bet · H601CU11 · 2019-04-04 00:00:00 — Kommitténs första förslag är att regeringen ska utse en särskild nationell samordnare för byggstandardiseringen. Samordnarens uppgift bör vara att verka för att den svenska standardiseringsorganisationen (), samhällsbyggnadsbranschen och identifierar lösningar på svårigheter sinsemellan och utvecklar en systematisk samverkan. Förslaget syftar till att öka samhällsbyggnadsbranschens kunskap om byggstandardisering och öka samhällsbyggnadsbranschens och deltagande i byggstandardiseringsarbetet. Kommitténs andra förslag är att regeringen ska inrätta ett nationellt myndighetsråd för byggstandardisering för att effektivisera och stärka myndigheternas byggstandardiseringsarbete. De myndigheter som bör ingå i rådet är , , , , , , Lantmäteriet, Myndigheten för delaktighet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , och Transportstyrelsen samt de eventuellt övriga myndigheter som regeringen anser vara relevanta. , eller det departement som ansvarar för byggfrågor, bör leda arbetet inom rådet. Kommitténs tredje förslag är att regeringen bör villkora medfinansieringen utifrån aktuella behov för att stärka standardiseringen inom byggområdet. Inriktningen på villkoren bör inledningsvis vara att säkerställa att SIS underlättar möjligheterna att avgiftsfritt ta del av viss information om byggstandarder före köp samt att SIS vidtar åtgärder för att öka deltagandet i de tekniska kommittéerna. Betänkandet har remitterats och remisstiden gick ut . Beredning pågår inom . I budgetpropositionen utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (prop. 2019:1) anges att av företagen bedömer att arbetskraftsbrist är det i särklass största hindret för ett fortsatt bostadsbyggande. Arbetskraftsbrist är ett problem för flera branscher, men bristen i byggbranschen är dock något större än i näringslivet i stort, där av företagen uppger brist på arbetskraft som sitt största hinder för företagets verksamhet. Regional planering och kommunernas bostadsförsörjningsansvar Ett regionalt perspektiv i bostadsförsörjningsplaneringen Varje kommun ska enligt lagen (2000:1383) om kommuners bostadsförsörjningsansvar (bostadsförsörjningslagen) anta riktlinjer för att planera för bostadsförsörjningen i kommunen. Syftet är att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och att främja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds och genomförs. beslutade om ändringar i bostadsförsörjningslagen (prop. 2012/13:178, bet. 2013/14:CU5, rskr. 2013/14:39). Ändringarna trädde i kraft och innebar att innehållet i och processen för att ta fram kommunala riktlinjer för bostadsförsörjningen preciserades. Nytt var att kommunerna i riktlinjerna ska redovisa hur hänsyn har tagits till relevanta nationella och regionala mål, planer och program av betydelse för bostadsförsörjningen. Det ska alltså finnas ett regionalt perspektiv i riktlinjerna. , andra kommuner och regionala organ ska ges möjlighet att yttra sig över kommunens planering av bostadsförsörjningen. Om en kommuns riktlinjer inte innehåller uppgifter om hur hänsyn har tagits till relevanta nationella och regionala mål, planer och program av betydelse för bostadsförsörjningen, har regeringen möjlighet att förelägga kommunen att ta fram nya riktlinjer. Vidare innebar riksdagsbeslutet att bostadsbyggande och utveckling av bostadsbeståndet ska föras in i (2010:900, förkortad PBL) som ett sådant allmänt intresse som kommunerna ska främja bl.a. vid planläggning. I de sammanhangen är kommunens riktlinjer för bostadsförsörjningen avsedda att vara ett vägledande underlag. lämnande sitt betänkande En ny regional planering – ökad samordning och bättre bostadsförsörjning (SOU 2015:59). Kommittén föreslog en ny regional planering för ökad samordning och bättre bostadsförsörjning. Kommittén lämnade förslag om krav på ökad samordning mellan ett antal utpekade planeringsslag (regional planering för transportinfrastruktur, tillväxt och kollektivtrafik samt kommunernas planering för bostadsförsörjning). Dessutom föreslogs en regional fysisk planering, en nationell strategi för fysisk planering och bostadsförsörjning samt ett nationellt forum för fysisk planering. Kommitténs förslag om en ny regional planering behandlades i lagstiftningsärendet En ny regional planering (prop. 2017/18:266 bet. 2018/19:CU2, rskr. 2018/19:31). De nya bestämmelserna om regional fysisk planering infördes i PBL och trädde i kraft . Ändringarna innebär i huvudsak att den regionala fysiska planeringen ska omfatta frågor av betydelse för den fysiska miljön som angår två eller flera kommuner i ett län. Sådan planering ska ske i och i län. är ansvarigt för den regionala fysiska planeringen inom sitt län och har bl.a. till uppgift att ta fram en regionplan. Regionplanen ska innehålla de grunddrag för användningen av mark- och vattenområden och de riktlinjer för lokaliseringen av bebyggelse och byggnadsverk som har betydelse för länet. Planen ska även ge vägledning för beslut om översiktsplaner, detaljplaner och områdesbestämmelser. Av regionplanen ska det vidare framgå hur hänsyn har tagits till, och hur planen har samordnats med, andra nationella, regionala och kommunala planer och program. Vid behandlingen av regeringens förslag föreslog utskottet att skulle besluta om ett tillkännagivande om att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att regional fysisk planering ska omfatta fler län än och län. följde utskottets förslag. Kommitténs förslag om att regeringen regelbundet ska besluta om en nationell strategi för fysisk planering och bostadsförsörjning samt att ett forum för att hantera sådana frågor ska inrättas behandlades inte i det ovan nämnda lagstiftningsärendet. har därefter uppdragit åt en utredare att utarbeta ett förslag till en nationell strategi för fysisk planering med inriktning mot bostadsförsörjning samt att undersöka möjligheterna att inrätta ett nationellt forum för fysisk planering och presentera ett förslag till ett sådant forum (dnr N2017/05965/PBB). Uppdraget har redovisats till och beredning pågår. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag på hur det av bedömda bostadsbyggnadsbehovet ska fördelas på kommunerna. beslutade regeringen om ett tilläggsdirektiv som gav utredningen i uppdrag att i olika avseenden behandla frågan om hur kommunerna arbetar med bostadsbehoven för grupper med svag ställning på bostadsmarknaden. Utredningen, som antog namnet Utredningen om planering för bostäder, lämnade delbetänkandet En gemensam bild av bostadsbyggnadsbehovet (SOU 2017:73). I betänkandet lämnas ett antal förslag för att det offentliga på alla nivåer ska ha en gemensam uppdaterad bild av bostadsbyggnadsbehovet i alla delar av landet. Utredningen lämnade slutbetänkandet Ett gemensamt bostadsförsörjningsansvar (SOU 2018:35). Delbetänkandets förslag och uppdrag har i huvudsak inkluderats i slutbetänkandet. Utredningen föreslår ett helt nytt arbetssätt för att få staten och kommunerna att ta ett gemensamt ansvar, skapa en samsyn kring vad bostadsbristen består i och hur den ska lösas på alla nivåer i det offentliga . I centrum för detta arbetssätt återfinns regionerna. För att reglera det gemensamma arbetssättet föreslår utredningen en ny bostadsförsörjningslag. Förslaget till ny bostadsförsörjningslag innebär följande ansvarsfördelning: • ska ta ansvar för att definiera, beskriva och kvantifiera bostadsbristen på nationell nivå och länsnivå. • Kommunerna ska fortlöpande bedöma hur många och vilka typer av hushåll som inte utan samhällets stöd kommer att lösa sina bostadsbehov, bedöma behovet av tillskott av bostäder, genomföra insatser och följa upp genomförda insatser. Bedömningar och insatser ska genomföras med hänsyn till regionens analys. • Kommunfullmäktige ska en gång per mandatperiod ta ställning till gjorda bedömningar och uppföljningar. • Regionerna ska baserat på bedömningar analysera hur bostadsbristen utvecklas i respektive län och vilket behov av insatser från det allmänna som utvecklingen motiverar. Regionerna ska även bjuda in till ett årligt dialogmöte. På dialogmötet presenteras bl.a. regionens analys, kommunernas bedömningar och insatser samt resurser och eventuella prioriteringar för att stödja kommunala insatser. • Länsstyrelsernas roll och uppgift ska vara att ge kommunerna råd och information samt följa upp att de utför de uppgifter som de tilldelas i lagen. Länsstyrelserna ges också möjlighet att sluta avtal med kommuner om statlig medfinansiering av insatser mot bostadsbrist. Betänkandena har remitterats, och remisstiden gick ut för delbetänkandet och för slutbetänkandet. Beredning pågår inom . har tagit fram rapporten som en del av bostadsförsörjningen (2018:32) för att väcka intresse för byggemenskaper och sprida kunskap om vilka mervärden byggemenskaper kan ge ur ett kommunalt perspektiv. Det handlar om vilken roll denna form av bostadsprojekt kan ha i bostadsförsörjningen och stadsutvecklingen och hur man från kommunens sida kan agera för att underlätta för byggemenskaper. Rapporten vänder sig i första hand till kommunala tjänstemän och politiker med ansvar för bostadsförsörjning och stadsutveckling, inklusive fysisk planering och markanvisning. Materialet kan, enligt , också fungera som en introduktion till konceptet byggemenskaper även för andra som är intresserade. Möjlighet till större exploateringar beslutade regeringen att ge en samordnare i uppdrag att identifiera en eller flera kommuner där det finns framtagna planer på samlade exploateringar för en större mängd bostäder, men där planerna av något skäl inte kan genomföras. I samordnarens uppdrag ingick också att identifiera områden som inte finns med i befintliga planer, men där det på finns möjlighet till helt nya och större bostadsutbyggnader. Samordnaren hade även i uppdrag att verka för innovativa lösningar för goda livsmiljöer och en minskad klimatpåverkan (N2016/07177/PBB). Förutom att fortsätta grunduppdraget fick samordnaren även uppdraget att ingå överenskommelser med kommuner där exploatering föreslås (N2017/04380/PBB). I utredningens slutrapport, som presenterades , redovisas överenskommelser med tre kommuner avseende sex av de redovisade områdena. Det totala antalet bostäder som tillkommer direkt och genom synergieffekter av uppdraget bedöms uppgå till ca 106 000. Av dessa finns ca 55 000 bostäder med i bedömning i förslag till nationell plan för transportsystemet 2018–2029. Regeringen beslutade att utse en särskild utredare med uppdrag att underlätta samordningen i kommuner med särskilt komplexa planeringsförutsättningar (dir. 2017:126). Utredningen ska bl.a. överta och avsluta arbetet med att samordna större samlade exploateringar med hållbart byggande. Bostadsbyggande på statlig mark lämnade sitt slutbetänkande Bättre samarbete mellan stat och kommun – vid planering för byggande (SOU 2015:109). I betänkandet identifierade utredningen 39 kommuner där det på statlig mark fanns en möjlighet för bostadsbyggande. gav regeringen en särskild utredare och förhandlingsperson i uppdrag att verka för att få till stånd bostadsbyggande på statlig mark (dir. 2017:7). Utredningen antog namnet Utredningen om bostadsbyggande på statens fastigheter. Uppdraget bestod av två delar, varav den första var en inventering och bedömning av förutsättningarna för bostadsbyggande på de identifierade fastigheterna. Den andra delen av uppdraget utgjordes av en förhandlingsfas. lämnades delbetänkandet Bostäder på statens mark – en möjlighet? (SOU 2017:71). Uppdraget slutredovisades genom en rapport till (N2017:03). Som redovisats ovan beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att underlätta samordningen mellan berörda parter i samhällsbyggnadsprocessen i kommuner med särskilt komplexa planeringsförutsättningar. Syftet med uppdraget är att underlätta planeringsprocesser för att få till stånd ett ökat och hållbart bostadsbyggande. • erbjuda en arena för dialog mellan berörda parter • stödja kommuner i planeringen av bostadsexploateringar där förutsättningarna är särskilt komplexa • bilda och driva ett nätverk för kommuner som bygger nya stadsdelar och städer • underlätta för kommuner i arbetet med innovationer för hållbar stadsutveckling • verka för metodutveckling för särskilt komplexa planeringsförutsättningar • fortsätta arbetet med uppdraget att samordna större samlade exploateringar med hållbart byggande • fortsätta arbetet med uppdraget om bostadsbyggande på statens fastigheter • analysera för- och nackdelar med att införa kommunala transportplaner. Uppdraget har delredovisats och ska delredovisas en andra gång . Utredaren ska i delredovisningarna redovisa den verksamhet som har bedrivits och planerna för det fortsatta arbetet. Uppdraget ska slutredovisas . Bostäder och infrastruktur – Sverigeförhandlingen Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare och förhandlingsperson för den s.k. Sverigeförhandlingen (dir. 2014:106). Sverigeförhandlingen har regeringens uppdrag att möjliggöra ett snabbt genomförande av nya höghastighetsjärnvägar i . I uppdraget ingår också att förhandla om åtgärder i storstäderna som ska förbättra tillgängligheten och öka bostadsbyggandet. Delbetänkandet Kapacitetstilldelning på höghastighetsjärnvägen (SOU 2017:107) lämnades . lämnades slutbetänkandet Infrastruktur och bostäder – ett gemensamt samhällsbygge (SOU 2017:105). Sverigeförhandlingen ingick överenskommelser med kommuner och landsting i , samt län om satsningar på kollektivtrafik och cykelåtgärder med statlig medfinansiering samt åtaganden om bostadsbyggande. Regeringen godkände dessa storstadsavtal (N2018/07821/TIF). presenterade regeringen en nationell plan för infrastrukturen för åren 2018–2029. I planen ingår bl.a. regeringens godkännande av Sverigeförhandlingens ingångna storstadsavtal och medfinansiering av olika kollektivtrafikprojekt. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över kommunernas möjligheter att säkerställa att befintliga byggrätter tas i anspråk (dir. 2017:74). Utredningen som antog namnet lämnade sitt betänkande Ett snabbare bostadsbyggande (SOU 2018:67). Utredningen hade i uppdrag att kartlägga och analysera de verktyg kommunerna har för att säkerställa att de byggrätter som skapats i detaljplaner tas i anspråk utan dröjsmål och vid behov förstärka verktygen. I utredningens betänkande finns en analys av kommunernas verktyg och en beskrivning av hur kommunerna arbetar med frågorna. Utredningen lämnar även förslag till ett antal ändringar i PBL. Det handlar bl.a. om en kortare genomförandetid för detaljplaner och en uppföljning av detaljplaner. Utredningen föreslår vidare ett återinförande av de s.k. exploatörsbestämmelserna som ska göra det möjligt för kommunen att utan ersättning lösa in mark som behövs för t.ex. allmän plats eller skola. Betänkandet har remitterats, och remisstiden gick ut . Beredning pågår inom . Översyn av systemet med kreditgarantier och statliga lån Regeringen tillsatte en särskild utredare som fick i uppgift att se över systemet med kreditgarantier och statliga lån för bostadsbyggande (dir. 2017:1). Utredningen, som antog namnet Utredningen om förbättrad bostadsfinansiering, lämnade betänkandet Lån och garantier för fler bostäder (SOU 2017:108). I betänkandet föreslår utredningen en rad åtgärder för att uppnå en stabil och långsiktig lösning av tillgången till finansiering av ny- och ombyggnad av bostäder. Utredningen presenterar vidare ett förslag till en helt ny förordning, som ger ett enklare, tydligare och mer logiskt uppbyggt regelverk, vilket i sig kan bidra till att öka intresset för kreditgarantierna. Därutöver pekar utredningen på åtgärder för att förbättra kreditgarantierna som kan vidta redan inom ramen för nuvarande förordning. En mer detaljerad beskrivning av utredningens förslag finns under avsnittet Finansiering av bostadsbyggande. Hyresvärdars krav på blivande hyresgäster I regleringsbrevet fick i uppdrag av regeringen att kartlägga de krav och villkor som fastighetsägare ställer på blivande hyresgäster, exempelvis inkomstkrav, inför att ett hyreskontrakt ska tecknas. Uppdraget redovisades i rapporten på blivande hyresgäster (2017:30). kartläggning visar att ungefär vart femte bostadsbolag tillämpar ett inkomstkrav om årshyran. Vilken typ av inkomst som godtas varierar, och bl.a. försörjningsstöd, bostadsbidrag, barnbidrag, underhållsstöd och etableringsersättning hör till de inkomster som inte alltid godtas av bostadsbolagen. Överlag är dock trenden att kraven sjunker, i synnerhet inkomstkraven. Regeringen har därefter initierat ett samarbete mellan allmännyttiga bostadsföretag () och Fastighetsägarna . De båda aktörerna har arbetat fram en vägledning till fastighetsägare om lämpliga tillträdeskrav vid uthyrning av bostäder. Syftet med arbetet är att skapa ett konkret verktyg för hyresvärdarna som kan öppna upp hyresmarknaden för fler. I propositionen Politik för gestaltad livsmiljö (prop. 2017/18:110) föreslog regeringen ett helhetsgrepp om arbetet med den gestaltade livsmiljön. Propositionen innehåller också en samlad nationell arkitekturpolicy (bet. 2017/18:CKrU1, rskr. 2017/18:316). godkände regeringens förslag om att införa ett nytt nationellt mål för arkitektur-, form- och designpolitiken samt att upphäva tidigare gällande mål för området. I propositionen konstateras att det behövs ett närmare och mer kontinuerligt samarbete mellan berörda myndigheter för att täcka in den helhet som utgör den gestaltade livsmiljön. ska ha en samordnande roll i arbetet. Regeringen har gett i uppdrag (N2018/02273/SPN) att förstärka sitt arbete med arkitektur och gestaltad livsmiljö, och som ett resultat av uppdraget stärker sin kompetens inom arkitektur och gestaltad livs-miljö genom ett flertal rekryteringar. Bland annat har inrättat en tjänst som riksarkitekt med ansvar för myndighetens interna, externa, nationella och internationella arbete med arkitektur och offentlig gestaltning. Uppdraget till syftar till att uppnå målet om långsiktigt hållbara byggnadsverk i då det behövs en stor mängd nya bostäder som det råder stor brist på arkitektkompetens i kommuner och på länsstyrelser. I proposition 2017/18:110 s. 63 uttalar regeringen att med en befolkning som stadigt blir äldre kommer efterfrågan att öka på bra bostäder som är utformade för att även en person med t.ex. rörelsesvårigheter ska kunna bo i dem. Det kan också gälla önskan om bostäder som är attraktiva för personer som vill gardera sig för att slippa flytta den dag ålderdom kan göra det svårt att bo kvar i en bostad som inte är tillgänglighetsanpassad. Med en medveten arkitektur och design för tillgängliga och hållbara gestaltade livsmiljöer finns det goda möjligheter att skapa miljöer och boenden som både är trygga och som uppmuntrar till sociala kontakter och gemenskaper, även över åldersgränser. har vidare fått i uppdrag (Ku2018/01351/KL) att samla och redovisa kunskap om och goda exempel på hur kulturhistoriska värden kan integreras och tas tillvara i plan- och byggprocesser. Enligt socialtjänstlagen (2001:453) har kommuner ansvar för att inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre människor som behöver särskilt stöd. För att bo i ett särskilt boende krävs en biståndsprövning och ett beslut av kommunen. Det som inte är särskilt boende räknas som ordinärt boende, t.ex. trygghetsboende och seniorbostäder. Trygghetsboende innebär tillgång till personal samt möjlighet till gemensamma måltider och aktiviteter. Seniorbostäder är vanliga bostäder på marknaden avsedda för äldre personer. De kallas även ”55-plusbostäder” eller ”65-plusbostäder”. För dessa typer av boende krävs inget beslut av kommunen. beslutades om en ändring i socialtjänstlagen som förtydligar att kommunerna får inrätta s.k. biståndsbedömda trygghetsboenden (prop. 2017/18:273, bet. 2018/19:SoU4, rskr. 2018/19:11). Det klargörs att kommuner kan inrätta särskilda boenden som är anpassade och utformade för äldre som inte behöver vård dygnet runt men som upplever otrygghet i ordinarie boende. infördes ett nytt investeringsstöd för att främja en ökning av antalet bostäder för äldre personer enligt förordningen (2016:848) om statligt stöd för att anordna och tillhandahålla bostäder för äldre personer. Stödet har delvis en annan utformning än det stöd som gällde mellan 2007–2014 och som har granskats av i rapporten effekter av investeringsstödet till byggande av särskilt boende för äldre (RIR 2018:24). Stödet får bl.a. lämnas för ny- eller ombyggnation av särskilda boenden för äldre och för att bygga en lokal eller anläggning som inte har innehållit bostäder, så att den i stället blir ett särskilt boende för äldre. har i uppdrag att följa utvecklingen på bostadsmarknaden. I rapporten (2018:19) redovisar äldres boende och boendeekonomi. Rapporten innehåller en statistisk genomgång av boende, inkomster, boendeutgifter och boendekvalitet för hushåll med äldre personer. konstaterar att äldre flyttar i lägre omfattning än befolkningen i övrigt trots att många skulle vilja flytta och att relativt många inte är nöjda med sitt nuvarande boende. Det är exempelvis som tycker att bostaden är för stor, som störs av buller och som inte trivs mycket bra i sina hem. Det finns således många hushåll som har incitament att flytta men som inte gör det. Enligt är den främsta orsaken till att få väljer att flytta att de flesta äldre vill bo kvar i sina bostäder . Det har också förts en medveten politik för att göra det möjligt att bo kvar. Relativt många hushåll uppger att de inte är nöjda med vissa aspekter av sin bostad, men att de ändå trivs där. Det kan således finnas kompenserande faktorer som tillgång till service och dylikt som gör att de negativa aspekterna uppvägs av andra positiva. Andra skäl till att äldre inte flyttar är bristen på lediga bostäder som möter deras behov, dålig information om boendealternativ, reavinstskatten, fastighetsavgiften och att deras nuvarande boende är billigare än något tillgängligt alternativ. Sammanfattningsvis anser att allt detta sammantaget leder till att äldre flyttar i lägre utsträckning än resten av befolkningen. Ny lag om bostadsanpassningsbidrag infördes en ny lag (2018:222) om bostadsanpassningsbidrag (prop. 2017/18:80, bet. 2017/18:CU6, rskr. 2017/18:95). Den nya lagen ersatte den tidigare lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m. Flertalet av bestämmelserna i den sistnämnda lagen fördes i sak oförändrade över till den nya lagen. Lagen har till syfte att genom bidrag till anpassning av bostäder ge personer med funktionsnedsättning möjlighet till ett självständigt liv i eget boende. I den nya lagen har vissa bestämmelser förtydligats och anpassats till rådande praxis. Det infördes en bestämmelse om att det är personen med funktionsnedsättning som ska kunna ansöka om bostadsanpassningsbidrag, oavsett om denne äger bostaden eller är nyttjanderättshavare. Bostadsanpassningsbidrag kan, enligt den nya lagen, bara lämnas om ägare och eventuella nyttjanderättshavare har medgett att anpassningsåtgärderna får vidtas och att ägaren har utfäst sig att inte kräva ersättning för att återställa anpassningsåtgärderna. Det finns även en möjlighet för ägare av ett flerbostadshus att, efter medgivande från bidragstagaren, överta rätten till bostadsanpassningsbidrag. Kostnadsgränsen för återställningsbidrag har vidare tagits bort. Två nya frivilliga bidragsformer infördes också, dels bidrag i form av ett åtagande från kommunen att låta utföra åtgärderna, dels bidrag i form av att överlämna en begagnad anordning. Genom lagändringarna klargörs att bostadsanpassningsbidrag inte ska kunna lämnas för åtgärder i vissa särskilda boenden eller om behovet kan tillgodoses med hjälpmedel som erbjuds av eller kommunen. Strategi för minskad segregation beslutade regeringen om en långsiktig strategi för att minska och motverka segregation för perioden –2028 (Ku2018/01462/D).