bet · H601KU28 · 2019-05-10 00:00:00 — Enligt 1 § lagen (2009:1058) om förtursförklaring i domstol gäller att om handläggningen av ett mål eller ärende oskäligt har fördröjts ska domstolen efter skriftlig ansökan från en enskild part förklara att målet eller ärendet ska handläggas med förtur i domstolen (förtursförklaring). Vid bedömningen av om handläggningen oskäligt har fördröjts ska domstolen särskilt beakta hur komplicerat målet eller ärendet är, hur parterna har agerat under förfarandet, hur myndigheter och domstolar har handlagt målet eller ärendet och sakens betydelse för sökanden. En ansökan om förtursförklaring ska handläggas skyndsamt. Enligt 29 § myndighetsförordningen (2007:515) gäller att myndigheterna ska lämna en förteckning till Justitiekanslern över de ärenden som hade kommit in före föregående år men som inte hade avgjorts vid årets utgång. Enligt 41 § förvaltningslagen får ett beslut överklagas om beslutet kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt. I 42 § anges att ett beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. I 4 § förvaltningslagen anges att om en annan lag eller en förordning innehåller någon bestämmelse som avviker från förvaltningslagen, tillämpas den bestämmelsen. På en del områden finns det specialbestämmelser som ger vissa intresse-organisationer klagorätt, se t.ex. 9 kap. 3 § arbetsmiljölagen (1977:1160) och 16 kap. 12 och 13 §§ . Enligt förarbetena till förvaltningslagen betonas i praxis om långsam handläggning i nationella domstolar värdet av preventiva rättsmedel som kan användas för att påskynda ett förfarande och därmed leda till att en kränkning undviks prop. 2016/17:180 s. 103 f.). Domstolen ser positivt på att sådana rättsmedel införs vid sidan av sådana kompensatoriska rättsmedel som kan användas i efterhand för att ge gottgörelse vid uppkomna kränkningar. Vidare anges att har ansett att den rättspraxis som utbildats i när det gäller möjligheten att få skadestånd för ideell skada på grund av en konventionskränkning, tillsammans med den skadereglering som sker på frivillig grund inom staten genom Justitiekanslerns verksamhet, innebär att det numera finns ett effektivt rättsmedel för prövning av ett klagomål från någon som på rimliga grunder påstår sig ha blivit utsatt för en konventionskränkning i (mot , nr 14628/08; mot , nr 60437/08, § 52, ). Vidare anförs i propositionen att även om inte kan sägas ställa krav på staten att inrätta ett preventivt rättsmedel av det slag som en möjlighet att föra en särskild talan om långsam handläggning representerar, dvs. ett rättsmedel som ska kunna användas för att komma till rätta med pågående fördröjningar i beslutsprocessen, finns det tendenser i praxis som tyder på en sådan utveckling. Regeringen ansåg dock att en möjlighet att i efterhand begära skadestånd eller annan kompensation allt tydligare framstod som otillräcklig. Av propositionen framgår även att utvecklingen inom går åt samma håll. Fördraget om EU:s funktionssätt erbjuder således ett rättsmedel mot institutionernas passivitet när de har ålagts att vidta åtgärder (artiklarna 265 och 266 i EUF-fördraget). I unionsrättens sekundärrättsakter har det också blivit vanligt att ange bestämda frister för ärendenas avgörande och omedelbara följder av att tiderna överskrids. Regeringen ansåg att en ordning borde eftersträvas som innebär att det finns mekanismer mot långsam handläggning som kan utnyttjas såväl i preventivt syfte för att förhindra en konventionskränkning som i kompensatoriskt syfte för att säkerställa att enskilda får gottgörelse om en konventionskränkning ändå uppkommer. I budgetpropositionen anförs att regeringen gav i uppdrag att ta fram ett kunskapsunderlag som visar hur myndigheternas handläggningsprocesser påverkar företagens konkurrenskraft och utveckling samt ge förslag på vilka åtgärder och metoder som är effektiva och ändamålsenliga för att förkorta handläggningstiderna (prop. 2018/19:1 utg.omr. 24 s. 47 f.) Uppdraget slutredovisades . framhåller i sin rapport att det från ett företagarperspektiv inte räcker att myndigheterna har en effektiv ärendehandläggning. För företaget är det också angeläget att företagets hela process är enkel och snabb. Vidare anförs i propositionen att har i uppdrag att följa 19 statliga myndigheters arbete med att förenkla för de företag som de har kontakter med. Uppdraget omfattar tre delar: handläggningstider, hur nöjda företagen är med sina kontakter med myndigheterna och myndigheternas samråd med företagen. fjärde uppföljning visar att handläggningstiderna fortsätter att minska. Förändringarna mellan åren är dock inte stora. Resultaten visar även att företagen är mindre nöjda med myndigheterna jämfört . Förändringen rör framför allt hur nöjda företagen är med bemötandet. riktade ett tillkännagivande till regeringen (bet. 2004/05:KU14 res. 4, rskr. 2004/05:153). Förslaget om tillkännagivandet fanns i en reservation (M, FP, KD, C, MP) och innebar att gav regeringen till känna att den borde lägga fram förslag till åtgärder i fråga om myndigheters handläggningstider och dröjsmål. Frågan om handläggningstider och dröjsmål hos myndigheter har därefter behandlats av utskottet , bl.a. i samband med beredningen av regeringens proposition 2016/17:180 En modern och rättssäker förvaltning – ny förvaltningslag. Utskottet konstaterade då (bet. 2017/18:KU2 s. 18) att det i förslaget till en ny förvaltningslag finns bestämmelser om särskilda förfaranden när ett ärende som inletts av en enskild part handläggs långsamt. Mot bakgrund av detta fick motionsyrkandena anses vara tillgodosedda. Motionerna avstyrktes därför. Utskottet ansåg även, i likhet med regeringen, att riksdagsskrivelsen med anledning av tillkännagivandet i betänkande 2004/05:KU14 var slutbehandlad. I betänkandet finns ett särskilt yttrande (C). riktade på förslag av näringsutskottet ett tillkännagivande till regeringen om att alla myndigheter som företag kommer i kontakt med ska sätta tydliga tidsgränser för sina handläggningstider (bet. 2016/17:NU12, rskr. 2016/17:192). ansåg att regeringens insatser på området var lovvärda men otillräckliga. Många företag upplever att regelverken är krångliga och att mycket tid går åt till administration och handläggningstider. Enligt utskottets uppfattning kan detta vara såväl ett konkurrenskraftsproblem som en tröskel för företag att starta eller växa. Utskottet ansåg därför att regeringen borde vidta lämpliga åtgärder för att alla myndigheter som företag kommer i kontakt med ska sätta tydliga tidsgränser för sina handläggningstider. Socialdemokraterna, och reserverade sig. avstyrkte senast motionsyrkanden om handläggningstiden hos myndigheter (bet. 2017/18:KU37). Utskottet anförde att en ny förvaltningslag skulle träda i kraft . I den nya lagen finns bestämmelser om särskilda förfaranden när ett ärende som inletts av en enskild part handläggs långsamt. Utskottet fann mot denna bakgrund inte skäl att ta något initiativ i frågan. behandlade motionsyrkanden om mål för myndigheters handläggningstider (bet. 2017/18:NU12). delade motionärernas uppfattning att det är viktigt att myndigheter har ett tydligt kundperspektiv och håller god service gentemot företagen. poängterade att ett av regeringens mål inom förenklingsarbetet är att servicen till företag ska bli bättre och att handläggningstider ska kortas ned. noterade att regeringen gett och flera andra myndigheter i uppdrag att följa upp och arbeta mot målen för förenklingsarbetet bl.a. i syfte att öka servicen och förkorta handläggningstiderna. noterade också att fått i uppdrag att ta fram ett kunskapsunderlag som visar hur myndigheters handläggningsprocesser påverkar företagens konkurrenskraft och utveckling samt förslag på hur myndigheterna kan arbeta för att korta ned handläggningstiderna. I uppdraget ingår det bl.a. att analysera och värdera effekter såsom maxtider, tidsgränser och servicegarantier för handläggningsprocesser. konstaterade att rapporten bereddes i . och reserverade sig. I samma betänkande behandlade näringsutskottet motionsyrkanden om tydliga tidsgränser för handläggningstider. föreslog ett tillkännagivande om kortare och tydligare handläggningstider på myndigheter. biföll utskottets förslag (rskr. 2017/18:238). anförde i sitt ställningstagande följande: Tillkännagivanden om att myndigheter ska sätta tydliga eller bortre tidsgränser för handläggningstider föreslås i motionerna 2017/18:900 (SD), 2017/18:3212 (M), 2017/18:3409 (M), 2017/18:3416 (M) och 2017/18:3420 (M,C, L, KD). Utskottet vill med anledning av dessa motioner påminna om att riktade ett tillkännagivande till regeringen om att alla myndigheter som företag kommer i kontakt med ska sätta tydliga tidsgränser för sina handläggningstider. Utskottet ansåg att regeringens insatser på området var lovvärda men otillräckliga. Vidare anförde utskottet att många företag upplever att regelverken är krångliga och att mycket tid går åt till administration och handläggningstider och att utskottets uppfattning är att detta kan vara såväl ett konkurrenskraftsproblem som en tröskel för företag att starta eller växa. Utskottet noterar att regeringen hänvisar till det aktuella tillkännagivandet i budgetpropositionen och framhåller att tydliga tidsgränser kan hjälpa företagen att få en överblick över hur deras ärenden maximalt kommer att ta vilket hjälper företagen att planera sina verksamheter. Regeringen ser dock att det finns risker med alltför rigida tidsgränser då de kan leda till suboptimering i ärendehanteringen. Regeringen lyfter därför fram andra alternativ för att minska handläggningstiden som att sätta långsiktiga mål för att minska den genomsnittliga handläggningstiden eller att använda digitaliserade mer effektiva handläggningsprocesser. Utskottet har som tidigare nämnts noterat att fått i uppdrag att ta fram ett kunskapsunderlag om myndigheters handläggningsprocesser där myndigheten även ska lämna förslag på hur myndigheterna kan arbeta för att korta handläggningstiderna. Att många företag upplever att regelverk är krångliga och att mycket tid går åt till administration och handläggningstider har inte förändrats. Utskottets uppfattning att detta kan vara såväl ett konkurrenskraftsproblem som en tröskel för företag att starta eller växa har därmed inte heller ändrats. Utskottet ser positivt på att regeringen inte bara ser över möjligheten att minska handläggningstider genom tydliga tidsgränser utan även ser över andra alternativ. Utskottet ser också positivt på att utgår från företagens perspektiv i sin rapport. För företagen är det inte enbart viktigt att myndigheterna har en effektiv handläggning av sina respektive ärenden, utan också att företagets hela process är enkel och snabb för att handläggningstiderna ska minska. Sammanfattningsvis anser utskottet att regeringens åtgärder är lovvärda men att arbetet inte bedrivs i tillräckligt snabb takt. Enligt utskottets uppfattning är tid en central parameter ur ett företagsperspektiv och därmed också centralt när det kommer till hur utfästelser till företag utformas. I arbetet med att förenkla för företag och minska myndigheters handläggningstider är det därför viktigt att företagare får information om hur lång handläggningstiden är på myndigheter. Utskottet vill framhålla vikten av att regeringen bedriver ett fortsatt arbete för att korta handläggningstider på myndigheter där tydliga tidsgränser utgör en central del och att regeringen bör vidta ytterligare åtgärder för att öka takten i arbetet. Utskottet föreslår att tillkännager detta för . Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2017/18:900 (SD), 2017/18:3212 (M), 2017/18:3409 (M), 2017/18:3416 (M) och 2017/18:3420 (M, C, L, KD) i berörda delar. Socialdemokraterna, och lämnade en gemensam reservation. Med anledning av tillkännagivandena efter förslag av näringsutskottet anför regeringen i skrivelsen om åtgärder med anledning av skrivelser att regeringen gav i uppdrag att ta fram ett kunskapsunderlag som visar hur myndigheternas handläggningsprocesser påverkar företagens konkurrenskraft och utveckling samt ge förslag på vilka åtgärder och metoder som är effektiva och ändamålsenliga för att korta ned handläggningstiderna (skr. 2018/19:75). Regeringen anför också att fick i uppdrag att lämna förslag om kortare handläggningsprocesser för företag i besöksnäringen. Uppdraget skulle redovisas . Utskottet noterar att den nya förvaltningslagen trädde i kraft . I den lagen finns bestämmelser om särskilda förfaranden när ett ärende som inletts av en enskild part handläggs långsamt. Mot denna bakgrund är inte utskottet berett att föreslå något initiativ i frågan. Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör regelförenkling. Jämför reservation 9 (L). I motion 2018/19:895 av (M) yrkande 2 föreslås en kampanj för medborgarförslag som innebär att samtliga röstberättigade medborgare kan anmäla onödiga regler. Motionären anför att det i drivs intressanta projekt för regelförenklingar. Den danska regeringen har uppmanat medborgarna att anmäla onödiga regler. m.fl. (L) föreslår i partimotion 2018/19:2036 att nödvändiga regler följs upp så enkelt och automatiserat som möjligt (yrkande 1), att möjligheten att införa ett stöd för att fasa ut overksamma regler utreds (yrkande 4), att medarbetare i myndigheter och förvaltningar ges möjlighet att utmana onödiga regler (yrkande 5) och att ett uppdrag ges till myndigheterna att aktivt identifiera onödiga regler (yrkande 6). Motionärerna anför att alltför ofta utformas regler utan hänsyn till följderna för privatpersoner eller företag, och föråldrade regler lever kvar långt efter att de upphört att fylla något syfte. Medarbetare och allmänheten ska välkomnas att delta i arbetet med att identifiera onödiga regler. Vidare anförs i motionen att den personal som arbetar i myndigheter och förvaltningar har stor kunskap om vilka bestämmelser som skapar onödigt krångel. Motionärerna anser därför att medarbetarna ska få redskap för att uppmärksamma regler som bör avskaffas. Vidare anser motionärerna att fler myndigheter ska ha ett uttryckligt uppdrag att arbeta med regelförenklingar. I första hand bör detta gälla de myndigheter som ska tillämpa omfattande lagstiftning eller utöva tillsyn eller som har långtgående befogenheter att utfärda föreskrifter. Det kan också ges specifika uppdrag till enskilda myndigheter. I partimotion 2018/19:2053 av m.fl. (L) yrkande 3 föreslås att myndigheterna bör få i uppdrag att arbeta systematiskt med regelförenkling. Enligt 8 kap. 1 § regeringsformen (RF) meddelas föreskrifter av genom lag och av regeringen genom förordning. Föreskrifter kan också, efter bemyndigande av eller regeringen, meddelas av andra myndigheter än regeringen och av kommuner. Ett bemyndigande att meddela föreskrifter ska alltid ges i lag eller förordning. Av 8 kap. 5 § 1 och 2 RF följer att i en lag kan bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter om när lagen ska träda i kraft och när delar av lagen ska börja eller upphöra att tillämpas. En lag får enligt 8 kap. 18 § RF inte ändras eller upphävas på annat sätt än genom lag. inrättades 2008 som ett led i regeringens arbete med regelförenkling. är ett särskilt beslutsorgan inom som har till uppgift att granska konsekvensutredningar till nya och ändrade regler som får effekter av betydelse för företag. Om regelgivare bedömer att ett författningsförslag kan få sådana effekter ska förslaget med tillhörande konsekvensutredning remitteras till . granskar de remitterade konsekvensutredningarna och bedömer om de uppfyller kraven som ställs i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. granskar även konsekvensutredningar upprättade på EU-nivå, efter begäran av ansvarigt svenskt departement eller myndighet. Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att utreda förutsättningarna för och lämna förslag avseende utökade uppgifter för . I uppdraget ingick att utreda förutsättningarna för att utöka arbete med införlivande av EU-lagstiftning och att lämna förslag på om och hur bör beakta huruvida nya och ändrade regler är utformade med hänsyn tagen till den digitala utvecklingen. I uppdraget ingick även att bedöma om de utökade uppgifterna för medför att bör organiseras på ett annat sätt än som ett särskilt beslutsorgan inom . Statskontoret redovisade uppdraget i rapporten uppgifter för – Bör rådet arbeta mer med EU-lagstiftning och digitalisering (2018:1). Statskontoret föreslår att arbete med konsekvensanalyser bör utvecklas på två sätt. Rådet bör dels göra fler granskningar av konsekvensanalyser, dels även ha ett digitaliseringsperspektiv i granskningarna av svenska konsekvensutredningar. granskar konsekvensanalyser från endast när begär det, vilket innebär att endast en handfull granskningar görs . yttrade sig över sju konsekvensanalyser från kommissionen. Statskontoret föreslår därför att det blir obligatoriskt för att skicka konsekvensanalyser på remiss till på samma sätt som för granskningar av svenska konsekvensanalyser. Digitaliseringens möjligheter har en relativt undanskymd roll i granskningar trots att digitaliseringsfrågan är av stor vikt för både regelförenklingsarbetet och samhället i stort. Statskontoret föreslår därför att digitaliseringsaspekter bör ingå i konsekvensutredningarna och därmed också i granskningar. Statskontoret anser vidare att det saknas förutsättningar för att ge utökade uppgifter vid införlivandet av EU-lagstiftning utöver granskningen av konsekvensanalyser. Förutsättningar saknas också för att ge rådet i uppgift att arbeta med tidigare införlivad EU-lagstiftning. Statskontoret anser inte att behöver omorganiseras utifrån de förändringar som myndigheten föreslår då de nya arbetsuppgifterna inte är särskilt omfattande. Statskontoret lyfter däremot fram vikten av att har förutsebara resurser till förfogande för sitt uppdrag då myndigheten konstaterar att det förekommer att tvingas avstå granskningar till följd av arbetstoppar för andra verksamheter inom . I sin rapport lyfter också Statskontoret fram att kvaliteten på de konsekvensutredningar som granskar långsamt har blivit bättre att döma av statistiken över antalet godkända utredningar. Enligt egen statistik verkar förbättringen särskilt komma från de myndigheter som återkommande arbetar med konsekvensutredningar. Statskontoret menar att det kan tolkas som att arbete har effekt; myndigheterna lär sig mer och mer om att göra konsekvensutredningar där granskningar bidrar till lärandet. Vidare lyfter Statskontoret fram att statistiken däremot visar att konsekvensutredningarna från och i fortfarande ofta är undermåliga. begärde i ett tillkännagivande 1999 att regeringen skulle lämna en årlig redogörelse till om regelförenklingsarbetet så att kunde få möjlighet att kontinuerligt följa utvecklingen (bet. 1998/99:NU6, rskr.1998/99:170). En sådan redogörelse lämnas i budgetpropositionen. Förenklingsarbetet följs upp mot fyra mål (prop. 2018/19:1 utg.omr. 24 s. 46 f.). Målen är att det ska bli enklare att lämna uppgifter, handläggningstiderna ska kortas ned, regler ska främja företagens tillväxt och kostnaderna till följd av regler ska minska. I propositionen anförs att en grund för myndigheternas fortsatta arbete för att minska uppgiftslämnandet är den förordning om digitalt inhämtande av uppgifter från företag som regeringen beslutade om . De 67 myndigheter som omfattas av förordningen ska dels, så långt det är möjligt, inhämta uppgifter digitalt från företagen, dels samordna inhämtandet. Regeringen gav i uppdrag att införa en tjänst för digital ingivning av årsredovisningar (N2016/04957/SUN). Syftet med tjänsten är att underlätta företagens inlämning av uppgifter samt effektivisera myndigheters och näringslivets informationshantering av årsredovisningar. Regeringen gav i uppdrag att utveckla tjänsten för digital ingivning av årsredovisningar till att omfatta alla företagsformer som enligt gällande lagstiftning ska upprätta en årsredovisning och offentliggöra den genom att skicka den till . Vidare anförs i propositionen att inom ramen för en överenskommelse som regeringen ingick med Kommuner och Landsting (SKL) 2017 ska nationella digitala tjänster tas fram. Enligt överenskommelsen ska SKL bl.a. verka för att fler kommuner ansluter sig till de tjänster som tas fram, vilka i huvudsak handlar om att standardisera, förenkla och digitalisera tillståndsprocesser. I propositionen anförs också att det finns en indikator för att belysa företagens uppfattning om de lagar och myndighetsregler som företagen ska följa. Trenden är att denna indikator faller , men det har skett en ökning . Antalet företag inom restaurangbranschen som upplever regler som ett stort hinder för tillväxt har däremot minskat jämfört med . visar undersökningen att lagar och myndighetsregler fortfarande upplevs som ett av de största hindren för att företagen ska kunna växa. Personalrelaterade regler samt regler kopplade till skatt är de som företagen upplever som störst hinder. Vidare anförs i propositionen att följer upp regeringens mål om företagens kostnader till följd av nya och förändrade regler. ökade företagens administrativa kostnader med , bl.a. på grund av EU-regler mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Konsekvensutredningar är centrala för att nå mer ändamålsenliga regler. behandlade 355 konsekvensutredning. Konsekvensutredningarnas kvalitet har fortsatt att utvecklas positivt, och uppgick andelen godtagbara konsekvensutredningar till jämfört med då motsvarande siffra var . svarade den dåvarande närings- och innovationsministern på en skriftlig fråga om regelförenklingar hos myndigheter (fr. 2017/18:581). I svaret anfördes bl.a. att regeringen delade uppfattningen om vikten av regelförenklingar som en del i arbetet med att stärka företagens konkurrenskraft. Framgångsrika och växande små och medelstora företag som anställer är helt avgörande för att nå regeringens jobbmål. Regeringen bedriver därför en aktiv näringspolitik med fokus på insatser som förbättrar företags och företagares villkor, som ökar attraktionskraft för investeringar och stärker incitamenten att starta företag. Vidare anfördes i svaret att regeringen alltid överväger lämpliga styrformer för att politiken ska få det avsedda genomslaget. Förenklingsarbetet är inget undantag och det styrs genom den årliga budgetpropositionen, förordningar, regeringsuppdrag och myndigheternas regleringsbrev. Några för näringarna relevanta myndigheter som i sina regleringsbrev fått återrapporteringskrav om regelförenkling är , och länsstyrelserna. Utskottet konstaterade att det inom och vid länsstyrelserna pågår ett löpande arbete om regelförenkling, och utskottet avstyrkte en motion i frågan (bet. 2010/11:KU23 s. 29 f.) behandlade utskottet en motion om att införa tidsgränser för lagar och förordningar (bet. 2014/15:KU19 s. 8 f.) Utskottet utgick från att föråldrade lagar, lagar som leder till tillämpningsproblem och lagar som inte längre tillgodoser sitt syfte omprövas. Initiativ till nya lagar eller lagändringar kan komma antingen från regeringen eller från . Det är viktigt att konsekvenserna av lagändringar utreds. Utskottet avstyrkte motionen med det anförda. I betänkande 2015/16:KU17 avstyrkte utskottet motioner om regelförenkling och tidsbegränsning av regler. Utskottet noterade att det pågick ett löpande arbete för att förenkla regler. När det gällde föråldrade föreskrifter, föreskrifter som leder till tillämpningsproblem och föreskrifter som inte längre tillgodoser sitt syfte förutsatte utskottet att dessa omprövades. Utskottet uttalade också att varje myndighet ständigt måste vara uppmärksam på i vad mån regler leder till det eftersträvade resultatet. behandlade utskottet motionsyrkanden om regelförenkling och tidsbegränsning av regler (bet. 2017/18:KU39). Utskottet avstyrkte motionerna och anförde följande: Som utskottet redovisat ovan pågår det ett löpande arbete för att förenkla regler.