bet · H601CU13 · 2019-04-26 00:00:00 — Den budget som och lade fram och som sedan antog hanterade inte frågan om långsiktig finansiering av öppna geodata och innehöll inte heller några förstärkningar av Lantmäteriets anslag för öppna geodata. Som säkert förstår kan jag inte i förväg ge något besked om eventuell finansiering av öppna geodata i årets vårproposition. Jag vill dock påminna om att den budget som och lade fram innebär ett stort avbräck i regeringens möjligheter till nödvändiga ekonomiska reformer. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om förbättrad och kostnadsfri tillgång till geodata vid ett flertal tillfällen, i betänkande 2017/18:CU1. Utskottet avstyrkte de då aktuella motionsyrkandena med hänvisning till pågående utvecklingsarbete på området. följde utskottets förslag. Som utskottet tidigare framhållit ser utskottet som utgångspunkt positivt på åtgärder som syftar till att möjliggöra såväl ökad användning av digital teknik i planprocessen som förbättrad tillgång till kostnadsfria geodata utan begränsande användningsvillkor. Som redovisats ovan pågår redan ett omfattande utvecklingsarbete med denna inriktning. Mot denna bakgrund anser utskottet att det saknas anledning för att ta något initiativ på området. Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av Lantmäteriet. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 12 (M, C, KD). I kommittémotion 2018/19:2831 yrkande 53 föreslår m.fl. (M) ett tillkännagivande om att korta ned Lantmäteriets handläggningstider. Motionärerna anser att det bör göras en översyn av fastighetsbildningslagen i syfte att korta ned handläggningstiderna som huvudprincip. I kommittémotion 2018/19:2428 yrkande 6 anför m.fl. (C) att Lantmäteriets service brister . Kontor läggs ned, och handläggningstiderna vid bl.a. fastighetsbildningsförrättningar är långa vilket fördröjer bostadsbyggandet. För att effektivisera verksamheten bör delar av verksamheten öppnas för privata aktörer. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att förbättra Lantmäteriets service och att se över möjligheten att privatisera delar av Lantmäteriets verksamhet. Motsvarande förslag till tillkännagivande lämnas också i kommittémotion 2018/19:2425 yrkande 11 av m.fl. (C). I kommittémotion 2018/19:2914 av m.fl. (KD) yrkande 26 föreslås ett tillkännagivande om att konkurrensutsätta Lantmäteriet. Motionärerna anser att en omreglering av Lantmäteriets verksamhet så att olika delar av fastighetsbildningsverksamheten kan konkurrensutsättas bl.a. skulle förbättra servicen, höja kompetensen och korta handläggningstiderna. I motion 2018/19:2520 föreslår och (båda C) ett tillkännagivande om att införa en möjlighet för privata aktörer att utföra vissa lantmäteriuppgifter och om att främja och underlätta för att fler kommunala lantmäterimyndigheter ska kunna inrättas. (M) föreslår i motion 2018/19:1348 ett tillkännagivande om att göra en översyn av möjligheten att avreglera Lantmäteriet. (C) föreslår i motion 2018/19:2502 ett tillkännagivande om att utreda en privatisering av delar av Lantmäteriets verksamhet. Lantmäteriets verksamhet är organiserad i följande tre divisioner: • Fastighetsbildning har ansvar för fastighetsindelningen, dvs. fattar beslut om nya fastigheter genom t.ex. avstyckning eller om ändring av existerande gränser. Det kan också gälla beslut om samfälligheter, servitut och ledningsrätter. • Fastighetsinskrivning granskar, beslutar om och registrerar lagfarter, tomt-rätter, inteckningar, andra inskrivningsärenden och anteckningar i fastighetsregistrets inskrivningsdel samt beslutar om och tar in stämpelskatt och avgifter. • Geodata bygger upp och tillhandahåller geografisk information och fastighetsinformation. Lantmäteriet har därutöver tillsynsansvar för 39 kommunala lantmäterimyndigheter. behandlade utskottet proposition 2007/08:134 Det nya statliga lantmäteriet. Utskottet tillstyrkte att och de 21 statliga lantmäterimyndigheterna sammanfördes till en myndighet (bet. 2007/08:CU23). Syftet med sammanslagningen var enligt regeringen bl.a. att ge en tydligare organisation, högre flexibilitet, bättre resursutnyttjande samt bättre förutsättningar för effektivisering, kvalitetsutveckling och enhetlighet i handläggningen. följde utskottet (rskr. 2007/08:223). behandlade utskottet proposition 2010/11:53 Ändrad verk-samhetsform för Metria. Regeringen föreslog bl.a. att skulle bemyndiga regeringen att överföra delar av verksamheten vid Lantmäteriets uppdragsdivision Metria till ett av staten helägt aktiebolag. Regeringen angav bl.a. följande skäl för förslaget. En bolagisering innebär att förutsättningarna för konkurrensneutralitet på marknaden ökar och att grunden för misstankar om korssubventionering elimineras. Med en bättre fungerande marknad ökar kraven på utveckling av effektivitet och produktivitet i verksamheten. En fungerande konkurrens leder till ett effektivare resursutnyttjande, vilket kommer samhället till del i form av lägre priser och högre kvalitet. Utskottet tillstyrkte förslaget, och följde utskottet (bet. 2010/11:CU10, rskr. 2010/11:188). Statsrådet anförde i en interpellationsdebatt om Lantmäteriets verksamhet (ip. 2018/19:53) bl.a. följande. har frågat mig vad jag och regeringen avser att göra för att handläggningstiderna på Lantmäteriet ska minska väsentligt. har också frågat mig om jag är beredd att vidta några åtgärder för att ge kommunerna möjligheter att lösa dagens problem själva med lantmäteriförrättning. Som konstaterar visar Lantmäteriets rapport Den samlade fastighetsbildningsverksamheten att det finns en stor variation mellan handläggningstiderna för landets lantmäterimyndigheter. Lantmäteriet påtalar även att detta innebär att servicen för medborgare, företag och myndigheter är olika i olika delar av landet. Både jag och regeringen anser att detta, tillsammans med de långa handläggningstider som vissa lantmäterimyndigheter har, är ett allvarligt problem för bostadsbyggandet och för många andra delar av samhället. Regeringen har därför gett Lantmäteriet ett flertal uppdrag för att komma till rätta med problemen. Regeringen har stärkt Lantmäteriets ledning genom att utse fyra nya styrelseledamöter, däribland en ny styrelseordförande. Dessutom utsågs en ny generaldirektör . Lantmäteriet har bland annat fått i uppdrag att redovisa hur myndigheten arbetar för att attrahera, anställa och utveckla personal som är nödvändig för verksamheten, inklusive en analys av hur myndigheten utvecklar verksamheten för att uppnå detta. Regeringen har även gett Lantmäteriet i uppdrag att redovisa vilka åtgärder myndigheten avser att vidta för att minska handläggningstiderna och hur ärenden kan prioriteras utifrån samhällets varierande behov. Vidare har Lantmäteriet fått i uppdrag att ta fram och införa en ny uppföljningsmodell samt redovisa, analysera och utvärdera nyckeltal. Nyckeltalen är en utgångspunkt för att kunna mäta effekten av olika åtgärder samt vid behov kunna prioritera och vidta ytterligare åtgärder. Det skapar förutsättningar för ett nytt sätt att planera och styra fastighetsbildningsverksamheten. Arbetet med införandet av den nya uppföljningsmodellen och dess resultat ska delredovisas och därefter löpande i myndighetens årsredovisning. Ytterligare åtgärder bör invänta resultaten från detta arbete. När det gäller andra fråga har motsvarande frågor från besvarats i vid ett flertal tillfällen. Det har då bland annat redogjorts för hur en ansökan om lantmäterimyndighet hanteras och att prövningen av en sådan sker på rättsliga grunder. gav regeringen i uppdrag att utvärdera hur organiseringen av fastighetsbildningen i en statlig och ett antal kommunala lantmäterimyndigheter fungerar utifrån kraven på en enhetlig, rättssäker och effektiv fastighetsbildning. Statskontoret konstaterar i sin rapport ansvar för fastighetsbildning att det delade huvudmannaskapet bland annat bidrar till inlåsning av resurser och konkurrens om personal, samt att bristen på lantmätare har gjort problemet mer påtagligt. Statskontoret drar slutsatsen att detta är en av orsakerna till problemet med lantmäterimyndigheternas långa handläggningstider. Jag delar Statskontorets bedömning. I den rapport från Lantmäteriet som hänvisar till framgår det att långa handläggningstider inte är ett problem som enbart är begränsat till den statliga lantmäterimyndigheten utan att detta problem även förekommer hos ett antal kommunala lantmäterimyndigheter. Mot denna bakgrund framstår det som högst tveksamt att handläggningstiderna skulle gå att minska genom att underlätta för enskilda kommuner att inrätta egna kommunala lantmäterimyndigheter. Jag är därför inte beredd att vidta några sådana strukturåtgärder. I en interpellationsdebatt om lantmäteriernas funktion och service till medborgarna (ip. 2018/19:133) anförde statsrådet därutöver bl.a. följande. Vad gäller lantmäterimyndigheterna har Statskontoret på uppdrag av regeringen utvärderat hur organiseringen av fastighetsbildningen i en statlig och ett antal kommunala lantmäterimyndigheter fungerar utifrån kraven på en enhetlig, rättssäker och effektiv verksamhet. I sin slutrapport konstaterar att organiseringen av fastighetsbildnings-verksamheten är unik i statsförvaltningen. Det finns inte någon motsvarande organiseringsform där staten och kommunen har samma uppdrag och verksamhet med utgångspunkt i samma regelverk men inom olika geografiska områden. Statskontoret drar även slutsatsen att det delade huvudmannaskapet gör det svårt att uppnå regeringens krav på en enhetlig och effektiv fastighetsbildningsverksamhet. Både jag och regeringen ser allvarligt på att servicen för medborgare, företag och myndigheter är olika i olika delar av landet och att vissa lantmäterimyndigheter har för långa handläggningstider. Regeringen arbetar även aktivt med att digitaliseringens möjligheter ska användas bättre inom samhällsbyggnadsprocessen och på så vis bidra till att hela processen blir snabbare och effektivare för såväl lantmäterimyndigheterna som övriga aktörer. Därför fick Lantmäteriet regeringens uppdrag att driva en omfattande kompetenssatsning om digitaliseringens möjligheter i plan- och byggprocessen . fick Lantmäteriet även regeringens uppdrag att fortsätta verka för en smartare samhällsbyggnadsprocess. Uppdraget är en fortsättning på regeringens satsning Digitalt först, som inleddes . I en delredovisning av det förnyade uppdraget har Lantmäteriet redogjort för hur ett nationellt tillhandahållande av detaljplaner kan utformas. I slutredovisningen ska myndigheten redogöra för en utveckling av infrastrukturen för geodata. Parallellt med dessa uppdrag samarbetar Lantmäteriet med ett antal andra statliga myndigheter i två regeringsuppdrag om en säker och effektiv tillgång till grunddata samt ett säkert och effektivt elektroniskt informationsutbyte inom den offentliga sektorn. Regeringens satsningar inom detta område görs framför allt för att förbättra och säkerställa den funktion som medborgarna förväntar sig i ett land som ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter. Min avsikt är därför att fortsätta utveckla samhällsbyggnadsprocessen . Genomsnittstiden för hantering på lantmäterierna ligger på ungefär . Det finns exempel på att man har betydligt längre handläggningstid. Det finns också exempel på att man har betydligt kortare handläggningstider. Därmed inte sagt att är en acceptabel handläggningstid i genomsnitt! Vi skulle såklart väldigt gärna vilja se att det hela gick snabbare än så. måste man ha respekt för att det handlar om komplicerade ärenden. krävs ett omfattande arbete för att man ska kunna komma framåt. Ofta står mycket stora värden på spel. Därför behöver vi säkerställa att processen är rättssäker och att vi har den kompetens som krävs för att genomföra fastighetsbildning på ett säkert sätt. Kompetensbristen är dock en hämsko för alla lantmäterimyndigheter. Jag är bekymrad över den utvecklingen. Den förra mandatperiodens rödgröna regering aviserade en stor utbildningssatsning för samhällsbyggnad i budgeten . Tanken var att den successivt skulle trappas upp. Vi avsatte 14 miljoner redan i den första budgeten och hade sedan en trappa , vilket är en rejäl utbildningssatsning. När sedan antog en ny budget som tillsammans med lade på bord och som ställde sig bakom fanns en sådan upptrappning inte med. Man avstod alltså från denna kompetenshöjning och utbildningssatsning på lantmäteriverksamhet och samhällsbyggnad. Det tycker jag var en bekymmersam prioritering som inte kommer att underlätta för lantmäterimyndigheterna att kunna korta handläggningstiderna. Om man inte får tillgång till den kompetens som behövs är det svårt att göra ett bra arbete. Med ändring av regleringsbrevet för för Lantmäteriet beslutade regeringen att Lantmäteriet, i syfte att minska, mäta och följa upp handläggningstiderna inom fastighetsbildnings-verksamheten, med utgångspunkt i rapporten målsättning för nyckeltal, i årsredovisningen ska återrapportera hur arbetet med införandet av den föreslagna uppföljningsmodellen för nyckeltal fortlöper samt redovisa aktuella nyckeltal. En delredovisning ska ske per . Myndigheten ska därefter i årsredovisningen redovisa, analysera och utvärdera nyckeltal. Lantmäteriet ska även utvärdera modellen löpande och vid behov föreslå förändringar. Vidare anförde statsrådet som svar på en skriftlig fråga om bl.a. konkurrensförutsättningar inom fastighetsbildningsområdet (fr. 2017/18:1620) att Statskontorets slutsatser i rapporten ansvar för fastighetsbildning tyder på att en konkurrensutsättning riskerar att förvärra flera av problemen som orsakar dagens långa handläggningstider. Han hade därför ingen avsikt att föreslå en strukturförändring som innefattar konkurrensutsättning. Statsrådet lämnade även ett motsvarande svar på en skriftlig fråga i samma ämne (fr. 2017/18:727). Lantmäteriets verksamhet är en viktig del av samhällsbyggnadsprocessen. För att bl.a. möta behovet av bostäder anser utskottet att det är av största vikt att verksamheten fungerar på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. Som framgått ovan har regeringen gett Lantmäteriet ett flertal uppdrag för att komma till rätta med problemen när det gäller handläggningstider. Lantmäteriet har bl.a. fått i uppdrag att redovisa vilka åtgärder myndigheten avser att vidta för att minska handläggningstiderna och hur ärenden kan prioriteras utifrån samhällets varierande behov. Lantmäteriet har även fått i uppdrag att ta fram och införa en ny uppföljningsmodell i syfte att minska, mäta och följa upp handläggningstiderna inom fastighetsbildnings-verksamheten. En delredovisning av detta uppdrag ska ske och därefter löpande i myndighetens årsredovisning. När det gäller kompetensförsörjningen har Lantmäteriet getts i uppdrag att redovisa hur myndigheten arbetar för att attrahera, anställa och utveckla personal. Det har också skett en förstärkning av Lantmäteriets ledning. Vidare har Statskontoret haft ett regeringsuppdrag att utvärdera hur organiseringen av fastighetsbildningen i en statlig och ett antal kommunala lantmäterimyndigheter fungerar utifrån kraven på en enhetlig, rättssäker och effektiv verksamhet. Utskottet kan således konstatera att det pågår ett arbete som ligger i linje med huvuddelen av motionsförslagen. Mot denna bakgrund anser utskottet att det saknas anledning för att ta något initiativ på området. Motionsyrkandena bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om avskaffande av fideikommiss. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden från sida. I motion 2018/19:715 föreslår (S) ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga en översyn av 6 § lagen (1963:583) om avveckling av fideikommiss som i vissa fall medger en förlängning av fideikommissurkundens bestämmelser. Enligt motionären bör syftet med en sådan översyn vara att ta bort möjligheten till förlängning. I motion 2018/19:1079 föreslår (S) ett tillkännagivande om att fideikommissen ska avskaffas utan möjligheter till undantag. Ett liknande förslag lämnas också i motion 2018/19:1097 av Lawen Redar (S). Fideikommiss är ett testamentariskt förordnande – som även kan ha gjorts i ett gåvobrev – för obegränsad tid till förmån för medlemmar av en eller flera släkter. Egendomen bildar en särskild förmögenhetsmassa som inte får överlåtas, pantsättas eller tas i anspråk för betalning av skulder. Vanligen har det förordnats att egendomen ska övergå till en avliden innehavares närmaste manliga släkting med förstfödslorätt. Rätten att instifta nya fideikommiss är upphävd. De fideikommiss som fortfarande existerar ska avvecklas enligt vad som sägs i lagen om avveckling av fideikommiss. Enligt huvudregeln ska fideikommiss upphöra när den som vid lagens ikraftträdande – – var innehavare av fideikommisset avlider. Enligt uppgift från finns 18 bestående fideikommiss (varv 9 med fast egendom), och 6 fideikommiss som är under avveckling. När det gäller de bestående fideikommissen finns två kvinnliga fideikommissarier. Ett fideikommissbo får inte skiftas förrän har lämnat sitt tillstånd. På nämnden ligger att bl.a. utreda frågor om bevarande av egendom av allmänt intresse och särskilt kulturhistoriskt värde. Om en fideikommissegendom har ett synnerligt kulturhistoriskt värde eller om det annars föreligger särskilda skäl, får regeringen förordna att fideikommissurkundens bestämmelser ska tillämpas tills vidare eller till dess den innehavare av fideikommisset som anges i beslutet avlider (6 § avvecklingslagen). I avvecklingslagen föreskrivs hur fideikommissegendomen vid en avveckling ska fördelas, och det finns bestämmelser som möjliggör att jord- och skogsegendomar bevaras liksom samlingar av föremål med särskilt kulturhistoriskt intresse, bl.a. bestämmelser om att fideikommissegendom kan överföras till aktiebolag och om inlösen. Ett aktiebolag kan bildas antingen av fideikommissarien under hans livstid eller efter hans död i samband med avvecklingen av fideikommisset. De speciella reglerna för aktiebo-lagsbildning är främst avsedda för större egendomar där det är av allmänt intresse att de hålls samman. En bolagsordning fastställs av regeringen och får inte ändras utan regeringens medgivande. Vidare kan stiftelsebildning vara en möjlig form för att bevara främst lös egendom samlad. Så har skett i något enstaka fall när regeringen har medgett att lösöre som utgjort fideikommissegendom lagts till en befintlig familjestiftelse. Om egendomens bevarande är av allmänt intresse, kan staten lösa in egendomen, t.ex. större jord- och skogsegendomar vars bevarande som en enhet är av betydande allmänt intresse och konstsamlingar av särskilt kulturhistoriskt intresse (16 och 17 §§ avvecklingslagen). Beslut om inlösen fattas av regeringen. Justitie- och migrationsminister anförde i en interpellationsdebatt om avskaffandet av fideikommiss och friköp av historiska arrenden bl.a. att han tycker att det finns starka principiella skäl som talar för fideikommissens avveckling. Det var också den utgångspunkten som låg till grund lag om avveckling av fideikommiss. Avvecklingslagen bygger på tanken att en successiv avveckling av fideikommiss är att föredra för att undvika de betydande olägenheter av social och ekonomisk art samt för kulturvården som en avveckling kan komma att medföra. Sedan lagen infördes har många fideikommiss avvecklats. återstår uppskattningsvis knappt 30 fideikommiss att avveckla. Fideikommissen är alltså under avveckling enligt den ordning som anges avvecklingslag, och utvecklingen går i rätt riktning. Som uttalat , anförde ministern, finns det inte skäl att nu göra ändringar i den ordningen. Ministern anförde vidare att 1963, när den lagstiftning om avveckling av fideikommissen som vi har infördes, fanns det 216 fideikommiss. finns det ett trettiotal kvar, varav fem är under avveckling. Det går så att säga i rätt riktning. Vi ser en utfasning. Det finns en möjlighet till förlängning. Det är i undantagsfall, bl.a. om man kan se att det finns ett synnerligen stort kulturhistoriskt värde, där det kan vara olämpligt att driva fram en delning av egendomen. När sådana frågor kommer på regeringens bord måste regeringen ta ställning från fall till fall, och ministern kommer naturligtvis att vara väldigt noggrann i de bedömningarna för att se att de verkligen lever upp till de krav som ställs i lagstiftningen när det gäller detta (ip. 2015/16:154). Motionsyrkanden om att avskaffa fideikommissen har behandlats av utskottet , bl.a. (bet. 2013/14:CU18), (bet. 2015/16:CU15) och (bet. 2017/18:CU18). Utskottet avstyrkte de då aktuella motionsyrkandena, och följde utskottets förslag. anförde utskottet att fideikommissen är under avveckling enligt den ordning som anges avvecklingslag och att det saknas skäl att frångå denna ordning. Utskottet stod 2016 och 2018 fast vid detta ställningstagande. Utskottet står fast vid sin ovan redovisade uppfattning och föreslår att avslår motionsyrkandena. Friköp av historiska arrenden Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om friköp av historiska arrenden. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden från sida. I motion 2018/19:673 föreslår och (båda S) ett tillkännagivande om att det ska införas en laglig rätt till friköp av historiska arrenden. Med historiska arrenden brukar avses sådana arrenden som innehafts av medlemmar i en och samma familj under flera generationer, när det är sannolikt att den helt övervägande delen av arrendestället inte varaktigt brukats av fastighetens ägare. Någon definition av begreppet historiska arrenden finns inte fastställd i lag. Jordägare till historiska arrenden är främst institutioner av publikt slag (staten, och akademier) samt fideikommiss, avvecklade fideikommiss och vissa stiftelser. Den kartläggning som gjorts i promemorian Historiska arrenden (Ds 2003:11) visar att antalet historiska arrenden har minskat kraftigt och att en del av minskningen beror på att arrendatorerna har fått friköpa sina arrendeställen. uppskattades att det fanns ca 750 historiska arrenden. I proposition 2007/08:54 Den nya inskrivningsmyndigheten, m.m. redovisade den dåvarande regeringen sin uppfattning om att det inte bör införas någon rätt till friköp vid historiska arrenden. Regeringen anförde bl.a. följande. Vid bedömningen av om det bör införas en friköpsrätt måste även beaktas hur en sådan rätt förhåller sig till regeringsformens bestämmelser om egendomsskydd (se 2 kap. 18 § regeringsformen). För att ett förslag om friköpsrätt ska kunna läggas till grund för lagstiftning krävs också att förslaget är förenligt med den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (se 2 kap. 23 § regeringsformen). Enligt 2 kap. 18 § regeringsformen gäller att varje medborgares egendom är tryggad bl.a. genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. I förarbetena har getts vissa exempel på vad som kan anses utgöra ett angeläget allmänt intresse (se prop. 1993/94:117 s. 48–50). I samband med att frågan om en friköpsrätt behandlades konstaterade den dåvarande regeringen att när man tar ställning till frågan om huruvida en friköpsrätt kan anses vara i det allmännas intresse måste man väga in sådana faktorer som graden av intrång som åtgärden innebär och betydelsen i stort av att den genomförs. Regeringen konstaterade att mot en lagstiftning om friköpsrätt talade att det endast var ett begränsat antal personer som kunde ha intresse av åtgärden. Det framhölls att åtgärdens betydelse ur ett större socialt eller samhällsekonomiskt perspektiv måste beaktas liksom betydelsen av det lagreglerade skydd för jordbruksarrendatorers investeringar som föreslogs.