bet · H601AU10 · 2019-05-03 00:00:00 — Utskottet anser att de regionala skyddsombuden har en betydelsefull roll i att uppmärksamma arbetsmiljörisker när det gäller arbetsställen som saknar ett organiserat lokalt skyddsarbete i form av lokala skyddsombud eller skyddskommittéer. De regionala skyddsombuden fyller också en viktig roll i att verka för att det utses lokala skyddsombud samt att vara ett stöd för det lokala skyddsarbetet. När det gäller yrkande om att utöka tillträdesrätten för de regionala skyddsombuden konstaterar utskottet att de regionala skyddsombudens tillträdesrätt och befogenheter är en fråga som varit föremål för utredningsinsatser av Utredningen om arbetsmiljöregler för ett modernt arbetsliv. I sitt betänkande Ett arbetsliv i förändring – hur påverkas ansvaret för arbetsmiljön? (SOU 2017:24) lämnar utredaren bl.a. författningsförslag om att utöka tillträdesrätten för regionala skyddsombud. Den modell som beskriver i sin motion är i linje med utredningens förslag. Betänkandet har remitterats och bereds inom . Utskottet anser att regeringens ställningstagande med anledning av utredningen inte bör föregripas. Vidare kan nämnas att staten stöder de regionala skyddsombudens verksamhet ekonomiskt med betydande belopp, ca . Utskottet noterar även att regeringen nära följer hur den regionala skyddsombudsverksamheten utvecklas. ska enligt regeringens uppdrag i regleringsbrevet för redovisa en sammanställning av de centrala arbetstagarorganisationerna (LO, TCO, ) och Svenska Hamnarbetarförbundets redovisningar för regional skyddsombudsverksamhet 2019. Redovisningarna ska göras enligt nio mätbara prestationer, bl.a. antalet regionala skyddsombud, antalet besökta arbetsställen och hur mycket utbildning som bedrivs. När det gäller utbildningen för skyddsombud anser utskottet liksom att skyddsombuden behöver ges goda förutsättningar för utbildning, vidareutbildning och fortbildning för att på ett tillfredsställande sätt kunna utföra sitt uppdrag. Arbetsgivaren och facket har ett gemensamt ansvar för att se till att skyddsombudet får den utbildning som behövs. Utskottet konstaterar att skyddsombud enligt arbetsmiljölagen har rätt till den ledighet som fordras för uppdraget och delar inte uppfattning att lagstiftningen är otillräcklig i detta avseende. Utskottet menar vidare att det är viktigt att uppmärksamma frågor om skyddsombudens roll och att regelverket anpassas i takt med att arbetsmarknaden utvecklas. Principiellt delar således utskottet Liberalernas uppfattning att skyddsombudens roll måste följa med utvecklingen men anser inte att det är aktuellt att tillsätta någon utredning i enlighet med vad Liberalerna förespråkar. Mot bakgrund av det som anförts ovan avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. stöd till arbetsgivare för att medverka till anställdas återgång i arbete och behovet av en utredning om företagshälsovården. Utskottet hänvisar främst till pågående arbete. Jämför reservation 16 (C) och 17 (V). föreslår i kommittémotion 2018/19:2860 av m.fl. att regeringen ser över möjligheterna till mer stöd till arbetsgivarna så att de lättare kan medverka till den anställdes återgång i arbete (yrkande 5). anser i partimotion 2018/19:383 av m.fl. att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att ta fram förslag på hur en lagstiftad, obligatorisk, effektiv, kvalitetssäkrad och branschkunnig företagshälsovård som omfattar alla arbetstagare kan skapas (yrkande 28). Utredningen ska ske i samverkan med arbetsmarknadens parter. lyfter i sammanhanget fram uppgifter från som visar att allt färre arbetstagare har tillgång till företagshälsovård på sin arbetsplats , jämfört . Enligt 3 kap. 2 c § arbetsmiljölagen ska arbetsgivaren se till att de anställda har tillgång till den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver. Med företagshälsovård menas en oberoende expertresurs inom områdena arbetsmiljö och rehabilitering. Företagshälsovården ska särskilt arbeta för att förebygga och undanröja hälsorisker på arbetsplatser samt ha kompetens att identifiera och beskriva sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa. Enligt 12 § föreskrift om systematiskt arbetsmiljöarbete (AFS 2001:1) ska arbetsgivaren, när kompetensen inom den egna verksamheten inte räcker för det systematiska arbetsmiljöarbetet eller för arbetet med arbetsanpassning och rehabilitering, anlita företagshälsovård eller motsvarade sakkunnig hjälp utifrån. När företagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälp anlitas ska den vara av tillräcklig omfattning och ha tillräcklig kompetens och tillräckliga resurser för detta arbete. Genom sin roll som oberoende och sammanhållen expertresurs har företagshälsovården en unik möjlighet att se sambanden mellan hälsa och arbetsmiljö på både organisations‑, grupp- och individnivå. Företagshälsovårdens arbete är enligt utskottet en central beståndsdel i det förebyggande arbetsmiljöarbetet och för att underlätta återgång i arbetet. Utskottet kan konstatera att företagshälsovårdens roll kräver en gedigen och bred kompetens inom t.ex. organisation och ledarskap, beteendevetenskap, ergonomi, medicin och rehabilitering. När det gäller yrkande om behovet av att tillsätta en utredning med uppdrag att bl.a. se över hur företagshälsovården kan göras obligatorisk konstaterar utskottet att likalydande yrkanden från behandlades av utskottet under förra mandatperioden, senast i betänkande 2017/18:AU8 (s. 17 f.). Liksom tidigare vill utskottet framhålla att det finns tydliga lagstadgade krav på arbetsgivare att tillhandahålla företagshälsovård. Som nämner i sin motion visar dock undersökningar att av den arbetande befolkningen har tillgång till företagshälsovård, med lägre siffror för exempelvis unga personer och de med osäkra anställningar i svenskt arbetsliv. Att det finns en potential för ökad tillgång till dessa tjänster, särskilt bland dessa grupper och inom vissa branscher, är således tydligt. Utskottet konstaterar att Myndigheten för arbetsmiljökunskap enligt sin instruktion (SFS 2018:254) har till uppgift att följa och främja företagshälsovården. Bland annat ska myndigheten arbeta med att utveckla och tillgängliggöra evidensbaserade riktlinjer, verktyg och vägledningar för aktörer inom företagshälsovården. Myndigheten ska också arbeta med förutsättningarna för företagshälsovårdens kompetensförsörjning. Utskottet noterar att myndigheten redovisat två regeringsuppdrag som båda handlar om företagshälsovården. Den ena rapporten gäller ett uppdrag om att utveckla och sprida riktlinjer för en evidensbaserad praktik i företagshälsovården (. Den andra rapporten handlar om att sammanställa underlag om och analysera behovet av utbildningar av relevans för olika yrkesgrupper inom företagshälsovården (. De aktuella rapporterna utgör enligt utskottet ett viktigt underlag att utgå från i det fortsatta arbetet med att tillgodose en kvalitetssäkrad företagshälsovård. Det är med gillande som utskottet kan konstatera att Myndigheten för arbetsmiljökunskap sedan den inledde sin verksamhet har haft stort fokus på företagshälsovården och genomfört ett antal aktiviteter inom detta område. Utskottet kommer med stort intresse att följa myndighetens fortsatta arbete på området. Utskottet noterar vidare det projekt som Stiftelsen har bedrivit för att stärka kompetensförsörjningen inom företagshälsovården genom att utbilda läkare i tilläggsspecialiteten arbetsmedicin. Sammantaget har 23 läkare inom tilläggsspecialiteten arbetsmedicin utbildats genom projektet. Genom projektet har det också tagits fram en modell för administration och organisation av utbildningen. Utskottet välkomnar sammantaget det pågående arbetet med att utveckla företagshälsovården och menar att de insatser som vidtagits på området bör kunna leda till att tillgången till företagshälsovård ökar. Med det anförda vidhåller utskottet sin uppfattning från föregående att det inte finns anledning att tillsätta någon utredning så som förespråkas av . När det gäller yrkande om stöd för arbetstagares återgång i arbete vill utskottet betona vikten av en fungerande rehabilitering och företagshälsovård. Nyckeln till god rehabilitering ligger enligt utskottet bl.a. i ett bra samarbete och god kommunikation mellan arbetstagare, arbetsgivare, hälso- och sjukvård och . Utskottet vill här hänvisa till det initiativ som regeringen tog till ett trepartsarbete, under ledning av socialförsäkringsministern, benämnt Samling för friskare arbetsplatser. Arbetet bygger på att arbetsmarknadens parter har kommit överens om en för respektive sektor partsgemensam avsiktsförklaring för att bidra till friska arbetsplatser och minskad sjukfrånvaro. De åtgärder som ingår i avsiktsförklaringarna innebär såväl förbättringar i arbetsmiljön som bättre möjligheter för sjukskrivna anställda att återgå i arbete. Regeringen har återkommande samtal med parterna för att följa upp det påbörjade arbetet och effekterna på sjukfrånvaron. Vid dessa möten stäms av hur arbetsgivare och fackliga organisationer arbetar för att ingen ska behöva bli sjuk av sitt jobb men att den som faktiskt blir det får ett bra stöd. Utskottet noterar att socialförsäkringsministern har träffat representanter från samtliga sektorer för att följa upp parternas arbete för friska arbetsplatser. Liksom regeringen har utskottet höga förväntningar på det arbete som arbetsmarknadens parter har åtagit sig. Utskottet kan vidare konstatera att det pågår flera statliga utredningar som har bäring på frågan om stöd för arbetstagares återgång i arbete. Det handlar dels om utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum (S 2018:05) som ska slutredovisa sitt uppdrag , dels utredningen samordnare för en välfungerande sjukskrivningsprocess (S 2018:06) vars uppdrag ska slutredovisas . Utskottet ser med stort intresse fram emot att ta del av nämnda utredningars överväganden och resultat. Mot bakgrund av det ovan anförda avstyrker utskottet de båda motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. åtgärder för att motverka ofrivillig deltid. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 18 (C) och 19 (L) samt särskilt yttrande 2 (V). uppmärksammar i kommittémotion 2018/19:2843 av m.fl. den deltidsnorm som ofta råder för kvinnor. Partiet anser att deltidsnormen för kvinnor på arbetsmarknaden måste brytas, bl.a. genom att man ser över hur arbetsmarknadens parter kan skapa förutsättningar för fler att arbeta heltid (yrkande 9). Liberalerna konstaterar i partimotion 2018/19:2593 av m.fl. att skillnaderna är alltför stora mellan kvinnors och mäns arbetskraftsdeltagande. Liberalerna anser att det krävs ytterligare åtgärder från kommuner och landsting för att motverka den ofrivilliga deltiden i kvinnodominerade yrken, t.ex. regelbundna undersökningar om medarbetarna är nöjda med sin anställningsgrad (yrkande 3). Motionerna i detta avsnitt handlar om förutsättningarna för arbetsmarknadens parter och kommuner och landsting att förstärka arbetet för att motverka den ofrivilliga deltiden. Motionsförslag om att stärka rätten till heltid genom lagändringar behandlar utskottet i ett annat sammanhang. Utskottet anser att utgångspunkten på den svenska arbetsmarknaden ska vara att heltidsarbete är och att deltid ska vara en möjlighet för både kvinnor och män. Utskottet delar visserligen den problembild som och Liberalerna redogör för i sina motioner och anser också att en minskning av den ofrivilliga deltiden bl.a. är en viktig jämställdhetsfråga. Heltidsarbete är viktigt för möjligheterna till egen försörjning och för att minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Utskottet kan dock konstatera att arbetsmarknadens parter, särskilt i kvinnodominerade sektorer och branscher, bedriver ett aktivt gemensamt arbete för att främja heltidsarbete och att detta arbete glädjande nog tycks växa i omfattning. Utskottet noterar att även Utredningen för ett hållbart arbetsliv i sitt slutbetänkande uppmärksammar frågor om ofrivillig deltid och framhåller det arbete som parterna på delar av arbetsmarknaden gör på området (SOU 2019:5). Utskottet vill särskilt lyfta det partsgemensamma utvecklingsprojekt som Kommuner och Landsting och driver för att heltidsarbete ska bli det normala i kommuner, landsting och regioner. På detta sätt bidrar parternas arbete inom den svenska modellen till jämställdhet i meningen jämlikhet mellan könen och kvinnors självständighet. Utskottet anser det vara en rimlig ordning att åtgärder för att motverka ofrivillig deltid i första hand löses av arbetsmarknadens parter och ser inte skäl för att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att vidta åtgärder i enlighet med förslagen i motionerna. Utskottet avstyrker därmed de båda motionsyrkandena. Arbetstidens förläggning och arbetstidsförkortning m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. generell arbetstidsförkortning, arbetstidens förläggning och övertid. Utskottet hänvisar bl.a. till att det i första hand är arbetsmarknadens parter som bör komma överens om arbetstidsfrågor. Jämför reservation 20 (V) och särskilt yttrande 3 (SD). menar i partimotion 2018/19:383 av m.fl. att förutsättningarna för en generell arbetstidsförkortning är goda. En generell arbetstidsförkortning skulle enligt partiet bidra till att minska ohälsan, öka jämställdheten, minska klyftorna på arbetsmarknaden och bidra till en hållbar utveckling. Partiet anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att se över möjligheterna till en generell arbetstidsförkortning (yrkande 34). påpekar också att det finns problem med s.k. delade arbetspass och att dessa innebär en helt oacceptabel arbetssituation som slår sönder vardagen för människor. Partiet anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att se över lagstiftningen i syfte att öka arbetstagarnas inflytande över den egna arbetstidens förläggning (yrkande 36). menar vidare i samma motion att s.k. delade turer bör begränsas genom lagstiftning (yrkande 37). De försök som fackförbund har gjort för att begränsa delade turer genom avtal har varit bra men det behövs även stöd i lagstiftningen, exempelvis genom någon typ av förbud, som kan utgöra grund för förhandlingar och avsteg i kollektivavtal. Partiet anser även att taket för den allmänna övertiden bör sänkas per arbetstagare och år (yrkande 38). I motionen anförs vidare att tillsyn behöver skärpas och att hälsoaspekterna alltid ska beaktas när en arbetsgivare vill ta ut övertid utöver den allmänna. anser därför att det bör införas krav på dispens från för uttag av extra övertid, inklusive extra mertid, och krav på tillstånd för nödfallsövertid än (yrkande 39). I motionen framförs även att 13 § arbetstidslagen (1982:673) bör ändras så att perioden som ska ingå i dygnsvilan blir densamma som i definitionen av natt i 13 a §, dvs. perioden mellan och kl. 6 (yrkande 40). Ändringen föreslås mot bakgrund av det sliter på människor att arbeta natt och att det är ologiskt och onödigt med två olika definitioner av natt i samma lag. Vidare föreslås i motionen att arbetstidslagen ses över med syfte att den tid som arbetsgivaren förfogar över, då den anställde förväntas vara på en plats som arbetsgivaren anger och som inte är det egna hemmet, också ska betraktas som arbetstid och därmed definieras som utfört arbete (yrkande 41). Slutligen anser att arbetstidslagen bör ändras så att deltidsanställda arbetstagare som kontinuerligt arbetat mer än sin avtalade sysselsättningsgrad ges rätt till en sysselsättningsgrad som motsvarar faktiskt arbetad tid (yrkande 42). (S) anser i motion 2018/19:704 att den ökade användningen av s.k. delade turer bör stoppas, bl.a. på grund av de negativa effekterna för den fysiska och mentala hälsan och det sociala livet. Eftersom detta i första hand gäller kvinnodominerade yrken inom vård och omsorg har rätten till en sammansatt arbetsdag enligt motionären blivit en jämställdhetsfråga. (MP) föreslår i motion 2018/19:2750 en översyn av hur normalarbetstiden kan sänkas (yrkande 1). Enligt motionären bör det utredas i ett första steg hur normalarbetstiden kan sänkas . Med utgångspunkten att en jämnare fördelning av lönearbete, fri tid och konsumtionsutrymme är en nyckel till en hållbar ekonomi, anser motionären vidare att det även bör utredas hur steg mot kortare normalarbetstid än ska kunna tas. Motionären föreslår även att man utreder en modell för en stabil samhällsekonomi inom naturens ramar där arbetstid är en regulator för att uppnå ekologisk, social och ekonomisk hållbarhet (yrkande 2). Arbetstidslagen (1982:673) innehåller bestämmelser om arbetstidens längd och förläggning, såsom hur mycket man får arbeta , och . Den tar även upp bl.a. jourtid och beredskap, vilka raster och pauser en arbetstagare har rätt till och vad som gäller för nattvila m.m. Genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation kan det antingen göras undantag från lagens tillämpning i dess helhet eller avvikelser från vissa bestämmelser enligt vad som anges i 3 § arbetstidslagen. Avvikelser får också göras från vissa bestämmelser med stöd av lokala kollektivavtal. På stora delar av arbetsmarknaden regleras arbetstidsfrågorna i centrala kollektivavtal. I ett antal yrkanden från bl.a. framförs förslag om ändringar i lagstiftningen på arbetstidsområdet. Liknande yrkanden behandlades av utskottet under den förra mandatperioden, senast i betänkande 2017/18:AU8 (s. 19 f.). Utskottet vill liksom tidigare betona att arbetsmarknadens parter har en central roll när det gäller utformningen av bestämmelserna på arbetstidsområdet. Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på att arbetsmarknadens parter uppträder på att ansvarsfullt sätt, och det ligger i modellens natur att det i första hand är parterna som bör diskutera och komma överens om arbetstidsfrågor i kollektivavtal. Arbetstidslagen ger parterna möjlighet att i stor utsträckning själva reglera arbetstidsfrågor och anpassa dem till de särskilda förhållanden som råder inom aktuell sektor eller bransch. Utskottet kan också konstatera att de flesta kollektivavtal innehåller bestämmelser om arbetstidens omfattning och förläggning. I fråga om delade turer, dvs. att en arbetsdag delas upp i två arbetspass med en längre obetald ledighet däremellan, konstaterar utskottet att det i föreskrifter om organisatorisk och social arbetsmiljö (AFS 2015:4) anges att arbetsgivaren ska vidta de åtgärder som behövs för att motverka att arbetstidens förläggning leder till ohälsa hos arbetstagarna. I de allmänna råden till samma bestämmelse anges att arbetsgivaren redan vid planeringen av arbetet bör ta hänsyn till hur arbetstidens förläggning kan inverka på arbetstagarnas hälsa. Som exempel på förläggning av arbetstider som kan medföra risker för ohälsa räknas bl.a. upp arbete och delade turer. Utskottet noterar att frågor om arbetstid har varit föremål för utredningsinsatser genom Utredningen för hållbart arbetsliv som överlämnade sitt slutbetänkande Tid för trygghet (SOU 2019:5) till regeringen. Utskottet anser att nuvarande ordning är väl avvägd och att det är arbetsmarknadens parter som i första hand bör komma överens om eventuella arbetstidsförkortningar eller skärpta regler på arbetstidsområdet. I sammanhanget noterar utskottet det uppdrag som har haft att genomföra en utökad tillsyn av arbetstid och arbetstidsrelaterad arbetsmiljöproblematik. I en återrapportering till regeringen uppger att myndigheten nu fortsätter med utbildningar och tillsynsinsatser förknippade med arbetstidslagen. Utskottet vill också lyfta fram den vägledning om arbetsmiljöutmaningar i anknytning till ett gränslöst arbetsliv som på uppdrag av regeringen har tagit fram. Uppdraget genomfördes i samråd med arbetsmarknadens parter och forskare. Med det ovan anförda avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden. Systematiskt arbetsmiljöarbete m.m., punkt 2 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:735 av m.fl. (SD) yrkandena 10 och 11 samt 2018/19:750 av och (båda S), 2018/19:957 av Kadir Kasirga m.fl. (S), 2018/19:2060 av Gulan Avci m.fl. (L) yrkande 1 och 2018/19:2842 av m.fl. (C) yrkande 11. Precis som att alla människor ska ha rätt till ett tryggt liv i hemmet och i det offentliga rummet måste också tryggheten garanteras i arbetslivet. djupgående undersökning visar tyvärr att långt ifrån alla svenska arbetsplatser är fria från hot och våld. Rapporten lyfter fram att fyra olika undersökningar visar att kvinnor utsätts för våld i yrkeslivet ungefär dubbelt så ofta som män. Våldet mot kvinnor förekommer främst inom vissa typer av serviceinriktade yrkesgrupper där kunder eller klienter är gärningsmännen. Exempel på sådana yrkesgrupper är biträden och sköterskor inom vård och omsorg, skolyrken, socialsekreterare och kassapersonal. Våld mot kvinnor som sker på arbetsplatser kan ibland inte ensamt skyllas på enskilda gärningsmän eller på attityder i samhället. En del s.k. strukturellt våld mot kvinnor beror på en felaktig organisationsstruktur som ökar riskerna för att våld och hot ska inträffa. Det kan exempelvis röra sig om osäker kontanthantering, att en socialsekreterares besöksrum inte är inom hörselavstånd till övriga medarbetare, underbemanning på en vårdinrättning med farliga patienter, ensamarbete osv. När våldstillbud inträffar till följd av sådana strukturer är det viktigt att inte bara gärningsmännen utan också strukturerna bemöts på rätt sätt. För det första bör tillbuden rapporteras. För det andra bör tillbuden diskuteras och utvärderas. Slutligen bör man utifrån utvärderingen utforma en förebyggande åtgärd som vidtas i organisationsstrukturen för att förhindra att tillbudet inträffar igen. Detta bör på alla arbetsplatser ske inom ramen för det systematiska arbetsmiljöarbetet. Detta är lagstadgat, men inspektioner visar att sex av tio arbetsgivare slarvar eller saknar rutiner för att hantera tillbud på arbetsplatsen. Enligt statistik har även andelen som uppgett att ett systematiskt arbetsmiljöarbete ens bedrivs på arbetsplatsen legat på . Detta är enligt vår mening inte acceptabelt. Vi noterar det utskottet anför och välkomnar den nationella inspektionsinsats som påbörjat i vilken hot och våld ingår som en av de arbetsmiljöfrågor som uppmärksammas särskilt. Detta är bra, men vi anser att mer måste göras för att se till att arbetsgivare tar sitt ansvar för att skapa trygga arbetsplatser. I enlighet med vad som anförts ovan anser vi att regeringen bör dels verka för att det görs en årlig uppföljning av antalet arbetsgivare som bedriver systematiskt arbetsmiljöarbete, dels vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa att arbetsgivarna tar sitt ansvar att bedriva ett fullgott arbetsmiljöarbete. Systematiskt arbetsmiljöarbete m.m., punkt 2 (C) av Alireza Akhondi (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2018/19:2842 av m.fl. (C) yrkande 11 och 2018/19:735 av m.fl. (SD) yrkandena 10 och 11, 2018/19:750 av och (båda S), 2018/19:957 av Kadir Kasirga m.fl. (S) och 2018/19:2060 av Gulan Avci m.fl. (L) yrkande 1. Arbetsmiljön på svenska arbetsplatser står sig väl internationellt med en positiv utveckling. Som utskottet påpekar ökar dock arbetsolyckorna, och har anmälningarna av arbetssjukdomar bland kvinnor till följd av organisatoriska och sociala problem ökat. Det behövs specifika satsningar på bättre förutsättningar för arbetsgivare att bedriva ett förebyggande arbetsmiljöarbete. I satsningarna behövs enligt ett tydligare fokus på små företag, eftersom de har mer begränsade resurser än stora företag. Satsningarna kan innebära kunskapsspridning, rådgivning eller bättre verktyg för att underlätta det systematiska arbetsmiljöarbetet.