bet · H601SoU8 · 2019-05-10 00:00:00 — Därför kommer även att granska ett antal verksamheter där de ser att vårdgivaransvaret är otydligt. Svar på skriftlig fråga besvarade socialminister (S) en skriftlig fråga om nätläkare (fr. 2018/19:346). Ministern svarade följande: har ställt två frågor till mig angående digital vård. Den första frågan gäller vad jag gör för att säkerställa att den digitala offentliga vården och den privata digitala vården spelar efter samma regler samt att tillgänglighet finns i hela landet och kommer alla patienter till del. Den andra frågan gäller på vilket sätt jag ser att den digitala vården bör utvecklas. Det huvudsakliga ansvaret för hälso- och sjukvården ligger på landsting och kommuner. Verksamheterna styrs av ramlagar som ger stora möjligheter att planera arbetet med utgångspunkt i det vårdbehov som finns hos befolkningen regionalt och lokalt. Utvecklingen av digitala vårdtjänster har gått snabbt , dels i landstingens egen regi, dels på den privata marknaden. gjorde en kartläggning på området och konstaterade också bl.a. att det pågår ett aktivt utvecklingsarbete inom alla landsting samt gemensamt via Inera, som är ett bolag som ägs av och Landsting samt landstingen och kommunerna. framhöll vidare i kartläggningen att de som bedriver hälso- och sjukvårdsverksamhet via digitala vårdtjänster ska, oberoende av om de är offentliga eller privata, uppfylla samma lagstadgade krav och mål. Jag ser att det finns goda förutsättningar för landstingen och kommunerna att utifrån det egna befolkningsbehovet använda de möjligheter som digitaliseringen ger inom hälso- och sjukvården inom ramen för befintlig lagstiftning. Digitala stöd och god informationsförsörjning är möjliga verktyg som kan användas för att uppnå de mål för verksamheterna som ställs upp i bl.a. lagstiftningen. Exempelvis kan en tillgänglig och nära vård innebära geografisk närhet men närheten kan också åstadkommas med hjälp av digitala lösningar. Universellt utformade digitala lösningar ökar också tillgängligheten för t.ex. personer med funktionsnedsättningar. De exakta formerna för när och hur digitala lösningar ska användas bör i första hand ligga på verksamheterna att avgöra. Frågor om nätdoktorer behandlas också av utredningen för en mer jämlik vård (S 2017:08) och Inspektionen för vård och omsorg har annonserat en nationell tillsyn med start där man ska granska aktörer och vårdgivare som bedriver digitala vårdtjänster. Jag avser att noga följa utvecklingen på området för att se om särskilda insatser är nödvändiga framöver. I betänkande 2016/17:SoU10 behandlade utskottet motionsyrkanden om patientdatalagen och it i vården. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2016/17:254). I betänkande 2017/18:SoU9 behandlades flera motionsyrkanden om digitala vårdtjänster. Utskottet föreslog att samtliga motionsyrkanden skulle avslås, och kammaren följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:293). E-hälsa och välfärdsteknologi används i förhållandevis begränsad skala i , trots en teknikvan befolkning och god digital infrastruktur. Det främsta skälet är den stora variationen av system för information och dokumentation som används i regioner, kommuner och av privata vårdgivare, vilket försvårar informationsutbytet. Enligt utskottets uppfattning är det angeläget att gemensamma standarder tas fram för journalsystem och kvalitetsregister. Utskottet noterar handlingsplanen –2019 för att samverka vid genomförandet av Vision e-hälsa 2025, men anser att när det gäller frågan om gemensamma standarder krävs att regeringen på lämpligt sätt ser till att sådana tas fram. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage det för regeringen. Motionerna 2018/19:2444 (C) yrkande 3 och 2018/19:2989 (KD) yrkande 20 bör bifallas, och motionerna 2018/19:95 (SD), 2018/19:149 (SD) yrkande 2, 2018/19:350 (SD) yrkandena 1 och 2, 2018/19:1529 (M), 2018/19:2043 (L) yrkande 7, 2018/19:2787 (M) yrkande 24 bör bifallas delvis. Det är vidare angeläget att lagstiftningen på området är ändamålsenlig och anpassad till de krav som dagens teknik ställer som utskottet vill understryka vikten av att den personliga integriteten beaktas. Regeringen bör därför enligt utskottets uppfattning överväga om det finns anledning att göra en översyn av patientdatalagen och annan relevant lagstiftning. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage det för regeringen. Därmed bör motion 2018/19:2444 (C) yrkande 4 bifallas. Motion 2018/19:2900 (M) yrkande 14 bör bifallas delvis. När det gäller motionerna 2018/19:919 (M), 2018/19:2900 (M) yrkandena 12 och 13 samt 2018/19:2989 (KD) yrkandena 21 och 22 med andra frågeställningar om digitalisering anser utskottet inte att bör ta något initiativ. Motionerna bör avslås. I fråga om 1177 noterar utskottet att det pågår ett arbete med att utveckla tjänsten. Utskottet anser att inte bör ta något initiativ med anledning av motionerna 2018/19:2444 (C) yrkande 2 och 2018/19:2989 (KD) yrkande 9. Motionsyrkandena bör avslås. När det gäller s.k. nätläkare och digitala vårdtjänster konstaterar utskottet att utvecklingen går snabbt och att arbete pågår för att åstadkomma ett hållbart system för digitala vårdtjänster. Utskottet noterar i detta sammanhang tilläggsuppdraget till utredningen och reda i vården om att analysera hur ett långsiktigt hållbart system för s.k. nätdoktorer kan skapas. Utskottet anser att det inte finns skäl för att ta något initiativ med anledning av motionerna 2018/19:406 (V) yrkande 6, 2018/19:1147 (S), 2018/19:1614 (S) och 2018/19:2444 (C) yrkande 5. Motionerna bör avslås. Utskottet noterar SKL:s rekommendation om gemensamma utomlänsersättningar för digitala vårdtjänster i primärvården och att alla regioner beslutat att följa dem. Utskottet är inte berett att ta något initiativ med anledning av motion 2018/19:2787 (M) yrkande 10. Motionen bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om innovationsmedel inom vården. Jämför reservation 77 (SD). I kommittémotion 2018/19:149 av m.fl. (SD) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att tillföra riktade innovationsmedel med syfte att vården och omsorgen tidigt ska kunna använda innovativa lösningar och göra dessa mer tillgängliga. Bakgrund och pågående arbete Samverkansprogram för life science presenterade regeringen fem nationella samverkansprogram inom områden relaterade till viktiga samhällsutmaningar där har komparativa fördelar. Programmen bygger på ett utvecklat samarbete mellan offentliga aktörer, näringsliv och universitet och högskola. Målsättningen med samverkansprogrammen är att de ska bidra till att gemensamt stärka globala innovations- och konkurrenskraft. Ett av de fem samverkansprogrammen är programmet Life science som fokuserar på nya innovativa läkemedel, vårdmetoder och medicinteknik som syftar till att förbättra människors liv och hälsa. Verket för innovationssystem () anger på sin webbplats att hälsa är ett av myndighetens prioriterade områden. ger bl.a. stöd till utveckling av innovationer där digitalisering kan bidra till bättre hälsa, vård och omsorg. Myndigheten har haft flera regeringsuppdrag inom området. Tillsammans med och för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) finansierar 17 strategiska innovationsprogram. Två av de strategiska innovationsprogrammen är Swelife och Medtech for health. Genom Swelife samverkar vården, akademin och näringslivet för att koordinera och utveckla stabila forsknings- och innovationsprocesser för svensk life science. Avsikten med Medtech for health är att ta till vara och stärka förutsättningar att förbli världsledande inom medicinteknik. Det gemensamma syftet är att främja förnyelse och innovation för en mer värdeskapande hälso- och sjukvård. tecknade Kommuner och Landsting (SKL) och en överenskommelse om stärkt innovationsförmåga i offentlig verksamhet. Överenskommelsen bygger vidare på tidigare överenskommelser mellan SKL och , och har fokuserat på införande av nya effektiva lösningar. för hälsa, arbetsliv och välfärd (Forte) fördelar forskningsmedel efter utlysning och ansökan i öppen konkurrens, och samverkar med övriga statliga forskningsfinansiärer på flera olika sätt. Forte ingår i Rådet för styrning med kunskap, som ska vara ett forum för samverkan i strategiska frågor om kunskapsutveckling och nyttiggörandet av forskning och innovationer inom hälso- och sjukvård och socialtjänst. Forte ingår i den svenska organisation som regeringen har inrättat för att påverka och genomföra EU:s ramprogram för forskning och innovation, Horisont 2020, och deltar i To-Reach inom Horisont 2020 som arbetar med att förbereda ett europeiskt gemensamt forskningsprogram för ökad kunskap om hälso- och sjukvårdssystem, organisation och vårdmodeller. Forte har en överenskommelse med om samverkan och samfinansiering av innovativa projekt inom vård och omsorg. I betänkande 2016/17:SoU10 behandlade utskottet ett liknande förslag tillsammans med andra motioner om innovationer. följde utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2016/17:254). Liknande förslag behandlades även förenklat i betänkande 2017/18:SoU9. Utskottet ser positivt på det arbete som pågår för att främja innovationer och stärka innovationsförmågan inom hälso- och sjukvården, bl.a. med stöd av . Enligt utskottet finns det inte skäl att föreslå någon åtgärd från med anledning av motion 2018/19:149 (SD) yrkande 1. Motionsyrkandet bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att söka vård inom . I motion 2018/19:1241 av och (båda M) föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheterna för patienter att själva få välja vård i . I lagen (2013:513) om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet anges villkor för rätt till ersättning för kostnader för gränsöverskridande vård samt hur ersättningsbeloppet ska bestämmas. Bestämmelserna innebär att ersättning ska lämnas med högst det belopp som motsvarar de faktiska vårdkostnader som har uppkommit för patienten med avdrag för ett belopp som motsvarar de avgifter som patienten skulle ha fått om vården hade getts i . Det ska även vara möjligt för patienter att söka förhandsbesked för planerad vård i ett annat land, och ett sådant besked kommer som regel att vara bindande när patienten senare ansöker om ersättning för den vård som omfattas av beskedet. Det är som prövar ansökningar om ersättning och förhandsbesked. Bakgrunden till lagen var behovet av att genomföra och rådets direktiv /24/EU om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande vård, det s.k. patientrörlighetsdirektivet. Detta direktiv är genomfört även i de övriga nordiska länderna. Bakgrund och pågående arbete Gränsöverskridande vård inom EU ansvarar för att informera personer som är försäkrade för vårdförmåner i en annan medlemsstat om hälso- och sjukvård. ansvarar bl.a. för att tillhandahålla personer som är försäkrade för vårdförmåner i information om deras rättigheter och möjligheter vid nödvändig och planerad vård i andra EU-/EES-länder eller och villkoren för ersättning för den sökta eller planerade vården. har utredningsansvar och beslutar om patienten ska beviljas ersättning i efterhand eller få ett förhandsbesked. Utskottets behandlade motioner om gränsöverskridande vård i i betänkande 2016/17:SoU10. Utskottet noterade då att det inom pågår arbeten för att på olika sätt förstärka det nordiska hälsosamarbetet, bl.a. när det gäller patientrörlighet (s. 71). Utskottet välkomnade detta arbete. Vidare noterade utskottet att har ansvar för att informera den som vill söka sig till annat EU/EES-land för planerad vård. Utskottet ansåg att inte borde ta några initiativ med anledning av motionerna. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2016/17:254). Utskottet konstaterar att patientrörlighetsdirektivet gäller i alla nordiska länder och att har ansvar för att informera den som vill söka sig till annat EU/EES-land för planerad vård. Utskottet anser att det inte finns skäl för att ta några initiativ med anledning av motion 2018/19:1241 (M). Motionsyrkandet bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om luftburen ambulanssjukvård och skydd mot privatisering av ambulanssjukvård. I motion 2018/19:1233 av och (båda M) föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheterna till en nordisk samordning av den luftburna ambulanshelikopterverksamheten. I motion 2018/19:2141 av m.fl. (S) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att ambulanssjukvården ska omfattas av motsvarande skydd mot privatiseringar som gäller för räddningstjänsten och polismakten. I motion 2018/19:2681 av (S) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om vikten av att utforma glesbygdsanpassning av regelverket för att underlätta utförande av ambulansliknande tjänster. Motionen gäller möjligheten att använda privata helikoptrar för detta ändamål. har enligt hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) det övergripande ansvaret för hälso- och sjukvården inom sitt område. I det ingår att ansvara för att det finns ändamålsenliga ambulanstransporter. Varje landsting svarar för att det inom finns en ändamålsenlig organisation för att till och från sjukhus eller läkare transportera personer, vilkas tillstånd kräver att transporten utförs med transportmedel som är särskilt inrättade för ändamålet. Det finns inget närmare krav på själva transportsättet, utan det väsentliga är att lagens krav på en god vård uppfylls. I föreskrifter (SOSFS 2009:10) om ambulanssjukvård m.m. finns närmare bestämmelser som föreskriver att varje landsting ska upprätta en plan för ambulanssjukvården inom sitt geografiska område. Av planen ska framgå vilka mål som har fastställts, vilka resurser som ska finnas och hur ambulanssjukvården ska vara organiserad. Planen ska vara samordnad med den fredstida katastrofmedicinska beredskapsplanen och planläggningen inför höjd beredskap. Kommuner kan enligt 3 kap. 2 § lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter ingå avtal med om att utföra ambulanstransporter. De kan också ingå avtal om att utföra hälso- och sjukvård i väntan på sådana transporter, s.k. (i väntan på ambulans). Ambulanssjukvårdstjänster upphandlas enligt lagen (2016:1145) om offentlig upphandling, förkortad . Bakgrund och pågående arbete Den luftburna ambulanssjukvården inkluderar landstingens ambulanshelikoptrar och ambulansflygplan och det statliga Svenska nationella ambulansflyget (SNAM). SNAM används vid större händelser där samhällets ordinarie resurser för sjuktransporter inte är tillräckliga och innebär att ett vanligt reguljärt passagerarflygplan byggs om till ambulansflygplan. Ambulanssjukvård bedrivs även i s.k. (search and rescue) och Försvarsmaktens helikoptrar och flygplan. opererar under det EU-gemensamma flygregelverket 3. I är det Transportstyrelsen som utfärdar tillstånd och utövar tillsyn över helikopterverksamheten. I övrigt omfattas ambulanshelikoptrarna av samma regelverk som annan ambulansverksamhet. Det finns nio baser för ambulanshelikoptrar i : , , , , , , , och . Landsting som saknar egen helikopter köper helikoptertjänster från andra landsting när det behövs. Inom Sydöstra sjukvårdsregionen, som består av , och län, utreds för tillfället förutsättningarna att ha egen helikopter. bildade landstingen i och luftambulans. Därefter har även och Region anslutit sig. ansvarar för den operativa driften av helikoptrarna i och , medan den operativa driften av helikoptrarna i och Region sköts av externa aktörer. Fler landsting har möjlighet att ansluta sig till kommunförbundet. Nordiskt samarbete om luftburen ambulanssjukvård Ett antal svenska landsting har samarbetsavtal om prehospital sjukvård med sina motsvarigheter på andra sidan landsgränsen, inbegripet ambulanssjukvård. Detta kan även inbegripa helikopter. startade och norska Luftambulansetjenesten ANS projektet ambulanssjukvård. I deltog även landstingen i , och . Enligt slutrapporten ambulanssjukvård –– Gränsöverskridande ambulanshelikoptersjukvård (2014) är ett avtal om gränssamverkande helikoptersjukvård mellan och påskrivet av tio parter, fyra i och sex i . I betänkande 2017/18:SoU9 behandlades ett motionsyrkande om att ambulanssjukvården ska omfattas av motsvarande skydd mot privatiseringar som gäller för räddningstjänsten och polismakten. följde utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2017/18:293). En motion om att samordna den nordiska ambulanshelikopterverksamheten behandlades i betänkande /15:SoU7. följde utskottets förslag till riksdagsbeslut (prot. 2014/15:87). Liknande förslag har därefter behandlats förenklat i senare betänkanden. Utskottet noterar de samarbeten som finns eller är under utveckling när det gäller luftburen ambulanssjukvård, både i och med andra nordiska länder. Utskottet ser positivt på samarbeten som kan leda till bättre samordning och resursanvändning inom ambulanssjukvården. Någon anledning för att ta något initiativ med anledning av motion 2018/19:1233 (M) finns inte. Inte heller bör ta några initiativ med anledning av motionerna 2018/19:2141 (S) yrkande 3 och 2018/19:2681 (S) yrkande 3. Motionsyrkandena bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vård i glesbygd och samisk ohälsa. Jämför reservation 78 (V). I partimotion 2018/19:406 av m.fl. (V) yrkande 2 föreslås att regeringen utreder hur akutmottagningar och primärvård samt övrig sjukvård kan organiseras på ett patientsäkert sätt och med fokus på tillgänglighet och kvalitet i glesbygd samt i områden med utsatt hälsoläge. I motion 2018/19:1721 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att låta instifta ett centrum för samisk hälsa. I motion 2018/19:903 av m.fl. (MP) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om krafttag mot psykisk ohälsa. Enligt motionärerna bör insatser inom landstingen inriktade på samisk hälsa förstärkas och fördjupas. Av hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) framgår att landstingen ansvarar för att erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom . Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Hälso- och sjukvårdslagen ger huvudmannen utrymme att utforma vården efter lokala och regionala behov och förutsättningar. trädde ändringar i hälso- och sjukvårdslagen i kraft som innebär att ska organisera hälso- och sjukvårdsverksamheten så att vården kan ges nära befolkningen. Om det är motiverat av kvalitets- eller effektivitetsskäl får vården koncentreras geografiskt (prop. 2017/18:83, bet. 2017/18:SoU22, rskr. 2017/18:294). stärktes också vårdgarantin inom primärvården. Bakgrund och pågående arbete Glesbygdsmedicinskt centrum (GMC) i är en forsknings- och utvecklingsenhet inom primärvården i i södra . Centret startade och verkar i hela . Syftet med centrumet är att öka kunskapen om hur sjukvårds- och omsorgsbehov på bästa sätt kan tillgodoses för befolkningen i och i hela landet samt att öka rekryteringen av läkare och annan professionell vårdpersonal till glesbygd. Centrumets uppdrag är bl.a. att arbeta med frågor om samisk hälsa. Region och landstingen i och tillsammans med beviljades 2017 projektmedel från för att inrätta ett kunskapsnätverk om samisk hälsa. Målet är att ta fram en gemensam hälsostrategi som innebär ökad tillgång till språk- och kulturanpassade hälso- och sjukvårdstjänster. ska utveckla hälso- och sjukvården utifrån ett samiskt perspektiv och har satt upp följande mål: • etablera samisk hälsa på den politiska agendan och i den kliniska verksamheten • utveckla ett personalnätverk som tar till vara samisk kultur- och språkkompetens • ta fram en hälsostrategi och tjänsteutveckling • konkretisera kunskapsnätverket och hitta former för ett framtida . om samisk psykisk hälsa i I finns ett samiskt centrum för psykisk hälsa. Centrumet, Samisk nasjonalt kompetansesenter – psykisk helsevern og rus (SANKS), har ett nationellt ansvar att bidra till likvärdig vård för samer med psykisk ohälsa och beroendeproblematik i . har Region ett samarbetsavtal med SANKS. Avtalet omfattar primärvården, vuxenpsykiatrin och barn- och ungdomspsykiatrin i Region . Utredning om samordnad utveckling för god och nära vård tillsatte regeringen en särskild utredare med uppdraget att utifrån förslagen i betänkandet Effektiv vård (SOU 2016:2) stödja landstingen, berörda myndigheter och organisationer i arbetet med att samordnat utveckla en modern, jämlik, tillgänglig och effektiv hälso- och sjukvård med fokus på primärvården (dir. 2017:24). Utredningens delbetänkande God och nära vård – En gemensam färdplan och målbild (SOU 2017:53) utgjorde grunden för proposition 2017/18:83 Styrande principer inom hälso- och sjukvården och en förstärkt vårdgaranti som behandlade . Propositionen innehöll de lagändringar som började gälla och som beskrivs under . Utredningens uppdrag i övrigt ska slutredovisas för . En delredovisning ska lämnas . Vid behandlingen av proposition 2017/18:83 gjorde ett tillkännagivande till regeringen om att ta initiativ till att skapa en samlad definition av primärvårdens uppdrag och funktion med syfte att stärka patientens tillgång till en jämlik primärvård oavsett var i landet patienten bor och återkomma till med förslag (bet. 2017/18:SoU22, rskr. 2017/18:294). Av regeringens skrivelse skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2018/19:75) framgår att förslag om primärvårdens uppdrag redovisas i delbetänkandet God och nära vård – En primärvårdsreform (2018:39). Delbetänkandet var ute på remiss och bereds nu inom . I betänkande 2017/18:SoU9 behandlade utskottet flera motioner om tillgänglighet till vården. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2017/18:293). Alla ska erbjudas en god hälso- och sjukvård utifrån sina behov, oavsett var i landet man bor. Utmaningarna inom hälso- och sjukvården är dock stora uti-från den demografiska utvecklingen, men även utifrån geografiska aspekter. Enligt utskottet kan en utvecklad och förstärkt primärvård bidra till att möta dessa utmaningar. Det är vidare viktigt att ta till vara och sprida goda exempel, bl.a. hur nya samarbeten, arbetssätt och ny teknik kan bidra till att göra vården mer tillgänglig i glesbygd och områden med utsatt hälsoläge. Utskottet noterar i detta sammanhang det arbete som pågår inom utredningen utveckling för en god och nära vård, inklusive utredningens delbetänkande med förslag om primärvårdens uppdrag. Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motion 2018/19:406 (V) yrkande 2. Motionsyrkandet bör avslås. När det gäller samisk hälsa ser utskottet positivt på det arbete som pågår i bl.a. kunskapsnätverket om samisk hälsa och i de medverkande landstingen. Utskottet kommer att fortsätta följa utvecklingen i dessa frågor. Utskottet anser att det inte finns skäl för att ta några initiativ med anledning av motionerna 2018/19:903 (MP) yrkande 10 och 2018/19:1721 (M). Motionsyrkandena bör avslås. Vård i livets slutskede Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vård i livets slutskede och dödshjälp. Jämför reservation 79 (SD), 80 (KD) och 81 (KD). Vård i livets slutskede I kommittémotion 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 23 föreslås ett tillkännagivande om att möjligt vidta åtgärder så att alla som har behov av palliativ vård ska kunna få det av kompetent och välutbildad personal oberoende av bostadsort. I kommittémotion 2018/19:855 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 24 föreslås ett tillkännagivande om att möjligt vidta åtgärder för att barn, oavsett bostadsort, ska ha samma rätt till palliativ vård som vuxna. Ett liknande förslag finns i kommittémotion 2018/19:1639 av m.fl. (SD) yrkande 35. I motion 2018/19:2822 av (KD) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att sjukhusen ska kunna garantera att ingen ska behöva dö i ensamhet.