bet · H601KU21 · 2019-02-27 00:00:00 — menar utskottet att trots att tillkännagivandet är relativt nytt är det anmärkningsvärt att regeringen inte redovisar någon konkret beredningsåtgärd som vidtagits för att tillgodose tillkännagivandet. I yttrandet finns två avvikande meningar (S, M, SD, V, KD, MP). behandlar i sitt yttrande (yttr. 2018/19:KrU2y) två riksdags- skrivelser som har redovisats som ej slutbehandlade. Dessa gäller tillkännagivandena om utredning om filmpolitikens framtid respektive former för samverkan och inflytande, och utskottet förutsätter att regeringen skyndsamt vidtar åtgärder för att verkställa beslut. Utskottet understryker i sitt yttrande vikten av att riksdagsskrivelser med tillkännagivanden behandlas skyndsamt av regeringen och att tillräckliga åtgärder vidtas för att följa beslut. Det är, enligt utskottet, av stor betydelse att regeringen gör ansträngningar för att undvika onödig tidsåtgång när det gäller att behandla tillkännagivanden. Om åtgärderna drar ut är det angeläget att regeringen är utförlig i sin redogörelse för orsakerna till fördröjningen. Utskottet vill också peka på att stor tidsåtgång kan skapa en osäkerhet som kan leda till att ämnet för ett tillkännagivande kommer upp på nytt i olika sammanhang. I yttrandet finns sex avvikande meningar (S, M, SD, C, V, KD, L, MP). framhåller i sitt yttrande (yttr. 2018/19:TU2y) följande. Utskottet noterar att av de slutbehandlade tillkännagivandena har fem redovisats av regeringen i andra sammanhang inför skrivelse 75. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att regeringen synes ha beaktat utskottets och klargörande från föregående år om att tillkännagivanden inte bör redovisas i propositioner och skrivelser som behandlar en sakfråga som inte är direkt knuten till tillkännagivandet. Vidare noterar utskottet att av de tillkännagivanden som ej redovisats som slutbehandlade hör 15 till de äldre riksmötena, dvs. fram till /16, varav det äldsta tillkännagivandet är från /05. tillkommer ytterligare 5 tillkännagivanden till kategorin äldre riksmöten. Utskottet är medvetet om att handläggningstiden för ett tillkännagivande rimligtvis beror på tillkännagivandets innehåll, men vill påminna om att det är av stor vikt att regeringen behandlar tillkännagivanden med den skyndsamhet som krävs och gör ansträngningar framöver för att undvika onödig tidsåtgång i sin behandling. När det gäller regeringens redovisning noterar utskottet liksom i föregående års yttranden att regeringen i regel lämnar utförliga redogörelser för vidtagna och pågående åtgärder inom ramen för sin behandling av utskottets tillkännagivanden, vilket är positivt. Utskottet uppmärksammar dock att regeringen endast redogör för planerade åtgärder i något enstaka ärende, en försämring jämfört med föregående års skrivelse. Vidare anger regeringen ytterst sällan när ett tillkännagivande kan tänkas vara slutbehandlat. I skrivelsen hänvisar regeringen till den parlamentariska situationen med en övergångsregering och anger att färre åtgärder därför har kunnat redovisas till . Utskottet har förståelse för detta men uppmanar likväl regeringen att i möjligaste mån redovisa planerade åtgärder och när, inklusive efter vilka åtgärder, som ett tillkännagivande kan antas vara slutbehandlat. Att ska ges möjlighet att lämna synpunkter på planerade åtgärder är enligt utskottet angeläget för att säkerställa att åtgärderna är i linje med tillkänna- Inte minst gäller detta för tillkännagivandena i kategorin äldre riksmöten som redan har beretts och där det därför är viktigt att i möjligaste mån undvika att hanteringen förlängs ytterligare i I likhet vill utskottet också framhålla att vissa av utskottets tillkännagivanden är mer omfattande och innehåller olika delmoment, t.ex. tillkännagivandet om it och miljön (rskr. 2013/14:168) och tillkännagivandet om åtgärder inom sjöfarten (rskr. 2013/14:374). Regeringen synes i regel vara medveten om detta och redogör för de vidtagna åtgärderna för samtliga eventuella delmoment, vilket utskottet välkomnar. Slutligen noterar utskottet att det inte framgick av redovisningen i budgetpropositionen om regeringens bedömning var att tillkännagivandena om en strategi för luftfarten respektive lastbilars och bussars längd och vikt ansågs slutbehandlade eller inte. I betänkande 2018/19:TU1 Utgiftsområde 22 Kommunikationer angav utskottet därför att det hade för avsikt att återkomma till frågan om tillkännagivandenas hantering senare under i samband med skrivelse 75. Utskottet kan nu konstatera att regeringen anger i skrivelsen att de nämnda tillkännagivandena bereds vidare. Enligt utskottet är det av stor vikt att det tydligt framgår av regeringens redogörelse om regeringen anser att ett tillkännagivande är slutbehandlat eller ej. Utskottet angav i föregående års yttrande att den nya praxis som vuxit fram, och som innebär att regeringen har möjlighet att återkomma till och redovisa sin behandling av tillkännagivanden i budgetpropositionen eller i en annan proposition eller skrivelse före skrivelse 75, är positiv såtillvida att den innebär att ges möjlighet att i ett tidigare skede lämna synpunkter om regeringens hantering av tillkännagivanden. De positiva effekterna av en redovisning i ett tidigare skede riskerar dock enligt utskottet att förtas om regeringen inte är tydlig nog i sin redovisning och utskottet som ett resultat behöver invänta skrivelse 75 för ett tydliggörande. Miljö- och jordbruksutskottet behandlar i sitt yttrande (yttr. 2018/19:MJU5y) två riksdagsskrivelser som har redovisats som slutbehandlade och framför vissa synpunkter när det gäller de riksdagsskrivelser som har redovisats som Utskottet delar inte regeringens bedömning att de två tillkännagivandena, som handlar om regeringens resultatredovisning, är slutbehandlade. I likhet med i sina tidigare yttranden noterar utskottet att många äldre tillkännagivanden fortfarande inte är slutbehandlade. Utskottet vill i sitt yttrande påminna om att det vid upprepade tillfällen betonat betydelsen av att regeringen behandlar riksdagsskrivelser med den skyndsamhet som krävs och att de handläggs samvetsgrant (yttr. 2015/16:MJU4y och 2017/18:MJU4y). I yttrandet finns två avvikande meningar (S, SD, MP). behandlar i sitt yttrande (yttr. 2018/19:NU3y) bl.a. två riksdagsskrivelser som har redovisats som slutbehandlade. I fråga om de tillkännagivanden som regeringen redovisar som ej slutbehandlade förutsätter utskottet att regeringen fortsätter arbetet med att bereda dessa. Utskottet vill påminna om att det vid upprepade tillfällen betonat betydelsen av att regeringen behandlar skrivelser med den skyndsamhet som krävs. Mot denna bakgrund vill utskottet framhålla att det ser positivt på de ansträngningar som regeringen har gjort för att hantera äldre tillkännagivanden. Utskottet anser att redogörelsen som regeringen lämnat, med ett undantag, i allt väsentligt ger en rättvisande bild av hur skrivelser inom utskottets beredningsområde har behandlats. Undantaget gäller regeringens bedömning att skrivelsen om utgiftsområde 21 Energi är slutbehandlad (rskr. 2018/19:101). Utskottet delar inte denna bedömning eftersom regeringen inte redovisar vilken åtgärd som vidtagits med anledning av utskottets ställningstagande i betänkande 2018/19:NU3 om en minskning av subventionsgraden för stöd till solceller. Hur regeringen har hanterat denna del av beslut framgår inte av redogörelsen. Utskottet noterar regeringsbeslutet om en revidering av förordningen (2009:689) om statligt stöd till solceller , vilket var efter att regeringens redovisning av åtgärder med anledning av skrivelser presenterades i skrivelse 2018/19:75. Därmed borde regeringen inte ha redovisat skrivelsen som slutbehandlad med utgångspunkt i det som regeringen redovisar i skrivelse 2018/19:75. Slutligen konstaterar utskottet att det finns en viss inkonsekvens i regeringens redovisning av vilka förslag som ligger till grund för ett visst beslut. Exempelvis hänvisar regeringen i skrivelsen ibland till motioner från allmänna motionstiden /19 men redovisar inte vilka motionsyrkanden som avses (rskr. 2018/19:101); i andra fall redovisas alla motionsyrkanden. Vidare anges en motion men det aktuella yrkandet saknas (rskr. 2017/18:360). I andra fall hänvisas till fel motionsyrkanden (rskr. 2017/18:238 punkt 2), och hänvisningen till motioner och yrkanden i det inledande stycket och i efterföljande redovisning stämmer inte överens (rskr. 2017/18:238 punkterna 2 och 12). När det gäller regeringens behandling av tillkännagivanden har framhållit att utgångspunkten, i enlighet med den konstitutionella praxis som vuxit fram, bör vara att regeringen tillgodoser ett tillkännagivande. Om regeringen inte delar mening i en fråga och inte har för avsikt att tillgodose önskemål bör den underrätta om detta inom den tidsgräns – när sådan anges – som angetts i Även skälen till att regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör då redovisas (se t.ex. bet. 2011/12:KU21). En mer utförlig redogörelse för utskottets tidigare ställningstaganden finns t.ex. i betänkande 2014/15:KU21 (s. 16 f.). En redogörelse finns också i yttrande 2015/16:KU7y till utbildningsutskottet och i betänkande 2015/16:KU21. Utskottets ställningstagande vid behandlingen av skrivelse 75 I betänkande 2016/17:KU21 gjorde utskottet ett antal generella påpekanden (s. 36 f.). I utskottens yttranden tas flera tillkännagivanden upp, både sådana som i skrivelsen redovisas som slutbehandlade och sådana som i skrivelsen redovisas som ej slutbehandlade. Under rubriken tillkännagivanden angavs följande: När det gäller ej slutbehandlade tillkännagivanden har utskottet tidigare anfört att det, även om det inte är omöjligt att tillkännagivanden har fått en mer krävande karaktär än tidigare, borde höra till undantagen att tillkännagivanden inte kan slutredovisas (bet. 2005/06:KU34). har uttalat att inte kan anses vara en acceptabel tidsåtgång för behandlingen av ett tillkännagivande. Utskottet har också anfört att handläggningstiden för slutbehandlingen av ett enskilt tillkännagivande är avhängig tillkännagivandets innehåll och de beredningsåtgärder som förutsätts för en sådan slutbehandling (bet. 2014/15:KU21 s. 28). Det bör inte, har utskottet påpekat, förekomma att tillkännagivanden inte är slutbehandlade utan att det redovisas en bedömning av när de kan bli slutbehandlade (bet. 2015/16:KU21 s. 30). Utskottet vill framhålla vikten av att regeringen är utförlig i sina redogörelser för vidtagna, pågående och planerade åtgärder. får utskotten ett underlag för sin beredning av ärenden, t.ex. motioner, som rör åtgärder inom det aktuella området. Det borde, har utskottet påpekat tidigare, höra till undantagen att tillkännagivanden inte kan slutredovisas . förståelse för att det kan ta tid för regeringen att vidta åtgärder för att behandla frågor i tillkännagivanden som kräver omfattande beredning. Som utskottet har anfört är handläggningstiden för slut- behandlingen av ett enskilt tillkännagivande avhängig tillkännagivandets innehåll och de beredningsåtgärder som förutsätts för en sådan slut- Regeringen har dock att fullödigt redovisa olika åtgärder som vidtas, eller planeras att vidtas, som tillkännagivandet ännu inte bedöms vara slutbehandlat. I de fall där det har gått förhållandevis från att tillkänna- givandet gjordes tills skrivelse 75 beslutades av regeringen kan det vara naturligt att redovisningen är kortfattad, som regeringen natur- ligtvis förväntas agera skyndsamt. Det går inte att sätta en tidsgräns för alla Det är förståeligt att det kan vara svårt för regeringen att redovisa mer omfattande åtgärder när det gäller tillkännagivanden som beslutats före avlämnandet av skrivelse 75. givande som är högst gammalt innebär omfattande åtgärder och rör en komplicerad materia kan det vara svårt för regeringen att redovisa mer omfattande genomförda åtgärder. För tillkännagivanden som är äldre än torde en avsaknad av åtgärder innebära att man kan säga att regeringen i alla fall inte har agerat skyndsamt. Skrivelse 75 fyller många värdefulla syften. Ett exempel är att skrivelse 75 ger ett utskott en möjlighet att reagera om det anser att redovisningen av behandlingen av ej slutbehandlade tillkännagivanden är för kortfattad och om utskottet anser att regeringen bör vidta fler åtgärder. Sådana synpunkter kan också vara värdefulla för regeringen som har att återkomma till i fråga om alla ej slutbehandlade tillkännagivanden. Regeringen har möjlighet att återkomma till i frågan i budgetpropositionen eller i en annan proposition eller skrivelse innan skrivelse 75 avlämnas nästa gång. Ytterligare en möjlighet för regeringen är enligt 6 kap. 18 § riksdagsordningen att lämna information till muntligen genom ett statsråd vid ett sammanträde med kammaren. I den följande skrivelse 75 ska regeringen redovisa vilka åtgärder som vidtagits, t.ex. i vilka propositioner tillkännagivandet behandlats, även om frågan redan har behandlats i sak i . När det gäller de fall som tagits upp i utskottens yttranden om ej slutbehandlade tillkännagivanden förutsätter att regeringen beaktar utskottens uttalanden. Det innebär att regeringen bör vidta åtgärder skyndsamt och återkomma till så snabbt som möjligt. Den mer formella redovisningen sker i nästa års skrivelse 75 där regeringen ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits. Som utskottet anfört kan det finnas skäl för regeringen att återkomma till i de aktuella frågorna före det. Under rubriken tillkännagivanden angavs följande: Regeringen redovisar i skrivelse 75 huruvida den anser att tillkännagivandena är slutbehandlade eller ej. Den konstitutionella praxis som har vuxit fram i fråga om tillkännagivanden innebär att utgångspunkten bör vara att regeringen tillgodoser ett tillkännagivande. Tillkännagivanden är dock inte rättsligt bindande, och om regeringen inte delar mening i en fråga och inte har för avsikt att tillgodose önskemål, bör den underrätta om detta inom den eventuella tidsgräns som angetts i tillkännagivandet. Även skälen till varför regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör redovisas. Det har förekommit att regeringen i skrivelse 75 har redovisat att ett tillkännagivande är slutredovisat och att berört utskott och har ansett att så inte är fallet. Regeringen har då återkommit till i en proposition och den påföljande skrivelse 75 och redovisat tillkännagivandet på nytt och också eventuella ytterligare åtgärder. Vilka åtgärder som ska krävas för att ett tillkännagivande ska anses vara slutbehandlat varierar naturligtvis. Har endast begärt en utredning kan det räcka med att en utredning tillsätts, men om har begärt förslag krävs normalt att förslag läggs fram av regeringen för att tillkännagivandet ska anses vara slutbehandlat. Normalt kan ett tillkännagivande anses slutbehandlat först när det är tillgodosett. I vissa fall kan det dock vara relevant med en distinktion huruvida ett tillkännagivande är tillgodosett eller inte, även om regeringen anser att det är slutbehandlat. Man kan således tänka sig fall där ett tillkännagivande skulle kunna anses vara slutbehandlat utan att vara tillgodosett, eftersom regeringen inte har vidtagit åtgärder så att intentionerna med tillkännagivandet har tillgodosetts. Ett exempel är behandlingen av ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med ett förslag som kriminaliserar s.k. eftersupning (bet. 2010/11:SoU8 s. 47 f.). Av redovisningen i skrivelse 2016/17:75 s. 9 följer att regeringen, efter utredning och remissbehandling, inte avser att återkomma med något sådant förslag. Regeringen anger att tillkännagivandet är slutbehandlat. I detta fall skulle man kunna säga att avsikten med tillkännagivandet inte är tillgodosedd, men tillkännagivandet kan ändå vara slutbehandlat. Även om utgångspunkten är att tillkännagivanden bör tillgodoses av regeringen kan regeringen göra en annan bedömning än i en sakfråga och har således rätt att inte följa ett tillkännagivande, helt eller delvis. Det är, som utskottet påpekat ovan, viktigt att regeringen är tydlig med hur dess behandling av ett tillkännagivande förhåller sig till det aktuella tillkännagivandet. För att regeringen ska kunna vara tydlig krävs att tillkännagivandet från är tydligt. Om regeringen tydligt meddelar , t.ex. i budgetpropositionen, att den inte avser att tillgodose ett tillkännagivande och skälen för detta, ges en möjlighet att reagera på regeringens ställningstagande. Utfallet kan t.ex. bli att inte har några invändningar mot regeringens bedömning eller att vidhåller sin ursprungliga uppfattning. Regeringen har att beakta ställningstagande i den fortsatta beredningen. En övergripande beskrivning av hur tillkännagivanden bör hanteras är följande. -Utgångspunkten är att regeringen ska följa tillkännagivanden. -Om regeringen gör en annan bedömning än ska regeringen meddela det. -Regeringen har rätt att föra fram uppfattningen att tillkännagivandet därmed är slutbehandlat. -kan acceptera att tillkännagivandet är slutbehandlat. -Ett utskott och kan dock göra en annan bedömning än regeringen och vidhålla sin uppfattning i sak. -Utskottet och kan då säga att tillkännagivandet inte är slutbehandlat. -Det är utskottet och som inom ramen för sin behandling tolkar om tillkännagivandet är tillgodosett och slutbehandlat. -Om har uttalat att ett tillkännagivande inte är slutbehandlat, ska regeringen återkomma till med redovisning av ytterligare åtgärder eller med att regeringen vidhåller sin uppfattning att tillkännagivandet är slutbehandlat. Utskottets ställningstagande vid behandlingen av skrivelse 75 I betänkande 2017/18:KU21 gjorde utskottet ett antal ytterligare påpekanden (s. 42 f.). Utskottet välkomnar regeringens vilja att redovisa vidtagna åtgärder i fråga om tillkännagivanden , men vill framhålla att det inte var utskottets avsikt i betänkande 2016/17:KU21 att tillkännagivanden skulle redovisas i propositioner och skrivelser som behandlar en sakfråga som inte är direkt knuten till tillkännagivandet. När det gäller regeringens budgetproposition vill utskottet framhålla att den inbegriper politikens inriktning inom i stort sett samtliga områden och att tillkännagivanden därför får anses behandlade i sitt sakliga sammanhang när de behandlas i en budgetproposition. Utskottet välkomnar därför att regeringen i budgetpropositionen har redovisat vidtagna åtgärder i fråga om tillkännagivanden i större utsträckning än och också redovisar sin bedömning av om tillkännagivandet är slutbehandlat eller inte. I yttrandet från trafikutskottet uppmärksammas att i fall där har beslutat om ett nytt tillkännagivande, där det redan finns ett likalydande tillkännagivande, har regeringen i vissa fall redovisat det ursprungliga tillkännagivandet som slutbehandlat och i vissa fall som ej slutbehandlat, dvs. att det bereds vidare. Eftersom regeringens hantering således skiljer sig åt från fall till fall vill framhålla att det är rimligt för att säkerställa transparens i regeringens behandling av tillkännagivanden att de ursprungliga tillkännagivandena fortsatt redovisas som ej slutbehandlade. Det blir på så sätt tydligare när ett tillkännagivande först beslutades och de åtgärder som vidtagits från regeringens sida därefter. Avslutningsvis vill utskottet påminna om sitt påpekande om att det är viktigt att regeringen är tydlig med hur dess behandling av ett tillkännagivande förhåller sig till det aktuella tillkännagivandet (bet. 2016/17:KU21 s. 41). För att regeringen ska kunna vara tydlig krävs att tillkännagivandet från är tydligt, som utskottet framhöll . Utskottet vill således framhålla att vad som begärs i ett tillkännagivande bör uttryckligen framgå av det aktuella utskottets ställningstagande. Även om utskottet föreslår att en motion helt ska bifallas bör det som utskottet vill ska framföras till regeringen framgå av utskottets ställningstagande. Därmed blir det tydligt både för riksdag och regering vad utskottet anser att regeringen bör göra. Det hindrar inte att regeringen använder sig av hela motionstexten för att få en mer fullödig förståelse av de överväganden som föranlett tillkännagivandet. Översikt av behandlingen av riksdagsskrivelser och tillkännagivanden Ordningen med tillkännagivanden var föremål för ett omfattande uppföljnings- och utvärderingsarbete av . Arbetet redovisades i en promemoria (bet. 2005/06:KU34 bil. redovisar (fr.o.m. bet. 2010/11:KU21) uppgifter om regeringens behandling av skrivelser och särskilt om behandlingen av tillkännagivanden. I det följande uppdateras redovisningen med uppgifter från skrivelse 2018/19:75. I tabell 3 nedan redogörs för antalet riksdagsskrivelser samt antalet och andelen ej slutbehandlade riksdagsskrivelser i regeringens skrivelser /92–2017/18. Av tabellen framgår att andelen ej slutbehandlade riksdagsskrivelser i skrivelse 2018/19:75 är . För hela perioden är genomsnittet . 2018/19:KU21UTSKOTTETS ÖVERVÄGANDEN Tabell 3 Antal redovisade samt antal och andel ej slutbehandlade riksdagsskrivelser (rskr.) i regeringens redogörelser /92–2018/19 (andel i %) Källa: kanslis genomgång av de skrivelser som anges i tabellen. Riksdagsskrivelser som avser lagar och beslut om statens budget för det kommande budgetåret kan normalt redovisas som slutbehandlade under samma . De flesta ej slutbehandlade riksdagsskrivelser avser tillkännagivanden. I tabell 4 nedan redovisas antalet tillkännagivanden som regeringen redovisat i respektive skrivelse och antalet respektive andelen som redovisats som ej slutbehandlade. I skrivelse 2018/19:75 redovisas behandlingen av ett återigen ökat antal tillkännagivanden, nämligen 447 stycken. Andelen som redovisas som slutbehandlade är . När det gäller de tillkännagivanden som redovisas som slutbehandlade i årets skrivelse har den genomsnittliga tidsåtgången minskat jämfört med förra årets skrivelse. I tabellen redovisas också medianvärde. Extrema värden som har stor inverkan på medelvärdet påverkar inte medianvärdet i samma utsträckning. kompletterar därför den information som ges av medelvärdet när det gäller den genomsnittliga beredningstiden för de slutbehandlade tillkännagivandena. Medianvärdet för de tillkännagivanden som redovisas som slutbehandlade i skrivelsen har ökat jämfört med . Tabell 4 Antal och andel slutbehandlade tillkännagivanden (tkg) och genomsnittlig tidsåtgång för slutbehandling /96–2018/19 tkg (totala antalet) tkg i % tidsåtgång (median)a 174 (292)b 1 280 (1 030) 1 791 (1 597) 33 (98) 2 101 (1 784) Källa: kanslis genomgång av de skrivelser som anges i tabellen. Kommentar: I de fall brister i redogörelsen för skrivelserna har upptäckts (t.ex. som en följd av felaktig redovisning av slutbehandling av vissa tillkännagivanden) har dessa rättats i tabellen. a:Här anges både medelvärde och medianvärde (det sistnämnda inom parentes och kursiverat). b:Omfattningen av regeringens redogörelse under /98 – övergångsvis 18 månader – förklarar avvikelsen i antal och andel tillkännagivanden. Utskottets granskning av regeringens redogörelser innefattar även en kvantitativ mätning av de åtgärder genom vilka regeringen slutbehandlar tillkännagivanden. Resultatet av granskningen i denna del redovisas i tabell 5 nedan. Tabellen redogör för andelen åtgärder från regeringen m.fl. som medfört att regeringen har redovisat riksdagsskrivelserna med tillkännagivanden som slutbehandlade. Granskningen innebär att endast den senast vidtagna åtgärden, som därmed innebär en slutbehandling, registreras som orsaken till slutbehandlingen. I många fall har flera åtgärder vidtagits för att slutbehandla ett tillkännagivande (t.ex. har flertalet av de propositioner som regeringen åberopar som skäl till en slutbehandling föregåtts av någon utredningsåtgärd, dvs. SOU eller Ds). Tabell 5 Sista vidtagna åtgärd från regeringen m.fl. som lett till slutbehandling av tillkännagivandena, 1995/96–2018/19, andelar uttryckt i procent Källa: kanslis genomgång av de skrivelser som anges i tabellen.