bet · H601TU4 · 2019-02-22 00:00:00 — I regeringens proposition 2017/18:179 En sammanhållen politik för landsbygder – för ett som håller ihop behandlas ovannämnda tillkännagivande. I propositionen hänvisar regeringen till det regerings-uppdrag som PTS redovisade . Myndigheten fastslog i sitt svar att marknaden har utvecklats så att post och tidningar på marknadsmässiga grunder samdistribueras på fler orter samt att myndigheten inte har några verksamma rättsmedel att genomföra försöksverksamhet på ett sådant sätt som förordat. I propositionen anförs vidare att regeringens beslut om en övergång från övernattbefordran till tvådagarsbefordran kan underlätta samdistribution av post och tidningar. har med anledningen av propositionen uttalat att regeringen bör undersöka alternativa vägar och därefter redovisa ytterligare åtgärder i fråga om samdistribution. Sammanfattningsvis ser utskottet positivt på samdistribution som utdelningsform och noterar i sammanhanget att vissa aktörer använder sig av samdistribution för att bl.a. effektivisera verksamheten och sänka utdelningskostnaderna. Utskottet anser dock att samdistribution måste ske på frivillighetens grund och att det torde vara de berörda aktörerna som bäst kan avgöra i vilka fall samdistribution är möjlig utifrån lokala förutsättningar i olika delar av landet. Enligt utskottets bedömning kan det slopade kravet på övernattbefordran underlätta sådan samdistribution. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2018/19:2427 (C) yrkande 27, 2018/19:2446 (C) yrkande 20 och 2018/19:2782 (SD) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om krav på installation av fastighetsboxar i flerfamiljshus. Utskottet hänvisar till den pågående utvecklingen vad gäller införandet av fastighetsboxar som bl.a. följer av föreskrifter. Kadir Kasirga (S) menar i motion 2018/19:2238 att man bör överväga ett krav på fastighetsboxar i flerfamiljshus. Motionären hänvisar till de stadigt sjunkande brevvolymerna och de minskande intäkterna för landets postföretag; det gäller inte minst för Postnord som ska tillhandahålla en samhällsomfattande posttjänst. har Postnord genomfört stora rationaliseringar och effektiviseringar som medfört att mellan 1 000 och 1 500 postanställda har fått sluta. Likväl ska företaget leverera brev till lika många adresser som . Detta är i längden ohållbart, anser motionären och menar att införandet av fastighetsboxar i flerfamiljshus är ett sätt att effektivisera utdelningsverksamheten för att företaget ska kunna utföra sitt samhällsuppdrag. Utskottet har behandlat frågan om införandet av fastighetsboxar tidigare, senast i betänkande 2017/18:TU4. Utskottets ståndpunkt har varit att införandet av fastighetsboxar i första hand är en fråga som bäst löses av berörda parter utan inblandning från statens sida. När det gällde brevbärarnas arbetsmiljö hänvisade utskottet till bestämmelser och det lagstadgade arbetsgivaransvaret. Senast PTS granskade utvecklingen vad gäller övergången till fastighetsboxar var i rapporten 2017 (PTS-ER-2017:4). Myndigheten konstaterade att det sker en långsam men stabil övergång till utdelning i fastighetsboxar och att vid nyproduktion och i samband med större ombyggnationer i fastighetsbeståndet har installation av fastighetsboxar i praktiken blivit normerande, inte minst som en följd av föreskrifter. I takt med att antalet fysiska brev minskar och antalet paket växer underlättar fastighetsboxar för de boende i flerfamiljshus att få större postförsändelser utdelade i bostaden enligt PTS bedömning. Utskottet delar den uppfattningen och ser i övrigt inga skäl för att ompröva sin tidigare ståndpunkt i fråga om införandet av fastighetsboxar. Utskottet avstyrker därför motion 2018/19:2238 (S). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om ändring i regelverket om sekretess och tystnadsplikt i samband med posthantering. Utskottet anser att det finns ett starkt intresse att bl.a. värna brevhemligheten och därmed skyddet av avsändarnas och mottagarnas personliga integritet. Jämför reservation 23 (SD). Boriana (M) anser i motion 2018/19:964 att regeringen bör se över möjligheten att ändra i postlagen för att underlätta polisens och tullens arbete med drogbekämpning. Motionären anför som skäl den stora mängd droger som smugglas i postförsändelser i . Risken att åka fast är liten för den som skickar eller hämtar ut drogförsändelser eftersom det endast är då rättsvårdande myndigheter har inlett spaning som personal på utlämnings-ställen får lägga undan dessa försändelser. Motionären anser därför att lagen bör ändras så att alla som hanterar post och paket får rätt att på eget initiativ kontakta tullen eller polisen om det finns misstanke om narkotika i en viss försändelse. Vad gäller postlagens bestämmelser om tystnadsplikt i 2 kap. 14 § förtydligas i postlagsutredningens slutbetänkande (SOU 2016:54) att bestämmelserna avser uppgifter som rör ett särskilt brev eller andra uppgifter som rör en enskild persons förbindelse med verksamheten när det gäller befordran av brev. Utskottet vill i sammanhanget påpeka att eftersom paketmarknaden till övervägande del är oreglerad och inte omfattas av postlagens regelverk, finns det inte heller i postlagen någon motsvarande tystnadsplikt i fråga om paket. framhöll att det finns ett starkt intresse att värna den personliga integritet som sändare och mottagare av brev har, och att det råder en allmän enighet om att innehållet i meddelanden som befordras som brev har ett från integritetssynpunkt högt skyddsvärde. Utskottet ställer sig bakom den uppfattningen. Utredningen underströk också att en begäran om uppgiftslämnande sker under myndighetsansvar och kan bli föremål för kontroll av det allmänna. Det var enligt utredarnas uppfattning således inte lämpligt att överlåta en sådan uppgift till exempelvis butikspersonal hos postombud, vilket också är utskottets bedömning. I sitt yttrande till utredningen bedömde likaså Postnord att en allmän rätt för personal i postverksamhet att lämna uppgifter om postförsändelser till en myndighet vid misstanke om narkotikabrott sannolikt skulle få svårartade konsekvenser. För det första ska det vara fråga om ett brev eller en försändelse där det är uppenbart att försändelsen misstänks innehålla narkotika. Vidare framhöll Postnord att rätten att lämna uppgifter medför ett orimligt ansvar för t.ex. postombud, terminalarbetare eller brevbärare eftersom det inte bara gäller misstanke om narkotikainnehåll utan även uppenbar misstanke. Orsaken är att en sådan utlämning kan bli en fråga om brott mot tystnadsplikten enligt 2 kap. 14 § postlagen om rekvisiten inte uppfylls. Postnord anförde vidare att det också skulle bli en märklig ordning med en bestämmelse som inte innebär ett förbud enligt 2 kap. 14 § postlagen och heller inte en skyldighet enligt 2 kap. 15 § postlagen utan är utformad som en valmöjlighet för den som bedriver postverksamhet att lämna ut uppgifter eller att låta bli. Det finns också en uppenbar risk för att anställda i och uppdragstagare till Postnord, och andra företag som bedriver postverksamhet, på detta sätt uppmanas av myndigheterna att på egen hand bedöma huruvida en försändelse misstänks innehålla narkotika. Utskottet vill avslutningsvis också hänvisa till den ståndpunkt som PTS framförde i utredningen om att Åklagar- och även fortsättningsvis bör vara de aktörer som ska ta initiativ till vilka försändelser som ska undersökas närmare, vilket är en mer naturlig och rättssäker ordning. För att komma till rätta med olagliga substanser i postförsändelser är därför en skärpning av myndigheternas rutiner en i sammanhanget lämpligare åtgärd. Mot bakgrund av det som anförs ovan finner utskottet inte anledning att ta några initiativ i frågan. Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:964 (M). Samhällets digitalisering, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkande 7 och 2018/19:405 av m.fl. (V) yrkande 3, 2018/19:2043 av m.fl. (L) yrkande 1 och 2018/19:2847 av m.fl. (C) yrkande 2. Vi anser att mer behöver göras för att driva på digitaliseringen av samhället och därför vill vi skapa ett forum för dialog och samverkan mellan det offentliga, det privata och övriga aktörer som vill bidra i arbetet. Forumet bör ledas av en statlig samordnare och ha till uppgift att samla kunskapen och viljan i alla sektorer av samhället och verka för att synliggöra det digitaliseringsarbete som görs för att lära och inspirera andra. En viktig del är också att identifiera hinder som behöver undanröjas och idéer för att snabbare och bättre digitalisera verksamheter. Arbetet består till stor del av att sprida berättelsen om och visionen av det digitala samhället och därigenom lyfta fram möjligheterna i omställningen. Enligt vår uppfattning bör denna grupp med fördel också resa omkring i för att skapa kontakt och dialog med berörda men också folkbilda om vad digitaliseringen innebär och vad som behöver göras för att tillvarata dess fulla potential. Enligt vår mening är i många fall den stora utmaningen med digitaliseringen, inte minst inom välfärden, att skapa trygghet för förändring och att upptäcka möjligheterna med den nya tekniken. Vi vill sammanfattningsvis inrätta forumet Digitala med syftet att skapa samverkan, föra dialog och samla kunskap och vilja i alla sektorer av samhället för en framgångsrik digitalisering. Det vi nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Samhällets digitalisering, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:405 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2018/19:2043 av m.fl. (L) yrkande 1, 2018/19:2847 av m.fl. (C) yrkande 2 och 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkande 7. Vi inom anser att digitaliseringen spelar en stor roll, inte minst för företagare på landsbygden. Vi vill i sammanhanget dock påpeka att satsningar på digitala tjänster kan vara både kostsamma och svåra att genomföra för små kommuner. Regional och nationell samverkan kan emellertid underlätta uppgiften för de små kommunerna. Vi vill här påminna om att den parlamentariska landsbygdskommittén har efterlyst en samlad bild av hur samhällets digitalisering kan bidra till en livskraftig landsbygd. Regeringens mål att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter kräver, enligt vår mening, ytterligare ansträngningar. Vi är övertygade om att digitaliseringen har en stor potential, och vi anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning om digitaliseringens möjligheter för hela landet. Det jag nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Samhällets digitalisering, punkt 1 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2043 av m.fl. (L) yrkande 1 och 2018/19:405 av m.fl. (V) yrkande 3, 2018/19:2847 av m.fl. (C) yrkande 2 och 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkande 7. () pekar i sin senaste granskning på att digitaliseringen av offentlig sektor går för långsamt och att regeringens digitaliseringsstrategi inte ger den styrning som behövs för att kunna effektivisera förvaltningens digitalisering. Enligt ESV befinner sig de flesta myndigheter på en relativt låg mognadsnivå vad gäller digitalisering, och i princip hela den offentliga sektorn behöver enligt verket göra ett kompetenslyft för att kunna tillvarata digitaliseringens möjligheter. Jag anser därför att arbetet med digitaliseringen måste få en ökad tyngd i förvaltningspolitiken. Regeringen bör tydligare peka ut vilka frågor som är prioriterade utifrån användarnytta, effektivitetsvinster och rättssäkerhet och utifrån detta formulera tydligare uppdrag åt den offentliga förvaltningen. En digitaliseringsstrategi behöver tas fram som är specifik, mätbar och tidsatt. Det jag nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Digital delaktighet, punkt 2 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2043 av m.fl. (L) yrkande 6 och 2018/19:972 av (M), 2018/19:1498 av och (båda M), 2018/19:2207 av Serkan Köse (S) och 2018/19:2283 av (S). Jag vill inledningsvis påminna om att det bakomliggande syftet med EU:s s.k. webbtillgänglighetsdirektiv är att olika offentliga aktörer måste uppfylla vissa tillgänglighetskrav på sina webbplatser och i mobila applikationer. Jag välkomnar detta initiativ och den lagstiftning som finns på plats eftersom den enligt min bedömning kommer att underlätta för inte minst personer med funktionsnedsättning att tillgodogöra sig digital information. Det är dock olyckligt att regeringen i genomförandet av webbtillgänglighetsdirektivet (prop. 2017/18:299) valde att undanta sådan digital service som hänför sig till undervisningen inom skolväsendet från lagstiftningens krav på tillgänglighet. Vi inom Liberalerna anser att t.ex. lärplattformar måste vara tillgängliga för elever, lärare och föräldrar. Det räcker inte att som regeringen gör endast hänvisa till skollagens bestämmelser om att elever med funktionsnedsättning har rätt till särskilt stöd. Själva syftet med att ställa krav på tillgänglighet är att människor så långt det är möjligt ska kunna delta på lika villkor, utan att vara beroende av särlösningar. Jag anser därför att det är viktigt att den nya lagen följs upp för att säkerställa att lärplattformar utformas enligt principen om design för alla. Det jag nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Tillgång till elektroniska kommunikationer, punkt 3 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkandena 32 och 35 samt 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkandena 51 och 55 samt 2018/19:155 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2018/19:577 av (SD), 2018/19:774 av (M), 2018/19:974 av och (båda M), 2018/19:1294 av m.fl. (S), 2018/19:1297 av (S), 2018/19:1299 av m.fl. (S), 2018/19:1537 av (M), 2018/19:1596 av och (båda S), 2018/19:2043 av m.fl. (L) yrkande 8, 2018/19:2058 av m.fl. (L) yrkande 8 i denna del, 2018/19:2194 av (S), 2018/19:2210 av (S), 2018/19:2446 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 21, 2018/19:2535 av och (båda C) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2694 av m.fl. (C) yrkande 7, 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 76, 2018/19:2735 av m.fl. (KD) yrkande 16, 2018/19:2782 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2018/19:2968 av m.fl. (SD) yrkande 56. För är utbyggnaden av fibernätet en prioriterad fråga eftersom det är en central del för att kunna nå det uppsatta bredbandsmålet om tillgång till snabbt bredband i hela 2025. I glesbygden är fiberutbyggnaden extra viktig men dessvärre har utbyggnaden till stor del stannat av i vissa områden. Vi vill understryka att detta inte beror på ett minskat intresse från marknadens sida utan till stor del på att har blivit en flaskhals där långa handläggningstider för ledningsrättsärenden orsakar stora förseningar. har av regeringen fått i uppdrag att korta handläggningstiderna och att kartlägga de åtgärder som vidtagits samt redovisa effekterna av dessa. För att aktörerna ska kunna planera sin infrastrukturutbyggnad och därmed bidra till att når bredbandsmålet måste enligt vår uppfattning förutsättningarna vara tydliga och handläggningstiderna kortas. Vi anser att måste prioritera detta arbete. Utöver ovannämnda problem med långa handläggningstider finns det andra exempel på att lagstiftaren haft goda avsikter men att dessa avsikter i och med teknikens utveckling blir ett hinder som drabbar konsumenter och medborgare. Vi anser att marknaden i stor utsträckning själv kan sköta utbyggnaden och att statens uppgift i sammanhanget är att undanröja de ibland små men viktiga hinder som finns för utbyggnaden. Därför vill vi moderater införa en direktlinje till och relevanta beslutsfattare för enkel kommunikation och dialog för de aktörer som bygger ut uppkopplingen i . Syftet med vårt förslag är att de problem som rapporteras ska lösas så snabbt som möjligt och att marknaden ska ges det stöd som situationen kräver. Vi vill också i sammanhanget betona vikten av att utbyggnaden sker teknikneutralt för att öka effektiviteten och snabbheten i arbetet. Det vi nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Tillgång till elektroniska kommunikationer, punkt 3 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:155 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2018/19:577 av (SD), 2018/19:2782 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2018/19:2968 av m.fl. (SD) yrkande 56 och 2018/19:774 av (M), 2018/19:974 av och (båda M), 2018/19:1294 av m.fl. (S), 2018/19:1297 av (S), 2018/19:1299 av m.fl. (S), 2018/19:1537 av (M), 2018/19:1596 av och (båda S), 2018/19:2043 av m.fl. (L) yrkande 8, 2018/19:2058 av m.fl. (L) yrkande 8 i denna del, 2018/19:2194 av (S), 2018/19:2210 av (S), 2018/19:2446 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 21, 2018/19:2535 av och (båda C) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2694 av m.fl. (C) yrkande 7, 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 76, 2018/19:2735 av m.fl. (KD) yrkande 16, 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkandena 32 och 35 samt 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkandena 51 och 55. Vi konstaterar att befolkningen blir alltmer beroende av en snabb och stabil internetuppkoppling för såväl arbete som fritid. Enlig vår uppfattning är tillgång till internet ytterst en demokratifråga. Ett där alla medborgare inte ges lika möjlighet att delta i den digitala samhällsdebatten eller få tillgång till information på nätet anser vi utgör ett hot som ytterligare riskerar att bidra till ökad polarisering i samhället, inte minst mellan stad och landsbygd. Det är därför som vi helhjärtat ställer oss bakom det som framkom av slutbetänkande, nämligen att av befolkningen ska ha tillgång till snabbt bredband 2025, eftersom det enligt vår uppfattning är en förutsättning för att landsbygder ska leva. För att påskynda och underlätta utbyggnaden av bredband är det enligt vår mening bl.a. angeläget att fiberdragningen samordnas i större utsträckning. Detta kan ske vid exempelvis åtgärder i mark såsom dragning av kablar eller tomma rör. Dessutom kan kulvertar och kabelrännor utmed väg- och järnvägsnätet med fördel utnyttjas om kapacitetsutrymme finns. Vidare kan vi konstatera att mobiltäckningen längs järnvägen ofta är dålig och att en utbyggnad av mobilnätet är nödvändig om folk ska kunna utnyttja datorn eller mobilen om de t.ex. vill jobba under tågresan. Vi efterlyser därför en översyn av mobiltäckningen längs järnvägsnätet för att i ett senare skede prioritera förbättringsåtgärder. Det vi nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Tillgång till elektroniska kommunikationer, punkt 3 (C, L) av (L) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2043 av m.fl. (L) yrkande 8, 2018/19:2058 av m.fl. (L) yrkande 8 i denna del, 2018/19:2446 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 21 och 2018/19:2694 av m.fl. (C) yrkande 7, 2018/19:155 av m.fl. (SD) yrkande 5 och 2018/19:974 av och (båda M) samt 2018/19:577 av (SD), 2018/19:774 av (M), 2018/19:1294 av m.fl. (S), 2018/19:1297 av (S), 2018/19:1299 av m.fl. (S), 2018/19:1537 av (M), 2018/19:1596 av och (båda S), 2018/19:2194 av (S), 2018/19:2210 av (S), 2018/19:2535 av och (båda C) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 76, 2018/19:2735 av m.fl. (KD) yrkande 16, 2018/19:2782 av m.fl. (SD) yrkande 7, 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkandena 32 och 35, 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkandena 51 och 55 samt 2018/19:2968 av m.fl. (SD) yrkande 56. har en stark position inom it-området. är det många som bor på landsbygden och i glesbygden som tyvärr fortfarande inte har tillgång till bredband. Det påverkar inte bara möjligheten att kommunicera utan även möjligheten att driva företag. Detta gäller också möjligheten att ta del av medier digitalt. Vi anser att alla måste kunna få vara en del av det digitala samhället. Utbyggnaden av bredband är i detta sammanhang en ödesfråga och dessutom utvecklas allt fler välfärdstjänster utifrån digitala möjligheter. Vi konstaterar också att användarna efterfrågar bättre täckning och allt högre överföringshastigheter för att det ska vara möjligt att använda internetbaserade tjänster överallt. Vi efterlyser därför en snabbare bredbands-utbyggnad. I sammanhanget vill vi också framhålla att i framför allt gles-befolkade områden kan enligt vår mening trådlös infrastruktur vara ett ekonomiskt sätt att nå ut till alla bostäder och verksamhetsställen som ett komplement eller alternativ till fiber. I regeringens skrivelse om digitaliseringspolitiken (skr. 2017/18:47) delger regeringen sin ambition att så många som möjligt ska ha tillgång till bredbandsuppkoppling. I praktiken innebär dock regeringens målsättning att det fortfarande kommer att finnas hushåll och företag som inte har tillgång till /s 2025 med de konsekvenser detta innebär för de som berörs. Enligt vår uppfattning är detta problematiskt och vi vill därför att alla genom en digital allemansrätt ska garanteras en stabil och snabb uppkoppling i hela landet. Bredband är enligt vår uppfattning en grundläggande del av infrastruktur. Det vi nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Tillgång till elektroniska kommunikationer, punkt 3 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2734 av m.fl. (KD) yrkande 76 och 2018/19:2735 av m.fl. (KD) yrkande 16 och 2018/19:155 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2018/19:577 av (SD), 2018/19:774 av (M), 2018/19:974 av och (båda M), 2018/19:1294 av m.fl. (S), 2018/19:1297 av (S), 2018/19:1299 av m.fl. (S), 2018/19:1537 av (M), 2018/19:1596 av och (båda S), 2018/19:2043 av m.fl. (L) yrkande 8, 2018/19:2058 av m.fl. (L) yrkande 8 i denna del, 2018/19:2194 av (S), 2018/19:2210 av (S), 2018/19:2446 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 21, 2018/19:2535 av och (båda C) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2694 av m.fl. (C) yrkande 7, 2018/19:2782 av m.fl. (SD) yrkande 7, 2018/19:2900 av m.fl. (M) yrkandena 32 och 35, 2018/19:2901 av m.fl. (M) yrkandena 51 och 55 samt 2018/19:2968 av m.fl. (SD) yrkande 56. Jag vill uppmärksamma de utmaningar som den digitala segregeringen för med sig. Denna segregering finns inte bara mellan stad och landsbygd utan skär också mellan de ekonomiska och kunskapsmässiga förutsättningarna för privatpersoner och företagare i vårt land. Jag anser därför att den digitala jämlikheten behöver utökas genom tillgång till bredband och fibernät. Jag vill i sammanhanget också lyfta fram bredbandskoordinatorernas betydelse för utbyggnaden av it-infrastrukturen i . Bredbandskoordinatorerna ska stödja och främja regionernas och kommunernas arbete med bredbandsfrågor. Jag vill också understryka deras viktiga funktion som kontaktpunkter för bredbandsfrågor för både offentliga och privata aktörer. För att underlätta bredbandsarbetet i hela landet efterlyser jag därför en fortsatt satsning på bredbandskoordinatorer. Det jag nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Fördelning och handläggning av bredbandsstöd, punkt 4 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: