bet · H601MJU6 · 2019-02-18 00:00:00 — Myndigheten bör i varje enskilt fall ta ställning till ändamålet med körningen och tyngden i den enskildes behov i förhållande till områdets känslighet och allmänna naturvårds- och friluftslivsintressen. I de fall körning medges bör endast körning inom ett visst avgränsat terrängområde tillåtas och undantag för större områden, t.ex. hela län, bör inte medges. Dispensen bör vara tidsbegränsad till förslagsvis tre till , eller den som rörelsehindret kan förväntas kvarstå. Enligt 31 § första stycket jaktlagen (1987:259) är det som huvudregel förbjudet att bedriva jakt från motordrivna fortskaffningsmedel. Motordrivna fortskaffningsmedel får inte heller användas för att söka efter, spåra, förfölja eller genskjuta vilt, för att hindra vilt från att komma undan eller för att avleda viltets uppmärksamhet från den som jagar. I 20 a § första stycket jaktförordningen (1987:905) anges dock ett generellt undantag från förbudet. Undantagsbestämmelsen innebär att en rullstolsburen person med bestående rörelsehinder får – med de undantag som anges i andra och tredje stycket – jaga däggdjur från ett motordrivet fordon under förutsättning att motorn är avstängd. får dessutom i det enskilda fallet besluta att en rullstolsburen person med bestående rörelsehinder får jaga vilda fåglar från ett motordrivet fordon med avstängd motor under de allmänna jakttider som anges i bilaga 1 till förordningen (20 b § jaktförordningen). I 21 § i förordningen ges ytterligare möjlighet till undantag från förbudet i 31 § jaktlagen. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare som ska se över lagstiftningen för terrängkörning och lämna de författningsförslag och förslag i övrigt som behövs för att skapa en modern lagstiftning för en hållbar terrängkörning. Enligt utredningsdirektiven (dir. 2018:29) ska förslagen möjliggöra ett rikt friluftsliv, minska buller och avgaser samt bidra till att skydda mark, växtlighet och terräng. Förslagen ska även ta hänsyn till de behov som finns av att kunna köra med motordrivna fordon i terräng för ortsbor samt inom verksamheter som bl.a. rennäring, jordbruk, skogsbruk, jakt och besöksnäring. Utredaren ska därutöver bl.a. lämna förslag som syftar till att underlätta för personer med bestående rörelsehinder att köra i terräng med motordrivet fordon för att jaga, fiska eller bedriva annat friluftsliv. Uppdraget ska redovisas . Utskottet ser positivt på att regeringen tillsatte en utredning som ska se över den lagstiftning som reglerar terrängkörning. En del av uppdraget består i att utredaren ska lämna förslag som syftar till att underlätta för personer med bestående rörelsehinder att köra i terräng med motordrivet fordon bl.a. för att kunna jaga. Mot bakgrund av det arbete som pågår i frågan föreslår utskottet att motionerna 2018/19:606 (M), 2018/19:1291 (SD) yrkande 18, 2018/19:2425 (C) yrkande 81 och 2018/19:2909 (C) lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att bidragsgivningen till miljöorganisationer ska upphöra och om att se över vilka organisationer som ska finansieras ur Viltvårdsfonden. Jämför reservation 15 (SD) och 16 (SD, KD). Kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 20 handlar om bidrag till miljöorganisationer. får ett bidrag från som de enligt motionen bl.a. använder för att processa om vargjakt i domstol och för att driva frågan i EU. Motionärerna menar att denna utbetalning ska upphöra genom att regeringen ger direktiv om detta till . Enligt kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 24 bör det ses över vilka organisationer som ska finansieras från Viltvårdsfonden. Motionärerna anför att vissa organisationer som motarbetar jakt får bidrag ur fonden och att det inte är rimligt att alla jägare ska tvingas finansiera organisationer som motarbetar deras intresse och att den aktuella finansieringen därför bör stoppas. Enligt regleringsbrevet disponerar inom anslaget 1:2 Miljöövervakning m.m. att fördelas i bidrag till ideella miljöorganisationer. ska användas för bidrag till ideella miljöorganisationers arbete som bidrar till att uppfylla de nationella miljökvalitetsmål som har beslutat om, eller något av de prioriterade målen i EU:s sjunde miljöhandlingsplan. beslutar om fördelning av medlen. Enligt kan svenska ideella miljöorganisationer söka bidrag om de enligt sina stadgar har till ändamål att ta till vara miljöskydds- eller naturvårdsintressen. I övrigt ska organisationen ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag, vara självständigt och demokratiskt uppbyggd, i sin verksamhet respektera demokratins idéer – inklusive jämställdhet och förbud mot diskriminering – samt i fråga om medlemskap vara öppen för alla människor. Vissa organisationer kan ha andra juridiska personer som medlemmar. I sådana fall är det tillräckligt att en miljöorganisation som ingår i en sådan organisation har lägst 100 medlemmar. kan också söka bidrag om kriterierna ovan uppfylls, om stiftelsen är öppen för insyn i verksamheten samt om stiftarna är demokratiskt uppbyggda organisationer eller har en bred förankring i samhället. Bidrag beviljas inte till kommunala samverkansorganisationer m.m. Vid bedömning av en bidrags-ansökan tar bl.a. hänsyn till behörigheten att söka, samverkan med andra aktörer, effekter på miljömålsarbetet och i vilken utsträckning verksamheten kan öka medvetenheten om miljömålen och hur vi kan nå dessa. För att främja viltvården eller andra liknande ändamål som är förenliga med syftet med jaktlagen får regeringen meddela föreskrifter om skyldighet för den som jagar att bl.a. betala en årlig avgift, viltvårdsavgift. Avgiften ska bilda en fond, Viltvårdsfonden, som efter regeringens bestämmande får användas för angivna ändamål (se 41 § första stycket 1 och andra stycket jaktlagen [1987:259]). Närmare föreskrifter om viltvårdsavgift finns i jaktförordningen (1987:905). Av 49 § följer att den som jagar – med vissa undantag som anges i paragrafen – är skyldig att betala viltvårdsavgift. Avgiften är och gäller för ett jaktår (–). Fonden förvaltas av Kammar-kollegiet. Regeringen beslutar om bidrag ur Viltvårdsfonden till organisationer och myndigheter som jobbar med jakt, vilt och naturvård. En stor del av medlen går till jägarorganisationerna, och utöver det kan vissa andra myndigheter och organisationer få bidrag ur fonden. Regeringen har beslutat att tilldela medel ur fonden till med för viltforskning, () med , med för bevarandeprojekt för vitryggig hackspett respektive pilgrimsfalk, med och med . Frågan om användningen av viltvårdsavgiften berördes i regeringens proposition 1999/2000:73 Jaktens villkor. Av propositionen (s. 77) framgick bl.a. att erhåller ett årligt bidrag ur fonden som används främst för den del av viltvården som avser utrotningshotade arter. Vidare framgick att detta arbete är angeläget varför ett fortsatt bidrag till föreningen bör lämnas. Utskottet konstaterar att – inom ramen för anslagsvillkoren och myndighetens kriterier – kan bevilja ideella miljöorganisationer bidrag för att bedriva visst arbete som bidrar till att uppfylla de nationella miljökvalitetsmål som har beslutat om, eller något av de prioriterade målen i EU:s sjunde miljöhandlingsplan. En ideell miljöorganisation kan – oavsett om den har beviljats ett sådant bidrag eller inte – driva vissa viltvårdsfrågor rättsligt och utnyttja sin talerätt enligt FN:s konvention om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (Århuskonventionen). Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2018/19:1291 (SD) yrkande 20. När det gäller finansiering ur Viltvårdsfonden framgår det av redovisningen ovan att regeringen beslutar om bidrag ur fonden till organisationer och myndigheter som jobbar med jakt, vilt och naturvård. Utskottet kan konstatera att huvuddelen av medlen går till jägarorganisationernas verksamhet och till viltforskning. tilldelas ett i sammanhanget mindre bidrag för att kunna genomföra viktiga projekt för att bevara vissa skyddsvärda arter. Utskottet anser att arbete i detta avseende är angeläget och bör fortsätta. Utskottet föreslår därför att motion 2018/19:2606 (KD) yrkande 24 avslås. Vissa övriga jakt- och viltvårdsfrågor Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ändring av jakttiden för morkulla, om den dubbla jakträtten, om avgifterna för att jaga på renbetesfjällen, om att utreda situationen för eftersöksjägarna samt om att värna den svenska jakten och viltvården. Jämför reservation 17 (SD), 18 (SD), 19 (M, SD) och 20 (KD). I kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 15 begär motionärerna att få tillbaka den jakttid på morkulla som tidigare gällde. De anför bl.a. att morkullan inte kan anses tillhöra en särskilt skyddsvärd art som kräver extraordinära insatser. Den dubbla jakträtten m.m. I kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) finns ett yrkande om samma rätt till jakt och fiske för alla bofasta (yrkande 22). Motionärerna menar att dubbelregistreringen vid jakt, där flera jaktlag jagar inom ett område, både är livsfarlig och skapar många onödiga konflikter. bör därför avskaffa det system som på flera områden gynnar renägarsamer på den övriga lokalbefolkningens bekostnad. Enligt motion 2018/19:2643 av (M) bör det ställas tydligare krav på länsstyrelserna att inte höja prisnivåerna för jakt på statens marker mer än konsumentprisindex. Priserna för att jaga på de jämtländska markerna har höjts kraftigt och går inte i takt med den allmänna prisuppgång som har angett som skäl för beslutet. I motion 2018/19:1678 av (M) yrkas att man ska utreda situationen för landets eftersöksjägare. Motionären anför att eftersöksjägarna är utsatta för såväl farlig trafikmiljö som hot, våld och skadegörelse från extremistgrupper. I motionen anförs också att nivåerna för ersättning till eftersöksjägarna är för låga. den svenska jakten och viltvården Enligt kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 3 måste viltförvaltningen decentraliseras. Motionärerna anför att jakten är och ska ses som en nationell angelägenhet för att förvalta naturens resurser. Den svenska staten behöver därför i alla sammanhang agera för att jaktfrågorna ska hanteras på nationell nivå och inte på EU-nivå. I kommittémotion 2018/19:2890 av m.fl. (M) framhålls att regeringen måste värna den svenska jakten (yrkande 2). Jägarnas insatser är av yttersta vikt för den svenska viltvården. Motionärerna vill därför understryka vikten av att värna jägarnas intressen, både på nationell nivå och på EU-nivå. behandling och kompletterande uppgifter Enligt 29 och 52 §§ jaktlagen (1987:259) får jakt bedrivas på de tider som regeringen, eller den förvaltningsmyndighet som regeringen överlåter föreskriftsrätten till, bestämmer. Av 2 § första stycket jaktförordningen (1987:905) framgår att jakt efter vilt är tillåten under de tider av jaktåret (–) som anges i bilaga 1 till förordningen. Jakt på morkulla får ske –i , , , , och . I övriga delar av landet får morkulla jagas –(se jaktförordningen bilaga 1 punkten 26). Av artikel 7.1 i och rådets direktiv /147/EG av om bevarande av vilda fåglar (fågeldirektivet) framgår att de arter som anges i bilaga II, med hänsyn tagen till deras populationsnivå, geografiska spridning och reproduktion inom gemenskapen, får jagas i enlighet med nationell lagstiftning. Medlemsstaterna ska säkerställa att jakten på dessa arter inte äventyrar ansträngningarna att bevara arterna i deras utbredningsområde. Morkulla är en art som anges i bilaga II i direktivet. Av artikel 7.4 i direktivet följer bl.a. att medlemsstaterna ska säkerställa att jakten överensstämmer med principerna om ett förnuftigt utnyttjande och en ekologiskt balanserad kontroll av de berörda fågelarterna och är förenlig med de åtgärder som vidtas enligt artikel 2 i samma direktiv när det gäller populationen av dessa arter, särskilt flyttfåglar. Vidare anges att medlemsstaterna särskilt ska se till att de arter på vilka jaktlagstiftning tillämpas inte jagas under uppfödningssäsongen eller under häckningens olika stadier. När det gäller flyttfåglar ska medlemsstaterna särskilt se till att de arter som berörs av jaktbestämmelser inte jagas under häckningen eller under återvändandet till häckningsplatserna. Motioner om den allmänna jakttiden på morkulla har behandlats, och avstyrkts, av miljö- och jordbruksutskottet i betänkanden om jakt och viltvård (bet. 2014/15:MJU9 och bet. 2016/17:MJU11). I det förstnämnda betänkandet konstaterade utskottet att regeringen hade beslutat att ett pågående försök med sommarjakt på morkulla inte skulle förlängas. Skälet till regeringens beslut var att försöken, som hade pågått , vid en utvärdering inte uppfattades uppfylla vare sig svenska krav eller bestämmelserna i . har ansvar för att minst en gång se över de jakttider som regleras i jaktförordningen och vid behov föreslå förändringar till regeringen (2 § tredje stycket jaktförordningen). har inlett den första översynen av jakttiderna (lägesrapportering om viltförvaltning, ). Den dubbla jakträtten m.m. Fastighetsägaren har enligt 10 § jaktlagen (1987:259) jakträtten på den mark som hör till fastigheten. Enligt 25 § rennäringslagen (1971:437) har en medlem i en sameby emellertid rätt att jaga på utmark inom de delar av byns betesområde som hör till renbetesfjällen eller lappmarkerna när renskötsel är tillåten där. Jakträtten gäller på både statlig och privat mark. Den ingår i den bruksrätt som renskötselrätten utgör och är underkastad de begränsningar som följer av jaktlagstiftningen. En samebymedlem har dock inte ensamrätt till jakten på dessa marker eftersom markägaren har den jakträtt som följer med äganderätten till marken. Det finns således en dubbel jakträtt. Frågan om den dubbla jakträtten behandlades av miljö- och jordbruksutskottet i betänkande 2014/15:MJU9 Jakt och viltvård. Av betänkandet framgick bl.a. följande (s. 33). Som nämnts tidigare tillkännagav i betänkande 2010/11:MJU6 att det parallella nyttjandet av jaktmarken av såväl samer som andra jaktlag skapar en onödig konflikt mellan samebyar och annan ortsbefolkning. Enligt beslut ska därför regeringen göra en översyn av möjligheterna att undanröja den dubbla jakträtten och återkomma till med ett förslag i frågan. I översynen bör det presenteras förslag på hur man löser de situationer när det krävs kompensation (bet. 2010/11:MJU6, rskr. 2010/11:49). Med anledning av miljö- och jordbruksutskottets förslag i betänkande 2014/15:MJU9 riktade ett tillkännagivande till regeringen om att låta utreda ett antal frågor, bl.a. frågan om den dubbla jakträtten, som den då nedlagda hade haft i uppdrag att utreda (bet. 2014/15:MJU9 och rskr. 2014/15:154). Regeringen har senast i skrivelse 2017/18:75 lämnat en redovisning av vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av tillkännagivanden om den dubbla jakträtten (jfr rskr. 2010/11:49 och 2014/15:154). Regeringens skrivelse behandlades i betänkande 2017/18:KU21, där utskottet anförde följande (s. 8): Frågan om den s.k. dubbelregistreringen av jakträtt i renskötselområdet påverkas av såväl arbetet med en samlad samepolitik som utfallet av statens överklagande av den s.k. Girjasdomen (tingsrätts dom, mål nr T323-09). Huvudförhandling i hovrätten hölls , och dom meddelades . Domen har överklagats till . Frågan är mycket komplicerad att lösa, och utfallet i Girjasmålet bör avvaktas. kan någon handlingsplan inte upprättas. Ärendet bereds vidare. Riksdagsskrivelsen är inte slutbehandlad. meddelade prövningstillstånd i det s.k. Girjasmålet . Målet är utsatt till huvudförhandling –42, och något slutligt avgörande kan enligt därför inte väntas förrän . Jakt på statens marker på renbetesfjällen regleras i rennäringslagen (1971:437) och rennäringsförordningen (1993:384). Enligt 32 § rennärings-lagen får nyttjanderätt endast upplåtas på sådan kronomark ovanför odlingsgränsen som står under statens omedelbara disposition och på renbetesfjällen om upplåtelsen kan ske utan avsevärd olägenhet för renskötseln. Upplåtelse ska ske mot avgift, om det inte finns särskilda skäl för avgiftsfrihet. Avgiften fördelas mellan Samefonden och den sameby som berörs av upplåtelsen enligt bestämmelser som regeringen meddelar (34 §). meddelade förvaltningsrätten en dom om avgifterna för att få jaga på jämtländska marker. Domstolen konstaterade att avgifterna som beslutat om inte strider mot gällande bestämmelser eller är oproportionerliga i förhållande till det angivna syftet (Förvaltnings-rätten i mål nr 3975-16). En motion med motsvarande innehåll som den nu aktuella behandlades av miljö- och jordbruksutskottet i betänkande 2017/18:MJU8 Jakt och viltvård. Utskottet avstyrkte motionen mot bakgrund av den nämnda domen. biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2017/18:64). Nationella () är ett nationellt samarbetsorgan som arbetar med frågor inom viltolycksproblematiken. har regeringens uppdrag att ansvara för rådet, vars huvudinriktning är att organisera en nationell viltolycksorganisation för eftersök av trafikskadat vilt och verka för att organisationen nyttjas, underhålls och utvecklas. Inom ramen för sitt allmänna uppdrag svarar för att tillsammans med tillhandahålla jägare med spårhundar och kontaktpersoner för viltolycksorganisationen. har ansvaret för den del i rådet som avser viltolycksförebyggande åtgärder. Samtliga län i landet är engagerade inom viltolycksorganisationen. I varje län finns en läns-ansvarig inom polisen som tillsammans med länsansvarig jägare inom NVR ansvarar för att eftersöksorganisationen fungerar. Tillsammans med parterna i NVR tar polisen fram anpassad säkerhetsutbildning och förser delar av eftersöksorganisationen med s.k. säkerhetspaket. Den som har hjälpt vid eftersök av vilt kan få ersättning med stöd av bestämmelserna i 40 a–b §§ jaktförordningen (1987:905). Bestämmelser om ersättningsnivåer finns i 35–35 a § föreskrifter och allmänna råd (NFS 2002:18) om jakt och statens vilt. Den som på uppdrag av deltar i eftersök av trafikskadat vilt måste enligt NFS 2002:18 uppfylla vissa utbildningskrav. Personen måste t.ex. ha genomgått utbildning i trafiksäkerhet vid eftersök av trafikskadat vilt enligt NVR:s riktlinjer och denna utbildning ska förnyas (33 a §). Alla som genomför sådant eftersök ska dessutom ha viss utrustning, bl.a. reflexväst, benreflex och särskild skyltutrustning för viltolycka (33 c §). har, med stöd av bemyndiganden i jaktförordningen, tagit fram förslag till nya föreskrifter som rör bl.a. eftersök av statens vilt. har upplyst att myndigheten kommer att remittera förslaget till nya föreskrifter om eftersök till berörda myndigheter och intresseorganisationer. Remisstiden kommer att vara två arbetsmånader. Under framtagandet av förslaget till nya föreskrifter har samverkan skett såväl internt som externt med jägarorganisationerna och . den svenska jakten och viltvården Av den strategi för svensk viltförvaltning som presenterade (NV-00303-15) framgår att beslut inom viltförvaltningen ska fattas så nära de människor som berörs som möjligt. Enligt strategin kräver förvaltningen avvägningar och kompromisser mellan olika intressen, och frågornas karaktär avgör om det bäst görs på internationell, nationell, regional eller lokal nivå. Regionaliseringen av viltförvaltningen bör utvärderas och fortsätta i den takt det är möjligt. Berörda aktörers synpunkter och erfarenheter ska tas med i utvärderingar av regionaliseringen. I strategin anförs också att är en del av Europeiska unionen och att har stor påverkan på hur vi kan förvalta viltet i . Därför är det enligt strategin viktigt att delta aktivt i EU-arbetet och föra fram den svenska viltförvaltningens behov och erfarenheter för att bidra till en lärande och anpassningsbar förvaltning. Frågan om värnandet av den svenska jakten behandlades i miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2016/17:MJU11 Jakt och viltvård. I sitt ställningstagande anförde utskottet bl.a. att förhandlingarna om och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv /447/EEG om kontroll och förvärv av vapen var avslutade. Vidare anfördes att den ansvariga ministern i sitt svar på en interpellation om de föreslagna ändringarna i vapendirektivet hade angett att regeringen under förhandlingarna hade arbetat för att på bästa sätt ta till vara svenska enskilda och allmänna intressen. Mot denna bakgrund föreslog utskottet att en motion i frågan skulle avslås (se s. 22 i betänkandet). beslutade därefter i enlighet med utskottets förslag (prot. 2016/17:76). Utskottet noterar att det i direktiv /147/EG om bevarande av vilda fåglar anges att medlemsstaterna särskilt ska se till att de arter på vilka jaktlagstiftningen tillämpas inte jagas under uppfödningssäsongen eller under häckningens olika stadier. Utskottet kan konstatera att morkulla är en art som omfattas av dessa bestämmelser i direktivet. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2018/19:1291 (SD) yrkande 15. Den dubbla jakträtten m.m. Redovisningen ovan visar att frågor som rör den dubbla jakträtten i renskötselområdet har varit föremål för behandling i . Frågan är komplicerad och påverkas av såväl arbetet med en samlad samepolitik som utfallet av statens överklagande av domen i det s.k. Girjasmålet. Utskottet kan konstatera att har beviljat prövningstillstånd i målet och att domstolen kommer att pröva målet i sak . I avvaktan på de arbeten som pågår i frågan föreslår utskottet att motion 2018/19:1291 (SD) yrkande 22 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller avgifterna för jakt på renbetesfjällen i kan utskottet konstatera att frågan har prövats av förvaltningsrätten. Domstolen konstaterade då att de avgifter som ärendet gäller inte strider mot gällande bestämmelser eller på annat sätt är oproportionerliga. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2018/19:2643 (M). Utskottet vill inledningsvis framhålla det viktiga arbete som eftersöksjägarna utför. Som framgår av redovisningen ovan utbildas och utrustas eftersöksjägarna för sitt uppdrag. Utskottet kan också konstatera att , i samverkan med jägarorganisationerna och , har utarbetat förslag till nya föreskrifter för eftersök och att förslaget snart kommer att remitteras till berörda myndigheter och organisationer. Mot denna bakgrund anser utskottet att motion 2018/19:1678 (M) kan lämnas utan vidare åtgärd. den svenska jakten och viltvården Utskottet noterar att det enligt viltstrategin, som present-erade 2015, krävs avvägningar och kompromisser mellan olika intressen och att frågornas karaktär avgör om det bäst görs på internationell, nationell, regional eller lokal nivå. I strategin anförs också att är en del av Europeiska unionen och att har stor påverkan på hur vi kan förvalta viltet i . Enligt strategin är det också viktigt att delta aktivt i EU-arbetet och att föra fram den svenska viltförvaltningens behov och erfarenheter. Utskottets mening är att detta redan sker med hänsyn till de intresseavvägningar som kan vara nödvändiga att göra. Utskottet föreslår därför att motionerna 2018/19:2606 (KD) yrkande 3 och 2018/19:2890 (M) yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. Svenska Jägareförbundets ansvar för det allmänna uppdraget, punkt 1 (M, SD, KD) av (M), (M), (SD), (M), (KD), (SD), (SD) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 23 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2018/19:955 av (S). har utfört det som kallas det allmänna jakt- och viltvårdsuppdraget. Förbundets arbete med detta fungerar väl och utförs på ett både effektivt och ansvarsfullt sätt. Det allmänna uppdraget är ett bra exempel på ett gott samarbete mellan det civila samhället och myndigheter. Genom det allmänna uppdraget får staten tillgång till det nätverk som har och på så sätt når staten ut till en stor andel jägare på ett kostnadseffektivt sätt. Vi anser därför att fortsatt ska ha intakt ansvar för det allmänna uppdraget.