bet · H601JuU29 · 2019-06-11 00:00:00 — Utskottet föreslår sju tillkännagivanden till regeringen med anledning av motionsyrkanden om vapenfrågor. Förslagen rör i korthet följande frågor: • Skärpta straff för vapenbrott. • Skärpta straff för smuggling av vapen. • En översyn av vapenlagstiftningen. • Avskaffa kravet på särskilt tillstånd för ljuddämpare. • Tidsbegränsade vapenlicenser. • En utökad vapengarderob. • En översyn av reglerna för europeiskt skjutvapenpass m.m. Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden, bl.a. med hänvisning till pågående utrednings- och beredningsarbete. I betänkandet finns 26 reservationer (S, M, SD, C, V, KD, L, MP) och 5 särskilda yttranden (S, SD, V, MP). Cirka 70 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /19. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ny tillståndsmyndighet för vapenlicensärenden Handläggningen av vapenlicensärenden m.m. Översyn av vapenlagstiftningen m.m. Tillstånd att inneha skjutvapen och ammunition Förvaring av vapen och ammunition Införande av vapen till m.m. Skrotning av vapen m.m. 1.Föraransvar vid vapenbrott, punkt 2 (L) 2.Återfall vid vapenbrott, punkt 3 (L) 3.Ny tillståndsmyndighet för vapenlicensärenden, punkt 5 (SD, C, KD) 4.Handläggningstider i vapenlicensärenden, punkt 6 (M, KD) 5.Handläggningstider i vapenlicensärenden, punkt 6 (SD) 6.Handläggningstider i vapenlicensärenden, punkt 6 (C) 7.Ett digitalt ansökningsförfarande m.m., punkt 7 (M, KD) 8.Uppdaterade vapenlistor, punkt 8 (M) 9.Översyn av vapenlagstiftningen, punkt 9 (S, V, MP) 10.Översyn av EU-lagstiftningen om illegala vapen, punkt 10 (C) 11.Vapenlagens ställning i förhållande till EU-lagstiftningen, punkt 11 (SD) 12.Tidsbegränsade licenser, punkt 15 (S, V, MP) 13.Synnerliga skäl i vapenlagen, punkt 16 (M) 14.Synnerliga skäl i vapenlagen, punkt 16 (SD) 15.Licenshantering vid vapenbyte, punkt 17 (SD, KD) 16.Licenshantering vid vapenbyte, punkt 17 (M) 17.Beviljande och återkallelse av vapenlicenser, punkt 18 (KD) 18.EU:s vapendirektiv, punkt 19 (M, L) 19.Utökad vapengarderob, punkt 20 (S, V, MP) 20.Låneintyg, punkt 22 (SD) 21.Förvaring av vapen, punkt 23 (M, SD, KD) 22.Förvaring av ammunition, punkt 24 (SD) 23.Införande av vapen till m.m., punkt 25 (S, V, MP) 24.Auktorisation av skyttesammanslutningar, punkt 26 (SD) 25.Handel med vapen, punkt 28 (KD) 26.Rättshjälp i vapenlicensmål, punkt 29 (KD) 1.Straffet för vapenbrott, punkt 1 (S, V, MP) 2.Straffet för vapenbrott, punkt 1 (SD) 3.Vapensmuggling, punkt 4 (S, V, MP) 4.Vapensmuggling, punkt 4 (SD) 5.Licenskrav för ljuddämpare, punkt 13 (S, V, MP) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /19 Utskottets förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär skärpta straff för vapenbrott och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1706 av (M) och 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 32 och 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 2. 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 13. Reservation 1 (L) 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 12. Reservation 2 (L) ställer sig bakom det som utskottet anför om skärpta straff för smuggling av vapen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 14 och 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 12 och 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 9. Ny tillståndsmyndighet för vapenlicensärenden 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 1, 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 82, 2018/19:2453 av m.fl. (KD) yrkande 5 och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3. Reservation 3 (SD, C, KD) 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 2, 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 75 i denna del, 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 4 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 10. Reservation 4 (M, KD) Reservation 5 (SD) Reservation 6 (C) Ett digitalt ansökningsförfarande m.m. 2018/19:686 av m.fl. (S) och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 5. Reservation 7 (M, KD) 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 11. Reservation 8 (M) ställer sig bakom det som utskottet anför om en översyn av vapenlagstiftningen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 11. Reservation 9 (S, V, MP) Översyn av EU-lagstiftningen om illegala vapen 2018/19:2425 av m.fl. (C) yrkande 75 i denna del. Reservation 10 (C) Vapenlagens ställning i förhållande till EU-lagstiftningen 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 5. Reservation 11 (SD) Tillfälliga licenser för enhandsvapen 2018/19:112 av (SD). ställer sig bakom det som utskottet anför om att avskaffa kravet på särskilt tillstånd för ljuddämpare och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1724 av (M), 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 17 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 17. Licenskrav för mynningsladdare och stiftantändare 2018/19:1876 av (M) och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkandena 12 och 18. ställer sig bakom det som utskottet anför om tidsbegränsade licenser och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 15 och 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 3, 2018/19:2769 av (M) och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 9. Reservation 12 (S, V, MP) Synnerliga skäl i vapenlagen 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 4 och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 19. Reservation 13 (M) Reservation 14 (SD) 2018/19:2403 av och (båda C), 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 16 och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 8. Reservation 15 (SD, KD) Reservation 16 (M) Beviljande och återkallelse av vapenlicenser 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 19 och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkandena 10 och 16. Reservation 17 (KD) 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkandena 15, 16 och 18. Reservation 18 (M, L) ställer sig bakom det som utskottet anför om en utökad vapengarderob och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:1350 av m.fl. (M), 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 18 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 14 och 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 8 och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 6. Reservation 19 (S, V, MP) 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 15. 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 9 och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 14. Reservation 20 (SD) 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 7, 2018/19:1001 av (M), 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 7 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 13. Reservation 21 (M, SD, KD) 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 10. Reservation 22 (SD) Införande av vapen till m.m. ställer sig bakom det som utskottet anför om en översyn av reglerna för europeiskt skjutvapenpass och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 17 och 2018/19:2890 av m.fl. (M) yrkande 12. Reservation 23 (S, V, MP) 2018/19:137 av m.fl. (SD) yrkande 6. Reservation 24 (SD) Skrotning av vapen m.m. 2018/19:256 av (KD) och 2018/19:2772 av m.fl. (M) yrkande 13. 2018/19:1156 av och (båda S) och 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 21. Reservation 25 (KD) 2018/19:2606 av m.fl. (KD) yrkande 20. Reservation 26 (KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (KD), (M), (SD), (S), (M), (SD), (S), (S), (L), (MP), (KD), (S), (M), (C), (V) och (SD). I betänkandet behandlar utskottet ca 70 motionsyrkanden om vapenfrågor från allmänna motionstiden /19. Motionsyrkandena handlar bl.a. om vapenbrott, vapensmuggling, vapenlicenser och andra frågor som rör vapen. Motionsyrkandena finns i bilagan. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär skärpta straff för vapenbrott och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om föraransvar och om återfall som straffskärpningsgrund vid vapenbrott. Jämför reservation 1 (L) och 2 (L) samt särskilt yttrande 1 (S, V, MP) och 2 (SD). I kommittémotion 2018/19:2819 av m.fl. (M, C, KD, L) yrkande 32 efterfrågar motionärerna skärpta straff för vapenbrott för att bättre kunna bekämpa kriminella gäng och grov organiserad brottslighet. Även i motion 2018/19:1706 av (M) begärs en översyn av möjligheterna att ytterligare skärpa straffen för vapenbrott. I kommittémotion 2018/19:136 av m.fl. (SD) yrkande 2 begärs att maximistraffet för ringa vapenbrott ska höjas från sex månaders fängelse till nio månaders fängelse. Vidare ska maximistraffet för grovt vapenbrott höjas från fängelse i högst till fängelse i högst och för synnerligen grovt vapenbrott från fängelse i högst till fängelse i högst . I kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 13 anför motionärerna att det bör övervägas att införa ett föraransvar motsvarande det som gäller för fordonets skick m.m. även när det gäller t.ex. vapen som förvaras i en bil. I kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om en straffskärpningsregel för innehav av vapen, explosiva varor eller krigsmateriel när en person tidigare är dömd för brott. Bakgrund och tidigare behandling Skärpta straff för vapenbrott m.m. Straffen för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor skärptes (prop. 2017/18:26, bet. 2017/18:JuU8, rskr. 2017/18:65). föreskrivs följande i 9 kap. 1 § vapenlagen (1996:67): Den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms för vapenbrott till fängelse i högst . Om gärningen har begåtts av oaktsamhet eller om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Bestämmelser om grovt vapenbrott och synnerligen grovt vapenbrott finns i 1 a §, som stadgar följande: Om brott som avses i 1 § första stycket är grovt, döms för grovt vapenbrott till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om vapnet har innehafts på allmän plats eller på en annan plats där människor brukar samlas eller har samlats eller i ett fordon på en sådan plats, vapnet har varit av särskilt farlig beskaffenhet, innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett flera vapen, eller gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Om brott som avses i 1 § första stycket är synnerligen grovt, döms för synnerligen grovt vapenbrott till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett ett stort antal vapen. Explosiva varor, t.ex. handgranater, regleras i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, förkortad LBE. Den som hanterar, överför, importerar eller exporterar explosiva varor ska enligt 16 § LBE ha tillstånd till det. Bestämmelser om brott mot tillståndsplikten finns i 29 och 29 a §§ LBE. Vapenlagen och LBE har numera enhetliga straffskalor för de grova brotten. I samband med den senaste skärpningen av straffen för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor framhöll regeringen att synen på våldsbrott och andra avsiktliga angrepp på enskildas fysiska integritet hade skärpts (prop. 2017/18:26 s. 10 f.). Även om vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor inte är konstruerade på ett sådant sätt att det för straffansvar förutsätts att någon skadas, är syftet med kriminaliseringen likväl att förebygga den skada skjutvapen eller explosiva varor kan orsaka. Tillgång till skjutvapen och explosiva varor utgör också en förutsättning för att grova våldsbrott ska komma till stånd, och en uppkommen våldssituation riskerar att få betydligt svårare följder om skjutvapen eller explosiva varor förekommer. Den ökade användningen av skjutvapen och explosiva varor medför inte minst ökade risker för skador även på personer som inte är involverade i de kriminella konflikter där våldet förekommer. Den skärpta synen på allvarliga våldsbrott var alltså enligt regeringen ett skäl att även se strängare på allvarliga vapenbrott och allvarliga brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Många skjutningar uppstår mer eller mindre spontant och med en kort reaktionstid mellan upplevd kränkning och genomförd skjutning. En straffskärpning skulle därmed kunna få en viss brottsförebyggande effekt genom att kriminella personers omedelbara tillgång till skjutvapen minskar. konstaterade regeringen att straffstadgandena i såväl LBE som vapenlagen omfattar många olika slags gärningar. Det som först och främst motiverade en skärpt syn var de grova och synnerligen grova brotten, som t.ex. kan bestå i innehav av skjutvapen på offentliga platser. Mindre allvarliga överträdelser motiverade enligt regeringen inte samma skärpta syn. Mot denna bakgrund föreslog regeringen att straffmaximum för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor av normalgraden skulle ändras från fängelse till fängelse . För de grova brotten ändrades straffskalorna från fängelse i lägst ett och högst till fängelse i lägst två och högst , och för de synnerligen grova brotten höjdes straffminimum från fängelse till fängelse . Regeringen noterade att en höjning av straffminimum för de grova brotten till var en markant höjning och skulle innebära att straffminimum för dessa brott skulle bli högre än för t.ex. grov misshandel och grovt vållande till annans död. Det skulle innebära en betydande uppvärdering av den presumerade fara som ligger i ett grovt vapenbrott eller ett grovt brott mot tillståndsplikten i LBE. Den presumtiva skadeverkan av redan ett enstaka skjutvapen eller en handgranat är dock mycket stor och kan omfatta en stor krets av personer. Tillgången till illegala vapen och explosiva varor har också stor betydelse för att många av de allvarligaste våldsbrotten ska kunna komma till stånd. I kriminella miljöer innebär redan förekomsten av skjutvapen och explosiva varor – oavsett om de kommer till direkt användning eller inte – att ett våldskapital som skapar otrygghet hos allmänheten byggs upp. Det gäller inte minst i redan utsatta områden. Regeringen ansåg därför att redan innehav av t.ex. ett skjutvapen på allmän plats hade ett klart högre straffvärde än vad dåvarande straffskala gav uttryck för och att en höjning av straffminimum för de grova brotten till fängelse var motiverad. Den skärpta synen på vapenbrott och brott mot tillståndsplikten i LBE borde enligt regeringen inte bara få genomslag i straffskalan för de grova brotten utan även för de synnerligen grova brotten. Straffminimum för de synnerligen grova brotten borde höjas i motsvarande mån, dvs. med , till fängelse i lägst . En justering av straffminimum för de grova brotten borde enligt regeringen komma att påverka straffvärdesbedömningen även för brott av normalgraden. Regeringen ansåg dock inte att det fanns några egentliga skäl att justera straffminimum för dessa brott och därmed ytterligare skärpa straffen för de gärningar som ligger i den nedersta delen av de straffskalorna. När det gällde de högsta straffen konstaterade regeringen bl.a. att maximumstraffet för de grövsta brotten relativt hade höjts i och med införandet av särskilda straffskalor för de synnerligen grova brotten (prop. 2013/14:226). Dessa straffskalor är dessutom reserverade för de allra grövsta brotten och används sällan. Regeringen ansåg mot den bakgrunden att det inte hade framkommit tillräckliga skäl för att höja straffmaximum även för de synnerligen grova brotten. Slutligen konstaterade regeringen även att en höjning av straffminimum för de grova brotten till fängelse bl.a. skulle få den konsekvensen att det föreligger en presumtion för häktning av den som på sannolika skäl är misstänkt för ett sådant brott (24 kap. 1 § andra stycket ). Utskottet var positivt till förslaget om skärpta straff för brott mot vapenlagen och tillståndsplikten för explosiva varor och ställde sig bakom regeringens lagförslag (bet. 2017/18:JuU8). såg utskottet det som problematiskt att förslaget inte omfattade en höjning av maximumstraffet för de synnerligen grova brotten. Att minimistraffet för brotten höjs från till medförde enligt utskottet att den föreslagna straffskalan riskerar att bli för snäv. Utskottet föreslog därför att skulle tillkännage för regeringen att den ska återkomma med ett förslag om att höja maximistraffen för de synnerligen grova brotten. Enligt utskottet borde regeringen också överväga utformningen av kvalifikationsgrunderna i 9 kap. 1 a § vapenlagen i syfte att fler gärningar ska omfattas av dessa. Utskottet föreslog därför att skulle ge regeringen till känna att den ska återkomma till med ett förslag om att fler vapenbrott ska anses som grova. Som en följd av detta borde även kvalifikationsgrunderna för synnerligen grovt vapenbrott ses över. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:65). När utskottet behandlade motioner om skärpta straff för vapenbrott konstaterade utskottet att straffbestämmelserna för vapenbrott skärpts såväl 2014 som 2018. Vidare konstaterade utskottet att i samband med behandlingen av de senaste straffskärpningarna tillkännagett att regeringen ska återkomma till med dels ett förslag om att även straffmaximum för bl.a. de synnerligen grova vapenbrotten ska höjas, dels ett förslag om att fler vapenbrott än ska anses som grova. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att det, även om utskottet vidhöll de uppfattningar som uttrycktes i samband med de tidigare tillkännagivandena, inte fanns skäl att föreslå att göra något nytt tillkännagivande om att skärpa straffen för vapenbrott. De aktuella motionerna avstyrktes (bet. 2017/18:JuU13 s. 83 f.). När det gäller frågan om föraransvar krävs det enligt uttalanden i rättspraxis i princip att en person har ett skjutvapen i sin besittning för att han eller hon ska anses inneha vapnet (se NJA 1999 s. 480, jfr även RH 2007:84). Detta innebär inte ett krav på att personen ska ta omedelbar befattning med vapnet utan det är tillräckligt om han eller hon har omedelbar kontroll eller rådighet över det. Som framgår av straffbestämmelsen om grovt vapenbrott i 9 kap. 1 a § vapenlagen ska det också vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt beaktas om vapnet har innehafts på allmän plats eller på en annan plats där människor brukar samlas eller har samlats eller i ett fordon på en sådan plats. När utskottet behandlade ett motionsyrkande om föraransvar motsvarande det nu aktuella var utskottet inte berett att ställa sig bakom yrkandet och avstyrkte detta (bet. 2017/18:JuU13 s. 83 f.). Motionsyrkanden om en särskild straffskärpningsgrund vid återfall i brott behandlades senast av utskottet i samband med behandlingen av motioner om straffrättsliga frågor (bet. 2018/19:JuU11 s. 132 f.). För en utförlig bakgrundsredovisning hänvisas till det betänkandet. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena, bl.a. med hänvisning till att det inom pågår ett arbete med anledning av tidigare tillkännagivande om straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet (bet. 2014/15:JuU14 s. 62 f., rskr. 2014/15:138). Chefen för gav en utredare i uppdrag att utreda vissa frågor på vapenlagstiftningens område (Ju 2017:E). Uppdragets första del redovisades genom promemorian Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv (Ds 2018:1). redovisades ytterligare delar av uppdraget genom promemorian Tillståndsprövning av vapendelar m.m. (Ds 2018:30). utökades uppdraget att utreda vissa frågor på vapenlagstiftningens område med ett antal ytterligare frågor som bl.a. rör användning och innehav av illegala vapen och explosiva varor. Enligt tilläggsuppdraget ska utredaren bl.a. analysera om det finns skäl att höja maximistraffet för synnerligen grovt vapenbrott och synnerligen grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor och i så fall hur mycket. Utredaren ska även analysera om det finns skäl att ändra kvalifikationsgrunderna, dvs. vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt eller synnerligen grovt, i vapenlagen och LBE och i så fall på vilket sätt. Utgångspunkten ska vara att fler gärningar ska bedömas som grova och synnerligen grova. I uppdraget hänvisas bl.a. till ovan nämnda tillkännagivanden. Uppdraget ska redovisas . Straffbestämmelserna för vapenbrott skärptes och har, som redovisats ovan, därefter skärpts ytterligare . tillkännagav i samband med behandlingen av de senaste straffskärpningarna att regeringen ska återkomma till med dels ett förslag om att straffmaximum för bl.a. de synnerligen grova vapenbrotten ska höjas, dels ett förslag om att fler vapenbrott än ska anses som grova. har allvarliga problem med brott kopplade till kriminella uppgörelser. Det våld som används har ökat i både omfattning och grovhet, inte minst genom en ökad användning av skjutvapen. För att kriminella gäng och grov organiserad brottslighet ska kunna bekämpas effektivt bör straffet för vapenbrott skärpas ytterligare. Utskottet ser därför positivt på att en utredare, i enlighet med tillkännagivanden, har fått i uppdrag att analysera om det finns skäl att dels höja maximistraffet för synnerligen grovt vapenbrott, dels ändra kvalifikationsgrunderna i vapenlagen. Det är dock angeläget att detta arbete bedrivs skyndsamt och att regeringen därefter återkommer till med ett lagförslag som innebär skärpta straff för vapenbrott. Detta bör tillkännage för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2018/19:1706 (M) och 2018/19:2819 (M, C, KD, L) yrkande 32 samt tillstyrker delvis motion 2018/19:136 (SD) yrkande 2. I likhet med sitt tidigare ställningstagande är utskottet inte berett att ställa sig bakom förslaget i motion 2018/19:2589 (L) yrkande 13 om att införa ett särskilt föraransvar för vapen som påträffas i bilar. Utskottet, som konstaterar att generella bestämmelser om straffmätning finns i 29 kap. , är inte heller berett att ställa sig bakom förslaget om att införa en särskild straffskärpningsregel för återfall vid vapenbrott. Därmed avstyrks även motion 2018/19:2589 (L) yrkande 12. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om skärpta straff för smuggling av vapen och tillkännager detta för regeringen. Jämför särskilt yttrande 3 (S, V, MP) och 4 (SD). I kommittémotion 2018/19:133 av m.fl. (SD) yrkande 9 begärs skärpta straff för vapensmuggling. Enligt motionärerna bör vapensmugglingslagen skärpas på samma sätt som vapenlagen bl.a. för att ge större möjligheter till häktning och användande av hemliga tvångsmedel. Även i kommittémotion 2018/19:2589 av m.fl. (L) yrkande 14 begärs skärpta straff för vapensmuggling. Det bör bl.a. övervägas dels om det ska införas en bestämmelse om synnerligen grovt smugglingsbrott, dels om smuggling av vapen ska brytas ut till en särskild brottsbestämmelse, på samma sätt som skett med narkotikasmuggling. Förslag om att bryta ut vapensmuggling till en egen brottsrubricering förs även fram i kommittémotion 2018/19:2861 av m.fl. (C) yrkande 12. Enligt 3 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling döms den som t.ex. för in en vara i landet som omfattas av ett särskilt föreskrivet förbud mot införsel för smuggling till böter eller fängelse i högst . För smuggling döms också bl.a. den som uppsåtligen för ut en vara från landet i strid med ett särskilt föreskrivet förbud mot utförsel. Är brottet ringa är straffet penningböter (4 §). Om brottet är att anse som grovt döms för grov smuggling till fängelse, lägst och högst (5 §). Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning, om gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art eller om gärningen på något annat sätt inneburit en allvarlig kränkning av ett betydande samhällsintresse. Om gärningen gäller narkotika döms för narkotikasmuggling till fängelse i högst (6 §). Är brottet ringa döms för ringa narkotikasmuggling till böter eller fängelse . Om brottet är att anse som grovt döms för grov narkotikasmuggling till fängelse i lägst två och högst . Om brottet är att anse som synnerligen grovt döms för synnerligen grov narkotikasmuggling till fängelse i lägst sex och högst .