bet · H601TU6 · 2019-02-08 00:00:00 — Utskottet vill avslutningsvis peka på att regeringen genomförde ett antal regeländringar i trafikförordningen för att förbättra förutsättningarna för cykling. Regeringen har därefter även beslutat om ett antal ytterligare regelanpassningar som gäller . Utskottet kan konstatera att de nya reglerna syftar till att underlätta för samtliga cyklister, såväl med som utan elassistans. Mot bakgrund av vad som anförts ovan finner utskottet inga skäl att ta särskilda initiativ med anledning av de motionsförslag som behandlas här. Därmed avstyrks motionerna 2018/19:1483 (C) yrkandena 7 och 8, 2018/19:2427 (C) yrkande 12, 2018/19:2554 (C) yrkandena 2 och 4, 2018/19:2730 (MP) yrkandena 4 och 5, 2018/19:2734 (KD) yrkande 55, 2018/19:2756 (MP) yrkandena 1–5, 2018/19:2901 (M) yrkande 50 i denna del samt 2018/19:2916 (KD) yrkandena 4–6. Säkerhetsavstånd vid omkörning av cyklister Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att införa ett avståndskrav om vid omkörning av cyklister. Utskottet hänvisar bl.a. till vad som föreskrivs i trafikförordningen om att lämna ett betryggande avstånd i sidled mellan det egna fordonet och det fordon som körs om. Utskottet pekar även på den regelöversyn som regeringen har genomfört och vad som där konstateras om att det kan vara svårt att säga hur långt ett betryggande avstånd är och att det därmed inte går att bestämma ett visst mått. Jämför reservation 15 (KD). I 3 kap. trafikförordningen finns bl.a. regler om möte och omkörning på väg. I 32 § föreskrivs att en förare endast får köra om när det kan ske utan fara. I 33 § föreskrivs vidare att den förare som kör om ska lämna ett betryggande avstånd i sidled mellan sitt fordon och det fordon som körs om. (MP) efterfrågar i motion 2018/19:2730 yrkande 2 ett lagförslag om att införa ett krav vid omkörning av cyklister. Enligt motionären är en av de vanligaste situationerna som leder till osäkerhet när bilar ska köra om cyklister och inte håller ett tillräckligt stort avstånd. Motionären anser att dagens lagstiftning har en godtycklig formulering om att omkörning inte får ske om den inte kan ske utan fara. Enligt motionären har många länder valt att lagstifta om ett faktiskt avstånd vid omkörning, t.ex. där det krävs och där det krävs . Motionären anser att det nu är dags för att göra samma sak. Även m.fl. (KD) efterfrågar i kommittémotion 2018/19:2734 yrkande 59 lagstiftning om ett säkerhetsavstånd vid omkörning av cyklister. Motionärerna påtalar att många cyklister blir skrämda då bilister inte tar tillräcklig hänsyn vid omkörning och att de nuvarande reglerna i trafikförordningen endast anger att det ska lämnas ett betryggande avstånd i sidled mellan fordonet och det fordon som körs om. Därmed finns det inte något angett mått på vad som anses vara ett betryggande avstånd. Utskottet kan inledningsvis konstatera att det i 2 kap. 1 § i trafikförordningens grundbestämmelser föreskrivs att en trafikant ska iaktta den omsorg och varsamhet som krävs med hänsyn till omständigheterna för att undvika trafikolyckor. I samma paragraf föreskrivs även att en trafikant ska uppträda så att han eller hon inte i onödan hindrar eller stör annan trafik och visa hänsyn mot dem som bor eller uppehåller sig vid vägen. När det gäller frågan om att införa regler som innebär att det i regelverken införs ett preciserat avstånd om i sidled vid omkörningar av cyklister kan utskottet konstatera att detta förslag inte har kommit upp i samband med de senaste regelöversyner som har gjorts i syfte att främja en ökad cykling. Detta gäller såväl som presenterades 2012 som departementspromemorian Cykelregler som remitterades och som innefattar en översyn av regler med betydelse för cykling. Utskottet noterar dock att frågan om säkrare omkörningar av cyklister behandlas i departementspromemorian där det konstateras att trafikanter inte är någon enhetlig grupp och att det finns en mängd olika skäl till att man befinner sig i trafiken, något som i sin tur innebär att det är en mängd olika intressen som ska samsas och att det ständigt uppstår nya situationer i trafiken. I promemorian framhålls vikten av åtgärder för att stimulera långsiktigt hållbara transportlösningar. I promemorian påminns vidare om att flera generella trafikregler också är tillämpbara mellan motorfordonstrafik och cyklande. På samma sätt som när en bilförare kör om en annan bil ska en bilförare, när han eller hon kör om en cyklande, enligt 3 kap. 33 § trafikförordningen, lämna ett betryggande avstånd i sidled mellan det egna fordonet och det fordon som körs om. I promemorian konstateras att det kan vara svårt att säga hur långt ett betryggande avstånd är och att det är av just den anledningen som det inte går att bestämma ett visst mått. Det framhålls även att vissa fordon kan passeras med mindre avstånd medan det t.ex. krävs ett större avstånd när man passerar cyklande barn. Den slutsats som dras i promemorian är utifrån detta att det därför är upp till den som gör en omkörning att avgöra vilket avstånd som är lämpligt vid varje situation. Även om regeringen inte har föreslagit några regeländringar i frågan vill utskottet betona att det är viktigt att följa frågan om det finns behov av ändringar i regelverket eller andra insatser för att minska riskerna vid omkörningar av oskyddade trafikanter. Utskottet finner dock inte anledning att ta något initiativ i frågan och avstyrker därmed motionerna 2018/19:2730 (MP) yrkande 2 och 2018/19:2734 (KD) yrkande 59. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om utökade krav på cykelhjälmsanvändning. Utskottet ser positivt på den successivt ökade användningen av cykelhjälm och anser att detta visar att det går att åstadkomma förändringar utan tvingande lagstiftning. Jämför reservation 16 (SD). Cykelhjälmsanvändning är reglerat i trafikförordningen (1998:1276). Enligt denna ska den som är och färdas med en tvåhjulig cykel använda cykelhjälm eller ett annat lämpligt huvudskydd. Dessutom ska cykelföraren se till att passagerare under använder cykelhjälm. (SD) anför i motion 2018/19:564 att alla barn ska använda cykelhjälm. Motionären pekar på att det finns en lag som säger att barn ska bära cykelhjälm men att hjälmtvånget upphör i samma stund som barnet blir straffmyndig, dvs. Motionären anser att hjälmtvånget bör förlängas, i taget, . På så sätt kommer enligt motionären samtliga barn att vara ålagda att bära cykelhjälm, vilket skulle ha en positiv effekt om det efterföljs. (S) pekar i motion 2018/19:2144 på att för att fler ska använda cykelhjälm behövs lagar men också ökad medvetenhet om konsekvenserna av att inte använda cykelhjälm. Motionären framhåller behovet av insatser kring detta riktade till såväl barn som vuxna. Motionären konstaterar att många barn och ungdomar trots nuvarande lagstiftning och de uppenbara skador som kan följa om man inte använder cykelhjälm inte använder hjälm när de cyklar. Utskottet kan inledningsvis konstatera att många av dem som dödas eller skadas i cykeltrafiken får huvudskador. Även en till synes liten smäll mot huvudet kan innebära att den intellektuella och sociala förmågan försvagas allvarligt. Likaså kan personens uppfattnings- och rörelseförmåga drabbas. Medicinsk forskning visar att de svåra skallskador som kan uppkomma vid cykelolyckor effektivast kan lindras eller stoppas helt av en cykelhjälm. Användningen av cykelhjälm minskar risken för dödliga skallskador med . () genomför åter-kommande mätningar av cykelhjälmsanvändningen i . Av en rapport från VTI om cykelhjälmsanvändning i –2015 framgår att resultaten från VTI:s senaste observationsstudie visar att det skattade värdet på den genomsnittliga hjälmanvändningen är . Detta kan jämföras med att användningen låg på 4–. Utskottet vill i likhet med vad regeringen ger uttryck för i den nationella cykelstrategin peka på vikten av bättre skydd och information kring cykelhjälmsanvändning då risken för allvarliga skallskador vid en olycka som cyklist minskar betydligt om man använder hjälm. Utskottet delar därmed regeringens bedömning att cykelhjälmsanvändningen bör öka. Regeringen konstaterar i cykelstrategin att cykelhjälmsanvändningen har ökat successivt och att detta visar att det går att åstadkomma förändring utan tvingande lagstiftning. I den översyn av regler med betydelse för cykling som presenterades lämnades därför inga förslag till att införa nya krav utöver de nuvarande på cykelhjälmsanvändning. Enligt uppgift från pågår det heller inte något arbete för att ändra nuvarande regler för användningen av cykelhjälm. När det gäller frågan om att införa ytterligare krav på cykelhjälm efter så att hjälmtvånget förlängs med i taget anser utskottet att det inte finns anledning att ta något sådant initiativ. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:564 (SD) och 2018/19:2144 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om förbud mot att använda handhållen mobiltelefon vid cykling. Utskottet hänvisar bl.a. till begränsad forskning inom området. Jämför reservation 17 (SD). (M) föreslår i motion 2018/19:1261 att det görs en översyn av möjligheterna att undersöka hur många olyckor som orsakas av mobilsurfande cyklister (yrkande 1). Motionären föreslår vidare att möjligheterna att utöka förbudet mot att hålla en mobiltelefon i handen till att också gälla cykelfordon ses över (yrkande 2). Motionären pekar på att det är förbjudet i att hålla en mobiltelefon i handen vid framförande av motorfordon och att syftet med detta är att minska den trafikfarliga användningen och därigenom skydda såväl förare som omgivning. Motionären pekar vidare på att trafikpolisen i delar av landet uppger att mobilsurfande cyklister är en allt vanligare trafikfara. Mobilanvändning vid cykling är i sig inte olaglig men har blivit allt vanligare i takt med de smarta telefonernas frammarsch. Motionären noterar att det inte finns någon statistik i över hur många olyckor som orsakats av mobilsurfande cyklister. Motionären pekar på att kommer att förbjuda cyklister att använda mobiltelefonen i trafiken och att detta innebär att det blir förbjudet att hålla i en elektronisk enhet av något slag medan man cyklar. Ett av argumenten är att användning av elcyklar, med högre hastighet än cyklar, har ökat. Motionären pekar vidare på att det finns förbud i mot att prata i en mobiltelefon som man håller i handen som man kör bil, mc eller moped eller cyklar. Utskottet kan inledningsvis konstatera att det är tillåtet för en förare att använda en mobiltelefon eller annan kommunikationsutrustning genom att hålla den i handen under färd med ett motordrivet fordon. Däremot finns det inte något motsvarande förbud vid cykling i . Som en del i VTI:s forskningsprogram En stark forskningsmiljö inom området hjulburna oskyddade trafikanter har bl.a. ingått delprojektet användning av extrautrustning – Trafikanters uppmärksamhet och behov. VTI redovisade sina resultat i rapporten med extrautrustning, infrastrukturen och andra trafikanter – En semi-kontrollerad fältstudie (VTI rapport 940). I rapporten konstateras bl.a. att det är svårt att överföra resultat från bilkörning till cykling då det inte är säkert att mobiltelefonen används på samma sätt samt att cykling kräver helt andra motoriska färdigheter än bilkörning. Vidare konstateras att utöver detta är cyklisternas förflyttning i trafikmiljön en helt annan än bilisters, med andra möjligheter att stanna, välja färdväg samt förhålla sig till andra trafikanter. Av rapporten framgår även att antalet studier om cyklisters användning av mobil-it (framför allt mobiltelefon) är litet och att kunskapen än så länge är begränsad. De åtgärder som rekommenderas i rapporten är att skapa incitament för smarta lösningar som underlättar ett trafiksäkert och enkelt användande och handhavande av mobil-it. Vidare rekommenderas att det skapas självklara och attraktiva platser där cyklister kan hantera mobil-it utan att vara i vägen för andra trafikanter. Utskottet kan konstatera att den betydande satsning som regeringen har gjort på forskning och ökad kunskap om cykling, bl.a. genom det nationella cykelcentrum vid VTI som invigdes så sent som innebär avsevärt förbättrade förutsättningar för kunskapsbaserade underlag som kan medverka till att väl underbyggda beslut kan fattas för att öka trafiksäkerheten för cyklister och deras omgivning. Utskottet finner inte anledning att ta något initiativ i frågan och avstyrker därmed motion 2018/19:1261 (M) yrkandena 1 och 2. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om färgsättning av cykelbanor. Utskottet hänvisar till att cykelbanor ska märkas ut på ett sådant sätt att det är förenligt med vägmärkesförordningen. Jämför reservation 18 (SD, C). (C) föreslår i motion 2018/19:2554 yrkande 3 att färgsättningen av cykelbanor standardiseras. Motionären pekar på att många kommuner som arbetar aktivt med trafiksäkerhet väljer att markera hela eller delar av cykelbanan med färg, t.ex. vid trafikkorsningar. Ambitionen är enligt motionären god och på många håll eftertraktad, och detta görs för att uppmärksamma bilar och andra trafikanter på att det är en cykelbana. Motionären konstaterar att det inte finns någon standardisering kring färgval och att färger som röd, blå eller grön används. Enligt motionären ökar tydligheten och trafiksäkerheten genom en nationell standardisering av färgval. Utskottet kan inledningsvis konstatera att det inom EU och inte finns någon standardfärg för färgsatta cykelbanor och cykelfält. Både rött och blått förekommer, och internationellt finns också exempel på gröna cykelbanor. I har de färgsatta cykelbanorna och cykelfälten använts sparsamt. I vägmärkesförordningen (2007:90) finns regler om skyltar och markeringar på vägbanan. I 4 kap. 3 § anges att vägmarkeringar i vägbanan ska vara vita om inget annat anges. Vägmarkeringar i vägbanan kan dock vara i gul färg om det finns ett tillfälligt behov som vid t.ex. vägarbete. I 8 kap. 4 § vägmärkesförordningen anges vidare att man inte får sätta upp anordningar som kan förväxlas eller riskerar att missförstås. I betänkande (SOU 2012:70) uppmärksammas att cykelfält kan markeras med avvikande färg och att detta i förekommande fall görs för att öka uppmärksamheten. Utredningen pekar på att detta inte har någon ytterligare regelmässig effekt och att det därmed inte ger cyklister prioritet i korsningar. Frågan om vägmarkeringar för cykel behandlas även i den översyn av regler med betydelse för cykling som presenterades i form av en promemoria och som därefter har varit föremål för remissbehandling. I promemorian konstateras att en viktig pusselbit för cykeln som transportsätt är att det finns vägmarkeringar på vägens yta för cyklande där det behövs och att det är viktigt att dessa vägmarkeringar underhålls och hålls i sådant skick att de ger den som cyklar vägledning, styrning och information för att transportsättet ska kunna vara effektivt och säkert. I promemorian påpekas att det finns vissa brister i hur olika vägmarkeringar används men också att det har pågått diskussioner bland väghållarna om vilken färg vägmarkeringarna kan eller får ha. I promemorian konstateras att det inte finns några särskilda trafikregler knutna till viss färg på vägytans beläggning men att det vore en stor fördel om de olika väghållarna kunde enas om att använda samma färg på asfaltsytan på de platser där det är lämpligt med färgsättning. konstateras att det även här är av vikt att inte avvika från bestämmelserna i vägmärkesförordningen. I promemorian lämnas inte några förslag till ändringar i fråga om färgsättning. Utskottet kan avslutningsvis konstatera att kommunen ska följa vägmärkesförordningen och endast ska märka upp cykelbanor på ett sådant sätt som är förenligt med denna. En kommun kan dock välja att använda färgad asfalt; t.ex. förekommer det i att kommunen har använt blå asfalt för att uppmärksamma att det är en cykelbana. Då utskottet inte finner anledning att ta något initiativ i frågan avstyrker utskottet motion 2018/19:2554 (C) yrkande 3. Mål och insatser för ett ökat cyklande, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkande 48 och 2018/19:1483 av och (båda C) yrkande 1, 2018/19:2337 av (MP) yrkande 1 och 2018/19:2916 av (KD) yrkande 1. Vi anser att cykeln som transportmedel har en nyckelroll i att göra starkare, friskare och mer hållbart. Ökat cyklande har stora samhällsekonomiska vinster, och att göra cykeln till ett mer attraktivt alternativ i det dagliga pendlandet bidrar till förbättrad luftkvalitet, minskad trängsel och ökad framkomlighet. Fler cyklister på vägarna innebär vidare bättre stadsmiljö och även bättre folkhälsa, och det är en utveckling som vi vill uppmuntra. Vi kan konstatera att har en lång väg kvar att gå och att det krävs krafttag och konkreta reformer för ett ökat cyklande. Vi kan konstatera att regeringen presenterade en nationell strategi för ökad och säker cykling och att detta skedde med anledning av att Alliansen i trafikutskottet var drivande i att skulle rikta ett tillkännagivande till regeringen med krav om att regeringen skulle ta fram en nationell cykelstrategi. För att fler ska välja cykeln anser vi att den nationella cykelstrategin inte är tillräcklig utan att det även behövs en konkret nationell handlingsplan som är utformad i dialog med regioner, kommuner och branschen. Mot denna bakgrund anser vi därför att regeringen bör ta fram en konkret handlingsplan under innevarande mandatperiod för att öka cyklandet i hela landet. Vad vi nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Infrastruktur för ökad cykling, punkt 2 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkandena 49 och 50 i denna del, 2018/19:2059 av m.fl. (L) yrkande 7 i denna del, 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 10 och 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 56 och 2018/19:1483 av och (båda C) yrkandena 4–6 och 9, 2018/19:2337 av (MP) yrkande 6, 2018/19:2554 av (C) yrkande 1, 2018/19:2730 av (MP) yrkande 1, 2018/19:2756 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7 samt 2018/19:2916 av (KD) yrkandena 2 och 7. Vi vill framhålla att cykling utöver en positiv inverkan på hälsan även medverkar till att minska trängseln och utsläppen av växthusgaser. Det är därför viktigt att få fler att välja cykeln, och vi anser att det finns flera förbättringar att göra för cyklister. För att uppmuntra till ökad cykling anser vi att sammanhängande cykelstråk och snabbcykelvägar bör prioriteras i utbyggnaden av cykelinfrastrukturen. Vi menar att en sådan utbyggnad på allvar skulle göra cykeln till ett alternativ till bilen i många av våra städer. Vi anser vidare att en ökad användning av elcykel som transportmedel med största sannolikhet skulle innebära att fler väljer cykeln framför bilen på längre pendlingsavstånd än . Detta menar vi är positivt. Vi vill framhålla att statsmakterna i valet av insatser för att främja en ökad användning av elcyklar måste välja insatser som medverkar till att en kostnadseffektiv klimatpolitik kan bedrivas. Så har inte varit fallet med de insatser som regeringen har gjort för att öka elcykelanvändningen. För att främja användningen av elcyklar vill vi framhålla att det i stället behövs anpassningar av utformningen av infrastruktur. Vad vi nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Infrastruktur för ökad cykling, punkt 2 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkande 49, 2018/19:2059 av m.fl. (L) yrkande 7 i denna del, 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 10 och 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 56 och 2018/19:1483 av och (båda C) yrkandena 4–6 och 9, 2018/19:2337 av (MP) yrkande 6, 2018/19:2554 av (C) yrkande 1, 2018/19:2730 av (MP) yrkande 1, 2018/19:2756 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7, 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkande 50 i denna del och 2018/19:2916 av (KD) yrkandena 2 och 7. Vi vill framhålla att cykling utöver en positiv inverkan på hälsan även medverkar till att minska trängseln och utsläppen av växthusgaser. Det är därför viktigt att få fler att välja cykeln, och vi anser att det finns flera förbättringar att göra för cyklister. För att uppmuntra till ökad cykling anser vi att sammanhängande cykelstråk och snabbcykelvägar bör prioriteras i utbyggnaden av cykelinfrastrukturen. Hänsyn till framkomlighet för biltrafik samt trafiksäkerhetsperspektivet måste dock beaktas. Vi menar att en sådan utbyggnad på allvar skulle göra cykeln till ett alternativ till bilen i många av våra städer. Vad vi nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Infrastruktur för ökad cykling, punkt 2 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1483 av och (båda C) yrkandena 4–6 och 9 samt 2018/19:2059 av m.fl. (L) yrkande 7 i denna del, 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 10, 2018/19:2337 av (MP) yrkande 6, 2018/19:2554 av (C) yrkande 1, 2018/19:2730 av (MP) yrkande 1, 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 56, 2018/19:2756 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7, 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkandena 49 och 50 i denna del och 2018/19:2916 av (KD) yrkandena 2 och 7. Jag vill inledningsvis framhålla att cykeln i realiteten är det enda miljöfordonet. Cykeln har fördelar gentemot andra transportmedel genom att den är fri från utsläpp och alltid använder förnybar energi. Jag kan konstatera att det saknas en infrastruktur som kan ta till vara den potential som finns i att fler väljer cykeln som transportmedel. Att bygga hållbara livsmiljöer behöver i högre utsträckning möjliggöra för enskilda att välja klimatvänliga transportsätt. Jag anser utifrån detta att det är viktigt att beakta och tillgodose behoven av infrastruktur för cykel. Jag anser vidare att en nationell cykelplan ska finnas som utgår från att det alltid byggs en cykelbana längs med det nationella vägnätet och inte som att det ofta endast finns möjlighet till cykling i vägrenen. Vidare anser jag att planen också bör hantera de saknade länkar som uppstått i och med anläggandet av de s.k. två-plus-ett-vägarna med vajer då dessa vägar dessvärre har visat sig omöjliggöra en säker cykeltrafik längs många sträckningar där alternativa cykelvägar saknas. Jag anser även att det behövs väl belysta cykelbanor och andra trygghetsskapande åtgärder som underlättar cykling året runt. För att cykelbanor ska fungera väl för sitt ändamål anser jag att det är av största betydelse att de är både tillräckligt breda för att möjliggöra omkörning och väl belysta så att hinder och korsningar syns väl. Jag vill sammanfattningsvis framhålla betydelsen av en infrastruktur med säkra cykelbanor som är väl underhållna, utan sprickor, hål, kanter eller utstickande vegetation. Vad jag nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Infrastruktur för ökad cykling, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1483 av och (båda C) yrkande 6 och 2018/19:1483 av och (båda C) yrkandena 4, 5 och 9, 2018/19:2059 av m.fl. (L) yrkande 7 i denna del, 2018/19:2255 av m.fl. (L) yrkande 10, 2018/19:2337 av (MP) yrkande 6, 2018/19:2554 av (C) yrkande 1, 2018/19:2730 av (MP) yrkande 1, 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 56, 2018/19:2756 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7, 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkandena 49 och 50 i denna del och 2018/19:2916 av (KD) yrkandena 2 och 7.