bet · H601SfU16 · 2019-04-03 00:00:00 — Dessutom infördes tillfälliga identitets- och gränskontroller. De åtgärder som vidtogs tillsammans med politiska förändringar i andra länder och inom EU gjorde att betydligt färre personer sökte asyl i som följde efter 2015. Antalet asylsökande uppgick till ca 29 000 personer, 2017 till ca 26 000 personer och 2018 till ca 22 000 personer. Utskottet konstaterar att tillfälliga lagen gäller t.o.m. men att det anges i den sakpolitiska överenskommelse som slöts mellan Socialdemokraterna, att lagen förlängs . I utkast till lagrådsremissen Förlängning av lagen om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i anges således också att lagen ska förlängas att gälla t.o.m. . I den sakpolitiska överenskommelsen anges vidare: ”Gör upp om den framtida migrationspolitiken i en parlamentarisk kommitté. Partierna är överens om att driva en ny humanitär skyddsgrund i den parlamentariska kommittén.” Utskottet kan konstatera att det i överenskommelsen även anges att familjeåterförening för alternativt skyddsbehövande ska införas och att denna fråga bereds i utskottets betänkande 2018/19:SfU17 Anhöriginvandring. De åtgärder som vidtogs med anledning av den mycket ansträngda situation som uppstod 2015 var enligt utskottet nödvändiga, och även om situationen nu har blivit bättre kan utskottet konstatera att det alltjämt finns utmaningar att hantera för samhället, t.ex. vad gäller nyanländas etablering. Utskottet noterar även i detta sammanhang att lämnat förlag om s.k. ankomstcenter. EU inledde 1999 ett arbete för att skapa ett gemensamt europeiskt asylsystem och antogs ett flertal rättsakter inom asylområdet. pågår ett omfattande arbete med att revidera dessa rättsakter, efter förslag från kommissionen 2016. Utskottet anser att de i överenskommelsen aviserade ändringarna och pågående förändringar i migrationsregelverket på nationell nivå respektive EU-nivå samt det faktum att den sakpolitiska överenskommelsen anger att en parlamentarisk kommitté ska tillsättas talar emot att nu göra något tillkännagivande till regeringen om den framtida migrationslagstiftningens utformning. Det kan gälla bl.a. skyddsbestämmelserna, synnerliga och särskilt ömmande omständigheter, längden på uppehållstillstånd, återkallelse av uppehållstillstånd och asylprövningen. Utskottet avstyrker därför motionerna 2018/19:2918 (M) yrkande 13, 2018/19:2921 (M) yrkandena 1–6, 14–16 och 18–21, 2018/19:768 (M), 2018/19:1124 (M), 2018/19:1425 (M) yrkandena 1 och 2, 2018/19:2462 (M), 2018/19:2986 (SD) yrkandena 1, 3, 7, 11–14 och 19, 2018/19:2987 (SD) yrkande 11, 2018/19:2990 (SD) yrkandena 1, 3–5, 14, 22–24, 2018/19:2839 (C) yrkandena 5 och 6, 2018/19:2552 (C) yrkande 5, 2018/19:297 (V) yrkandena 1 och 2, 2018/19:756 (V) yrkandena 23 och 24, 2018/19:2768 (KD) yrkandena 2, 3 och 12, 2018/19:2765 (KD) yrkande 4, 2018/19:2922 (L) yrkandena 1–4, 8 och 15, 2018/19:516 (L) yrkande 1 samt 2018/19:2322 (MP) yrkandena 2–5. Eftersom varje beslut om uppehållstillstånd ska föregås av en individuell prövning i det enskilda fallet saknas det enligt utskottet utrymme för en s.k. amnesti för vissa grupper. Därmed kan utskottet inte tillstyrka motion 2018/19:297 (V) yrkande 4. Det är utskottets uppfattning att nordiskt samarbete och erfarenhetsutbyte vad gäller migrationslagstiftning är värdefullt och berikande, inte minst vad gäller gränshindersfrågor. Utskottet är däremot mycket tveksamt till en harmonisering av de nordiska lagstiftningarna. Utskottet anser att det i första hand får ankomma på regeringen att ta eventuella initiativ i den riktningen. Utskottet avstyrker därmed motion 2018/19:2921 (M) yrkandena 54 och 55. Utskottet anser att det är ett stort problem att människor från andra länder lever utan tillstånd i eftersom detta kan leda till utanförskap och i många fall misär. Utskottet är dock inte berett att ställa sig bakom yrkandet om en kartläggning av dem som lever utan tillstånd i . Inte heller är utskottet berett att tillstyrka yrkanden om en annonskampanj för att minska antalet asylsökande och anhöriginvandrare som tar sig till eller om en folkomröstning om den svenska invandringspolitiken. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2018/19:2987 (SD) yrkande 1, 2018/19:36 (SD) yrkande 1 samt 2018/19:266 (SD). Utskottet kan konstatera att den dåvarande regeringen och allianspartierna kom överens om att stegvis utöka antalet kvotflyktingar som ska ta emot till 5 000 . Utskottet ser inga skäl att nu tillfälligt stoppa mottagandet av kvotflyktingar. Utskottet avstyrker mot denna bakgrund motionerna 2018/19:2986 (SD) yrkande 10, 2018/19:2990 (SD) yrkande 2 och 2018/19:436 (SD). I uttagningen av kvotflyktingar till är UNHCR, och involverade, och analyser av det globala behovet utgör grund för arbetet. beviljades 2 581 kvinnor och flickor uppehållstillstånd i inom ramen för kvotflyktingsystemet och 2 636 män och pojkar. Vid uttagningen av personer som föreslås för vidarebosättning i ska bl.a. utsatta minoriteter, kvinnor och barn särskilt uppmärksammas. tar också emot personer inom en s.k. akutkvot, som avser ärenden som är akuta eller har prioriterats av UNHCR (jfr årsredovisning s. 82). Utskottet finner mot denna bakgrund ingen anledning att tillstyrka motion 2018/19:516 (L) yrkande 2 om utsatta flyktinggrupper. Vad gäller frågan om skärpta straff för människosmuggling och att kriminalisera undangömmandet av personer som lever i utan tillstånd kan utskottet konstatera att dessa gärningar är straffbelagda enligt utlänningslagen. Såväl människosmuggling som organiserande av sådan kan ge fängelse i högst och om brottet är grovt fängelse i lägst och högst . Vidare kan den som genom att dölja en utlänning uppsåtligen hjälper utlänningen att olovligen uppehålla sig i och detta görs i vinstsyfte dömas till fängelse i högst . Det är även straffbelagt att ha en utlänning utan tillstånd anställd. Vidare gäller att en transportör ska kontrollera att en utlänning som transporteras till direkt från en stat som inte omfattas av har pass och de tillstånd som krävs för inresa. Transportören ska även kontrollera att utlänningen har medel till hemresan. En transportör som brister i denna kontroll kan bli skyldig att ersätta staten. Utskottet anser att de nuvarande straffbestämmelserna om människosmuggling, undangömmande av personer utan tillstånd och anlitande av personer utan tillstånd som arbetskraft är väl utformade. Detsamma gäller bestämmelserna om transportörsansvar. Utskottet ser därför inte skäl att föreslå att ska göra ett tillkännagivande om att skärpa straffbestämmelserna eller att utvidga det straffbara området. Utskottet avstyrker därför motionerna 2018/19:2921 (M) yrkande 32, 2018/19:2986 (SD) yrkande 16, 2018/19:2987 (SD) yrkandena 2, 9 och 10, 2018/19:133 (SD) yrkande 22 samt 2018/19:136 (SD) yrkande 12. Vad gäller konsekvensanalyser konstaterar utskottet att i sin rapport inför migrationspolitiska beslut (RiR 2017:25) angav att det finns brister på området. rekommenderade att det säkerställs att analyser tas fram i enlighet med kraven i gällande styrdokument och att kvaliteten utvecklas. Regeringen anförde att arbetet med konsekvensanalyser förbättrats men delade bedömningen att kvaliteten i analyserna bör höjas ytterligare och hänvisade till att arbete pågår. I betänkande 2017/18:SfU28 angav socialförsäkringsutskottet att det ser positivt på regeringens arbete och ansåg att kvaliteten i analyserna bör höjas ytterligare. Utskottet utgick från att regeringens arbete med att utveckla konsekvensanalyserna fortsätter. Mot denna bakgrund finner utskottet inte anledning att tillstyrka motion 2018/19:2986 (SD) yrkande 5 om förstärkta krav på konsekvensanalyser. har vidare i rapporten av flyktingsituationen – beredskap och hantering (RiR 2017:4) granskat om , övriga ansvariga myndigheter och regeringen hade beredskap för en situation med många asylsökande och hur situationen hanterades. Granskningen visade att samverkan mellan myndigheter brast. I betänkande 2017/18:SfU8 såg socialförsäkringsutskottet positivt på att regeringen uttalat en avsikt att beakta bedömningar och arbeta vidare med rekommendationerna avseende hanteringen av frågor om ansvar och analys. Utskottet finner inte anledning att göra ett tillkännagivande om informationsflöden och samordningsansvar och avstyrker därför motion 2018/19:2986 (SD) yrkande 6. Enligt 5 kap. 15 § andra stycket UtlL ska på ansökan av förundersökningsledaren ett tidsbegränsat uppehållstillstånd meddelas om en utlänning vill ha betänketid för att återhämta sig och för att kunna ställning till om han eller hon vill samarbeta med de brottsutredande myndigheterna, förutsatt att det behövs för att en förundersökning eller huvudförhandling i brottmål ska kunna genomföras. Utskottet kan konstatera att bestämmelsen infördes som ett led i genomförandet av EU:s direktiv /81/EG om offer för människohandel, vars syfte är att fastställa villkoren för att bevilja uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare som samarbetar i kampen mot människohandel. Utskottet ser inte skäl att nu föreslå att ska göra ett tillkännagivande om lagstadgad reflektionstid. Motionerna 2017/18:2484 (C) yrkandena 1 och 2 samt 2018/19:2227 (V) yrkande 21 avstyrks därmed. EU:s asyl- och migrationspolitik Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. migrationspolitiken inom EU, Dublinförordningen och ett EU-gemensamt system för vidarebosättning. Jämför reservation 8 (M), 9 (V), 10 (KD) och 11 (L) samt särskilt yttrande 3 (SD). Det gemensamma regelverket på asylområdet har utformats under några decennier och har sin bakgrund i . Efter flykting- och migrationskrisen blev det tydligt att EU:s nuvarande regelverk på asylområdet måste reformeras för att kunna säkerställa en human och effektiv asylpolitik som klarar situationer med hög inströmning av asylsökande. Krisen tydliggjorde också andra EU-medlemsstaters bristande tillämpning av det gemensamma asylsystemet. Som följd presenterade kommissionen ett paket med förslag till ändringar av sju rättsakter för att uppnå ett rättvisare system som ger säkra och ordnade vägar till EU för tredjelandsmedborgare i behov av internationellt skydd. De sju rättsakterna (beskrivna nedan) har förhandlats i rådet och och har kommit olika långt i förhandlingarna. har i sina slutsatser vid ett flertal tillfällen enats om principerna om ansvar och solidaritet och att det finns behov av att få på plats ett gemensamt asylsystem som kan stå emot framtida kriser. har manat till konsensus om asylreformen och att arbetet ska slutföras så snabbt som möjligt. Dublinförordningen reglerar vilket land som är ansvarigt för att pröva en asylansökan och snabbt, utifrån första asyllandsprincipen, ge den sökande till-gång till asylprocessen. Handläggningen av Dublinärenden ska effektiviseras och sekundära förflyttningar inom EU minskas. Ändringsförslaget innehåller en mekanism för omfördelning, baserad på en fördelningsnyckel, av asylsökande från medlemsstater som utsätts för ett oproportionerligt högt tryck. Medlemsstaterna är dock splittrade bl.a. vad gäller om en sådan omfördelningsmekanism ska vara tvingande eller frivillig, (KOM(2016) 270). I ljuset av detta har frågan om konditionalitet aktualiserats, dvs. att det ska kosta för medlemsstater att inte ta ansvar. Asylprocedurförordningen ska ersätta nuvarande direktiv och etablera ett enhetligt förfarande för internationellt skydd inom EU som är effektivt, rättvist och balanserat. Förslaget innehåller bestämmelser om förfarandet för att ta emot, handlägga och besluta i ärenden om asyl, KOM(2016) 467. Skyddsgrundsförordningen, som ska ersätta nuvarande direktiv, syftar till ökad harmonisering när det gäller bedömningar av asylansökningar och innehållet i ett beviljat skydd. Ändringsförslaget påverkar inte medlemsstaters möjlighet att bevilja skydd till andra grupper än flyktingar och subsidiärt skyddsbehövande, KOM(2016) 466. Mottagandedirektivet syftar till ökad harmonisering av mottagandeför-hållandena inom EU för att uppnå en jämnare fördelning av asylsökande och minska incitamenten för sekundära förflyttningar, KOM(2016) 465). Förslaget om inrättandet av ett EU-gemensamt ramverk för vidarebosättning ska medföra en mer sammanhållen handläggningsprocess för vidarebosättning och syftar till att fler medlemsstater ska delta i arbetet och bidra till att öka antalet vidarebosättningsplatser i EU, KOM(2016) 468. Eurodacförordningen innehåller bestämmelser om bl.a. fingeravtrycks-upptagning och förordningen revideras så att tillämpningsområdet utvidgas i syfte att identifiera tredjelandsmedborgare som vistats olagligt och som har rest in irreguljärt vid unionens yttre gränser, KOM(2016) 272. ska med en ny förordning få förstärkt mandat och mer resurser för att stödja medlemsstater i genomförandet av det gemensamma asylregelverket. Myndigheten ska också få möjlighet att övervaka medlemsstaternas genomförande på asylområdet, KOM(2016) 271. gjorde EU och ett gemensamt uttalande i syfte att hantera migrationssituationen och förstöra människosmugglarnas affärsmodell. Uttalandet innebär bl.a. att alla nya irreguljära migranter från till de grekiska öarna ska återsändas till . Detta ska ske i full överensstämmelse med och internationell rätt och med respekt för principen om non-refoulement. För varje syrier som återsänds till från de grekiska öarna ska en annan syrier från vidarebosättas i EU. I EU pågår även, inom ramen för migrationsagendan, diskussioner om olika tillfälliga regionala lösningar i samarbete med länder utanför EU, () och (). m.fl. (M) begär i kommittémotion 2018/19:2921 yrkande 57 ett tillkännagivande om att ska fortsätta att driva på för ett fungerande EU-gemensamt asylsystem där fattade beslut efterlevs. Några få länder, bl.a. , har fått ta ett oproportionerligt stort ansvar för flyktingsituationen. I yrkande 58 begärs ett tillkännagivande om att ekonomiska incitament i EU-samarbetet ska användas i större utsträckning. Dagens regelverk kan kompletteras med ett system där ersättningar eller bidrag dras in om en medlemsstat inte följer gemensamma beslut. EU:s budget bör i större utsträckning användas som påtryckningsmedel. Även höjda eller sänkta medlemsavgifter skulle kunna användas utifrån hur väl besluten implementerats. I yrkande 63 begär motionärerna ett tillkännagivande om att regeringen ska ställa krav på att alla EU:s medlemsstater deltar i och utökar sitt deltagande i FN:s kvotflyktingsystem. Kvotflyktingsystemet är det mest rättvisa och säkra system som finns för ett lands mottagande av människor med skyddsbehov. I yrkande 64 begärs ett tillkännagivande om att ska vara drivande för att dagens EU-gemensamma asylsystem ersätts med ett nytt EU-gemensamt asylsystem. EU:s asylprövning bör göras utanför EU och det yttre gränsskyddet i EU bör stärkas. Målet ska, enligt motionärerna, vara att förhindra att människor dör på , stoppa människosmuggling och få kontroll över vilka som befinner sig i . Vidare behöver samarbetet vad gäller återvändande med länder utanför stärkas och bistånd, visumavtal och handel ska sättas i relation till hur väl återvändandet fungerar. Arbetskraftsinvandring är ett sätt att ta sig lagligt till och det bör därför bli lättare för både hög- och lågutbildade att arbetskraftsinvandra till EU. I kommittémotion 2018/19:2839 av m.fl. (C) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att ska driva att EU tar ett gemensamt och solidariskt ansvar för flyktingmottagande. Det är viktigt att de pågående förhandlingarna på EU-nivå av den europeiska asyllagstiftningen resulterar i ett fungerande omfördelningssystem med ett större delat ansvar inom unionen för att undvika att situationen 2015 upprepar sig. I yrkande 2 begär motionärerna ett tillkännagivande om att se över hur man kan utöka möjligheterna för människor att komma till EU och på laglig väg för att förhindra att människor riskerar sina liv för att ta sig hit. Motionärerna begär vidare i yrkande 3 ett tillkännagivande om att ska verka för att asylpolitiken på EU-nivå är så robust att avtal med tredjeland för att hindra migration inte ska behövas och att om sådana avtal ändå sluts ska man verka för att värna demokratiska principer, grundläggande mänskliga rättigheter, principen om non-refoulement, asylrätten och ett värdigt mottagande. Därmed minimeras de negativa effekterna av sådana avtal. m.fl. (V) begär i partimotion 2018/19:297 yrkandena 20 och 21 tillkännagivanden om att inom EU bör verka för en flyktingpolitik som värnar asylrätten och grundläggande mänskliga rättigheter och att inom EU bör söka samarbete med de stater som vill ha en mer välkomnande och human migrationspolitik och driva detta samarbete kraftfullt. Harmoniseringen av EU:s flyktingpolitik har gjort det svårare för flyktingar att ta sig till . EU:s flyktingpolitik är i behov av reformer men i stället för de förslag som kommissionen har lagt fram bör EU fokusera på lagliga vägar till . Motionärerna menar att ett samarbete skulle kunna innebära att vissa stater går vidare med lagstiftning som möjliggör en mer human politik på egen hand. I yrkandena 22 och 23 begärs tillkännagivanden om att inom EU bör verka för att förslaget till ett gemensamt ramverk för vidarebosättning drivs igenom och att det inte används för att sluta avtal liknande det mellan och eller s.k. humanitarian admission programmes samt att avtalet mellan och sägs upp. bör säkerställa att EU täcker av UNHCR:s globala behov av vidarebosättning och får inte användas för att förhandla fram avtal som hindrar människor på flykt att komma till . Enligt motionärerna innebär uppgörelsen mellan och ett avsteg från asylrätten eftersom inte är ett säkert tredjeland. I yrkandena 24 och 25 begärs tillkännagivande om att regeringen bör verka för att EU slutar finansiera den libyska och att relationer med bör bygga på full respekt för asylrätten och mänskliga rättigheter samt att genom EU och () bör agera för en snabb evakuering och vidarebosättning av flyktingar och asylsökande från . Motionärerna anser att den förda politiken leder till att destabiliseras ytterligare. Vidare begär motionärerna i yrkande 26 ett tillkännagivande om att som enskilt land såväl som inom EU och FN bör motverka alla beslut som innebär att asylrätten och flyktingars mänskliga rättigheter kränks. EU använder sin politiska och ekonomiska makt för att begränsa asylrätten genom samarbete med tvivelaktiga stater som , och för att stoppa människor på flykt. Därmed finns uppenbara risker för att EU bidrar till grova kränkningar av mänskliga rättigheter. I yrkande 27 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör verka för att asylsökande som befinner sig i lägret i vidarebosätts inom EU och att förhållandena i lägret förbättras kraftigt . Motionärerna lyfter fram att lägret på ön i är överbefolkat efter att antalet asylsökande ökade i EU och medlemsstaterna lovade omfördela flyktingar från lägret. I yrkande 31 begärs ett tillkännagivande om att regeringen inom EU bör verka för att korta ned listan över visumpliktiga länder och för att visumkrav inte ska användas för att stänga ute flyktingar. I yrkande 32 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör verka för att EU möjliggör införande av asylvisum. Motionärerna menar att utfärdande av asylvisum, som komplement till det traditionella sättet att söka asyl, bör ses som en viktig möjlighet att skapa lagliga vägar för att söka skydd undan förföljelse. Ett tillkännagivande begärs i yrkande 33 om att regeringen bör verka för att transportörsansvaret avskaffas. Konsekvensen av transportörsansvaret är att flyktingar får vända sig till smugglare med sjöovärdiga båtar för resa över med livet som insats. I kommittémotion 2018/19:2768 av m.fl. (KD) begärs i yrkande 29 ett tillkännagivande om en reformering av Dublinförordningen. Enligt motionärerna är det rimligt att personer som vill söka asyl i EU gör det vid gemensamma EU-beskickningar före inresa eller vid unionens yttre gräns och att de asylsökande fördelas mellan EU:s medlemsstater baserat på en fördelningsnyckel. På så sätt kan enskilda inte välja land men vara säkra på att få sina asylskäl prövade. Vid fördelningen bör hänsyn tas till befolkningsstorlek, ekonomisk styrka och tidigare ansvarstagande på asylområdet. I yrkande 30 begärs ett tillkännagivande om att alla EU:s medlemsländer ska ta emot kvotflyktingar inom ramen för UNHCR:s vidarebosättningsprogram. Alla medlemsstater bör ta emot kvotflyktingar och fler kvotflyktingar ska tas emot totalt sett i EU. I yrkande 31 begärs ett tillkännagivande om nödvisum. Gemensamma steg bör tas av EU:s medlemsstater för att i samarbete med UNHCR införa en möjlighet att söka nödvisering. m.fl. (L) begär i partimotion 2018/19:2040 yrkande 14 ett tillkännagivande om en gemensam migrationspolitik. Det behövs en human, solidarisk och långsiktigt hållbar asylpolitik på EU-nivå där alla EU-länder tar ett solidariskt ansvar för att hjälpa asylsökande som söker skydd i . De som tar sitt ansvar ska få finansiellt och praktiskt stöd, medan de som vägrar ta sitt ansvar inte ska kunna räkna med lika generösa bidrag från EU:s budget som annars. bör i förhandlingarna om nästa långtidsbudget kräva att EU-stöd villkoras. I partimotion 2018/19:2597 av m.fl. (L) begär motionärerna i yrkandena 16 och 17 tillkännagivanden om humanitära klausuler för hbtq-personer i asyllagstiftningen och om ett hbtq-perspektiv inom EU:s asylpolitik. Inom ramen för de pågående EU-förhandlingarna om ett gemensamt asylsystem måste driva på för att varje medlemsstat ska ha utrymme för humanitära klausuler utöver det gemensamma . m.fl. (L) begär i kommittémotion 2018/19:2922 yrkande 5 ett tillkännagivande om behovet av en stärkt och harmoniserad asylpolitik på EU-nivå. Alla länder måste ta ansvar och ta emot asylsökande och fler lagliga vägar in i EU är nödvändigt för att människor inte ska behöva riskera livet på väg till säkerhet och bli beroende av människosmugglare. måste spela en mer aktiv roll i EU-förhandlingarna. I yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om humanitära ventiler. måste, inom ramen för de pågående EU-förhandlingarna om ett gemensamt asylpaket, driva på för att varje medlemsstat ska ha utrymme för humanitära klausuler utöver det EU-gemensamma regelverket. I yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att bör uppmana fler länder att samarbeta med UNHCR för att ta emot kvotflyktingar, eftersom ett utökat kvotflyktingsystem ökar möjligheten för utsatta flyktinggrupper som kvinnor och barn att få ett liv i frihet. I motion 2018/19:1992 av (S) begärs ett tillkännagivande om fler lagliga vägar för att söka asyl. och EU måste göra mer för att öppna lagliga och säkra vägar så att asylsökande inte behöver riskera livet över . Exempel på lagliga vägar som skulle kunna prövas är ett elektroniskt asylansökningssystem via internet, humanitära visum och utökat arbete med FN:s kvotflyktingsystem. Inom EU pågår förhandlingar för att få till stånd ett mer harmoniserat asylsystem med en jämnare fördelning av asylsökande inom unionen. Svåra förhandlingar återstår för att hitta en välavvägd kompromiss där alla EU-medlemsstater solidariskt tar ansvar för att ta emot människor i behov av internationellt skydd och som tillgodoser höga rättssäkerhetskrav och värnar asylrätten. I likhet med flera motionärer anser utskottet att fler medlemsstater måste ta ett betydligt större ansvar än vad de gjort. Utskottet kan konstatera att regeringen arbetar aktivt med dessa frågor inom ramen för förhandlingarna mellan medlemsstaterna och om det europeiska gemensamma asylsystemet och i andra delar av EU-samarbetet. I de pågående förhandlingarna om EU:s långtidsbudget driver regeringen frågan om att det inte är rimligt att länder som inte tar sitt ansvar i migrationspolitiken ska fortsätta att gynnas av EU-medel i samma utsträckning som . Utskottet vill vidare peka på att frågan om att medlemsstater ska genomföra fattade beslut har hög prioritet inom EU.