bet · H601CU6 · 2019-02-27 00:00:00 — Motionärerna anser bl.a. att en treårig betalningsplan bör införas, att den kommunala budget- och skuldrådgivningen bör få ett tydligare uppdrag att hjälpa enskilda i ett tidigt skede av överskuldsättning och att det bör införas en maximal kötid för att få hjälp av den kommunala budget- och skuldrådgivningen. Vidare anförs att regeringen bör utreda möjligheten för ordinarie kreditgivare att erbjuda saneringslån. I samma motion föreslås ett tillkännagivande om att förbättra budget- och skuldrådgivningen (yrkande 1). Det bör enligt motionärerna ske genom att regleringen flyttas från socialtjänstlagen till skuldsaneringslagen varigenom tillsynsansvaret läggs på i stället för Inspektionen för vård och omsorg. Motionärerna anför att kunskapen och erfarenheten finns hos som har i uppgift att stödja budget- och skuldrådgivningen. I kommittémotion 2018/19:2838 av m.fl. (C) yrkande 7 anförs bl.a. att kraven för kvalificerad insolvens bör sänkas och att det bör införas en treårig generell betalningsplan vid skuldsanering. Ett tillkännagivande i enlighet med det anförda föreslås. I kommittémotion 2018/19:2914 av m.fl. (KD) anförs att det i betänkandet Överskuldsättningar i kreditsamhället (SOU 2013:78) föreslogs en slutlig preskription för fordringar som fastställts av eller i domstol. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att införa detta förslag (yrkande 55). I samma motion föreslås ett tillkännagivande om att betalningsplanen vid skuldsanering bör sänkas till (yrkande 56). I motion 2018/19:337 av (SD) yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda hur ytterligare konsumentvägledning kan stödja grupper som tenderar att hamna i skuldfällor. trädde en ny skuldsaneringslag (2016:675) i kraft, vilken ersatte den tidigare skuldsaneringslagen . Den nya lagen har som övergripande syfte att fler evighetsgäldenärer ska få möjlighet att ansöka om och genomgå skuldsanering. Den nya skuldsaneringslagen innebär bl.a. följande ändringar i förhållande till lag. ska lämna upplysningar om skuldsanering till svårt skuldsatta fysiska personer som är eller har varit föremål för verkställighet enligt utsökningsbalken (2 §). Avsikten är att myndigheten ska använda sig av den kunskap som finns om skuldsatta i de egna databaserna (utsöknings- och indrivningsdatabasen, betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen samt konkurstillsynsdatabasen) för att nå ut till presumtiva skuldsaneringsgäldenärer och göra dem medvetna om skuldsaneringsinstitutet. Genom upplysningarna ska gäldenären få information om att skuldsanering finns och vad en sådan innebär. Dessutom kan gäldenären få information om att han eller hon kan vända sig till kommunens budget- och skuldrådgivare för att få hjälp. Upplysningarna kan lämnas i skriftlig eller muntlig form, t.ex. genom informationsblad eller vid ett personligt möte (prop. 2015/16:125 s. 202 f.). Kravet på s.k. kvalificerad insolvens har förtydligats och nyanserats. Med kvalificerad insolvens avses enligt definitionen i 7 § att gäldenären inte rätteligen kan betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till samtliga omständigheter kan antas bestå . Vid prövningen av rekvisitet kvalificerad insolvens ska det enligt förarbetena göras en nyanserad bedömning i vilken samtliga relevanta omständigheter ska beaktas. Det är inte endast fråga om en matematisk beräkning av hur det skulle ta för en gäldenär med en viss inkomstnivå att betala sina skulder. Beräkningen måste följas av en realistisk prognos över gäldenärens förutsättningar, i vilken samtliga kända omständigheter ska beaktas. 2015/16:125 s. 207). Det anförs vidare att vad som utgör överskådlig tid kan variera avsevärt mellan olika gäldenärer och att någon statisk tidsperiod därför inte kan tillämpas. Hur långt fram i tiden prognosen ska sträcka sig kommer därför att variera från fall till fall (s. 207). Betalningsplanens längd ska som huvudregel vara . Det är möjligt att avvika från huvudregeln om det finns beaktansvärda skäl att bestämma (34 §). gällde i stället ett krav på särskilda skäl. Genom ändringen till beaktansvärda skäl är avsikten enligt förarbetena att fler omständigheter kan beaktas vid bestämmandet av betalningsplanens längd och att fler betalningsplaner blir kortare än . Regeringen bedömde att det finns fördelar med en betalningsplan som kan anpassas efter förhållandena i det enskilda fallet jämfört med en generell förkortning av betalningsplanen. Som skäl för det anfördes bl.a. att skuldsaneringsutredning bedömde att det inte finns någon större efterfrågan på, eller andra skäl för, en generell förkortning av betalningsplanens längd. Det finns också enligt regeringen risker med att generellt förkorta betalningsplanen, t.ex. att fler gäldenärer skulle få avslag på sina ansökningar eftersom en skuldsanering skulle framstå som oskälig och att kreditvillkoren för konsumenter försämras. En generell förkortning skulle också, anförde regeringen, riskera att påverka betalningsmoralen och i grunden förtroendet för skuldsaneringsinstitutet, om inte förkortningen balanseras av inskränkande villkor som minskar gäldenärens möjlighet att beviljas skuldsanering. Regeringen delade därför utredningens bedömning att det finns fördelar med en betalningsplan som kan anpassas efter förhållandena i det enskilda fallet jämfört med en generell förkortning av betalningsplanen (prop. 2015/16:125 s. 89 f. och 222 f.). Gäldenären har två betalningsfria månader . Dessa månader är (38 § första stycket). Vid sidan av skuldsaneringsinstitutet finns det i preskriptionslagen (1981:130) bestämmelser om preskription. Att en fordran preskriberas innebär att borgenären förlorar sin rätt att kräva ut fordran. I allmänhet gäller att fordringar preskriberas efter tillkomsten, om inte preskriptionen avbryts (2 §). Preskriptionstiden är dock för en fordran mot en konsument. I samband med tillkomsten av den nya skuldsaneringslagen gjordes förtydliganden när det gäller dels kommunernas skyldighet att lämna budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer, dels Inspektionen för vård och omsorgs tillsynsansvar över kommunernas budget- och skuldrådgivning. I socialtjänstlagen (2001:453) föreskrivs att kommunen ska lämna budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer och att den skyldigheten gäller även under ett skuldsaneringsförfarande och tills en beviljad skuldsanering är helt avslutad. Det anges vidare att ska stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna ska svara för (5 kap. 12 §). Som skäl för lagändringen anförde regeringen bl.a. att det enligt uppgift till utredningen fanns brister i tillsynen över kommunernas budget- och skuldrådgivning. Det konstaterades att Inspektionen för vård och omsorg, som relativt fått uppgiften som tillsynsmyndighet, hade efterfrågat ett tydligare utpekat tillsynsansvar och att myndigheten bl.a. ansåg att kommunernas ansvar för att lämna budget- och skuldrådgivning borde förtydligas och placeras i socialtjänstlagen. Det fanns enligt regeringen skäl att tydliggöra att budget- och skuldrådgivning utgör socialtjänst, oavsett i vilken del av den kommunala verksamheten tjänsten erbjuds, och att ansvaret för att hjälpa skuldsatta inte är direkt kopplat till skuldsaneringssystemet, utan att ansvaret är bredare än så (prop. 2015/16:125 s. 101 f.). En åtgärd vid överskuldsättning och skuldsanering som har diskuterats och avfärdats vid ett antal tillfällen är möjligheten för samhället att erbjuda saneringslån till överskuldsatta individer. Frågan tog senast upp i betänkandet Överskuldsättning i kreditsamhället (SOU 2013:78) där en försöksverksamhet med saneringslån föreslogs. Som skäl anfördes att om många dyra lån kan ersättas med ett enda lån bör det både minska gäldenärens kostnader och öka möjligheten att bli av med skuldbördan. Utredningen konstaterade vidare att det finns marknadslösningar att tillgå, men att för många gäldenärer är inte dessa lån ett alternativ på grund av höga räntor och garantier (s. 238 i betänkandet). Regeringen har inte gått vidare med förslaget. Regeringen presenterade en strategi för att motverka överskuldsättning. Underlag till strategin är bl.a. betänkandena Överskuldsättning i kreditsamhället? (SOU 2013:78) och Ut ur skuldfällan (SOU 2013:72). Inom ramen för strategin beslutade regeringen att ge två uppdrag som bl.a. rör frågor om budget- och skuldrådgivning. Enligt det första uppdraget ska – efter samråd med Inspektionen för vård och omsorg, , och andra berörda aktörer – ta fram och tillhandahålla rekommendationer för den kommunala budget- och skuldrådgivningen och följa upp hur de används (Fi2016/00957/KO). Bakgrunden till uppdraget anges vara att omfattningen och kvaliteten på budget- och skuldrådgivningen varierar liksom att verksamheten är relativt okänd. Rekommendationerna finns numera tillgängliga och tar sikte på sex delområden under rubrikerna • Utbildning och kompetens • Likvärdigt arbetssätt och säkerställa kompetens • Kapacitet och uppföljning • Stöd utan oskäligt dröjsmål. redovisade sin uppföljning av hur rekommendationerna har använts i kommunerna (2018:11). Av rapporten framgår sammanfattningsvis följande. har fått positiva reaktioner på rekommendationerna. De har tydliggjort budget- och skuldrådgivarnas roll och vad verksamheten ska erbjuda för stöd. Flera kommuner har också sett dem som ett kvitto på att de gör rätt saker. Verksamhetschefer har angett i vilken utsträckning budget- och skuldrådgivningen i deras kommun uppfyller varje rekommendation. är uppdragsgivare är andelen betydligt lägre än för de kommuner som har en annan uppdragsgivare. Tiden är en annan avgörande faktor. Kommuner som har mindre verksamhet för budget- och skuldrådgivning än anser i mindre utsträckning att de klarar att uppfylla rekommendationerna. Kommuner med få invånare eller som köper verksamhet har också svårare att klara av att följa rekommendationerna. Ungefär fyra av tio kommuner anger att de inte lägger någon tid på utåtriktade insatser. Det är få kommuner som arbetar aktivt för att öka kännedomen om sin verksamhet eller genomför annat förebyggande arbete. Det är även få som stöttar de rådsökande under hela skuldsaneringsperioden eller lägger tid på samverkan. Trots det framkommer det i intervjuer med rådgivare och chefer att de flesta överlag är nöjda med sin verksamhet. Kommunerna anger i ganska hög grad att de uppfyller rekommendationerna. anser sammantaget att rekommendationerna bidragit till att kvaliteten överlag blivit bättre i landet men att den ännu inte är likvärdig. Skillnaderna mellan kommunerna är fortfarande stora. Utöver ett fortsatt arbete med att genomföra rekommendationerna föreslår följande ytterligare åtgärder: • riktat stöd till små kommuner • underlätta informationsutbyte mellan myndigheter • tillsyn av verksamheten • fortsatt uppföljning. Enligt det andra uppdraget, som regeringen beslutade om inom ramen för strategin för att motverka överskuldsättning, ska i samarbete med och verka för en fördjupad samverkan med samhällsaktörer som utifrån sina verksamhetsområden bedöms kunna bidra till att personer som har eller riskerar att få problem med skulder kan få hjälp med att få ordning på sin ekonomiska situation (Fi2016/00958/KO). skulle i årsredovisningarna , 2017 och 2018 redovisa hur arbetet med uppdraget fortskred. Uppdraget ska avslutas , och ska senast redovisa genomförandet av uppdraget och, så långt som möjligt, de resultat som har uppnåtts. För att underlätta samverkan gav regeringen i uppdrag att inrätta ett samverkansråd för budget- och skuldfrågor (Fi2016/03012/KO). I rådet ska , , , och ingå. Även andra aktörer som bedöms kunna bidra i arbetet mot överskuldsättning ska bjudas in. I årsredovisningen skriver följande om uppdraget om fördjupad samverkan: Uppdraget att bidra till fördjupad samverkan mot överskuldsättning har kommit halvvägs och, , med goda resultat. Många nya arenor har skapats och ett mycket stort antal aktörer och pågående aktiviteter på lokal, regional och nationell nivå har identifierats. I arbetet mot överskuldsättning har prioriterat arbete riktat till personer som finns i riskzonen för att bli överskuldsatta, exempelvis genom insatser för att stävja barns skulder, lokal samverkan kring enskilda med ekonomiska bekymmer samt förebyggande insatser mot unga vuxna med försörjningsstöd och nyanlända. Vi bedömer att det har bidragit till bättre förutsättningar för samordnade insatser för enskilda som riskerar att få problem med sin ekonomi. I samband med lagförslaget om en ny skuldsaneringslag behandlade utskottet motioner med förslag på ett tillkännagivande till regeringen om att betalningsplanen vid skuldsanering som huvudregel ska bestämmas till . Utskottet uttalade att det ställt sig bakom regeringens lagförslag om att betalningsplanen som huvudregel fortfarande ska bestämmas till , men att ska kunna bestämmas redan om det finns beaktansvärda skäl. Utskottet ansåg att det finns fördelar med en betalningsplan som kan anpassas efter förhållandena i det enskilda fallet jämfört med en generell förkortning av betalningsplanen. Lagändringen borde också enligt utskottet leda till både att fler omständigheter kan beaktas vid bestämmandet av betalningsplanens längd och att fler betalningsplaner blir kortare än . Utskottet förklarade sig dock utgå från att regeringen följer upp den nya lagstiftningen och vidtar de åtgärder som krävs om lagändringarna inte får önskat resultat. Sammanfattningsvis ansåg utskottet att det saknades anledning att rikta något tillkännagivande till regeringen och avstyrkte därför motionsyrkandena. följde utskottets förslag (bet. 2015/16:CU19, rskr. 2015/16:235). I samma lagstiftningsärende behandlade utskottet även ett motionsyrkande om en tidsgräns för bedömningen av kvalificerad insolvens. Utskottet anförde att det nya skuldsaneringsinstitutet innebär att kravet på kvalificerad insolvens har förtydligats och nyanserats. Utskottet uttalade vidare att det vid prövningen av rekvisitet kvalificerad insolvens ska göras en nyanserad bedömning i vilken samtliga relevanta omständigheter ska beaktas. På detta sätt kan hänsyn tas till att personer befinner sig i olika livssituationer och har olika möjligheter att betala av sina skulder. Utskottet ansåg mot denna bakgrund att det saknades skäl för att ta något initiativ i frågan och avstyrkte motionsyrkandet. följde utskottets förslag. Utskottet behandlade även motioner med förslag på ett tillkännagivande till regeringen om att ska ansvara för tillsynen över kommunernas budget- och skuldrådgivning och att reglerna om kommunernas skyldighet att lämna budget- och skuldrådgivning ska vara placerade i skuldsaneringslagen. Utskottet avstyrkte motionerna med hänvisning bl.a. till att det gjorts förtydliganden när det gäller kommunernas skyldighet att lämna budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer och Inspektionen för vård och omsorgs tillsynsansvar över kommunernas budget- och skuldrådgivning. följde utskottets förslag. Motsvarande motionsyrkanden som de ovannämnda har därefter även behandlats i betänkande 2016/17:CU8. Utskottet konstaterade att frågan varit föremål för utskottets överväganden i samband med införandet av den nya skuldsaneringslagen. Utskottet fann därför inte anledning att frångå sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte motionsyrkandena. följde utskottets förslag. I betänkande 2016/17:CU8 behandlade utskottet även ett motionsyrkande om slutlig preskription. Utskottet konstaterade att ett sådant förslag fanns med i en av de utredningar som låg till grund för regeringens strategi mot överskuldsättning och att den utredningen hade avslutats i samband med antagandet av strategin. Utskottet fann mot bakgrund av de förbättrade möjligheter till skuldsanering som den nya skuldsaneringslagen innebär och de övriga åtgärder mot överskuldsättning som regeringens strategi omfattar att det inte fanns skäl att föreslå något initiativ från med anledning av motionerna. Motionsyrkandena avslogs därför. följde utskottets förslag. Utskottet konstaterar inledningsvis att motionsyrkanden som i allt väsentligt överensstämmer med de nu aktuella har behandlats av utskottet vid ett flertal tillfällen bl.a. vid behandlingen av lagstiftningsärendet om en ny skuldsaneringslag och i betänkande 2016/17:CU8. Utskottet har inte ändrat inställning och står fast vid sina ställningstaganden när det gäller betalningsplanens längd vid skuldsanering, kraven på kvalificerad insolvens och en överflyttning av tillsynsansvaret från Inspektionen för vård och omsorg till . Utskottet gör inte heller någon annan bedömning än tidigare när det gäller yrkandet om en slutlig preskriptionstid. Motionerna 2018/19:2830 (M) yrkande 1 och yrkande 3 i denna del, 2018/19:2838 (C) yrkande 7 och 2018/19:2914 (KD) yrkandena 55 och 56 bör därför avslås. Som redovisats ovan har fått två olika uppdrag, varav det ena syftar till att stärka omfattningen och kvaliteten på budget- och skuldrådgivning genom rekommendationer. Enligt det andra uppdraget ska verka för en fördjupad samverkan med samhällsaktörer som utifrån sina verksamhetsområden bedöms kunna bidra till att personer som har eller riskerar att få problem med skulder får hjälp med att ordna upp sin ekonomi. Enligt har rekommendationerna bidragit till att kvaliteten överlag blivit bättre i landet men den är ännu inte likvärdig. uppger vidare att uppdraget för att bidra till fördjupad samverkan har gett goda resultat och att det bidragit till bättre förutsättningar för samordnade insatser för enskilda som riskerar att få problem med sin ekonomi. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att lagstiftningen varit i kraft , och att det pågår ett arbete med att stärka kvaliteten och omfattningen av budget- och skuldrådgivningen och med att få till stånd en fördjupad samverkan mellan berörda myndigheter för att stödja personer som riskerar att få problem med skulder. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns skäl för att ta ett initiativ när det gäller ytterligare åtgärder för att stärka skuldsaneringsinstitutet. Motionerna 2018/19:337 (SD) yrkande 4 och 2018/19:2830 (M) yrkande 3 i denna del bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av lagen om företagsrekonstruktion. Utskottet hänvisar till pågående EU-förhandlingar och pågående beredningsarbete inom . Jämför reservation 7 (M). I kommittémotion 2018/19:2829 av m.fl. (M) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över lagen om företagsrekonstruktion. Motionärerna hänvisar bl.a. till de förslag som lagts fram i betänkandet Entreprenörskap i det tjugoförsta århundradet (SOU 2016:72) som tar sikte på borgenärernas intressen. Företagsrekonstruktion är ett alternativ till konkurs för företag som har ekonomiska problem men som har en möjlighet att överleva. Bestämmelserna finns i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion. Enligt lagen kan företag ansöka i domstol om rekonstruktion. Om domstolen beviljar rekonstruktionen utser den en rekonstruktör. I en företagsrekonstruktion kan det ingå ett offentligt ackord. Det innebär att fordringsägarna får avstå från en del av sina fordringar. företagsrekonstruktionen pågår får som huvudregel utmätning inte ske. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av bl.a. lagen om företagsrekonstruktion för att ge fler livskraftiga företag med betalningssvårigheter en möjlighet till en andra chans (dir. 2015:10). Utredningen, som antog namnet , överlämnade betänkandet Entreprenörskap i det tjugoförsta århundradet (SOU 2016:72). I betänkandet föreslås olika förslag som syftar till att öka borgenärernas förtroende för rekonstruktionsprocessen. Det handlar dels om att förslag till rekonstruktörer ska föregås av kontakter med borgenärerna, dels om ett ökat beviskrav och att det ska lämnas mer information redan i samband med ansökan om rekonstruktion. Betänkandet har varit föremål för remissbehandling, och remisstiden gick ut . De delar av betänkandet som avser företagsrekonstruktion bereds i . Utöver den inhemska översynen av lagen om företagsrekonstruktion lade fram ett förslag till direktiv om företagsrekonstruktion och om en andra chans för seriösa företagare ((2016) 723). Målet med direktivet är bl.a. att minska antalet konkurser av i grunden fungerande företag och förbättra företagares utsikter att få en andra chans. Det föreslås harmoniserade regler om rekonstruktion av företag. Det ska vara möjligt att inom ramen för rekonstruktionsförfarandet besluta om nedsättning av företagets skulder. Vidare föreslås ett regelverk för skuldsanering för företagare som innebär att det ska vara möjligt för en företagare att befrias från betalningsansvar för sina skulder . Slutligen föreslås åtgärder som ska förbättra effektiviteten i insolvensförfarandena, bl.a. utbildning för domare, regler om utnämnandet av rekonstruktörer och regler om sammanställning av statistik. Förhandlingarna pågår fortfarande och beräknas, enligt uppgift från , vara avslutade före Europaparlamentsvalet . Utskottet har behandlat motionsyrkanden om företagsrekonstruktion vid ett antal tillfällen, (bet. 2017/18:CU17). Utskottet hänvisade då till sitt ställningstagande i betänkande 2016/17:CU8. Utskottet, som avslog samtliga motionsyrkanden i ärendet, hänvisade bl.a. till att det i betänkandet Entreprenörskap i det tjugoförsta århundradet lämnas olika förslag som syftar till att ge fler livskraftiga företag med betalningssvårigheter en möjlighet till en andra chans. Utskottet hänvisade vidare till att lagt fram ett förslag till direktiv om företagsrekonstruktion och om en andra chans för seriösa företagare som bl.a. syftar till att minska antalet konkurser av i grunden fungerande företag. Utskottet konstaterade mot denna bakgrund att det pågår ett arbete som ligger helt i linje med önskemålen i motionerna och avstyrkte dessa. följde utskottets förslag. Utskottet konstaterar att det fortfarande pågår EU-förhandlingar om företagsrekonstruktion och att betänkandet Entreprenörskap i det tjugoförsta århundradet är under beredning inom . Utskottet anser därför att det inte finns anledning för att ta ett initiativ i frågan och att motionsyrkandet bör avslås. Skärpt kontroll vid konkursansökan Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om säkrare identifiering av sökanden vid konkursansökan. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande och pågående arbete. Jämför reservation 8 (KD). I kommittémotion 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 57 föreslås ett tillkännagivande om att det bör ställas krav på säkrare identifiering vid ansökan om personlig konkurs. Motionärerna anför att sökanden bör legitimera sig, t.ex. genom bank-id, och därefter bekräfta ansökan. Bestämmelser om förfarandet vid konkurs finns i konkurslagen (1987:672), förkortad KL. I 2 kap. 1 § KL anges att en ansökan om konkurs ska göras skriftligen hos behörig tingsrätt och vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller sökandens ombud. Om ansökan avser en fysisk person ska ett hemortsbevis bifogas, och om ansökan gäller en juridisk person (aktiebolag, ekonomisk förening eller handelsbolag) ska ett registreringsbevis bifogas. Ett registreringsbevis innehåller uppgifter om bl.a. företagets namn, verksamhet, firmatecknare, adress och styrelse. Enligt 2 kap. 7 § KL ska en uppgift av gäldenären om att han eller hon är insolvent godtas, om det inte finns särskilda skäl att inte göra det. I förarbetena till motsvarande bestämmelse i den tidigare gällande konkurslagen anges att gäldenärens uppgift om obestånd undantagsvis bör prövas närmare och att det i normalfallet inte ligger någon undersökningsplikt på domstolen. Särskilda skäl att inte godta en uppgift om insolvens anges t.ex. vara att det råder oenighet bland ställföreträdarna om huruvida bolaget kan anses vara på obestånd (se prop. 1975:6 s. 117 f.).