bet · H601TU5 · 2019-03-29 00:00:00 — Motionärerna anser därför att bör ges i uppdrag att utreda 10–15 lämpliga infrastrukturprojekt för offentlig-privat samverkan för att tillföra mer kapital till infrastruktur och påskynda arbetet för en säker och tillförlitlig infrastruktur i hela landet. m.fl. (C) anser i kommittémotionerna 2017/18:3758 yrkande 24 och 2018/19:2427 yrkande 23 att bör ges i uppdrag att identifiera ett antal projekt från nuvarande och kommande infrastrukturplan som är lämpliga att hantera med extern medfinansiering. I 2017/18:3758 yrkande 26 och 2018/19:2427 yrkande 25 framhåller motionärerna att privat kapital och pensionsfonder bör ges möjlighet att investera i infrastruktur i . Motionärerna understryker att det för att genomföra nödvändiga investeringar i infrastruktur samt beta av den upparbetade infrastrukturskulden är nödvändigt att hitta nya finansieringsvägar för infrastruktur. Vidare pekar motionärerna på att man i många länder som är jämförbara med finansierar viktiga samhälleliga infrastrukturprojekt i offentlig-privat samverkan (OPS). I kommittémotion 2017/18:3894 av m.fl. (M, C, L, KD) framhålls i yrkande 2 att bör få i uppdrag att peka ut ett antal infrastrukturprojekt i den kommande nationella transportinfrastrukturplanen som lämpar sig för alternativa finansieringslösningar, med utgångspunkt i SOU 2017:13 Finansiering av infrastruktur med privat kapital. Motionärerna pekar bl.a. på att det behövs större erfarenhet för att på allvar kunna utvärdera och jämföra ifall exempelvis produktiviteten kan öka och livscykel- kostnaderna kan sänkas för investeringar med alternativa finansieringslösningar. (M) framhåller i motion 2018/19:776 att tänkbara alternativa finansieringslösningar för investeringar i framtidens infrastruktur bör undersökas. Motionären anser att det kan vara en viktig pusselbit för att möjliggöra att projekt kan bli verklighet inom kortare tidsram än om staten själv ska finansiera hela projektet. och (båda MP) efterlyser i motion 2018/19:1399 att staten via myndigheter ska kunna medfinansiera åtgärder som kan påverka transportefterfrågan och val av transportsätt samt åtgärder som ger effektivare användning av befintlig infrastruktur. Motionärerna framhåller att länsplanerna här är helt centrala utöver de möjligheter till ändrade transportmönster som man kan åstadkomma genom finansiering i den nationella infrastrukturplanen. I motionen anges bl.a. att regioner och kommuner genom informationskampanjer, investeringar i stadsmiljöåtgärder och konvertering av väg till cykelväg vill ta ansvar för ett mer hållbart resande, vilket inte är möjligt på grund av den oklarhet som råder när det gäller medfinansiering. I motion 2018/19:1828 av (M) framförs att redovisnings-principen för infrastrukturinvesteringar bör ses över. Motionären pekar på att principen om att alla investeringar ska rymmas under utgiftstaket får till följd att samhällsekonomiskt lönsamma investeringar stoppas eller skjuts . I motionen föreslås att nya större väg- och järnvägsprojekt kan bokföras som en investering i stället för att tvinga in dessa investeringar under statens utgiftstak. (C) efterfrågar i motion 2018/19:1919 bättre möjligheter att ersätta färjor med bro. I motionen framhålls att man i har möjlighet att använda insparade driftsmedel avsevärt än i kalkyler. I motionen pekas på att man i kan använda 40–insparade driftsmedel för att finansiera broar som ersätter färjor. Motionären framhåller att kalkylerna för att ersätta färjeleder med broar avsevärt skulle förbättras om skulle ha ett liknande regelverk som . Per Åsling (C) anser i motion 2018/19:2498 att ska få i uppdrag att identifiera 10–15 större OPS-objekt. Motionären framhåller att OPS-finansiering öppnar för nya projekt som annars skulle skjutas eller aldrig bli av. Utskottet har behandlat frågor om finansiering av infrastrukturinvesteringar tidigare. Utskottet har då framfört att transportinfrastruktur som huvudregel bör finansieras med anslag, men att lån i kan godkännas under vissa förutsättningar. I betänkande 2016/17:TU4 framhöll utskottet även att medfinansiering av statliga transportinfrastrukturprojekt genom bidrag, inklusive förskottering, från kommuner, landsting och företag kan vara ett sätt att åstadkomma lösningar i transportsystemet. Utskottet vill även påminna om att det anordnade en offentlig utfrågning om finansieringsmodeller för transportinfrastruktur (2015/16:RFR26). Syftet med utfrågningen var att ur olika perspektiv belysa sådana finansieringsmodeller. I den senaste infrastrukturpropositionen (prop. 2016/17:21) framför regeringen att investeringar i transportinfrastrukturen för väg och järnväg samt för vissa sjöfartsåtgärder i regel finansieras genom anslag men att alternativ finansiering i form av medfinansiering, bidrag från EU-budgeten, infrastrukturavgift på väg och trängselskatt bedöms vara aktuellt även –2029. Vidare framhåller regeringen att medfinansiering av statliga transportinfrastrukturprojekt genom bidrag, inklusive förskottering, från kommuner, landsting och företag kan vara ett sätt att åstadkomma lösningar i transportsystemet. Regeringen understryker att infrastruktur- satsningar dock bör styras utifrån nationella behov på en samhällsekonomiskt rationell grund och inte av enskilda kommuners eller regioners ekonomiska styrka. De transportpolitiska målen bör vara utgångspunkt för prioritering av objekt oberoende av om det förekommer medfinansiering eller inte. Utskottet delar regeringens uppfattning. I infrastrukturpropositionen framhålls vidare att staten relativt sett har mycket förmånliga lånevillkor i och att det otvivelaktigt är så att staten lånar billigare än privata aktörer. Regeringen framhåller också att statens budgetpolitiska mål syftande till sunda offentliga finanser ska värnas på både kort och lång sikt. Utskottet vill i sammanhanget även peka på att det i Sverigeförhandlingens delrapport om höghastighetsjärnvägens finansiering och kommersiella förutsättningar (SOU 2016:3) föreslås att lån i bör utgöra finansiering av höghastighetsjärnväg även om kapitalkostnaderna återbetalas med anslag. Utskottet har också tagit del av ett svar på skriftlig fråga 2015/16:1013 om utlandslån för att finansiera höghastighetståg i . Statsrådet framförde att regeringen värnar långsiktigt hållbara offentliga finanser och att anslags- och lånefinansiering påverkar statens finansiella sparande, statens lånebehov och statsskulden lika mycket eftersom staten i båda fallen upptar lån även om det sker med olika teknik. Vidare framförde statsrådet när det gäller utlandslån att det är viktigt att komma ihåg att de villkor som följer av statlig upplåning i är relativt fördelaktiga. Vid en interpellationsdebatt framförde statsrådet att regeringen har höga ambitioner bl.a. när det gäller att säkerställa kvaliteten på befintlig transportinfrastruktur och att utveckla transportsystemet i stort. ska statens budgetpolitiska mål syftande till sunda och långsiktigt stabila offentliga finanser värnas på både kort och lång sikt. Statsrådet konstaterade att OPS inte skapar något extra utrymme i de offentliga finanserna och att OPS-investeringar kommer att betalas av staten och i de flesta fall kommer att räknas som offentliga, oavsett vem som finansierar dem på kort sikt. Vidare framhöll statsrådet att regeringen värnar om långsiktigt hållbara finanser och därför i första hand tillämpar budgetlagens huvudregel om att infrastruktur ska finansieras med anslag. Statsrådet framförde vidare att det oavsett vilken finansieringsform som används för ett infrastrukturprojekt är viktigt med bra styrning och kostnadskontroll, korrekt utförande och grundlig uppföljning. Utskottet delar statsrådets uppfattning. I sammanhanget vill utskottet också påminna om att regeringen i skrivelse 2016/17:20 redovisade sin bedömning av de iakttagelser och slutsatser som gjort i rapporten av OPS-lösningen för . Regeringen framförde bl.a. att infrastruktursatsningar bör styras utifrån nationella behov på en samhällsekonomiskt rationell grund och inte av enskilda kommuners eller regioners ekonomiska styrka. Vidare framhöll regeringen att de transportpolitiska målen bör vara utgångspunkt för prioritering av objekt oberoende av om det förekommer medfinansiering eller inte. Regeringen tillsatte en utredning – Kommittén om finansiering av offentliga infrastrukturinvesteringar via skatter, avgifter och privat kapital (dir. 2016:59). Utredningen skulle göra en samlad bedömning av om det kan vara lämpligt att involvera privat kapital i vissa infrastrukturinvesteringar. I bedömningen skulle vidare jämförelser göras med alternativ som innebär sedvanlig upplåning i eller som innebär att olika upphandlingsformer, exempelvis totalentreprenader med funktionskrav, används. Utredningen lämnade ett delbetänkande . Kommittén bedömde att det finns effektivitetsvinster att hämta hem genom att involvera privat kapital i finansieringen av investeringar i statlig transportinfrastruktur i form av offentlig-privat samverkan (OPS) och förordade ett svenskt försöksprogram. Vidare framhöll kommittén att det för att uppnå de potentiella effektivitetsvinster som OPS bedöms ge ställs höga krav på statens organisation samt beställar- och förhandlingskompetens. ekonomiska vårproposition angav regeringen att den inte har för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av kommitténs delbetänkande. Kommittén lämnade sitt slutbetänkande och bedömde att det inte är möjligt att införa en ny särskild skatt som direkt kopplar till den värdeökning som skett på enskilda fastigheter till följd av en infrastrukturinvestering. Utredningens förslag bereds inom . Slutligen vill utskottet även påminna om den sakpolitiska överenskommelse som regeringen har slutit med och Liberalerna (januariavtalet). Av överenskommelsen följer bl.a. att den breda finansieringsdiskussionen mellan sju riksdagspartier ska återupptas. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet samtliga motionsförslag. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om brukaravgifter. Utskottet hänvisar bl.a. till gällande EU-lagstiftning. Jämför reservation 38 (C). (SD) yrkar i motion 2018/19:217 att alla privatbilister bör befrias från avgift på i . Motionären anser att det bör fattas ett principbeslut om att statliga Europavägar och broar inte ska avgiftsbeläggas genom påbud från EU utan i stället finansieras via vägskatten. I kommittémotion 2018/19:2427 anför m.fl. (C) i yrkande 35 att förutsättningen för en automatisering av Transportstyrelsens hantering av trängsel- och vägavgifter bör ses över. Motionärerna pekar bl.a. på att detta ofta sker automatiserat för folkbokförda i större städer eller i anslutning till broar med motsvarande avgift, men för många engångsbesökare är det vanligt att en faktura med väldigt små summor skrivs ut och skickas med posten. Motionärerna påpekar även att fakturan dessutom skickas med postdistributör som kritiserats för sin opålitliga postgång. Utskottet kan inledningsvis konstatera att lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg möjliggör finansiering av nya väginvesteringar med brukaravgifter, dvs. infrastrukturavgifter, och att avgifterna kan finansiera återbetalning av lån och direkta kostnader i enlighet med de bestämmelser som anges i lagen. Infrastrukturavgift tas ut för passage på bron över och för passage på bron över . Avgiftsuttaget på broarna i och är en följd av att har godkänt att broarna delvis finansieras med lån. Eftersom en förutsättning i riksdagsbeslutet är att lånen ska betalas tillbaka med avgifter måste sådana tas ut i enlighet med de rättsprinciper som gäller för distinktionen mellan avgift och skatt. Även de EU-rättsliga bestämmelserna om beräkning av infrastrukturavgifter för tunga fordon måste följas. Av detta följer att en avgift endast ska motsvara kostnaden för det som tillhandahålls och att en fordonskategori, t.ex. lastbilar, inte får belastas med kostnader som är hänförliga till en annan kategori. Liksom tidigare kan utskottet därför konstatera att avgiftsbefrielse för personbilar skulle kräva att de kostnader som är hänförliga till detta kollektiv finansieras på något annat sätt (bet. 2017/18:TU18). Mot bakgrund av motionsyrkandet om Transportstyrelsens avgiftshantering vill utskottet framhålla att det finns möjlighet att betala trängselskatt via autogiro och e-avi (e-faktura). Man kan också betala med det inbetalningskort som Transportstyrelsen skickar ut. Vidare vill utskottet framhålla att man om man har en digital brevlåda som tar emot post från myndigheter kan få sin avi dit. Mot bakgrund av vad som anförts ovan avstyrker utskottet de båda motionsförslagen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en marknadspott för investeringar utöver den ordinarie budgetramen. Utskottet påminner om att det följer av regeringens beslut om den nationella planen för transportinfrastrukturen 2018–2029 att ska fördela inom ramen för trimningsåtgärder som i dialog med näringslivet kan användas för åtgärder i den statliga järnvägsinfrastrukturen som stärker näringslivets konkurrenskraft. Jämför reservation 39 (SD). m.fl. (SD) efterfrågar i motion 2017/18:924 yrkande 2 i denna del en marknadspott för investeringar utöver den ordinarie budgetramen, som bör uppgå till av utgiftsområdet för kommunikationer. Motionärerna anser att denna marknadspott snabbt ska kunna användas för att bygga bort uppkomna flaskhalsar som står i vägen för betydande investeringar i näringslivet. Även i kommittémotion 2018/19:2968 yrkande 1 av m.fl. (SD) efterfrågas att en marknadspott för investeringar utöver den ordinarie budgetramen införs. Marknadspotten, som skulle ges mandat att använda, syftar enligt motionärerna till att snabbt kunna nyttjas för att bygga bort uppkomna flaskhalsar som står i vägen för betydande investeringar inom näringslivet. Motionärerna påminner om att förslaget ligger i linje med vad som lyfts fram av Näringslivets Transportråd. Utskottet vill påminna om att en utgångspunkt för det planeringssystem som lade fast (prop. 2011/12:118, bet. 2011/12:TU13, rskr. 2011/12:257) för åtgärder i trafikens infrastruktur är att möjliggöra en ökad flexibilitet. Genom propositionen infördes ett system med rullande planering där de långsiktiga åtgärdsplanerna följs upp genom årliga beslut om vilka projekt som kan byggstartas under de närmast följande tre åren. Införandet av ett system med årliga beslut syftade bl.a. till att ge regeringen möjlighet att inom budgetlagens ramar genomföra omprioriteringar och särskilda satsningar. På detta sätt skulle regeringen bättre kunna bemöta oförutsedda händelser. betonades det i propositionen att de faktiska besluten om byggstart även fortsättningsvis bör fattas av i syfte att behålla tillräckligt stor flexibilitet. Myndigheten får följaktligen själv avgöra vilka projekt ur gruppen i regeringens beslut som avser de tre närmast följande åren som ska byggstartas under det närmaste året. Utskottet vill också peka på att regeringen i den senaste infrastrukturpropositionen (prop. 2016/17:21) understryker betydelsen av att skapa ett robust och hållbart transportsystem. Regeringen anger att ett sådant transportsystem på ett bra sätt ska kunna klara av både väntade och oväntade händelser och störningar till följd av trängsel, fordonsfel, olyckor eller skador på infrastrukturen. Utskottet delar denna uppfattning och vill också påminna om att det av regeringens beslut att fastställa den nationella planen för transportinfrastrukturen 2018–2029 framgår att ska fördela inom ramen för trimningsåtgärder som i dialog med näringslivet kan användas för åtgärder i den statliga järnvägsinfrastrukturen som stärker näringslivets konkurrenskraft. Mot ovanstående bakgrund avstyrker utskottet de båda motionsförslagen. Produktivitet och effektivitet vid infrastrukturprojekt Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om produktivitet och effektivitet vid infrastrukturprojekt. Utskottet pekar på pågående arbete. Jämför reservation 40 (M) och 41 (C). (S) pekar i motion 2018/19:2209 på behovet av att tydliggöra projektledningens ansvar och möjlighet att samordna alla relevanta parter vid utbyggnaden av större infrastrukturprojekt. I motionen lyfts bl.a. fram att erfarenheter från tidigare större infrastrukturprojekt visar på vikten av att de statliga myndigheterna är väl samordnade och samverkar nära kommunen eller regionen. I kommittémotion 2018/19:2427 framhåller m.fl. (C) i yrkande 22 att vid beslut om investeringar och upphandlingar när det gäller väg och järnväg ska göra en bred analys av vilken metod som ger störst effektivitet, nytta och produktivitet. m.fl. (M) anför i kommittémotion 2018/19:2901 yrkande 1 att bör analysera sitt arbetssätt i syfte att uppmuntra produktivitetshöjningar och innovation. Motionärerna framför bl.a. att ökad produktivitet och innovation är avgörande för att säkerställa att samhällets resurser används på bästa möjliga sätt. Utskottet påminner inledningsvis om att regeringen i infrastruktur- propositionen (prop. 2016/17:21) understryker att det är av stor vikt att de medel staten tilldelar infrastrukturområdet används effektivt och på bästa sätt. Regeringen framhåller därför att arbetet med att verka för ökad produktivitet och innovation i anläggningsbranschen bör drivas vidare. I propositionen anger regeringen att det är svårt att mäta produktivitetsutvecklingen och menar att uppföljningen kan förbättras. Utskottet vill även peka på att Trafikanalys fick regeringens uppdrag att analysera och utvärdera arbete för att öka produktiviteten och innovationsgraden inom anläggningsbranschen. Rapportering skulle ske fram . presenterade Trafikanalys sin slutrapport arbete för ökad produktivitet och innovation i anläggningsbranschen (2017:5). Av rapporten framgår bl.a. att arbetet med en ny beställarroll och utvecklade affärsformer är övergripande väl omhändertaget och i ständig utveckling. Principerna är väl förankrade på ledningsnivå i verket, men för att uppnå full förståelse för nya roller och affärsformer krävs ytterligare arbete längre ut i organisationen. I rapporten anges att har ökat framförhållningen i planering och upphandling, vilket är en bra förutsättning för arbetet med produktivitet och innovation. Vidare framgår att det är viktigt att kontinuerligt och systematiskt prioriterar produktivitets- och innovationsarbetet och att ledning såväl som styrelse följer arbetets framdrift. Regeringen uppger att den avser att fortsätta att följa utvecklingen på detta område noga och uppdrog åt att , , redovisa resultatet av myndighetens arbete för ökad produktivitet. Uppdraget innebär att ska redogöra för och återrapportera till regeringen om arbete för att verka för en ökad produktivitet i anläggningsbranschen samt om en särskild uppföljning av entreprenad- kontrakt. första återrapportering av uppdraget lämnades . pekar i rapporten på en positiv utveckling av effekterna av genomförda strategier, men för att bättre kunna ge en samlad bild av produktivitetsutvecklingen behöver mätningen av produktivitet utvecklas. uppdrog regeringen åt att ta fram ett förslag till en nationell trafikslagsövergripande plan för utveckling av transportsystemet för perioden –2029. I uppdraget angav regeringen att inför beslut om investeringar och upphandlingar i väg och järnväg ska göra en bred analys av vilken metod som ger störst effektivitet, nytta och produktivitet samt uppmuntrar till innovation i anläggningsbranschen. Detsamma tydliggjordes i den nationella trafikslags- övergripande planen för transportinfrastrukturen –2029. I regeringens beslut från om fastställelse av den nationella planen framför regeringen att en hög produktivitet och innovation i anläggningsbranschen är en av förutsättningarna för att de medel staten tilldelar infrastrukturområdet ska användas effektivt. Med en ökad produktivitet och innovationsgrad är ambitionen att få mer infrastruktur för pengarna. I beslutet anges vidare att inför beslut om investeringar och upphandlingar ska göra analyser av vilken metod som ger störst effektivitet, nytta och produktivitet samt tar hänsyn till miljön och uppmuntrar till innovation i anläggningsbranschen. Regeringen uppger vidare att det är av största vikt att och entreprenadbranschen fortsätter verka för ökad produktivitet och innovationsgrad. Utskottet välkomnar detta. Mot bakgrund av vad som anförts ovan finner utskottet inte skäl att vidta något initiativ med anledning av motionerna. Samtliga motionsförslag avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen att den bör verka för ökad samverkan och samordning vid lokala, regionala och nationella infrastrukturinvesteringar. Därmed bifalls motionsförslag om detta. Övriga motionsförslag om regional samverkan avslås. Jämför reservation 42 (S, V, MP). m.fl. (L) framhåller i partimotion 2017/18:551 yrkande 4 och partimotion 2018/19:2058 yrkande 7 att lokala och regionala infrastrukturinvesteringar i högre grad bör samspela och genomföras i dialog med nationella infrastrukturförbindelser så att suboptimering undviks. Även i kommittémotion 2017/18:3411 yrkande 4 lyfter m.fl. (M, C, L, KD) fram betydelsen av att lokala och regionala infrastrukturinvesteringar i högre grad samspelar och genomförs i dialog med nationella infrastrukturförbindelser så att suboptimering undviks. (S) anför i motion 2018/19:2146 att man i infrastrukturplaneringen ska se över fördelningen av investeringsmedel mellan länstransportplanerna samt grunderna för prioritering av såväl investeringsmedel som underhållsmedel. I motion 2018/19:2831 av m.fl. (M) önskas i yrkande 50 att det görs en översyn av den antagna nationella infrastrukturplanen med omprioriteringar till projekt som möjliggör avtal med kommuner för bostadsbyggande. Motionärerna framför att det är viktigt att staten använder infrastrukturinvesteringar effektivt och kopplat till bostadsbyggande för att möjliggöra för kommuner och byggbolag att bygga även på mark som är otillgänglig. Utskottet anser att de frågor som lyfts i motionerna är av stor vikt. Utskottet har också noterat att det framgår av regeringens skrivelse om den nationella planen för transportinfrastrukturen 2018–2029 att planerar och genomför investeringar och reinvesteringar i järnvägsnätet i nära samverkan med länsplaneupprättarna. Vidare framgår av skrivelsen att planen ska bidra till ett ökat bostadsbyggande. I infrastrukturpropositionen framhöll regeringen att en god ordning mellan länsplaner och den nationella planen i många fall är avgörande för att den samlade nyttan av åtgärderna ska bli så stor som möjligt. har också i uppdrag att göra en samlad redovisning av länsplanerna för regional transportinfrastruktur, av vilken det ska framgå hur stor andel av respektive länsplan som genomförts och fördelningen totalt sett inom landet mellan olika infrastrukturåtgärder, statsbidrag och medfinansiering för olika ändamål i länsplanerna. Utskottet vill även påminna om att Sverigeförhandlingen tecknade överenskommelser med kommuner och landsting i , samt län om satsningar på kollektivtrafik och cykelåtgärder med statlig medfinansiering samt åtaganden om bostadsbyggande. Regeringen godkände dessa avtal, de s.k. storstadsavtalen, . I regeringens fastställelsebeslut om den nationella planen har regeringen gett i uppdrag att i arbetet med planen ta hänsyn till regionala mål för tågtrafiken och godstransportstrategier för järnväg som respektive region beslutat om samt, kopplat till dessa, vilka sträckor i järnvägsnätet regioner pekar ut som prioriterade för åtgärder genom avsatta medel i länsplanerna. Utskottet vill i sammanhanget även peka på att regeringen har gett i uppdrag att kartlägga hanteringen av godsrelaterade transporter i den fysiska planeringen och efter en analys föreslå eventuella åtgärder.