bet · H601TU7 · 2019-03-22 00:00:00 — Transportstyrelsen betonar att man därför alltid måste veta att ett körkort utfärdas till rätt person. Transportstyrelsen har uppgett att fler än 800 000 körkort förnyas . Transportstyrelsen uppger att man genomför säkerhetskontrollerna i de tidiga delarna av körkortsprocessen. Nya förare, liksom de som byter ut utländska körkort mot svenska, måste fotografera och legitimera sig på ett förarprovskontor i samband med ansökan om körkort. Den som inte kan legitimera sig på de sätt som är tillåtna nekas fotografering. De som förnyar körkort kontrolleras också mot Transportstyrelsens redan befintliga fotodatabas, så att fotot stämmer överens med ett tidigare foto. När det gäller helt igenom förfalskade körkort är detta en fråga för polis och rättsvårdande myndigheter att hantera och beivra. Transportstyrelsen be-tonar att detta också är en fråga för andra aktörer i samhället, inte minst för handeln, som genomför id-kontroller i olika sammanhang. Om kontrollerna av en id-handlings äkthet inte görs på rätt sätt finns det små möjligheter för myndigheterna att förhindra dessa bedrägerier. Utskottet betonar mot den bakgrunden vikten av en hög säkerhet i hanteringen av körkort eftersom det är en viktig id-handling och betonar även vikten av fortsatta kontroll- och informationsinsatser. Mot bakgrund av det anförda finner utskottet sammanfattningsvis inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motionsförslagen och avstyrker därmed motionerna 2018/19:283 (SD) yrkande 6, 2018/19:1121 (SD) yrkande 26, 2018/19:2287 (M) och 2018/19:2901 (M) yrkande 27. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om bl.a. läkares anmälnings-skyldighet och synkontroller. Utskottet bedömer att det nuvarande systemet med anmälningsskyldighet underlättar anmälningar av personer vars körkortsinnehav kan ifrågasättas av medicinska skäl. Utskottet avser dock att fortsätta att följa utvecklingen. Utskottet understryker också vikten av att frågan om synkontroller ingår i det fortsatta arbetet för att uppnå nollvisionen. Det är enligt utskottet mycket viktigt att de krav som tillämpas i när det gäller synfältsnedsättningar motsvarar de som tillämpas i övriga EU-länder och att den ansvariga myndigheten fortsätter att följa denna fråga och vidtar de åtgärder som behövs om det skulle visa sig vara nödvändigt. Jämför reservation 25 (SD) och 26 (C, L). Transportstyrelsen är den myndighet som föreskriver vilka medicinska krav som ska gälla för att en person ska få ha olika behörigheter som körkort och taxiförarlegitimation. Transportstyrelsen prövar också ansökningar om undan-tag från de medicinska kraven. Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om medicinska krav för innehav av körkort m.m. (TSFS 2010:125) inne-håller bestämmelser om bl.a. medicinska krav för innehav av körkortstillstånd, körkort, traktorkort och taxiförarlegitimation samt läkares anmälningsskyldig-het enligt körkortslagen. Föreskrifterna har till stor del kommit till på grund av bestämmelserna i tredje körkortsdirektiv (2006/126/EG). Ändringarna i tredje körkorts-direktivet baserades på resultatet av arbetet i tre europeiska medicinska grupper inom områdena syn, diabetes och epilepsi där även svenska specialist-läkare var representerade. Övriga ändringar motiverades bl.a. av den medicinska utvecklingen och av de synpunkter som har kommit fram . I samband med den ändring i körkortslagen som beslutades (prop. 2009/10:198, bet. 2009/10:TU22, rskr. 2009/10:350) ändrades bl.a. läkares anmälningsskyldighet i syfte att avdramatisera anmälan och därmed göra det lättare att anmäla personer vars körkortsinnehav kan ifrågasättas av medicinska skäl. är läkare skyldiga att anmäla en körkortsinnehavare som är medicinskt olämplig att ha körkort. gällde att personen skulle vara uppenbart olämplig att ha körkort. Frågan regleras i 10 kap. 5 § körkortslagen (1998:488) där det föreskrivs att om en läkare vid undersökning av en körkortshavare finner att körkortshavaren av medicinska skäl är olämplig att ha körkort, ska läkaren anmäla det till Transportstyrelsen. Innan anmälan görs ska läkaren underrätta körkortshavaren. Anmälan behöver inte göras om det finns anledning att anta att körkortshavaren kommer att följa läkarens tillsägelse att avstå från att köra körkortspliktiga fordon. Om en läkare vid undersökning eller genomgång av journalhandlingar finner det sannolikt att körkortshavaren av medicinska skäl är olämplig att ha körkort och körkortshavaren motsätter sig fortsatt undersökning eller utredning, ska läkaren anmäla förhållandet till Transportstyrelsen. Inom EU finns harmoniserade medicinska minimikrav för bl.a. syn. Dessa innebär bl.a. krav på en viss synskärpa och på att det inte finns allvarliga syndefekter eller synbortfall. För högre körkortsbehörigheter finns det krav på att förare efter att de har fyllt regelbundet visar att de uppfyller hälsokraven genom att genomgå en läkarundersökning, där synen är en av flera hälsoaspekter som kontrolleras. Ett intyg om synprövning som avser både synskärpa och synfält ska enligt körkortsförordningen (1998:980) lämnas tillsammans med en ansökan om körkortstillstånd. Synfältsdefekter innebär brister i vidvinkelseende och att man därmed har svårt att upptäcka snabba skeenden i trafiken. De vanligaste orsakerna är ögonsjukdomen grön starr, tillstånd efter en stroke eller att man har ögonskador orsakade av diabetes. Ofta är den drabbade själv inte medveten om sina synfältsdefekter, och det är vanligt att synskärpan är normal. Synfältsdefekter kan inte avhjälpas med glasögon eller andra hjälpmedel. Det totala synfältet ska ha en horisontell utsträckning av varav åt vardera sidan från synfältets centrum och i detta område ha en vertikal utsträckning av uppåt och nedåt. Kraven på synfält regleras i Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om medicinska krav för innehav av körkort m.m. (2 kap. 4 och 5 §§ TSFS 2010:125). Enligt 3 kap. 14 § körkortslagen ska ett körkort med behörigheten AM, A1, A2, A, B eller BE förnyas efter det att det har utfärdats eller senast förnyats. Ett körkort med behörigheten C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D eller DE ska förnyas från det att det har utfärdats. I motion 2018/19:99 efterfrågar (SD) en översyn av möjligheten att införa obligatoriska läkarkontroller av körkortsinnehavare. Motionären uppmärksammar att många äldre personer drabbas av demens eller andra sjukdomar, vilket innebär en trafikfara vid körning. Många läkare som ställer en demensdiagnos gör endast en muntlig överenskommelse med patienten om att inte köra bil. (SD) anför i motion 2018/19:181 att körkortsinnehavare bör testas . Motionären pekar på att ett test av förmågor inom syn, hörsel, uppfattning och reaktion skulle minska olyckorna i trafiken. Detta borde sedan ske för att föraren ska få behålla sitt körkort. I motion 2018/19:539 av (SD) begärs att lämplighetsprövning görs av äldre förare. Många svenskar får diagnosen demens eller stroke. Motionären pekar på att båda dessa sjukdomar kan påverka körförmågan och att personer som drabbats av stroke kan ha nedsatt medvetenheten om sina begräsningar att exempelvis köra bil. Motionären anför att många läkare väljer att göra en muntlig överenskommelse med patienten om att denna ska sluta köra bil, viket inte alltid följs. (M) framhåller i motion 2018/19:618 att möjligheten att förändra körkortslagen när det gäller synfältsbortfall bör ses över. En förändrad lagstiftning bör tas fram som ger möjlighet för personer med mindre allvarliga synnedsättningar att få sin lämplighet prövad, exempelvis genom ett körprov, innan körkortet eventuellt dras in. (M) framhåller i motion 2018/19:1024 att Transportstyrelsens krav på synfält bör anpassas till rådande forskning och evidens (yrkande 1). Det finns inte någon förankring i internationell forskning i fråga om stränga krav när det gäller synfält. Motionären menar att metoden för att bedöma körförmågan är ifrågasatt och att det finns begränsningar i de tester som görs i en körsimulator hos VTI för att man ska kunna återfå sitt körkort. Motionären anser att kostnaden för körprov i simulatorn bör ses över (yrkande 2). Testet är väldigt kostsamt, vilket omöjliggör för många att över huvud taget kunna bevisa sin eventuella körförmåga för Transportstyrelsen. Motionären begär även en översyn av möjligheten att harmonisera Transportstyrelsens krav på synfält med kraven i övriga EU-länder (yrkande 3). I kommittémotion 2018/19:1121 begär m.fl. (SD) att möjligheten att införa ett enklare test för äldre bilförare utreds (yrkande 55). I motionen framhålls att ett stort antal personer insjuknar i demenssjukdomar och att dessa kan återfinnas som förare. För att värna säkerheten för äldre förare bör enligt motionärerna ett test införas av förmågan att framföra fordon efter . Motionärerna begär även att möjligheten till en obligatorisk synkontroll för förare utreds (yrkande 56). Motionärerna pekar på att synen förändras och att föraren kanske inte själv uppfattar att synen blir sämre. Vid 40–börjar dock de flesta att se sämre. Det är därför rimligt att man får göra en synundersökning vid förnyelse av körkort. (MP) efterfrågar i motion 2018/19:2311 en utredning av vilka krav som ska ställas vid förnyelse av körkort (yrkande 1). Motionären pekar på att den teoretiska kunskapen endast testas när körkortet tas. Information om nya och förändrade regler borde enligt motionären lämnas till körkortsinnehavare på ett lättillgängligt sätt, och det borde vara lämpligt att testa körkortsinnehavarnas teoretiska kunskaper vid förnyelse av B-körkort . Det vore också rimligt att vid förnyelse av körkort bifoga ett synintyg. Motionären anser även att det bör utredas om ytterligare krav ska ställas på läkare så att personer som är olämpliga för bilkörning verkligen anmäls (yrkande 2). Om en läkare konstaterar att en körkortsinnehavare inte uppfyller kraven har läkaren ett ansvar att se till att patienten inte längre får köra bil. Det behövs en översyn av hur det fungerar i praktiken. I motion 2018/19:2730 av (MP) begärs att regeringen ska återkomma med förslag om återkommande obligatoriska synundersökningar för bilförare (yrkande 8). I motionen framhålls att synförmågan är central för att bilförare ska agera säkert. En nedsatt syn får allvarliga konsekvenser, och därför bör återkommande synundersökningar vara en viktig del av arbetet med trafiksäkerhet. bör man kunna uppvisa ett nytt synintyg för att få behålla sitt körkort. bör enligt motionären kontrollerna göras oftare eftersom riskerna för försämrad syn då ökar. Utskottet kan inledningsvis konstatera att det finns nära 650 000 körkortshavare i som är . Trots att trafikmiljön och trafikintensiteten har förändrats sedan dagens äldre tog körkort, har de flesta enligt Transportstyrelsen lyckats anpassa sig till förändringarna på ett bra sätt. Stor körerfarenhet gör att många klarar även komplicerade situationer. När insikt och omdöme inte är försämrade är de flesta också medvetna om sina begränsningar och anpassar sitt körsätt därefter. Vid normalt åldrande är det enligt Transportstyrelsen bara påverkan på synen som har betydelse för trafiksäkerheten. Övriga förhållanden, som långsammare reaktioner och ökad stelhet, har mindre betydelse för lämpligheten att köra bil eftersom körerfarenhet, insikt och omdöme ofta uppväger detta. Stigande ålder leder dock till att man blir skörare i kroppen och får en ökad sjuklighet. Detta påverkar såväl risken för allvarlig skada vid trafikolycka som körlämpligheten. Förare har enligt Transportstyrelsen en 2,5 gånger högre risk att skadas eller dödas vid en trafikolycka jämfört med åldersgruppen 30–, om man ser till körsträcka. presenterades Transportstyrelsens rapport och olycksinblandning hos äldre bilförare (2018-4875) som genomförts tillsammans med (). Studien har utrett om personbilsförare som är eller äldre och som har en sjukdomsdiagnos oftare är inblandade i trafikolyckor jämfört med förare i samma ålder och utan diagnos. Resultaten visar att förare med ålderstypiska sjukdomar som hjärt- och kärlsjukdomar och synfunktioner inte har en så hög sannolikhet att vara inblandad i en olycka. Förare med demens, en diagnos som också är starkt åldersberoende, har en lägre sannolikhet för olycka, jämfört med förare utan denna diagnos. Detta kan bero på att man ofta slutar att köra bil när man fått sin demensdiagnos. Slutsatsen i rapporten är att det med utgångspunkt från både tidigare resultat och resultat från den aktuella studien inte finns något generellt behov av att gå vidare och fortsätta utreda allmänna periodiska hälsokontroller från en viss ålder. Däremot finns det några diagnosgrupper med en ökad sannolikhet för olycksinblandning som man i rapporten rekommenderar bör utredas närmare. Det gäller missbruks- och beroendesjukdomar, psykiska sjukdomar, epilepsi och diabetes. Dessa studier bör innefatta körkortsinnehavare i alla åldersgrupper. Utskottet vill peka på att Transportstyrelsen har uppgett att antalet anmälningar från läkare om körkortshavare som inte längre bör inneha körkort inte ökar på det sätt som myndigheten anser skulle behövas. Transportstyrelsen hänvisar till att det av framgår att läkare även vid demensdiagnos i första hand använder sig av möjligheten att ge s.k. muntliga körförbud. I av fallen där diagnosen ställs gör man en anmälan till Transportstyrelsen. Enligt Transportstyrelsen får muntligt körförbud. Transportstyrelsen menar att i fall med demens är det, jämfört med vid andra sjukdomar, mindre troligt att man kan lita på att den sjuke kommer att följa tillsägelsen att inte köra, och förfarandet är därför mindre lämpligt. Utskottet bedömer att ändring av körkortslagen och Transportstyrelsens föreskrifter innebär att det numera är lättare att anmäla personer vars körkortsinnehav kan ifrågasättas av medicinska skäl. Systemet med anmälningsskyldigheten har därmed blivit mer effektivt för att hindra personer att framföra motorfordon om de inte uppfyller de medicinska kraven för körkort. Utskottet noterar vidare att det enligt den rapport som Transportstyrelsen och VTI tagit fram inte finns något generellt behov av att gå vidare och fortsätta utreda allmänna periodiska hälsokontroller från en viss ålder. Det finns heller inte några uppgifter som motiverar någon ändring i den nuvarande modellen med läkares anmälan. Utskottet avser dock att fortsätta följa utvecklingen. Utskottet noterar att det finns ett samarbete mellan företagen – kallat Synbesiktningen – där förare i samband med att bilen besiktigas kan välja att genomgå en synundersökning. Syftet är att uppmärksamma synens betydelse för ansvarsfull bilkörning. Enligt uppgifter från har totalt ca 24 000 syntester genomförts . Synbesiktningen genomförs då körförhållandena ofta är extra svåra och kraven på bilförarnas syn därmed ökar. svarade 1 475 bilister på frågor om syn och bilkörning och 1 249 av bilisterna gjorde ett syntest. Undersökningen visar att av de testade hade en trafikfarlig synskärpa, men anser att de ser tillräckligt bra för att köra säkert. (Med trafikfarlig syn menas en syn som blir oskarp på en .) visar undersökningen att anser att kontinuerliga synkontroller i samband med förnyelse av körkort ska lagstadgas. Utskottet vill peka på att VTI i en rapport om synförmågans mätbarhet och inverkan på säker bilkörning (VTI notat 23-2015) har lyft fram att testning av synförmågan bör bestå av kompletterande syntester till de tester som används , att de mest förekommande måtten på synskärpa inte är tillräckliga för att säkerställa säker bilkörning och att tester som inrymmer kognitiva aspekter kan komplettera bedömningen av synförmågan. Utskottet har vid olika tillfällen lyft fram att synkontroller är en mycket viktig fråga ur trafiksäkerhetssynpunkt. Utskottet har inte ändrat uppfattning i denna fråga och vill därför understryka vikten av att Transportstyrelsen fortsätter att kontinuerligt se över vilka krav som bör ställas på förares hälsa och att myndigheten arbetar med detta utifrån ett vetenskapligt perspektiv. Utskottet vill lyfta fram vikten av att frågan om synkontroller ingår i det fortsatta trafiksäkerhetsarbetet för att uppnå nollvisionen. Utskottet vill betona att utgångspunkten för arbetet med trafiksäkerhet är att arbeta långsiktigt och med en helhetssyn genom att tydliggöra inriktningen för det fortsatta arbetet för trafiksäkerhet. Att kräva test av synskärpa vid körkortsförnyelser för personbil är enligt utskottet en enskild åtgärd bland ett flertal möjliga. Utskottet konstaterar att Transportstyrelsen får ca 200 ansökningar om medicinsk dispens. är kopplade till olika typer av synnedsättningar, t.ex. synfältsbortfall orsakade av diabetes, stroke eller hjärntumör. De flesta får enligt uppgift avslag på sin ansökan. Utskottet noterar att synfältsbortfall påverkar vardagen för den som råkar ut för det. Detta har uppmärksammats i olika former av forskning om synfältsbortfall. Ett exempel är ett projekt vid om transportrelaterade välfärdskonsekvenser för individer som har fått körkortet indraget på grund av synfältsbortfall. Resultaten visar bl.a. att den inskränkta mobilitet som det indragna körkortet innebär kan få stora konsekvenser inom en rad välfärdsdimensioner som arbete och ekonomi, boende, fritid, medborgerliga aktiviteter, sociala relationer, oberoende, identitet, välbefinnande och psykisk hälsa samt tillit. I flera fall anser man sig inte heller rätt bedömd när det gäller körförmåga. Utskottet vill mot den bakgrunden framhålla att olika insatser görs. Utskottet vill särskilt påminna om att VTI tillsammans med medicinsk expertis på uppdrag av Transportstyrelsen har tagit fram ett standardiserat simulatortest för att bedöma körförmågan hos personer med synfältsbortfall. Testresultaten kan användas som underlag vid en eventuell dispensansökan, där berörda myndigheter beslutar om en person med synfältsbortfall kan medges undantag från synfältskraven i de medicinska föreskrifterna. Transportstyrelsen har upp-gett att möjligheterna till dispens från dessa föreskrifter förbättras genom simulatortester. Transportstyrelsen har haft som mål att kunna erbjuda testning för dem som har synfältsdefekter och som utifrån reglerna i de medicinska föreskrifterna inte klarar körkortskraven. De ska då kunna styrka sin förmåga till kompensation och därmed ges möjlighet att få dispens från regelverket. Utskottet konstaterar att reguljära tester påbörjades på VTI i . Den som har drabbats av synfältsbortfall och indraget körkort har möjlighet att testa sin körförmåga i en körsimulator på egen bekostnad. Enligt uppgift är priset för testet . VTI och Transportstyrelsen har arbetat med att hitta former för att yttrandet från den tekniska bedömningen av körningen ska uppfylla högt ställda juridiska krav. VTI rekommenderar den som vill göra testet att som ett första steg överväga att söka dispens utan att genomföra testet. VTI uppger att intresset för testerna är stort, och finns det en kö av personer som har anmält sitt intresse för att delta i forskningsprojektet. beviljades de första personerna som genomfört ett godkänt test i simulatorn dispens för körkort för personbil. Deras körförmåga bedömdes som trafiksäker. hade 269 personer genomfört körtestet i simulatorn i . Av dem hade 169 personer fått sitt testprotokoll, och av dem hade 114 godkänts av VTI med anledning av testresultatet. meddelade Transportstyrelsen att simulatormetoden för personer med synfältsnedsättningar ska utvärderas sedan det visat sig att personer med mycket stora synfältsdefekter klarat testet. Så länge utvärderingen pågår kommer det inte att vara möjligt att testa sin körförmåga i simulatorn. Transportstyrelsen arbetar med en översyn av sina föreskrifter som rör syn för att se vilka alternativ som finns för att ge en så stor tillgänglighet som möjligt för personer med bl.a. synfältsdefekter utan att trafiksäkerheten påverkas negativt. Utvärderingen beräknas vara klar . Utskottet har tidigare hänvisat till att Transportstyrelsen har framhållit att de svenska kraven inte är strängare när det gäller gradtalen än i EU:s körkortsdirektiv och att det anges i de svenska kraven att en del defekter kan accepteras. Den reglering som gäller nu är mer detaljerad än tidigare och kan därför uppfattas som att det ställs högre krav än de föreskrifter som gällde före . De nya reglerna innebär dock i praktiken lägre krav för flertalet personer med synfältsdefekter än de tidigare reglerna. Utskottet kan vidare konstatera att den svenska tolkningen av EU:s körkortsdirektiv genomgick en prövning av EU som inte hade några synpunkter på de svenska föreskrifterna när det gäller synfältsdefekter. Skillnaderna mellan och några andra länder består i att man i vissa länder ger dispens efter praktiskt körtest eller t.o.m. skriver in det praktiska körtestet i föreskriften, som i . Utskottet konstaterar att Transportstyrelsen har varit mycket tveksam till värdet av körprov som bedömningsunderlag i detta sammanhang. Skälet till detta är att förarprövare är utbildade och tränade att göra andra slags bedömningar än av synfältsdefekters betydelse för trafiken. Transportstyrelsen har framfört att körprovet är ett för grovt stickprov och pågår för att kunna ligga till grund för denna bedömning. De olyckor som inträffar på grund av synfältsdefekter innebär oftast att man inte har hunnit reagera på cyklister och gångtrafikanter som plötsligt dyker upp från sidan. Det är enligt myndigheten inte troligt att ett körtest innehåller sådana incidenter. Utskottet välkomnar arbetet med simulatorutveckling och ser positivt på den tekniska utvecklingen inom området. Utskottet noterar att simulatormetoden nu utvärderas. Utskottet ser även positivt på att Transportstyrelsen ser över de alternativ som finns för att ge en så stor tillgänglighet som möjligt för personer med bl.a. synfältsdefekter utan att trafiksäkerheten påverkas negativt. Utskottet vill understryka att det är mycket viktigt att de krav som tillämpas i när det gäller synfältsnedsättningar motsvarar dem som tillämpas i övriga EU-länder och att den ansvariga myndigheten fortsätter att följa denna fråga och om det skulle visa sig vara nödvändigt vidtar de åtgärder som behövs. Sammanfattningsvis vill utskottet betona vikten av fortsatt utvecklingsarbete i fråga om synkontroller och andra hälsoaspekter i samband med körkortsfrågor. Mot bakgrund av vad som har anförts ovan finner utskottet dock inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motionsförslagen och avstyrker därmed motionerna 2018/19:99 (SD), 2018/19:181 (SD), 2018/19:539 (SD), 2018/19:618 (M), 2018/19:1024 (M) yrkandena 1–3, 2018/19:1121 (SD) yrkandena 55 och 56, 2018/19:2311 (MP) yrkandena 1 och 2 samt 2018/19:2730 (MP) yrkande 8. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om kompetenskrav för utryckningsförare. Utskottet hänvisar bl.a. till vidtagna åtgärder och betonar att det är mycket viktigt att utryckningsfordon kan framföras snabbt och trafiksäkert liksom att det är viktigt att förarna har kunskap om trafiksäkerhet och körteknik. Utskottet anser att det skulle kunna finnas fördelar med ytterligare samordning inom området och ser därför positivt på fortsatta initiativ för att främja gemensamma riktlinjer för utryckningsförare. Utskottet menar att det är mycket viktigt att fortsätta att följa denna fråga. När det gäller reglerna om framkomlighet för utryckningsfordon anser utskottet att bestämmelserna är väl avvägda. Dåvarande fick 2001 i uppdrag att ta fram en plan för landets utryckningsförarutbildning, vilket dock inte resulterade i några föreskrivna planer eftersom verket saknade behörighet att föreskriva om sådana. Representanter för de dåvarande myndigheterna , , , och utarbetade en broschyr med grundläggande kompetensmål för utryckningsfordon. Ambitionen med broschyren var att ge tydliga incitament för utbildare och utryckningsorganisationer att så långt det är möjligt säkerställa att utryckningsförare har god förarkompetens vid utryckningskörning.