normalt minst 1 000 ha • till sin kärna och huvuddel vara natur med ursprunglig karaktär • vara storslagna eller särpräglade i sitt slag och vara intressanta som sevärdheter • ha höga naturvärden • kunna skyddas effektivt och utnyttjas för forskning, friluftsliv och turism utan att naturvärdena skadas. Förslagen till nya nationalparker i planen omfattar 13 områden. En stor del av dessa är skyddade som naturreservat. Vidare föreslås utvidgningar av 7 befintliga nationalparker. Totalt omfattar förslagen ca 1 200 000 ha. Om alla genomförs kommer att ha 40 nationalparker och andelen nationalpark av landets skyddade natur ökar från till . Detta skulle innebära bättre geografisk spridning av nationalparkerna och väsentligt förbättrad representation av viktiga landskaps- och naturtyper. Av naturtyperna förstärks särskilt myrmarker och skärgårdar. Vidare uppnås balans mellan olika delar av fjällregionen. Förfjällsregionen med dess vidsträckta naturskogar blir representerad. Limniska och miljöer har uppmärksammats och områden med höga kvalitéer i dessa avseenden finns med bland förslagen. Ett toppskikt av biologiskt och geologiskt mest värdefulla områden, som också är av särskilt värde för friluftsliv och naturupplevelser, får status och ökad uppmärksamhet som nationalparker. I planen tas upp som förslag på ny nationalpark. gjorde i detta avseende följande bedömning. Förslag till nationalpark i fanns med nationalparksplan. Det omfattade ett mycket stort område från mot norr om ned till i söder. Detta nya förslag är modifierat och begränsat till det mest anslående högfjällsområdet. Fjällnaturen här är likartad de alpina delarna i Sarek. Det är dock mer lättåtkomligt än Sareks vildmark och väletablerat som turistmål. Området är lämpat att lyfta fram som nationalpark som särskilt anslående exempel på högnordisk fjällnatur. I för – Genomförande 2015–2020 (rapport 6677) beskriver verket, med utgångspunkt i den långsiktiga planen, de områden som det vill prioritera för nationalparksbildning . I rapporten anges bl.a. följande. Utgångspunkten är att alla områden i nationalparksplanen bidrar till det nationella och internationella bevarandearbetet. Vissa områden är dock särskilt viktiga att prioritera, –2020, beroende av befintlig skyddsnivå, och internationella åtaganden om skydd av vissa naturtyper. finner att en viktig utgångspunkt för genomförande av föreslagna nationalparker är att ge hög prioritet åt områden vars värden är eller kan bli hotade. Det är också viktigt att intresse finns både regionalt och lokalt för en nationalparksbildning och att detta är förankrat i ett inledande samråd och/eller i en förstudie. Områden som inte är med bland de prioriterade områdena , kvarstår i den långsiktiga Nationalparksplanen som aktuella områden för ett senare tillfälle eller vid en omprioritering. Ett etappmål till 2020 är att arbetet inleds för tre nya områden och en utvidgning och att de pågående nationalparksprojekten fullföljs. Arbetet med att genomföra nationalparksplanen görs i en rullande planering med 5–6-årig utblick där hänsyn tas till vilka resurser som finns för genomförande och kommande förvaltning. I rapporten är inte upptaget som ett prioriterat område, utan som ett av de objekt från den långsiktiga Nationalparksplanen som ska genomföras efter hand när resurser finns och efter succesiva möten i respektive kommun, där klartecken ges till att en förstudie kan påbörjas. nämns inte i någon av de ovan nämnda rapporterna. I tidigare genomförandeplan, Nationalparksplan för – Genomförande 2009–2013 (rapport 5839), angav att det fann övervägande stöd för verkets uppfattning att inte införliva i nationalparksplanen. Vad gäller frågan om skötsel av och kommersiell verksamhet i nationalparker kan följande noteras. Enligt 3 § nationalparksförordningen (1987:938) ska nationalparkerna vårdas och förvaltas i enlighet med de syften för vilka de har bildats. får enligt 4 § i samma förordning meddela föreskrifter om rätten att färdas och vistas i en nationalpark samt om ordningen i övrigt inom en nationalpark. får även, efter samråd med , kommunen och Havs- och vattenmyndigheten, i ett beslut om en skötselplan bestämma hur en nationalpark ska vårdas och förvaltas (7 §). är i de flesta fall förvaltare och har det operativa, administrativa och ekonomiska ansvaret för verksamheten och för att genomföra arbetet enligt skötselplanerna. Alla nationalparker har en skötselplan som anger hur parken ska förvaltas. I regleringsbrevet fick i uppdrag att se över föreskrifterna för nationalparkerna bl.a. i syfte att möjliggöra kommersiell verksamhet. Översynen ledde till att ett antal föreskrifter ändrades så att generella förbud mot kommersiell verksamhet togs bort. Verket har även sett över om det finns andra hinder mot friluftsliv i de gällande föreskrifterna som inte är nödvändiga, exempelvis gällande eldning, tältning och ridning. Kravet på tillstånd består dock fortfarande i vissa avseenden. Som ett exempel kan nämnas att det utan tillstånd från är förbjudet att inom nationalpark genomföra organiserade turer eller andra organiserade aktiviteter fler än eller med fler än 35 deltagare, att genomföra idrottstävlingar eller idrottsarrangemang och att framföra hundspann med fler än fyra hundar. arbetar tillsammans med nationalparkernas förvaltare och andra aktörer för att göra nationalparker mer kända hos allmänheten. Enligt budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr.