bet · H601MJU6 · 2019-02-18 00:00:00 — Regeringen tar vildsvinsproblematiken på allvar och arbetar med frågan på bred front. Målet är att ha en förvaltning som innebär en fungerande och djurskyddsmässigt försvarbar reglering av antalet vildsvin. () har upplyst att tillkännagivandet i frågan om att reglera utfodringen av vilt bereds inom . Regeringen fortsätter att följa utvecklingen av olika aktörers initiativ i frågan och avvaktar resultatet av initiativen. Flera organisationer, däribland , och , har förslag till åtgärder på frivillig basis som i vart fall delvis skulle kunna lösa problematiken. tar initiativ till samtal med parterna för uppföljning av organisationernas arbete. I Svenska Jägareförbundets s.k. allmänna uppdrag ingår numera att verka för begränsning av utfodring. Bland initiativen kan nämnas viltskadepolicy som antogs . Policyn rör bl.a. utfodring, Svenska Jägareförbundets handlingsplan för vildsvin och plan för att ta fram skärpta riktlinjer om klövviltutfodring samt markägarorganisationernas arbete med att begränsa utfodring genom policydokument, överenskommelser och regleringar i avtal om jaktarrende. () har vidare upplyst att och har lämnat ett förslag i vildsvinsfrågan. Organisationernas förslag handlar i huvudsak om att regeringen bör uppdra åt ansvariga myndigheter att ändra tillämpliga regler så att utbildade jägare, efter provtagning för trikiner, ska kunna sälja kött från vildsvin direkt till konsumenter och näringsidkare. har upplyst att fick i uppdrag att analysera och lämna förslag på förenklade förfaranden för avsättning av vildsvinskött på marknaden. Uppdraget ska redovisas . Utskottet kan inledningsvis konstatera att de ökande vildsvinsstammarna på många håll i landet orsakar skador och andra problem för bl.a. lantbrukare och trafikanter. Utskottet noterar också att det finns ett stort engagemang för hur problemen kan förebyggas som man kan ta till vara den livmedelsresurs som vildsvinen utgör. Frågan om vildsvinsproblematiken och hur den svenska vildsvinsstammen på bästa sätt bör förvaltas har behandlats av . En av de frågor med anknytning till vildsvinsförvaltningen som då särskilt har aktualiserats är om, och i så fall hur, utfodring av vilt bör regleras. Utskottet kan mot bakgrund av redovisningen ovan konstatera att det tillkännagivande som har riktat till regeringen om vildsvinsförvaltning och utfodring alltjämt bereds inom . Utskottet välkomnar också att flera organisationer har tagit initiativ till åtgärder som på frivillig basis till viss del kan lösa problematiken. Av redovisningen ovan framgår också att det pågår en utredning om att förenkla reglerna för avsättning av vildsvinskött på marknaden för att möta en populationsreglerande avskjutning av vildsvin. Mot bakgrund av det pågående arbete som har beskrivits föreslår utskottet att motionerna 2018/19:1681 (M), 2018/19:2425 (C) yrkande 74, 2018/19:2511 (C) och 2018/19:2606 (KD) yrkande 10 lämnas utan vidare åtgärd. Förvaltning av älg och kronhjort Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en utvärdering av viltför-valtningen och älgförvaltningen samt om en samlad förvaltning av älg och kronhjort. Jämför reservation 7 (SD), 8 (SD) och 9 (C). I kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 12 framförs en begäran om att utvärdera viltförvaltningens arbete i syfte att säkerställa att det fungerar på ett effektivt sätt genom samförvaltning och ett ökat regionalt inflytande. Motionärerna vill ge lantbrukare och jägare mer inflytande i de regionala förvaltningsplanerna för att skapa en mer decentral-iserad och regional viltförvaltning, och det är enligt motionen därför viktigt att arbetet utvärderas. I kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) efterfrågas en utvärdering av älgförvaltningens arbete för att säkerställa att den fungerar på ett effektivt sätt (yrkande 79). Enligt kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 11 bör det vara en samlad förvaltning för älg och kronvilt. Enligt motionärerna bör man för att underlätta förvaltningen ha samma förvaltnings- och skötselområden för både älg och kronvilt. behandling och kompletterande uppgifter infördes ett nytt älgförvaltningssystem (prop. 2009/10:239, bet. 2010/11:MJU6, rskr. 2010/11:49). Syftet med det nya systemet var att förankra älgförvaltningen lokalt och arbeta för en ekosystembaserad förvaltning. För att genomföra det nya älgförvaltningssystemet infördes en ny förvaltningsnivå, s.k. älgförvaltningsområden. Inom vart och ett av dessa områden tillsattes en älgförvaltningsgrupp. finns 149 älgförvaltningsgrupper. Grupperna består av sex representanter, varav tre är från jägarnas och tre från markägarnas organisationer. Representanterna utses av länsstyrelserna efter förslag från ovannämnda organisationer. I , och ersätter en företrädare för rennäringen en av jägarrepresentanterna. utser företrädaren för rennäringen. Till ordförande för älgförvaltningsgruppen utses en markägarrepresentant, vilken också har utslagsröst vid lika antal röster i en omröstning. På uppdrag av regeringen följde 2014 upp ändringarna i älgjaktsreformen utifrån fastställda mål i proposition 2009/10:239. Utvärderingen (NV-00687-14) redovisades och visade att älgförvaltningen hade genomförts på ett tillfredsställande sätt på den korta tid som gått sedan den nya förvaltningsnivån infördes. anförde bl.a. att det mesta pekade på att förvaltningen hade utvecklats i rätt riktning, även om flera av propositionens målsättningar var svåra att utvärdera och hade förflutit sedan den nya förvaltningen infördes. hade blivit mer ekosystembaserad, adaptiv och lokalt förankrad. Enligt kvarstod dock flera områden som behövde ses över eller åtgärdas för att förvaltningen fullt ut skulle nå målen i propositionen. I miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2015/16:MJU19 Jakt och viltvård hänvisade utskottet till tidigare tillkännagivande till regeringen (rskr. 2014/15:154). Det tillkännagivandet handlade om att regeringen skulle låta utreda ett antal frågor som den då nedlagda hade haft i uppdrag att utreda, bl.a. frågan om jakt på kronhjort. I betänkande 2015/16:MJU19 föreslog utskottet ett nytt tillkännagivande om att regeringen borde lägga kraft på att genomföra de tillkännagivanden som hade beslutat i fråga om jakt och viltvård, bl.a. att återuppta vissa delar av . biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2015/16:227). I regeringens skrivelser 2016/17:75 och 2017/18:75 beskrivs huvuddragen i det arbete som har bedrivits när det gäller frågan om en samlad förvaltning av älg och kronhjort. Av skrivelse 2016/17:75 framgår bl.a. följande (s. 194 f.): Tillkännagivandet innebär att regeringen ska låta utreda ett antal frågor som den nu avvecklade haft i uppdrag att utreda. […]. Regeringen uppdrog åt att göra en analys av föreskrifter och tillämpning inom kronhjortsskötselområden. Syftet är bl.a. att förhindra uppkomst av för stora tätheter av kronhjort för att minska skador på skog och gröda. Uppdraget har redovisats i en rapport och rapporten remitterades . Regeringen har uppdragit åt att komplettera sin tidigare redovisning om kronhjort med de författningsförslag som är nödvändiga för att kronhjort så långt som möjligt ska kunna samförvaltas med älg i enlighet med den nya adaptiva förvaltningsmodellen. […] Ärendet bereds vidare. Av skrivelse 2017/18:75 framgår följande i frågan (s. 221 och 233): kompletterade sin tidigare redovisning om kronhjort . Rapporten har föranlett att en dialog pågår med om hur kronhjortsförvaltningen lämpligen utformas . […] Ärendet bereds vidare. I regleringsbrevet för fick i uppdrag av regeringen att följa upp målen inom älgförvaltningen. Myndigheten skulle lämna förslag till hur målsättningar om en livskraftig älgstam av hög kvalitet som är i balans med betesresurserna och en produktionsanpassad älgjakt kan konkretiseras och göras uppföljningsbara i den kunskapsbaserade lokala älgförvaltningen. skulle även utvärdera graden av måluppfyllelse i älgförvaltningsplanerna och lämna förslag på hur den lokala målformuleringen och måluppfyllelsen kan förbättras. redovisade uppdraget till regeringen (NV-08872-17). Av rapporten framgår huvudsakligen följande: Utvärderingen och analysen visar att flera av målen i älgförvaltningsplanerna och övergripande målsättningar inte uppnåtts. Viltskadorna har dessutom ökat . Avskjut-ningsmålen har inte uppnåtts och det går att konstatera brister i uppföljning, planering och styrning på alla nivåer inom älgförvaltningen. Det beror bland annat på att roller och ansvarsfördelning är otydliga samt att även mål har varit otydliga. Den lokala förvaltningen är nyckeln till en framgångsrik älgförvaltning med god måluppfyllelse. presenterar i rapporten en inriktning för tydligare mål i älgförvaltningen som stöd för läns-styrelsernas och de lokala aktörernas arbete. Förvaltningen måste ta hänsyn till allmänna intressen som bland annat älgjaktens olika värden, att motverka trafikolyckor med älg och skador på skog. Det är viktigt att älgstammen är i balans med betesresurserna. Antalet älgar ska vara anpassade till målsättningarna för skogens utveckling och den biologiska mångfalden. Med start planerar att följa upp och analysera hur målen uppfyllts. Resultaten planeras att sammanställas och analyseras på länsnivå och aggregerat för , och . De kommer även att stämmas av med berörda aktörer. Län som inte uppfyller målen kommer att erbjudas stöd och goda exempel ska lyftas fram. Resultatet diskuteras i Nationella klövviltrådet för att nå samsyn, dels avseende analysen, dels eventuella förslag på åtgärder. De lokala och regionala aktörerna kommer att få ytterligare stöd i sitt arbete med älgförvaltning i form av en nationell förvaltningsplan som tas fram i samverkan med . I arbetet kommer det att vara möjligt för olika aktörer att lämna synpunkter i den processen. Förvaltningsplanen ska främja både kvaliteten på klövviltstammarna och minska skadorna som älg och kronhjort orsakar. föreskrifter (NFS 2011:7) kommer att revideras med avseende på förtydligande av roller, ansvar och samverkan. Detta kommer att ske inom ramen för pågående projekt för översyn av samtliga föreskrifter inom jakt och vilt. har i rapporten föreslagit åtgärder som av bedöms ligga inom ramen för myndighetens befintliga bemyndiganden och kompetensområde. Enligt bedömning är det därför osäkert om rapporten kommer att leda till några vidare åtgärder från Regerings-kansliets sida. Utskottet kan konstatera att har redovisat ett regeringsuppdrag om att följa upp målen inom älgförvaltningen. Av redovisningen framgår att , med start , kommer att följa upp och analysera hur målen har uppfyllts. Enligt rapporten är den lokala förvaltningen nyckeln till en framgångsrik älgförvaltning, och presenterar i rapporten därför en inriktning för tydligare mål i älgförvaltningen som stöd för länsstyrelsernas och de lokala aktörernas arbete. De lokala och regionala aktörerna kommer enligt rapporten dessutom att få ytterligare stöd i sitt arbete med älgförvaltning i form av en nationell förvaltningsplan som tas fram i samverkan med . Utskottet noterar också att en tidigare rapport från har lett till en dialog med om hur kronhjortsförvaltningen lämpligen bör utformas . Mot denna bakgrund föreslår utskottet att motionerna 2018/19:1291 (SD) yrkande 12, 2018/19:2425 (C) yrkande 79 och 2018/19:1291 (SD) yrkande 11 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att det ska bli enklare att jaga och förvalta vildsvin, om att utvidga möjligheterna att jaga med rörlig belysning och mörkersikten, om att tillåta fler patroner vid björnjakt, om förbud mot fällfångst av vildsvin och om märkning av viltfällor med enbart id-nummer. Jämför reservation 10 (SD), 11 (SD, KD) och 12 (SD). Jakt med rörlig belysning m.m. I motion 2018/19:251 av (KD) yrkande 2 begär motionären att man ska ske över lagstiftningen så att det blir enklare att jaga vildsvin. Motionären anför att jakten försvåras av att det inte är tillåtet att arbeta med fast monterad grönbelysning på vapnet. Enligt kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 13 måste man underlätta förvaltningen av vildsvin. Motionärerna menar att det bör ske genom att tillåta fler hjälpmedel, t.ex. mörkersikten. I motion 2018/19:2461 av (M) yrkas att möjligheterna för jägare att jaga med lampa utvidgas. På liknande sätt efterfrågar motionärerna i kommittémotion 2018/19:2606 av m.fl. (KD) ändringar i regelverket för nattjakt (yrkande 11). Eftersom den effektivaste jaktmetoden för vildsvin är med åtel bör det enligt motionärerna därför genomföras regeländringar för att underlätta jakt , t.ex. genom att förenkla reglerna om rörlig belysning och ljusförstärkande nattsikten. Antal patroner vid björnjakt I kommittémotion 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 11 begär motionärerna att det ska bli tillåtet med fler patroner vid björnjakt med halvautomatiskt vapen. Motionärerna anser att det måste bli tillåtet att vid sådan jakt få använda halvautomatiska vapen som är laddade med en patron i patron-läge och upp till fem patroner i magasin. I motion 2018/19:113 av (SD) efterlyses ett förbud mot fällfångst av vildsvin. Motionären anför dels att fällfångade vildsvin på grund av stress blir sämre mat, dels att man vid fällfångst riskerar att skilja ledarsuggor från diande kultingar och ungdjur. I motion 2018/19:1675 av (M) yrkande 2 efterfrågar motionären att regeringen återkommer till med förslag på hur viltfällor ska kunna märkas endast med jägar-id för att tillgodose kravet på kontaktuppgifter till ansvarig fångstman. behandling och kompletterande uppgifter Jakt med rörlig belysning m.m. Enligt 14 § jaktförordningen (1987:905) får fast belysning användas vid väg eller byggnad som satts upp i annat syfte än att underlätta jakten vid jakt efter vildkanin, rödräv, mårdhund, grävling, mink, mård, tvättbjörn eller vildsvin. Vid jakt efter dessa djur får även ficklampa eller annan liknande lampa användas när djuret ska avlivas i samband med jakt med ställande hund, jakt vid gryt eller lya samt när ett fångstredskap vittjas. Fast belysning som har satts upp i syfte att underlätta jakten får användas vid jakt efter vildsvin vid för ändamålet anordnade åtelplatser för vildsvin (åteljakt). Utöver detta får eller – vid sådan jakt som anges i 15 a § och 15 c § jaktförordningen – i enskilda fall besluta om undantag från förbudet att använda rörlig belysning i samband med jakt. får i enskilda fall även besluta att elektronisk bildförstärkare får användas vid jakt efter vildsvin (15 c § första stycket 3). utarbetade () promemorian Ändring av bestämmelserna i jaktförordningen (1987:905) avseende tillåtna jaktmedel (N2018/03490/RS). I promemorian föreslogs att elektronisk bildförstärkare eller bildomvandlare, värmekamera eller rörlig belysning i nära anslutning till jaktvapnet ska tillåtas vid jakt efter vildsvin utan tillstånd från . I promemorian föreslogs också att det förtyd-ligas att förbudet i bilaga 5 till jaktförordningen (1987:905) mot användande av vissa jaktmedel och metoder för fångst eller dödande av däggdjur avser jakt efter de däggdjur som nämns i 10 § andra stycket (vildsvin nämns inte i den sistnämnda bestämmelsen). Förslagen i promemorian byggde på var sin hemställan från och . I promemorian föreslogs att förordningsändringarna skulle träda i kraft . Förslaget remitterades, och remissvaren inkom till () . () har upplyst att förslagen i promemorian är under beredning. Antal patroner vid björnjakt Jaktförordningens (1987:905) bestämmelser om antalet tillåtna patroner vid jakt på björn förändrades . får eller , under vissa förutsättningar, i det enskilda fallet besluta om undantag från förbudet att använda halvautomatiska vapen med magasinskapacitet som överstiger två patroner (15 a § andra stycket och 15 e §). hade enbart möjlighet att ge sådan dispens vid björnjakt. Förordningsändringen innebär att även , som i regel beslutar om skydds- eller licensjakt, får besluta om dispens. Detta gör att kan förena t.ex. ett licensjaktbeslut med ett beslut om undantag utan något separat ansökningsförfarande. Enligt 27 § jaktlagen (1987:259) ska jakten bedrivas så att viltet inte utsätts för onödigt lidande. Av 30 § samma lag framgår att man vid jakten endast får använda de vapen och jaktmedel i övrigt som regeringen föreskriver. I 10 § jaktförordningen (1987:905) anges att det vid jakt endast får användas sådana vapen eller andra jaktmedel som uppfyller de krav som föreskriver. Av 11 § i samma förordning framgår att fångstredskap ska vara av godkänd typ för att få användas och att det är som efter samråd med prövar frågor om godkännande av fångstredskap. Användandet av fångstredskap regleras i föreskrifter och allmänna råd om användande av fångst-redskap (NFS 2018:3). Bestämmelserna i föreskrifterna syftar till att tillräcklig hänsyn tas till djurskydd, säkerhet och selektivitet vid användandet av fångstredskap (2 §). När det gäller fångstredskap avsett för just vildsvin gäller – utöver de andra krav som anges för användande av sådant redskap – att fångstredskapet ska utrustas med larmanordning, att redskapet endast får betas med oförädlat vegetabiliskt foder och att redskapet ska ställas in så att ingångsöppningen som mest är (20 §). Det sistnämnda kravet är enligt till för att man ska undvika att fånga suggor som har kultingar. Enligt är syftet med de nya föreskrifterna – utöver djurskyddsaspekten – även att förenkla för användarna genom att samla alla regler om användande av fångstredskap på ett och samma ställe. I 12 § jaktförordningen (1987:905) bemyndigas att före-skriva om tillstånd, anmälan, kunskapskrav eller andra villkor för användande av fångstredskap. Regler om märkning av viltfällor finns i 7 § föreskrifter och allmänna råd om användande av fångstredskap (NFS 2018:3). Enligt bestämmelsen ska fångstredskap som används, vare sig de är gillrade eller inte, väderbeständigt märkas med typbeteckning samt med användarens namn, adress och telefonnummer. Alternativt kan fångstredskapet märkas med användarens identitetsnummer om har anvisat ett system för sådana identitetsnummer. Märkning behövs inte om fångstredskapet används i hus, gård eller trädgård. Föreskrifterna trädde i kraft . Jägar-id är ett löpnummer i jaktkortsregister. När viltvårdsavgift har betalats utfärdar jaktkort, som innehåller uppgifter om namn, personnummer eller födelsedatum och adress. Uppgifter kopplade till jaktkortsregistret hos omfattas av sekretess enligt 18 kap. 16 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att vapen eller ammunition kommer till brottslig användning. Uppgiften om vilken individ som har ett visst jägar-id omfattas således av denna bestämmelse. I 7 § NFS 2018:3 finns formuleringen ”alternativt kan fångstredskapet märkas med användarens identitetsnummer om har anvisat ett system för sådana identitetsnummer”. har upplyst att man bereder frågan om vilket slags register – t.ex. jaktkortsregistret eller något annat slags nationellt eller regionalt register – som ska kunna användas för identifiering av fångstmedlets användare. Målsättningen är dock att det ska finnas ett system för identifiering som ska möta behovet av att kunna märka fångstredskap med en kod i stället för med användarens namn, adress och telefonnummer. Jakt med rörlig belysning m.m. Av redovisningen ovan framgår att det inom har utarbetats en promemoria med förslag till vissa ändringar av jaktförordningens bestämmelser om tillåtna jaktmedel. Förslagen, som har varit på remiss och som bereds i , innebär bl.a. att elektronisk bildförstärkare eller bildomvandlare, värmekamera eller rörlig belysning i nära anslutning till jaktvapnet ska tillåtas vid jakt efter vildsvin utan särskilt tillstånd från . Med hänvisning till det pågående arbetet med förslaget om att rörlig belysning och liknande hjälpmedel ska få användas vid jakt föreslår utskottet att motionerna 2018/19:251 (KD) yrkande 2, 2018/19:1291 (SD) yrkande 13, 2018/19:2461 (M) och 2018/19:2606 (KD) yrkande 11 lämnas utan vidare åtgärd. Antal patroner vid björnjakt Utskottet konstaterar att jaktförordningens bestämmelser medger att eller beslutar om dispens från förbudet att använda halvautomatiska vapen med magasinskapacitet som överstiger två patroner. Att få det slags dispens som motionären efterfrågar är således, genom beslut i det enskilda fallet, redan möjligt. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2018/19:137 (SD) yrkande 11. gäller nya föreskrifter och allmänna råd om användande av fångstredskap. Utskottet konstaterar att de förändrade föreskrifterna bl.a. syftar till att minska risken för onödigt lidande för viltet genom ökad selektivitet, t.ex. genom att ingångsöppningen på en vildsvinsfälla måste vara så låg att det inte föreligger risk för att fånga suggor som har diande kultingar. Mot denna bakgrund kan motion 2018/19:113 (SD) enligt utskottet lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet noterar att har meddelat nya föreskrifter och allmänna råd om användande av fångstredskap. Dessa medger att fångstredskap märks med enbart ett nummer som kan identifiera användaren, om har anvisat ett system för sådana identitetsnummer. Frågan om vilket slags register som bör användas för identifiering av fångstmedlets användare med hjälp av enbart en kod eller ett nummer är under beredning. Mot den bakgrunden föreslår utskottet att motion 2018/19:1675 (M) yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att se över terräng-körningslagstiftningen för att öka möjligheterna för personer med funktionsnedsättning att jaga. Jämför reservation 13 (SD) och 14 (C). I motion 2018/19:606 av (M) efterfrågas en översyn av lag-stiftningen vad gäller dispens för att få köra motorfordon i terräng för personer med funktionsnedsättning. Även i kommittémotion 2018/19:1291 av m.fl. (SD) yrkande 18 påpekas att terrängkörningsförordningen måste reformeras. Motionärerna anser att regelverket behöver förändras för att underlätta för personer med funktionsnedsättning. Beslut om dispens för att få framföra motordrivet fordon under jakt bör därför gälla i hela och för av . Enligt kommittémotion 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 81 behöver man öka möjligheterna för personer med funktionsnedsättning att jaga. Motionärerna anför bl.a. att systemet med områdes- och tidsbegränsningar i dispenserna gör dispenshanteringen onödigt tidskrävande och kostsam. På liknande sätt efterfrågas i motion 2018/19:2909 av och (båda C) åtgärder som möjliggör och tillgängliggör jakt för personer med funktionsnedsättning. Motionärerna menar bl.a. att dispenshanteringen är onödigt tidskrävande och kostsam, och därför borde en sökt och beviljad dispens för jakt med motordrivet fordon gälla i hela tills vidare. Av 1 § terrängkörningslagen (1975:1313) följer att det som huvudregel är förbjudet att köra i terräng med motordrivet fordon på barmark, på snötäckt skogsmark med plant- eller ungskog samt på snötäckt jordbruksmark. Inom de delar av fjällområdet som regeringen bestämmer är terrängkörning förbjuden även på annan mark. Enligt 12 § terrängkörningsförordningen (1978:594) får dock , om det finns särskilda skäl, föreskriva om ytterligare undantag eller besluta om undantag i enskilda fall från bestämmelserna i 1 § terrängkörningslagen. Den som beviljats dispens måste enligt 13 §, inom det område där undantaget gäller, kunna visa upp beslutet eller på annat sätt visa att undantag har medgetts. har utarbetat en handbok med allmänna råd till terrängkörningslagen och terrängkörningsförordningen (NFS 2005:1). I de allmänna råden anges bl.a. att rörelsehinder bör kunna vara ett särskilt skäl för dispens enligt 12 § terrängkörningsförordningen. Dispens bör dock inte regelmässigt ges enbart på grund av rörelsehinder och för vilken typ av körning som helst.