bet · H601CU5 · 2019-02-27 00:00:00 — Det kan exempel krävas strandskyddsdispens, dispens från biotop- och artskyddet samt i vissa fall även tillstånd enligt kulturmiljölagen (1988:950). Härutöver kan markavvattning i vissa fall även innebära exempelvis bortledande av grundvatten och därmed även aktualisera lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. Innehållet och omfattningen av tillståndsprövning enligt Tillståndsprövningen enligt omfattar flera steg, bl.a. ett undersökningssamråd och att ta fram underlag såsom en miljökonsekvensbeskrivning. Eventuella påtalade negativa risker beaktas och gås igenom av mark- och miljödomstolen som prövar ansökan. Tillståndet får förenas med villkor (16 kap. 2 § ). Sådana villkor kan omfatta t.ex. fiskbefrämjande åtgärder om vattenverksamheten skapar vandringshinder som medför påtalade risker och bedöms ha en inverkan på de miljöhänsyn som verksamheten bör ta enligt domstolens bedömning. Utöver tillståndsprövning enligt krävs säkerhetsklassificering för dammar enligt balkens regler för dammsäkerhet. Regelverket syftar till att förebygga dammbrott, bl.a. genom att stödja utvecklingen av dammsäkerhetsarbetet hos dammägarna och stärka tillsynen av dammsäkerheten (prop. 2013/14:38, bet. 2013/14:FöU8, rskr. 2013/14:155). Särskilt om tillstånd för vattenverksamheter som producerar vattenkraftsel gäller nya bestämmelser i 11 kap. för vattenverksamheter som har eller har tillkommit för att ha en funktion för att producera vattenkraftsel (se prop. 2017/18:243, bet. 2017/18:CU31, rskr. 2017/18:383). Sådana vattenverksamheter ska ha moderna miljövillkor. Det är verksamhetsutövaren som ansvarar för att ansöka om omprövning av tillståndet. I prövningen ska det finnas ett nationellt helhetsperspektiv med avvägningar mellan behovet av åtgärder som förbättrar vattenmiljön och behovet av en nationell effektiv tillgång till vattenkraftsel. För helhetssynen ska regeringen se till att det finns en nationell plan som ska vara vägledande för myndigheternas arbete med prövningarna och för vattenförvaltningen. Det finns även ett bemyndigande för regeringen att utfärda generella föreskrifter om försiktighetsmått i fråga om alla vattenverksamheter. gäller enligt lagen (1998:811) om införande av att äldre beslut har rättsverkan enligt . gäller också att om en verksamhet bedrivs med stöd av urminnes hävd, privilegiebrev eller annan s.k. särskild rättighet ska den rättigheten anses ha tillkommit enligt motsvararande bestämmelse i . De tidigare bestämmelserna som angav att sådana äldre rättigheter skulle omprövas upphävdes från samma tidpunkt. I propositionen Vattenmiljö och vattenkraft (prop. 2017/18:243 s. 173) gör regeringen bl.a. bedömningen att det finns behov av en uppföljning av de nya bestämmelserna. Regeringen framför att en första uppföljning ska ske 18 månader efter det att bestämmelserna om omprövning för moderna miljövillkor har trätt i kraft. Vidare anför regeringen att berörda myndigheter kommer att få i uppdrag att bl.a. – ta fram en vägledning för hur en miljöanpassning av vattenkraften kan ske på ett kostnadseffektivt sätt i förhållande till eftersträvad miljönytta, och – utveckla sitt vägledande material vad gäller bedömningsgrunder, vad som kan anses vara samhällsnyttig verksamhet, för statusklassning och för kraftigt modifierade vatten. Vattenreglering och omprövning av tillstånd I många av våra strömmar och vattendrag finns fler än en aktör som reglerar vattnet för kraftändamål. Den vattenverksamhet som bedrivs kan innebära vattenreglering, dvs. en ändring av vattenöverföringen i ett vattendrag till förmån för en annan vattenverksamhet. Vid vattenreglering för kraftändamål sker ofta olika typer av reglering av vattnet, t.ex. flerårsreglering, årsreglering och korttidsreglering. Hur vattnet får regleras framgår av tillståndet för verksamheten. Om det är fler en aktör som reglerar vattnet kan ägarna bilda ett vattenregleringsföretag som fungerar som en vattenregleringssamfällighet enligt bestämmelserna i 5 kap. lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet. I vattenregleringsföretagens uppgifter kan t.ex. ingå att samordna och sköta vattenhushållningen för den aktuella samfälligheten och att samordna frågor som berör vattenkraftverksamheten. Kammarkollegiet är en av de myndigheter som hos miljödomstolen kan ansöka om omprövning av tillstånd, ändring eller att upphäva villkor eller andra bestämmelser eller att utfärda nya sådana. Tillstånd kan omprövas exempelvis om de villkor som ställts för verksamheten inte följts eller om förhållandena i omgivningen väsentligen ändrats (24 kap. 5 och 7 §§ ). Skyddet av nationalälvarna och andra älvsträckor Enligt 4 kap. 6 § får vattenkraftverk och vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål inte utföras i vissa angivna älvar, älvsträckor och andra vattendrag. I paragrafens tredje stycke finns ett undantag från detta skydd. har möjligheten till undantag från förbudet att utföra vattenkraftverk, vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål i nationalälvarna och andra angivna älvsträckor avgränsats till att endast gälla åtgärder som inte innebär någon ytterligare negativ miljöpåverkan eller endast en tillfällig sådan miljöpåverkan. Sådana åtgärder kan enligt regeringen vara att upprätthålla eller underhålla anläggningar eller verksamheter som har tillkommit på lagligt sätt (se prop. 2017/18:243 s. 171). bedömde i slutbetänkandet I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler (SOU 2014:35) bl.a. att prövningssystemet för markavvattning hade vissa brister eftersom regelverket är krångligt. Utredningen konstaterade att regelverket framstår som komplicerat och svåröverskådligt för enskilda eftersom det dels förutsätter tillstånd eller anmälan enligt reglerna för vattenverksamheter i , dels i vissa fall kräver andra dispenser som t.ex. strandskyddsdispens och dispens från biotop- och artskyddet. Utredningen bedömde vidare att det finns behov av att klargöra begreppet markavvattning i och med att markavvattning i vissa fall även kan innebär att man avleder avloppsvatten och leder bort grundvatten. Mot denna bakgrund föreslog utredningen att det bl.a. genomförs författningsändringar som innebär att regelverket om markavvattning samlas i reglerna för tillstånd eller anmälan för vattenverksamhet i 11 kap. . Förslaget skulle innebära att den som vill utföra markavvattning endast behöver söka tillstånd eller anmäla åtgärden enligt nämnda regler. Beredningen pågår inom av utredningens förslag i frågor om markavvattning. Vidare pågår arbetet med att ta fram en nationell plan enligt vad regeringen angav i propositionen Vattenmiljö och vattenkraft. När planen har arbetats fram och beslutats av regeringen får, efter en anmälan, prövningen av de verksamheter som omfattas av kraven på moderna miljövillkor vänta tills det är dags för prövning enligt den tidsplan som framgår av planen. En myndighet ska endast få initiera en omprövning om en omprövning inte tål att vänta på prövning enligt planen (se prop. 2017/18:243 s. 116). Enligt 34 § förordningen (1998:1388) om vattenverksamheter ska ett förslag till nationell plan för moderna miljövillkor lämnas till regeringen . Därefter ska förslag till ändringar i planen lämnas till regeringen av Havs- och vattenmyndigheten i takt med att de behöver bli färdiga (31–33 §§). Motioner som rör olika aspekter av tillståndsregleringen för vattenverksamheter har behandlats vid ett flertal tillfällen. tillkännagav att regeringen borde återkomma till med förslag på ett regelverk om tillståndsprocesser för vattenverksamheter som är flexibelt och anpassat till småskaliga verksamheter (bet. 2015/16:CU13, rskr. 2015/16:191). I samband med behandlingen av propositionen Vattenmiljö och vattenkraft behandlade utskottet även bl.a. motioner om vattenverksamheter (prop. 2017/18:243, bet. 2017/18:CU31, rskr. 2017/18:383). Utskottet ansåg att det ovannämnda tillkännagivandet var tillgodosett genom lagförslagen i propositionen. Utskottet avslog vidare motioner om vattenverksamheter bl.a. med hänvisning till innehållet i det lagförslag som utskottet föreslog att skulle anta. följde utskottets förslag. Som framgår ovan genomfördes i lagstiftningsärendet om vattenmiljö och vattenkraft vissa ändringar i bl.a. som byggde på en energipolitisk överenskommelse mellan , , , och . Överenskommelsen och ändringarna innebär att ska ha moderna miljövillkor på svensk vattenkraft och att prövningssystemet ska utformas så att det inte blir onödigt administrativt och ekonomiskt betungande för den enskilde i förhållande till den eftersträvade miljönyttan. Lagstiftningsärendet innehåller även en planerad uppföljning och kontrollstation av åtgärderna som syftar till att utvärdera hur väl de förslag som rör vattenkraft når sitt syfte enligt energiöverenskommelsen. Den första uppföljningen kommer att ske 18 månader efter det att bestämmelserna har trätt i kraft. Kontrollen och uppföljningen innebär vidare att frågor som rör ett eventuellt behov av ytterligare åtgärder för att åstadkomma vad som åsyftas i energiöverenskommelsen kan komma att aktualiseras efter nämnda uppföljning och kontroll. Även frågan om vilka verksamheter som bör bedömas som samhällsnyttiga verksamheter kommer att uppmärksammas. Utskottet finner inte anledning att föregripa den kommande analysen av dessa frågor. Utskottet avstyrker därför motionerna 2018/19:1725 (M) yrkande 1, 2018/19:2426 (C) yrkande 28 och 2018/19:2924 (L) yrkande 9. Utskottet anser vidare att lagändringen i 4 kap. 6 § som infördes tillgodoser motionsförslaget om att bevara de orörda älvarna och vattendragen. Motion 2018/19:2315 (MP) yrkande 15 bör därför avslås. När det gäller motionsförslagen om markavvattning har i betänkandet I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler som nämnts bl.a. lämnat förslag som syftar till att förenkla regleringen för markavvattning och göra den mer lättöverskådlig för enskilda. Beredning pågår av dessa förslag. Utskottet, som inte finner anledning att föregripa resultatet av detta arbete, avstyrker därför motionerna 2018/19:1281 (SD) yrkande 14 och 2018/19:2411 (C). När det sedan gäller motionsförslaget om fisktrappor konstaterar utskottet att det enligt gällande rätt finns vissa möjligheter att ta hänsyn till behov av fiskbefrämjande åtgärder. Mot denna bakgrund bör motion 2018/19:299 (SD) avslås. Utskottet ser inte heller anledning att föreslå något initiativ från med anledning av motionsförslaget om dammar och avstyrker därför även motion 2018/19:1125 (M). När det slutligen gäller motionsförslagen om länsstyrelsernas och Kammarkollegiets tolkning och tillämpning av regelverket för vattenverksamheter vill utskottet framhålla att det genomförts omfattande lagändringar som rör tillståndet för vattenverksamheter och där det i förarbetena görs uttalanden om hur bestämmelserna ska tillämpas. De nya bestämmelserna kommer som nämnts att utvärderas. Därför är det inte aktuellt nu att påkalla att regeringen vidtar åtgärder med anledning motionsförslagen. Motionerna 2018/19:701 (S) yrkande 2 och 2018/19:1333 (M) yrkande 4 bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om allmänna vattentjänster. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 10 (M, KD) och 11 (SD). I kommittémotion 2018/19:1120 av m.fl. (SD) yrkande 30 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen ska utreda förutsättningarna för kommunala va-planer. Motionärerna anför att de kommunala va-planerna är viktiga för en långsiktig planering av en kommuns utbyggnad. Regeringen bör därför enligt motionärerna utreda om en va-plan ska vara obligatorisk och om ett sådant krav ska införas i (2010:900). m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2018/19:2726 yrkande 34 ett tillkännagivande om att vattenlagstiftningen ska förändras så att kommuner inte tvingas ta över ansvaret i en samlad bebyggelse. Enligt motionärerna innebär den nuvarande regleringen att det räcker med att en fastighet begär uppkoppling till det kommunala va-nätet för att det ska krävas att samtliga fastigheter i det aktuella området blir tvungna att koppla upp sig till detta system. Ett likalydande förslag finns i kommittémotion 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 21. I den sistnämnda motionen påtalas vidare att samfällighetsföreningar bör kunna få i uppdrag att lösa va-frågor. Frågan om behovet av att förändra vattenlagstiftningen genom samverkan mellan enskilda aktörer berörs även i kommittémotion 2018/19:2726 yrkande 35 av m.fl. (KD). Motionärerna anför att det finns ett behov av utökad samverkan mellan fastighetsägare för att komma till rätta med de problem som finns genom nuvarande krav på kommunalt va-nät. Motionärerna vill därför att det förslag om tillägg i 6 § lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster som utredningen till hållbara vattentjänster (SOU 2018:34) lämnade ska genomföras. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om behovet av ett lagförslag som utgår från samverkan mellan fastighetsägare. I kommittémotion 2018/19:2831 av m.fl. (M) yrkande 4 begärs i denna del ett tillkännagivande om en översyn av de regler som rör vatten och avlopp för att tillåta begränsad bebyggelse. Enligt motionärerna drabbas befintliga fastighetsägare av att reglerna inte tillåter att ej godkända avlopp åtgärdas, och ny bebyggelse hindras av långtgående krav på området. förekommer att kommuner blir skyldiga att ordna , trots att många fastigheter redan har godkända anläggningar. Lagen om allmänna vattentjänster (vattentjänstlagen) avser olika tjänster för vattenförsörjning och avlopp som tillhandahålls genom en allmän va-anläggning. Lagen syftar till att säkerställa tillgången till sådana vattentjänster för i första hand bostadsbebyggelsens behov. Kommunen har en långtgående skyldighet att ordna allmänna vattentjänster. Om det med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön behöver ordnas vattenförsörjning eller avlopp i ett större sammanhang för en viss befintlig eller blivande bebyggelse, ska kommunen bestämma det verksamhetsområde inom vilket vattentjänsten eller vattentjänsterna behöver ordnas och sedan se till att behovet , och så länge behovet finns kvar, tillgodoses i verksamhetsområdet genom en allmän va-anläggning. kan vitesförelägga kommunen att fullgöra denna skyldighet. En va-anläggning kan bl.a. bestå av vattenverk, vattenreservoarer, avloppsreningsverk, pumpstationer och olika ledningsnät. En allmän sådan anläggning ska ordnas och drivas så att den uppfyller de krav som kan ställas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön och med hänsyn till intresset av en god hushållning med naturresurser. Den ska vara försedd med de anordningar som behövs för att den ska fylla sitt ändamål och tillgodose skäliga anspråk på säkerhet. Huvudmannen ansvarar för funktionen och säkerheten. Det finns inget specifikt krav på va-planer. Det ställs dock vissa krav på vattenförvaltningen i enligt EU:s ramdirektiv för vatten och direktivets krav på miljömål och miljökvalitetsnormer. Direktivet har genomförts i svensk rätt, och kraven i det innebär bl.a. att det ska tas fram förvaltningsplaner som ska innehålla en sammanfattande redogörelse för vattenförhållandena och förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön. Innehållet i förvaltningsplanen ligger sedan till grund för en åtgärdsplan som riktar sig till de myndigheter och kommuner som har ansvar för att genomföra de åtgärder som står i planen. Åtgärdsplanen har en vägledande funktion för myndigheterna och kommunerna. Det finns inga sanktioner för de kommuner eller myndigheter som inte klarar att följa de krav som ställs. Det finns inte heller några tillsynsåtgärder. Enligt åtgärdsplanen – 2021 ska kommunerna bl.a. upprätta och utveckla vatten- och avloppsplaner samt dagvattenplaner för att miljökvalitetsnormerna för vatten ska följas. har i slutbetänkandet En trygg dricksvattenförsörjning – bakgrund, överväganden och förslag (SOU 2016:32) bl.a. lyft fram att avloppsfrågor påverkar dricksvattenförsörjningen och vattnets kretslopp. Enligt utredningen behöver en rad frågor kopplade till detta utredas närmare. Detta gäller bl.a. de kommunala reningsverken för avloppsvatten i landet som indirekt påverkar stora delar av dricksvattenförsörjningen genom att renat och ibland orenat avloppsvatten kan nå råvattentäkterna. Utsläppen från ett stort antal enskilda mindre avlopp påverkar också miljön på grund av otillräcklig rening som innebär smittorisker och bidrar till övergödning i vattendrag, sjöar och kustvatten. Betänkandet bereds inom . Utredningen om hållbara vattentjänster har vidare i betänkandet Vägar till hållbara vattentjänster (SOU 2018:34) lämnat i huvudsak följande förslag. • Havs- och vattenmyndigheten ska utses till tillsynsvägledande myndighet för länsstyrelsernas tillsyn över hur kommunerna uppfyller sin skyldighet att ordna vattentjänster enligt 6 § vattentjänstlagen. Arbetet ska göras i samarbete med , och . Detta för att ge länsstyrelserna ett ökat stöd, underlätta kunskapsutbyte mellan dem och se till att tillsynen blir mer lika över landet. • Det görs en ändring i 6 § vattentjänstlagen som innebär att kommunerna lägger ett större fokus på att bedöma behovet av vattentjänster. Det föreslås att kommunerna utreder om det finns en möjlighet att på ett annat sätt än med en allmän va-anläggning uppnå ett motsvarande skydd för människors hälsa och miljön. Två sätt att nå ett motsvarande skydd kan enligt utredningen vara att använda tillsyn enligt som leder till att enskilda fastigheters anläggningar ska åtgärdas på frivillig väg eller att enskilda på frivillig väg inrättar och driver en gemensam anläggning. En sådan lösning kan väljas om den kan förväntas vara samhällsekonomiskt fördelaktig och hållbar sett både till de enskildas förutsättningar och till den kommunala planeringen. Enligt utredningen skapar förslaget flexibilitet som ger kommunerna ett visst utrymme vid beslut enligt lagrummet. • I vattentjänstlagen införs ett krav på att kommunerna ska se till att det finns en långsiktig plan för försörjningen av vattentjänster inom kommunen och att denna plan ska beslutas av kommunfullmäktige. Den långsiktiga planen ska lämna förslag på samråd och granskning för att öka det demokratiska inflytandet över hur kommunerna planerar för att ansluta fastigheter till kommunalt vatten och avlopp. Enligt förslaget ska planen behandla alla vattentjänster i kommunen och omfatta en tidsperiod . En plan ger kommunerna en möjlighet att på ett bättre sätt samla planeringen för alla vattentjänster och skaffa sig planeringsberedskap för hur vattentjänsterna kan säkras för kommuninvånarna. • De statliga myndigheter som arbetar med vattentjänsterna ska samverka mer för att stödja kommunerna och styra mot hållbara vattentjänster. Utredningen föreslår därför att en plattform för detta bildas med som koordinator. Beredning av förslaget pågår inom . Som nämnts ovan under avsnittet Riksintressen och behovet av bostäder har behandlat och bifallit propositionen En sammanhållen politik för landsbygder (prop. 2017/18:179, bet. 2017/18:NU19, rskr. 2017/18:359 och 2017/18:360). I propositionen gör regeringen när det gäller frågan om allmänna vattentjänster på landsbygden i huvudsak bedömningen att vatten- och avloppslagstiftningen bör anpassas bl.a. i syfte att underlätta för bostadsbyggandet på landsbygden. Regeringen hänvisar i propositionen till beredningen av betänkandet Vägar till hållbara vattentjänster och anger att lagstiftningen på området är komplex. Regeringen anför att stöd till kommunerna i att tillämpa lagstiftningen kan underlätta bosättningen på landsbygden och att den därför avser att avsätta resurser för ett sådant stöd. Vidare har som nämnts i avsnittet om Skyddet av vattenområden i rapporten för en trygg dricksvattenförsörjning – behov och möjligheter (2018:35) bl.a. lämnat ett förslag som rör dagvattenhanteringen. anför i rapporten att möjligheten att säkra dricksvattenförsörjningen är i hög grad beroende av hur föroreningsspridning via dagvatten kan motverkas. Då dagvattenfrågor regleras genom PBL, och vattentjänstlagen är lagstiftningen splittrad och ibland svårtolkad. Mot denna bakgrund anser att bestämmelserna behöver ses över i ett sammanhang för att förtydligas eller utvecklas. Rapporten bereds inom . Utskottet har behandlat motioner om allmänna vattentjänster , (bet. 2017/18:CU31). Utskottet ansåg att det är angeläget att landets kommuner har en väl fungerande dagvattenhantering och tillräcklig beredskap för att kunna hantera följderna av ett gradvis förändrat klimat med fler översvämningar. Utskottet avstyrkte motionsyrkanden om dagvattenhantering och förändringar i vattentjänstlagen med hänvisning till beredningarna av förslagen i , och Utredningen om hållbara vattentjänster. Utskottet ansåg att det inte fanns skäl att föregripa resultatet av pågående utredningar genom att föreslå tillkännagivanden i frågor som rör allmänna vattentjänster. följde utskottets förslag. Som utskottet tidigare noterat är det viktigt att kommunerna har en väl fungerande dagvattenhantering. Som utskottet har anfört är det viktigt med en översyn av regleringen om allmänna vattentjänster. pågår också beredning av utredningar och rapporter som rör hanteringen av va-frågor. En av dessa är Utredningen om hållbara vattentjänster som så sent som lämnade förslag om en översyn av lagstiftningen. Bland förslagen finns som nämnts att det ska införas ett krav på långsiktiga planer i vattentjänstlagen. Utredningen föreslår även förändringar i nämnda lag som syftar till att göra lagstiftningen mer flexibel och öka möjligheten för samverkan mellan enskilda. Därmed anser utskottet att det saknas skäl att föregripa resultatet av beredningen av dessa förslag genom ett tillkännagivande. Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om stranderosion. Utskottet hänvisar till pågående arbete och tidigare ställningstaganden. m.fl. (S) begär i motion 2018/19:740 ett tillkännagivande om att regeringen bör se till att staten ökar sitt engagemang i frågor som rör stranderosion, bl.a. genom fortsatt klimatpolitisk samverkan på länsnivå för att motverka sådan erosion i och . Liknande förslag finns i motion 2018/19:2079 av m.fl. (M) yrkande 1. I motion 2018/19:2079 av m.fl. (M) föreslås vidare att regeringen ska få i uppdrag att se över gällande regler för strandfodring för att minska antalet involverade instanser och för att renodla hanteringen (yrkanden 2). Regeringen bör se till att staten inte kräver ersättning för den sand som kommuner återför från havsbotten till sina erosionsdrabbade stränder genom strandfodring (yrkande 3). I (2010:900), förkortad PBL, anges att bebyggelse och byggnadsverk ska lokaliseras till mark som är lämpad för ändamålet med hänsyn till bl.a. människors hälsa och säkerhet samt risken för olyckor, översvämning och erosion. Lagen innehåller också möjligheter för kommunen att i en detaljplan bestämma skyddsåtgärder för att motverka olyckor, översvämning och erosion. ska, inom ramen för sitt tillsynsansvar, överpröva kommunens beslut om att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser, om beslutet kan antas bl.a. innebära att bebyggelse blir olämplig med hänsyn till människors hälsa eller säkerhet eller till risken för olyckor, översvämning eller erosion. kan också överpröva beslut om lov eller förhandsbesked. ska det i kommunernas översiktsplaner bl.a. finnas en redovisning av risken för skador på bebyggelsen till följd av klimatrelaterade olyckor som t.ex. översvämning, ras och erosion. Kommunerna ska också i detaljplaner få bestämma att det krävs marklov för markarbeten som kan försämra markens genomsläpplighet (se propositionen Nationell strategi för klimatanpassning, prop. 2017/18:163, bet. 2017/18:MJU22, rskr. 2017/18:440). Kommunen ska vidare varje valperiod sammanställa risk- och sårbarhetsanalyser och fastställa en plan för hur extraordinära händelser ska hanteras.