· H601NU9 · 2019-04-03 09:03:10 — debatterar vi näringsutskottets betänkande 9 och proposition 2018/19:40, som i grund och botten handlar om en teknikalitet gällande statens procentuella ägande i kopplat till bolagets aktieåterköpsprogram. Men den stora frågan, som har lyfts i en följdmotion från med flera, är huruvida staten över huvud taget ska äga aktier i . Frågan om är knappast en teoretisk fråga, om stater kan och bör äga telekombolag, utan det är en konkret fråga: Hur ska svenska staten göra ? Hur ska staten hantera sina av i då vi har konstaterat att de yttre hoten har blivit fler? När exempelvis inför ny lagstiftning som gör att staten kan ingripa vid fastighetsköp och tvångsinlösa fastigheter och när andra länder ser över möjligheten att skydda sig mot fientligt utländskt ägande, ja, då föreslår samlade höger tvärtom att ska sälja sina aktier i ett bolag som äger känslig infrastruktur. Tyvärr har i hanteringen av detta ärende visat att de sätter ideologi före pragmatism, ideologi före vad som är ekonomisk rationellt och ideologi framför rikets säkerhet. Det syns tydligt i flera av de motioner här i som handlar om statligt ägande att moderater principiellt inte tycker att staten ska äga ett bolag som . Detta är ideologiskt betingat. Det har också märkts i hanteringen av detta ärende. Under beredningen har skrivningarna skärpts till fördel för en ren försäljning. Det är enbart när vi socialdemokrater har pratat om de stora säkerhetspolitiska riskerna som tonerna har svängt något till förmån för en delning. Det är viktigt, det är riktigt och det är nödvändigt att motsätta sig den här typen av ideologiskt motiverade försäljningar. Vi socialdemokrater är tydliga: Staten bör inte sälja sina aktier i ! För detta finns flera starka argument. För det första är det en dålig affär. ger en god utdelning till sina aktieägare och genererar miljarder till statskassan. Utgångspunkten för det statliga ägandet i är att det är och måste vara pragmatiskt. Det gynnar skattebetalarna, det gynnar svenskarna, att staten kvarstår som ägare. För det andra är tiden illa vald om man nu vill sälja. Till och med skriver i sina egna motioner att en försäljning bör ske i en högkonjunktur, men om regeringen får ett tillkännagivande om att utreda en försäljning är risken uppenbar att vi kan komma att sälja i en kommande lågkonjunktur. Historien har tyvärr visat att en ideologisk höger här i är beredd att sälja statliga bolag även i lågkonjunktur, trots att våra medborgare är förlorarna. Det skulle vara både olyckligt och dyrt. För det tredje är ett minskat statligt ägande i en säkerhetspolitisk risk. Försvarsmakten skriver: "Ett eventuellt avyttrande av svenska statens ägarandel, helt eller delvis, kan däremot få allvarliga konsekvenser för verksamheter som är betydande för säkerhet . Den analys som gjordes 2008 påvisade omfattande risker med en försäljning av svenska statens ägarandel." Jag repeterar: Allvarliga konsekvenser. Varför vill , riskera något som kan få allvarliga konsekvenser för svensk säkerhet? Varför vill , utsätta för omfattande risker? Jag förstår det faktiskt inte, herr talman. Men, kommer ni säkert att höra senare i debatten, regeringen ska ju bara utvärdera en försäljning. Svaret på det är att det faktiskt är fel väg att gå. Just nu pågår ett antal utredningar som ska stärka säkerhet. Varför vill då högern genomföra ideologiska försäljningar som hotar säkerheten? Men, säger en annan, i skrev ju Telias bolagsledning att ägandet inte är nyckeln till säkerheten, utan lagar och regler. Här är svaret att vi naturligtvis också ska se på lagar och regler. Men när Försvarsmakten säger att detta är en risk och deras ord står mot Telias bolagsledning chansar i alla fall inte jag. Vi socialdemokrater slarvar inte med rikets säkerhet. De svenska medborgare som finns här uppe på läktaren eller hemma framför tv:n måste fråga sig: Ska verkligen politiker i riksdag sätta ideologi framför rikets säkerhet? Nej, tror jag att de flesta kommer att svara. Det gör i alla fall jag. Det finns som sagt minst tre mycket starka skäl till att rösta emot detta tillkännagivande. För det första är det en dålig affär, för det andra är det fel tidpunkt och för det tredje hotar det rikets säkerhet. Ett motargument som också kan höras i debatten är att om det nu finns tillgångar som det är en säkerhetsrisk att sälja kan bolaget enkelt delas och därefter säljas. Gå inte på det, säger jag, för så enkelt är det inte. Det är långt ifrån uppenbart hur en sådan delning av tillgångar skulle se ut och vilken infrastruktur som är känslig, och framför allt är detta en rörlig materia . Och även om vi visste är frågan: Hur skulle en delning gå till rent praktiskt? Det finns faktiskt bara två alternativ. Det första alternativet innebär att måste köpas ut från börsen, vilket en del investerare redan tagit position emot, vilket i sin tur innebär att det är dyrare än vad det borde vara. Det skulle kosta 100, 150 eller kanske till och med 200 miljarder att köpa ut resterande ägare. Sedan ska man dela bolaget och sälja resterna och därmed riskera att endast få tillbaka en bråkdel av pengarna. Det inte småpengar vi pratar om; det är faktiskt en hel Nuonaffär. Det andra alternativet innebär att staten som största ägare, i motsats till den strategi som bolagets ledning förespråkar, ska försöka tvinga igenom en försäljning och en delning trots att man bara är minoritetsägare. Det skulle gå emot resten av Telias ägare - tiotusentals svenskar. Utgången av en sådan strategi är fortfarande synnerligen oklar. För mig känns inget av de två alternativen särskilt attraktivt. Sammanfattningsvis, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i propositionen och avslag på motionerna. Jag motsätter mig, å det starkaste, en försäljning av då det är en dålig affär, fel tidpunkt och ett hot mot rikets säkerhet. gick ut i medierna och förklarade att vi var starkt kritiska till köp av . Vi bedömer inte den affärsmässiga aspekten av köpet utan vad staten har i sin aktieportfölj. Vår uppfattning är, och förblir, att telekomverksamhet inte är en kärnverksamhet som staten ska vara ägare till. har staten en indirekt kontroll över public service, vilket resulterar i att staten riskerar att uppfattas som avsändare av i praktiken samtliga marksända kanaler. och köpet av visar tydligt varför staten inte ska vara ägare till börsnoterade bolag. Det är svårt att förena statens speciella krav på bolaget med bolagets affärsstrategi och skyldighet att leverera enligt de ekonomiska målen till sina aktieägare. är i första hand ett börsnoterat och affärsdrivet bolag. Försvarsmakten har varit med och yttrat sig rörande propositionen. Där konstaterar man att så länge svenska statens ägarandel som minst fortsätter att vara på dagens nivå, det vill säga , anser Försvarsmakten att svenska statens möjlighet till påverkan på bolaget bibehålls. Vad som exakt menas med påverkan eller bibehålls framgår inte, men Försvarsmakten hänvisar till en slutrapport som man gjorde i samband med proposition 2006/07:57. I den rapporten framgår det att säkerhetsskyddslagen kan tillämpas om anledning till detta finns. Men för att den lagen ska vara praktiskt gällande måste ligga i . Därför är det något förvånande att flera borgerliga partier under förra mandatperioden motionerade om att sälja ut aktieinnehavet i utan att ta hänsyn till detta faktum. Vidare skriver Försvarsmakten i sin rapport: "Försvarsmakten bedömer att en förändring av ägarförhållandena för - förutsatt att erforderliga åtgärder för att säkerställa Försvarsmaktens m fl myndigheters säkerhetsintressen vidtas - är genomförbar ur ett säkerhetsperspektiv." Detta är samma hållning som har. Det är uppdrag att ansvara för att demokrati och en sund konkurrens råder i . Därför är vår ingång att staten som storägare ska verka för att delas upp utifrån den del som är säkerhetspolitiskt viktig respektive telekomverksamhet. Staten bör därefter ha full kontroll över den säkerhetspolitiskt viktiga delen och sälja ut sin del i telekomverksamheten. Den senaste månaden har vi matats med kommentarer från såväl ledamöter i försvarsutskottet och näringsutskottet som från ministrar. Samtliga tar upp det faktum att hanterar säkerhetspolitiskt känslig infrastruktur. Man kan verkligen undra hur staten, som ägde till , har hamnat i denna situation. är det den dåvarande socialdemokratiska regeringen under pompa och ståt börsnoterade . Tyvärr kan vi konstatera att den socialdemokratiska regeringen då gjorde ett stort misstag när man inte separerade och behöll den känsliga infrastrukturen innan börsnoteringen. Att nästan 500 000 aktieägare i ska påverkas av statens eventuella ägarroll i eller säkerhetspolitiska åtaganden är enligt oss allt annat än önskvärt. Det är också svårt att förstå, för mig som har varit en del av i mindre än , att säkerhetspolitiskt känsliga infrastruktur ligger i ett börsnoterat, multinationellt bolag som till ägs av andra än staten. Detta vill ändra på genom den uppdelning jag tidigare nämnde. Det är glädjande att flera partier närmar sig vår linje och att försvarsutskottet i sitt yttrande också vill utreda olika lösningar som på lång sikt ger ökad säkerhet för den verksamhet som är samhällskänslig. Det är därför hög tid att vi politiker tillsammans tar ansvar på riktigt för den aktuella situationen för att stärka kontroll över den säkerhetspolitiskt känsliga infrastrukturen. Avslutningsvis, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation 2 i betänkandet. Vi debatterar betänkande NU9 som handlar om . Vad gäller återköpsprogrammet av aktier i har vi ett enhälligt förslag till beslut från utskottet. Men till frågan om framtiden och hur statens ägande ska se ut gällande . Jag har tidigare i denna kammare sagt att staten inte ska äga eller för den delen avyttra ägande av bolag eller delar av bolag av ideologiska skäl. Det ska även gälla , hävdar jag. Jag kan inte förstå borgarnas och argument för att det är så viktigt att komma med ett tillkännagivande om att sälja ut nu när det verkligen händer mycket i digitaliseringen. Det finns ingenting som visar på att statens ägande skulle hämma utvecklingen av digitaliseringen. Vad gäller det framtida förvärvet av är det väl ingen som tycker att det är bra om staten får mer styrning över stora delar av medierna, framför allt tv-mediet. Men handen på hjärtat, det handlar om ett börsnoterat bolag i vilket staten är minoritetsägare. Köpet är dessutom ännu föremål för granskning ur ett konkurrenshänseende i . Jag är övertygad om att ifall det hade kommit signaler om att är på väg att sälja till något utländskt företag som har gott renommé, enligt Svensk Näringsliv, hade inte eller de borgerliga partierna sagt ett knyst. Men jag borde väl inte vara förvånad när det gäller borgarnas syn på statligt ägande, oavsett vad det skulle kunna bidra med till vårt gemensamma. Borgarna har alltid hävdat att staten i princip inte bör äga bolag som verkar på den kommersiella marknaden med fungerande konkurrens. Men man ser alltid till att de privata kapitalisterna ska kunna sko sig hur mycket som helst, både när det gäller företag i välfärdssektorn och när det gäller sektorer där staten skulle kunna vara en stabilisator i svängningarna och i stället bidra till mer samhällsnytta. Jag förstår helt enkelt inte varför det skulle vara farligt att staten är minoritetsägare i ett bolag som utvecklar morgondagens digitala värld och bidrar till säkerhet i viktig infrastruktur. har varit tydligt gällande farorna med avyttringen. Det har kommit fram lite i den här debatten. Och kom ihåg att det var ett enigt utskott som kom med uppmaningen! Jag tänker inte läsa upp försvarsutskottets yttrande, men jag hoppas innerligt att deras syn på försäljningsivern tas på allvar. Jag kan inte låta bli att göra en koppling till vad som händer när borgerliga politiker får chansen att sälja ut statlig egendom. Det börjar med någonting oskyldigt, men grundtanken är att avyttra allt bara tillfälle ges. Vinsten kan gott delas ut som skattesänkningar till de mest välbärgade. Att man pekar på några bolag som inte ska säljas beror helt på samhällssynen; det kan bli känsligt att ta den debatten. Annars skulle man inte ha några som helst problem att avyttra all statlig egendom som någon annan kan göra vinst på. Fungerande konkurrens brukar borgerliga politiker använda som ledord. Är det fungerande konkurrens när man säljer ut vinstgivande sträckor på en järnväg men låter samhället stå för de olönsamma? Tanken och praxis var att de lönsamma delarna skulle bekosta och hjälpa till med de olönsamma. Men de olönsamma kunde vara ack så viktiga för samhället. Samma sak gäller apoteken. De lönsamma delarna borde bekosta de mindre lönsamma och de som ligger långt borta från penningstarka stadsdelar där skönhetssalvorna ligger på apotekens hyllor i vart och vartannat kvarter. Behöver jag ge fler exempel på fungerande konkurrens? Jag kan nämna skolor som etableras i välmående rikemansområden och där olönsamma elever väljs bort eftersom driften skulle bli för dyr med dessa. Då kan man inte dela ut tvåsiffriga utdelningar i procent åt ägarna som har etablerat sig i den så kallade fungerande konkurrensen. Att pengarna som bekostar det här borde räcka till skolan i glesbygden bryr man sig inte om. Där det blir för dyrt för kommunen att ha kvar skolan tvingas eleverna att åka enkel väg till skolan. Våra gemensamma pengar fördelas på det sättet på grund av den fungerande konkurrensen och avreglerade marknaden - allt för att några ska kunna sko sig. Det är viktigare för Alliansen och . Ännu ett exempel på fungerande konkurrens är riskkapitalbolag som till varje pris vill etablera sig i sjukvården. De måste väl vara intresserade av sjukvården och att det ska bli bättre för alla. Så måste det vara, eller? Ja, det har öppnats nya vårdcentraler. Kom i alla fall inte och säg att vården på landsbygden har blivit bättre i och med avregleringen och att vård ges till den som behöver det mest för tillfället. Nej, hör ni! Den som har försäkring och stor plånbok klarar sig bättre i systemet som skapades av marknaden. Jag vet att detta inte är direkt kopplat till . Men jag vill påstå att enkom fungerande marknad eller konkurrens inte alltid har varit tillräckligt för att ta beslut om avreglering eller avyttring. Det har inte alltid gynnat samhället, i alla fall inte i den breda kontexten. Att den fungerande marknaden aldrig eller mycket sällan har bidragit till mer jämlikhet mellan människor eller landsdelar är jag övertygad om. Jag yrkar bifall till S, V:s och MP:s gemensamma reservation 1. Mycket ska man behöva höra innan öronen trillar av, till exempel: "Vi socialdemokrater slarvar inte med rikets säkerhet." Jag är inte säker på att de svenskar som minns den föregående mandatperioden och det största säkerhetspolitiska haveriet i modern tid är beredda att helt skriva under på den verklighetsbeskrivningen. Och knappt hann den här mandatperioden börja innan vi fick ett liknande problem på . Det är helt enkelt ett påstående som inte håller för prövning mot verkligheten. Vi ska debattera en proposition om ett återköpsprogram. I den delen råder stor enighet. Det som jag tänker uppehålla mig vid i debatten är de följdmotioner som har lett till att vi föreslår ett tillkännagivande till regeringen. För vår del handlar det här om att adressera två problem som regeringen mig veterligen bara fortsätter att ducka för. Det ena är problemet med att i avsaknad av ägarstyrning från regeringen har försökt köpa , vilket skulle göra till ägare av TV4. Det skulle i sin tur medföra att staten får en mycket dominerande roll på mediemarknaden. Under hela förra mandatperioden och så sent som i går i har regeringen ondgjort sig över att det vore en väldigt dålig affär. Men regeringen har inte gjort någonting, så som ägare av , för att stoppa affären. Man använder inte det inflytande som Socialdemokraterna vill göra gällande att man har över . Man tillsätter inte ens styrelserepresentanter. Regeringen vill gärna peka på att problemet finns. Men man är aldrig i akt och mening intresserad av att adressera problemet på riktigt. Den första frågan till regeringspartierna här i kammaren är: Vad vill ni göra åt problemet med den förestående affären av ? Affären kommer sannolikt att gå igenom. Det enda vi väntar på är uttalande, det vill säga om de godkänner det ur ett konkurrensrättsligt hänseende. Och om så blir fallet, vad är det socialdemokratiska svaret på hur vi ska hantera frågan? Det andra problemet är den säkerhetspolitiska aspekten. Då bör vi gå tillbaka och ta den historielektion som kan vara viktig i sammanhanget: att det faktiskt var och hans regering som från början sålde ut . Jag undrar hur Socialdemokraterna kom fram till att just 37 ½ procent ska utgöra den totala garanten för att staten kan värna de här säkerhetskänsliga systemen. Staten är minoritetsägare av . Och det var den socialdemokratiska regeringen som slog in på den linjen i och med att man sålde ut . Analysen av det säkerhetspolitiska hänseendet skulle naturligtvis ha gjorts då. Den gjordes inte. Den har vi anledning att göra . Det som vi föreslår, och som kammaren kommer att besluta , är helt enkelt att regeringen ska tvingas utreda förutsättningarna för att undersöka möjligheterna att avyttra den kommersiella delen. I gengäld får man kontroll över de säkerhetskänsliga system som man i kraft av minoritetsägare knappast kan sägas ha full rådighet över. Det är det andra och säkerhetspolitiska problemet. Inte heller i den delen har Socialdemokraterna levererat något svar på hur man avser att hantera situationen i stället. Det refereras mycket till det yttrande som Försvarsmakten har gjort till försvarsutskottet och sedan det yttrande som försvarsutskottet har gjort till näringsutskottet. Där säger man att det kan utgöra en säkerhetsrisk. Ja, det är klart att det skulle kunna utgöra en säkerhetsrisk om man bara rakt upp och ned sålde ! Det är ju därför vi vill att regeringen ska få uppdraget att göra den genomlysning som inte har gjorts. Det man ofta väljer att hänvisa till är den utredning som Försvarsmakten gjorde 2008, men där var frågan vad som skulle hända om vi sålde rakt av. Det är inte det som är föremål för dagens diskussion. Som avslutning kan jag inte låta bli att dra lite grann på smilbanden när refererar till som ett föredöme i det här sammanhanget, herr talman. sålde alltså sin andel av utan att göra någon säkerhetspolitisk analys över huvud taget. Det exemplifierar väl möjligen att man i det här sammanhanget kanske inte är så betjänt av att göra en internationell utblick. I stället ska man faktiskt titta på de säkerhetskänsliga system som finns i . Det handlar både om infrastruktur och om systemtjänster. Med det sagt, herr talman, skulle jag vilja yrka bifall till näringsutskottets förslag och passa på att härifrån talarstolen skicka med en fråga till socialdemokratin. Hur avser man att adressera dessa två frågor som man , mig veterligen, inte ens har berört? I detta anförande instämde (M), (KD) och (L). Jag tackar för anförandet. Det var intressant och kraftfullt. hänvisar till att det var regering som sålde ut . Jag skulle vilja fråga honom, herr talman, hur ställde sig i den delen när statliga bolag började avyttras. Jag hoppas att man var emot det i och med att man nu pekar på att det var en socialdemokratisk regering som började med försäljningarna. Jag har ytterligare en fråga till , herr talman. När man har gjort fel en gång, ska man då fortsätta att göra fel? Är det kanske dags att titta på om det var så klokt att avyttra - eller börsnotera - först och främst , eller ska man försöka göra det bästa av situationen? Jag har full respekt för att jag och har olika utgångspunkter gällande vad som är rätt och fel i det här sammanhanget. Det är ju inte ett okänt faktum att tycker att det är fel att sälja , medan vår utgångspunkt helt enkelt är en annan. Svaret på fråga är alltså: Nej, vi var inte emot att sälja ut . Det jag försökte poängtera i mitt anförande var att analysen naturligtvis borde ha gjorts där och då. Då hade man kunnat separera eventuellt säkerhetskänslig infrastruktur snarare än att försöka hävda att man med 37 procents ägande fortsatt har full rådighet över de här systemen. Att staten fortfarande har full kontroll över de här systemen är i min värld en argumentation från socialdemokratin som haltar betänkligt. Min poäng var alltså helt enkelt att analysen naturligtvis borde ha gjorts från början, när bolagiserades och den här infrastrukturen - som då låg under - gick över i Telias ägo. Den analysen gjordes uppenbarligen inte, och vi vill med den följdmotion vi har lämnat komma till rätta med den problematiken och ge regeringen utredningsuppdraget att se över hur vi kan få bättre kontroll över säkerhetskänsliga system som vi undviker att staten blir en dominant medieaktör. Det är utgångspunkten, det vill säga att vi ska lösa två problem på samma gång. Tack för svaren, ! När det gäller den analys du pekar på undrar jag om som parti kom med en begäran om att detta skulle analyseras innan man sålde. Om jag får gissa är det vid försäljning av statlig egendom nämligen alltid viktigast för att man säljer. När den det gäller den känsliga biten i som Försvarsmakten pekar på handlar det inte om att man inte har kontroll över den . Det Försvarsmakten pekar på är att det är känsligt och inte alls bra att sälja ut. När det gäller medieföretaget vill jag fråga om syn, herr talman. Skulle man ha reagerat alls om det hade varit ett utländskt företag med gott renommé hos som tänkte köpa ett marksänt tv-sändningsbolag i ? och jag har helt olika utgångspunkter i den här frågan. Det får vi nog helt enkelt ha respekt för. Vi menar att det bör krävas ett särskilt egenvärde för att staten ska vara en marknadsaktör. Det egenvärdet kan vara en säkerhetspolitisk aspekt eller att man har ett särskilt samhällsuppdrag. Vi menar dock att det inte finns något egenvärde i att staten blir en dominerande aktör på mediemarknaden. Det menar vi tvärtom vore mycket skadligt. Det Försvarsmakten säger är ju att man vill ha fortsatt rådighet över de här systemen, men Försvarsmakten har ju inte gjort någon ny analys . Då tittade man på frågeställningen vad som händer om vi säljer rakt av till en okänd ägare, och det är klart att det finns farhågor kopplat till det. Det är därför vi vill ge regeringen ett nytt utredningsuppdrag. Jag tror att man med anledning av ledamoten inlägg kan konstatera att tider förändras. Jag tycker att på ett mycket tydligt sätt framförde att två fel inte blir ett rätt. Jag lyfte upp som exempel, vilket också visar på exakt det jag försöker föra fram - att tiderna förändras. Det är nog riktigt att önskar att man hade hanterat sin försäljning på ett annat sätt än man gjorde. Men är - det är inte för 19 eller , utan vi befinner oss - och det gör är att hantera sin lagstiftning och förändra den för att kunna skydda sig mot hot som finns . Det som ändå förvånar mig lite grann är hur har svängt under hanteringen av detta ärende. Det är förstås glädjande att man har insett det vi socialdemokrater har pekat på hela tiden, nämligen vilka otroligt stora säkerhetsrisker det innebär att bara sälja . Man behöver bara titta på de moderata motionerna här i för att se hur moderater ser på ägande i . Man tänker sig att det vore enkelt att sälja . säger att man inte tänker sig att ska säljas rakt upp och ned, men är det verkligen sant? Är det verkligen så det står i motioner, och är det verkligen så man har argumenterat i utskottet? Det har ju till och med lett till att SD var på väg att hoppa av den gemensamma reservationen, just för att man var på väg att sälja rakt upp och ned. Jag vet inte om jag uppfattade någon jättetydlig fråga i första replik, men låt mig börja med att säga så här: Nej, två fel gör inte ett rätt, men två fel är fortfarande två fel om man inte gör någonting åt det.