bet · H601KU20d3 · 2019-01-01 00:00:00 — Men däremot gick det bra att anlita konsulter för det syntes bara i balansräkningen och inte på resultatet. När jag kom till upptäckte jag följaktligen att vi betalade dyra konsultpengar för att arbeta med reguljära, långsiktiga arbetsuppgifter. Det ska man inte ha konsulter till. Det ska man ha egen personal till. Konsulter ska man ha för att överbrygga kompetensluckor eller för att lösa tillfälliga problem med arbetsuppgifter. Över tid förändrades den här kulturen i ganska stor utsträckning. innebar min delegationsordning också att jag gav frihet och befogenheter till mina underställda chefer. Så länge de höll sig inom ramarna lade jag mig inte i deras beslut. I detta fall blev jag uppmärksammad på konsultanvändning av min HR-direktör, som sedermera köpte ut. Han kom till mig efter att ha sett det här på Facebook och ifrågasatte naturligtvis lämpligheten i detta. Men hans huvudsynpunkt var också att han ifrågasatte den här konsultanvändningen utifrån ett annat perspektiv. Konsulten var inne för att arbeta med avdelningens ska vi säga kultur och sådana frågor. Där hade vi ramavtal med en annan konsult som kunde och som hjälpte oss med ledarutvecklingsprogram och sådant för att hela organisationen skulle tala samma språk. Vår HR-direktör ifrågasatte då lämpligheten i att ta in en helt annan konsult med helt andra filosofier för att jobba med detta. Vi diskuterade det. Och jag tog då ett samtal med som förklarade att den här konsulten var under avveckling. Med det lät jag mig nöjas. (SD): Fru ordförande! Tack för svaret här! fråga då: Det verkar som om den här kulturen ändå har bestått. allting skulle utredas har man också valt den advokatbyrå som man har utnytt… använt sig av tidigare och som är ens affärsbyrå, advokatbyrå eller vad man ska säga. Då ska de … har man låtit den advokatbyrån göra en oberoende utredning. Det verkar som att man inte riktigt har förstått det här med att särskilja. Har du några kommentarer kring det? : I den mån som det är något fel på kulturen så beror det i sådana fall på att det råder annan kultur på än när jag var chef där. (C): Ordförande! Min första fråga till handlar om varför det inte tecknades ett säkerhetsskyddsavtal med för de här affärerna – först uppgraderingen och sedan när man utvecklade och driftsatte det här nya styrsystemet . : Jag kan faktiskt inte svara på det, och jag vet inte exakt vad som gjordes heller. För sanningen var ju att var de som hade levererat det befintliga systemet, så de började jobba med uppgraderingen av det befintliga systemet. I vilken utsträckning det fanns tillräckliga avtal på plats eller om det fanns något behov av att teckna nya … det vågar inte jag bedöma. Jag hade ingen annan anledning än att utgå från att allt detta var på plats, givet att det nu inte var någon ny leverantör som vi arbetade med utan den befintliga leverantören. (C): Tack! Av de uppgifter som har kommit till KU så framgår det att säkerhetsprövningar av bland annat chefer inte har gått till på rätt sätt, tyvärr. De har inte placerats i rätt säkerhetsklass, och i vissa fall så har chefer också fått påbörja sin anställning utan att säkerhetsprövningen har varit avklarad. Det är lite otydligt underlag från departementet när de här situationerna har inträffat. Så jag undrar hur du ser på de här uppgifterna, om det här förekom givet dina tidigare uttalanden här i utskottet . : Jag kan definitivt säga att det definitivt inte förekom . Det är ju så att regeringen fattar beslut om att vissa befattningshavare ska inplaceras i säkerhetsklass 1, den högsta säkerhetsklassen. Och det är ett beslut som bara har att rätta och packa sig efter. Det gjorda man inte här. Utan man omklassificerade på något konstigt sätt, uppenbarligen för att slippa göra den här fullständiga inte bara registerkontrollen utan också personundersökningarna. Det är ett brott mot regeringsbeslut givetvis. Men det är också ett allvarligt brott mot säkerhetsskyddslagstiftningen. Det är ju ingenting som sker av en händelse. Det är säkerhetsskyddschefen som svarar för att utföra de här kontrollerna. Och säkerhetsskyddschefen kan inte göra några avsteg ifrån detta utan sanktion uppifrån, en sanktion som då dessutom är i strid med säkerhetsskyddslagen. Men jag kan definitivt säga att nej, det förekom definitivt inte några avsteg som generaldirektör. Tvärtom så stramade jag åt systemet. så fattade jag ett beslut om att vi skulle hänföra all ny personal som fastanställdes till säkerhetsklass 2. Vi skulle inte ha någon fast anställd personal i säkerhetsklass 3. Motiven till det beslutet var att på har inte enskilda befattningshavare väldigt tydliga befattningsbeskrivningar som säger exakt: Det här och det här och det här ska du göra. Då blir det svårare att avgöra om en nyanställd ska inplaceras i säkerhetsklass 2 eller säkerhetsklass 3. Det blir lite en gissning av vilka arbetsuppgifter som vederbörande kommer att utföra. Sedan uppmuntrar också jobbrotation. Det här ledde fram till min slutsats att vi inte ska försöka gissa här. Utan vi hänför all fast anställd personal till säkerhetsklass 2, utom det tiotal befattningshavare som regeringen har sagt ska hänföras till säkerhetsklass 1. (V): Fru ordförande! Jag måste bara ställa en kollfråga, om jag fattade rätt. Avtalet med den här franska leverantören som var på väg att tecknas 2014 … så var det inte tillräckligt säkert … Det var inte möjligt att göra det tillräckligt säkert i arbetet med de … med deras … vad heter det … system. Då så blev det i stället att man gjorde en uppgradering av . Men förstår jag det rätt att det inte gjordes någon förnyad kontroll av att säkerhetsklassningar och säkerhetsskyddslagen och sådant var på … sköttes på riktigt sätt med , eftersom de var tidigare leverantörer? Men det gjordes alltså ingen ny uppföljning av det, förstod jag det som förut. Stämmer den tolkningen? : Vi tecknade avtalet med 2010. De klarade inte av att leverera. Det handlade inte bara om säkerhetsfrågor, utan det är bara en del i det. Och jag nämnde det mest för att illustrera hur väldigt högt ställda säkerhetskrav vi hade på det nya driftsövervakningssystemet. Det avtalet hävdes 2014, och därefter gjorde vi en direktupphandling av . var ju de som vi redan hade i huset, så att säga. De var leverantör av vårt driftsövervakningssystem och fick nu uppdraget att uppgradera det. Vilka nya avtal som eventuellt tecknades då vet inte jag. Ordföranden: så mycket! : Givet att vi hade av historia som bara liksom kretsade kring säkerhetsfrågor, signalskyddsavtal, kontakter med Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten och så vidare fanns det ingen i vår organisation på driftssidan som svävade i något tvivelsmål om vad det var för regler som gällde. Frågar du mig i efterhand så föresvävade det aldrig mig att det inte fanns tillräckliga säkerhetsskyddsavtal på plats för att hantera deras arbete med uppgraderingen. Däremot känns det ju rimligt att det skulle tecknas ett nytt säkerhetsskyddsavtal inför drifttagningen av det nya systemet, vilket skedde en bit in på 2017. Jag var dock inte involverad i några direkta förberedelser inför det. Skånberg (KD): Fru ordförande! Tack, före detta generaldirektören, för svaren så här långt! Jag skulle vilja vidga frågan till att handla om information från minister, vilka rutinerna är och vad före detta generaldirektören kan bidra med där. När vi ställde frågan till om när dåvarande samordnings- och energiminister fick del av informationen blev svaret att dåvarande samordnings- och energiminister informerades löpande om den information som lämnades till Miljö- och . Det var inte närmare än så. Vilken bild har före detta generaldirektören av kontakten med sitt statsråd och informationen? Hur har det sett ut som han var ansvarig? : som generaldirektör har jag haft tre ansvariga ministrar: , och . Jag har haft viss direktkontakt med dem alla tre. Men den mer formaliserade samverkan mellan myndigheten och departementet skedde på tjänstemannanivå, alltså mellan myndighetshandläggaren i departementet och min stabschef. De utbytte regelmässigt information. Sedan händer det naturligtvis alltid saker löpande som gör att departementet ställer frågor. Till exempel pågick ett ganska omfattande arbete på Europanivå, som ju regeringen naturligtvis hade ett intresse av att hålla sig informerad om. På myndighetschefsnivå hade vi den årliga mål- och resultatdialogen. Men hade vi nog träffar två eller med statssekreteraren och chefen för energienheten på departementet för att utbyta information. (L): Fru ordförande! Jag har redan fått svar på mina frågor i föregående svar, så jag avstår från kompletterande frågor just . (MP): Fru ordförande! Tack, , för att du har kommit hit för att svara på frågor! Jag vill gå tillbaka till perioden –2014, då det gick mellan säkerhetsanalyserna. På vilket sätt fördes det en dialog mellan och den dåvarande regeringen om just säkerhetsfrågorna? Fick ni några direktiv om att göra säkerhetsanalyser, just med tanke på att det var emellan dem? : Säkerhetsanalysen är ett sätt att inom en myndighet formalisera ett arbete med att värdera information som är kritisk och viktig. Det är ett sätt att tvinga myndigheten att på ett strukturerat sätt genomlysa sin egen verksamhet för att kartlägga vilken information myndigheten har tillgång till som är skyddsvärd, så att man i nästa steg kan vidta de skyddsåtgärder som är erforderliga. I den meningen är säkerhetsanalysen ett värdefullt instrument. Den lämnas också till Säkerhetspolisen. Däremot tror jag inte att den lämnas till . Jag tror inte att har någon koll på vilken status olika myndigheters säkerhetsanalyser har, utan den överblicken är det Säkerhetspolisen som har. Det är min kvalificerade gissning. Som sagt hade det varit bra att göra den där säkerhetsanalysen tidigare. Men det förhållandet att det arbetet inte gjordes innebar ju inte att säkerhetsfrågorna därför var nonchalerade inom verket. Det bedrevs ett omfattande arbete med de frågorna, men det formaliserades inte – 2015. (MP): Låt mig då bredda frågan något, för jag förstår, precis som säger, att det här bara är en del av det arbete som behöver bedriva. Men i de årliga rapporter eller avstämningar som ändå gör rapporterar man väl till ansvarig minister eller ansvarigt departement hur man bedriver arbetet inom viktiga områden? Kan närmare beskriva hur man tog upp just detta? Ni hade ju en viktig upphandling som inte föll väl ut. Hur såg rapporteringen till regeringen ut? Vilken respons fick ni vad gällde säkerhetsfrågorna och även i andra delar av Svenska kraftnäts verksamhet? : sker det en ganska omfattande rapportering till regeringen. Man har myndighetsdialogerna, och som sagt träffades vi ofta för att utbyta information. Det är klart att allting som är i fokus då tenderar att bli föremål för diskussion. Jag kan inte erinra mig att just säkerhetsskyddsfrågorna någonsin var uppe som en speciell punkt, men de finns naturligtvis med i periferin . När det gäller upphandlingen höll jag informerat om mina bedömningar, och jag informerade om att vi skulle häva avtalet. Det är klart att det inte är alldeles ointressant för ett statsråd att få reda på att en av hans underställda myndigheter tänker skicka 150 miljoner ned i golvbrunnen, för det brukar under normala omständigheter väcka en och annan fråga. Det är klart att den typen av frågor diskuterades. Jag kan inte erinra mig att säkerhetsskyddsfrågorna explicit var uppe, exempelvis som en särskild punkt på dagordningen för myndighetsdialogerna. Men utskottet har väl i och för sig infordrat dagordningarna. Säkerhetsskyddsaspekterna fanns säkert med i det kontinuerliga informationsutbytet, men jag kan inte erinra mig att de var en huvudsak. Sedan ges det information på många andra sätt, också mer formaliserat. Vi har den omfattande årsredovisningen som blir färdig –mars. lämnar in en ganska omfattande investerings- och finansieringsplan som beskriver den kommande ekonomiska verksamheten och där man för övrigt förutsäger sin bedömning av vilka tarifförändringar som kommer att bli nödvändiga . gör man också risk- och sårbarhetsanalyserna. Det är sammantaget ett ganska omfattande informationsflöde till . (S): Det är närmast en iakttagelse där jag vill ha en bild från om de senaste signalerna. En medarbetare slog larm om slarv med säkerhet . Säkerhetsskyddschefen informerade vid ett annat tillfälle om allvarliga brister i säkerhetsarbetet. Allt detta skedde efter att hade slutat. Konsulter togs in utan säkerhetsklassning . Det här leder till att man får en bild av en kultur av otillräcklig säkerhetsmedvetenhet. Men du, , har ju betonat att du verkligen försökte inskärpa säkerhetsmedvetenheten. Annars hade man här kunnat lägga ihop för att göra ett plus ett till sju och sätta upphandlingen med 2014 i samband med de senare incidenterna och säga att det är en långvarig kultur som myndigheten har präglats av. Jag skulle vilja ha reflektion över de här sakerna, så att vi får hans bild tydligt. : Om man är chef för en myndighet utvecklar man ett närmast känslomässigt förhållande till myndigheten, det vill säga att man har levt med utmaningar, problem och möjligheter . När jag efter att jag hade lämnat fick följa Dagens Nyheters skriverier och genom januari var det högst plågsamt. befinner sig i en ganska allvarlig situation, skulle jag säga, framför allt till följd av den omfattande brain drain som har ägt rum. Det är väldigt många nyckelpersoner och viktiga befattningshavare på chefsnivå men också specialister som har sökt sig därifrån, vilket är utomordentligt allvarligt. Men jag tror inte att det finns något som helst samband med upphandlingarna av drift- och övervakningssystem. Här har organisationen fått andra signaler från ledningen, som har gjort medvetna avsteg från det som faktiskt är regeringsbeslut och svensk lagstiftning. Det är naturligtvis på alla sätt uppseendeväckande. En nyanställd som raderar 4 000 mejl när DN börjar ställa frågor och som gör konstiga konsultupphandlingar är definitivt inte ett uttryck för en kultur som har funnits inom . Jag skulle i alla fall fram till en bit in på 2017 vilja sätta ett högt betyg på kulturen och säkerhetstänkandet. Jag hade svårt att tro mina ögon när jag läste Dagens Nyheters rapportering. (M): Fru ordförande! nämnde inledningsvis att det funnits en betydande naivitet hos svenska myndigheter gällande krisberedskapen. Det är en bild som jag delar och som är mycket allvarlig. Men ännu mer allvarligt, åtminstone ur perspektiv och det som ligger på vårt bord att granska, är om det funnits en betydande naivitet hos regeringen. Som ordförande tidigare påpekade har i skrivelser 2015 och 2016 fört fram kritik mot krisberedskapen, det vill säga inte varit naiva. Då är frågan hur regeringen har responderat på detta. I ett pm som inkom till som svar på fråga 12 har Miljö- och svarat att man bedömt att man inte behöver vidta några särskilda åtgärder med anledning av de aktuella risk- och sårbarhetsanalyser som har fört fram. Då är min fråga till om han över huvud taget kan minnas att någon representant från regeringen reagerat på den kritik som fört fram mot svensk krisberedskap. : Nej, jag kan inte påstå att jag kan erinra mig det. Risk- och sårbarhetsanalyserna är ju ett sätt att beskriva vad man ser som styrkor och svagheter och att också redovisa det arbete som man bedriver. Det går inte att säga att varje ärlig redovisning av identifierade svagheter per automatik måste betraktas som regeringens fel. Det här är lite tricky, men det är viktigt att komma ihåg att regeringen styr genom sina myndigheter. Regeringen och statsråden ska inte vara operativa, utan man tillsätter en ledning, beslutar om en instruktion för myndigheten och styr med regleringsbrev. Sedan är det ytterst en politisk värdering i vilken utsträckning man borde skicka fler styrsignaler eller ställa andra krav. som chef för myndigheten kände jag stöd från de regeringar och de ministrar jag hade för den verksamhet vi bedrev. Vad jag kan erinra mig var just säkerhetsskyddsfrågorna inte särskilt uppe på tapeten, utan de ingick i den breda dialog man har mellan en myndighet och . Skånberg (KD): Fru ordförande! Tack för svaren så här långt. Jag fastnade särskilt på den reflektion som före detta generaldirektören påbörjade om att vara mycket bekant med verksamheten och så tidningsuppgifterna. Skulle före detta generaldirektören vilja utveckla de jämförelser han gjorde mot vad han var väl bekant med hur saker och ting hade varit och det som kom fram eller var tidningsuppgifter? Det skulle vara till hjälp för oss i utskottet att kunna se hur långt tillbaka de här problemen har funnits. : Jag är inte helt säker på att jag förstod Tuves fråga. Skånberg (KD): Kanske jag kan förtydliga, fru ordförande. Reaktionerna på de 4 000 raderade mejlen, fanns det över huvud taget på kartan att något sådant kunde ske? De icke adekvata säkerhetsplaceringarna, skulle de ha kunnat skett? Var det förvånande, var det ett brott mot den struktur som före detta generaldirektören var bekant med? : Gärna, absolut. Jag tror att om det är så att om man ska ha en ledande position i en statlig myndighet är det av visst värde att ha en erfarenhet från den offentliga sektorn. Om man kommer utifrån från en renodlad affärsvärld finns det en hel del man behöver läsa på. Att någon på ”mitt” skulle få för sig att på en förfrågan från pressen radera 4 000 mejl i sin inkorg står över huvud taget inte på kartan. Jag skulle hävda att det aldrig skulle ha kunnat ske. Även om någon skulle ha varit korkad nog att våga ge sig in på det hade vederbörande inte vågat det. Den omständigheten att enskilda befattningshavare begår allvarliga misstag och rena tjänstefel ska inte automatiskt översättas till en myndighetskultur. (L): Tack, , för svar så här långt. Jag fick en följdfråga . Du talade om myndighetsdialoger och kulturen inne på myndigheten . Jag förutsätter att det finns dialoger med andra myndigheter som är starkt intresserade och beroende av kraftnätsfunktion och funktionalitet, Försvarsmakten, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, med flera säkert. I de dialogerna under tid, eller någonting som hänt senare enligt hans vetskap, har några av säkerhetsbristerna och diskussionerna framkommit där så att det kan ha kommit andra vägar till regeringens kännedom att här har funnits brister i hanteringen eller kontakter mellan myndigheter och mellan myndigheter till uppdragsgivaren? : Nej, jag skulle inte säga det. Jag kan bekräfta att det är klart att man har kontakter med andra myndigheter. Inom det som är Svenska kraftnäts kärnverksamhet är naturligtvis och viktiga samtalspartner och i någon mening också . När det gäller de andra frågorna finns aktörer som Försvarsmakten, , och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap där det också förekommer kontakter. Här tar myndigheterna hjälp av varandra. När det gäller längre tillbaka tror jag det utfördes. Redan före min tid lät göra olika typer av penetrationstester mot Svenska kraftnäts it-miljö för att identifiera svagheter och sådant. Den typen av erfarenheter ligger sedan till grund när man gör underlag för att upphandla nya it-relaterade system. Ordföranden: Då har jag ingen ytterligare på talarlistan. Det är sista chansen. Vi vill från sida tacka före detta generaldirektören för att du kom hit och har svarat på våra frågor så att vi kan fortsätta vår granskning. Därmed är öppna sammanträde avslutat. Bilaga B3 F.d. statsråd Granskningsärende 7 Beredningen av förslag om en ny möjlighet till uppehållstillstånd (se avsnitt 2.1) Ordföranden: är och jag förklarar härmed öppna sammanträde för öppnat. Vi börjar med punkt 1, och det är utfrågning med före detta statsrådet . Jag hälsar dig välkommen hit till och tackar för att du vill komma hit och svara på våra frågor. Innan vi börjar med att ställa våra frågor ska jag bara kort berätta hur det här sammanträdet och utfrågningen går till. kommer först att få ordet och möjlighet att göra en inledning om maximalt . Därefter kommer jag att lämna ordet till anmälande parti, som i det här fallet är . Därefter kommer jag att ge ordet till partierna i storleksordning. Om det finns fler frågor efter en första frågerunda kan det bli möjligt med ytterligare en frågerunda. Dagens ärende handlar om regeringens beredning av förslag om en ny möjlighet till uppehållstillstånd och heter G7. Återigen, välkommen hit, ! Ordet är ditt! : Fru ordförande och ledamöter i ! Jag är här för att svara på utskottets frågor om regeringens beredning av förslag om en ny möjlighet för uppehållstillstånd. vet jag att statsrådet var här för att föredra och svara på frågor med avseende på perioden då han var migrationsminister. Jag tillträdde som ansvarig minister och kommer i huvudsak att rikta in mig på perioden från mitt tillträde och framåt . Jag tycker att det finns anledning att ta samma utgångspunkt i att bara 2015 kom 163 000 asylsökande. Av dem var nästan 35 000 ensamkommande barn och unga. Det är, omräknat till ett europeiskt perspektiv, ungefär en tredjedel av alla ensamkommande. Detta historiskt höga mottagande har ju inneburit påfrestningar på mottagning och handläggning och inte sällan mycket stora sådana. Trots kraftigt ökade anslag och ökad bemanning vid ledde de omfattande asylprövningarna till långa handläggningstider. Trots att regeringen genom sin styrning i regleringsbrev och genom mål och uppdrag på olika sätt gav ett tydligt uppdrag att förkorta handläggningstiderna infriades inte detta. I stället fick prognoserna för ärendehanteringen och förkortade handläggningstider revideras. Direkt i samband med att jag tillträdde som statsråd uppmärksammades jag på frågan om de långa handläggningstiderna, och då inte minst för ensamkommande barn och unga. Det var nämligen så att juliprognos kom, tror jag, dagen innan jag tillträdde, och en av de första kommentarer och intervjuer jag fick ge som statsråd handlade just om juliprognos. Vi vet att det i samband med den prognosen angavs att alla ärenden för de ensamkommande skulle komma att hanteras i beslut före det kommande årsskiftet. Under den tiden hade jag också, och det uttalades ju offentligt, ett löfte från generaldirektören om att samtliga ärenden för ensamkommande barn och unga som kom 2015 och 2016 skulle avgöras innan det kommande årsskiftet. bedömde sedan, i nästa prognos, oktoberprognosen , att ett antal ärenden gällande ensamkommande inte skulle kunna komma att nå ett avgörande beslut . Där har vi, kan man säga, en ny bedömning som är gjord. Det angavs en siffra på hur många ärenden som man inte skulle ha möjlighet att hinna avgöra, och de sköts då på det kommande halvåret in på 2018. Man pekade på ungefär 2 000 ärenden. Sedan blev det väldigt många fler. Så var det. Vi kan konstatera att således inte skulle kunna uppfylla löftet om att alla som registrerades som ensamkommande barn och unga skulle få ett beslut . En del av de förklaringarna går att finna i att det var omständigheter som stod utanför kontroll. Vi såg att sökande anförde en ny omständighet i ett mycket sent skede eller att man väntade på ett utlåtande från . Med det rådande läget och en uppenbar risk att ärendehanteringen skulle komma att hamna över 15 månaders handläggningstid – det är för att följa en prövning som finns enligt EU:s asylprocedurdirektiv – bedömde regeringen att ytterligare åtgärder måste vidtas med anledning av de långa handläggningstiderna. Det var, kan man säga, som den sammantagna bilden växte fram om nödvändigheten av att vidta åtgärder för just en begränsad grupp som kommit i en sämre situation än de skulle ha varit i om handläggningstiderna varit kortare. Därför lämnade vi från regeringens sida i samband med en gemensam presskonferens för de ingående regeringspartierna Socialdemokraterna och ett besked att vi ämnade återkomma med ett förslag för en begränsad grupp av ensamkommande barn och unga.