sou · H6B339 · 2018-06-01 00:00:00 — För att en behandling av personuppgifter ska vara laglig kräver dataskyddsförordningen att det finns en rättslig grund som är fast- ställd i lag. Behandling av personuppgifter får därför bara ske under 25Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679, av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av så- dana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). 26Europaparlamentets och rådets direktiv, (EU) 2016/680, av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet de omständigheter som särskilt anges i lagstiftningen. I dataskydds- förordningen räknas dessa rättsliga grunder upp i artikel 6.1. Regler- ingen i artikel 6.1 i dataskyddsförordningen motsvarar i stora drag artikel 7 i dataskyddsdirektivet, som har genomförts i svensk rätt ge- nom 10 § PUL. Den största skillnaden är att det enligt dataskydds- förordningen inte är tillåtet för myndigheter att, när de fullgör sina uppgifter, behandla personuppgifter med stöd av den rättsliga grund som utgår från en avvägning mellan den ansvariges berättigade intres- sen och den registrerades rättigheter och intressen (jfr 10 § f PUL). Den möjligheten kvarstår däremot för privata aktörer som behandlar personuppgifter. Uppräkningen i artikel 6.1 är uttömmande. Om inget av dessa vill- kor är uppfyllda är behandlingen inte laglig och får därmed inte utföras. De olika villkoren är i viss mån överlappande. Flera rättsliga grunder kan därför vara tillämpliga avseende en och samma behandling. Den omständigheten att behandlingen är laglig enligt artikel 6.1 i dataskyddsförordningen, dvs. att den är rättsligt grundad, innebär inte att behandling kan ske av vilka uppgifter som helst eller på valfritt sätt. Den personuppgiftsansvarige måste också uppfylla kraven i övriga bestämmelser i förordningen, t.ex. de allmänna principerna i arti- kel 5. I artiklarna 7 och 8 anges närmare villkor för tillämpningen av artikel 6.1 a, dvs. den rättsliga grund som utgörs av den registrerades samtycke, avseende barns samtycke. Kompletterande reglering i patientdatalagen Rättslig grund och närmare ändamål Som nämnts ovan innehåller PDL kompletterande regler till data- skyddsförordningen. PDL gäller vid vårdgivares behandling av per- sonuppgifter inom hälso- och sjukvården. Med vårdgivare avses enligt lagen statlig myndighet, landsting, kommun (offentlig vård- givare) och andra juridiska personer eller enskilda näringsidkare som bedriver hälso- och sjukvård (privat vårdgivare). Den rättsliga grunden för behandling av personuppgifter i hälso- och sjukvården finns i 2 kap. 2 § PDL. Där framgår att behandling som huvudregel är tillåten även om den enskilde motsätter sig det, såvida inget annat är särskilt reglerat eller framgår av annan lag eller Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet Viss behandling kan vara olaglig även om patienten sam- tycker till den. Behandling är tillåten för något av de ändamål som anges i 2 kap. 4 § PDL. Behandling får även ske för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in (den s.k. finalitetsprincipen). Behandling av personuppgifter i patientjournalen Att dokumentera uppgifter om patientens vård i dennes journal krä- ver inte patientens samtycke. En journal får däremot bara innehålla de uppgifter som behövs för att personalen ska fullgöra sina skyldig- heter enligt 3 kap. PDL eller annan nödvändig administration. Syftet med patientjournalen redogörs för i avsnitt 6.2.2. Endast den perso- nal som deltar i vården av patienten vid den aktuella vårdepisoden eller annars behöver uppgifterna för sitt arbete får ta del av uppgifter om en patient.27 Hur uppgifterna sprids inom hälso- och sjukvården kan däremot patienten påverka genom att samtycka till viss spridning. har meddelat närmare föreskrifter om tillgången till personuppgifter. Av föreskrifterna framgår att vårdgivaren ska göra en individuell behovs- och riskanalys för varje anställd. It-system ska konstrueras på ett sådant sätt att naturliga sökbegränsningar krä- ver flera aktiva val av användaren för att användaren ska kunna ta del av uppgifter på olika nivåer.28 Patientens samtycke krävs i vissa fall Det krävs den enskilde patientens samtycke för att uppgifter som dokumenterats i en patientjournal får göras tillgängliga för någon som arbetar vid en annan vårdenhet eller inom en annan vårdprocess hos samma vårdgivare.29 Med vårdprocess menas en standardiserad eller individualiserad process avseende hälso- och sjukvården som hanterar ett eller flera relaterade hälsoproblem eller hälsotillstånd i syfte att främja ett visst resultat. En vårdprocess kan även initieras 274 kap. 1 § PDL. 28Se 4 kap. 2 § föreskrifter och allmänna råd (HSFL-FS 2016:40) om journalföring och behandling av personuppgifter i hälso- och sjukvården. 294 kap. 4 § PDL. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet av vården i dess förebyggande arbete. Med vårdenhet avses en orga- nisatorisk enhet som tillhandahåller hälso- och sjukvård. Det krävs även samtycke för att enskildas uppgifter ska få göras tillgängliga hos andra vårdgivare genom direktåtkomst, s.k. samman- hållen journalföring och i nationella eller regionala kvalitetsregis- ter.30 Dessutom får patienter inte medges direktåtkomst till sin egen journal utan att först själv ha begärt det.31 Även här krävs i princip patientens samtycke. Det kan nämligen inte anses självklart att alla patienter vill ta del av sin journal. Direktåtkomst får inte beviljas till någon utan stöd i lag eller förordning.32 En anhörig eller annan typ av ombud kan inte beviljas direktåtkomst genom egen inloggning till någon annans patientjournal eftersom en sådan åtkomst inte har stöd i lag eller förordning (jfr Högsta förvaltnings- domstolens dom i mål nr 3716-16). Skälen till samtyckeskravet är att uppgifter om hälsa är känsliga personuppgifter. För att patienter ska vilja lämna ut nödvändig men känslig information förutsätts att patienter har ett starkt förtroende för informationshanteringen i hälso- och sjukvården. En omfattande tillgång till patientens journal vid flera vårdenheter eller vårdproces- ser eller hos en annan vårdgivare innebär att många personer kom- mer att få tillgång till känsliga uppgifter om den enskilde patienten. Det innebär alltså ett stort intrång i den enskildes integritet som i de angivna fallen anses väga tyngre än vårdens intresse av att kunna dela information. Tillgången till uppgifter om patienten måste därför be- gränsas om patienten önskar det. För att kunna ta ställning till om patienten ska tillåta viss behandling av sina personuppgifter behöver patienten få information om vad den innebär. Patientens samtycke ska dokumenteras och det kan när som helst återkallas. Det innebär att vårdpersonal återkommande behöver hålla sig uppdaterade om patientens inställning till hur hens uppgifter behandlas. Om samtycke inte lämnas eller tidigare samtycke återkallas ska uppgifterna om den aktuella patienten spärras för andra vårdenheter eller vårdprocesser hos samma vårdgivare eller för andra vårdgivare. En teknisk spärr ska innebära att ingen annan än den personal som vid det aktuella tillfället deltar i vården vid en vårdenhet eller är in- volverad i den aktuella vårdprocessen hos samma vårdgivare kan få 306 kap. 2 § PDL och 7 kap. 2 § PDL. 315 kap. 5 § PDL. 325 kap. 4 § PDL. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet tillgång till uppgifterna. Däremot får det framgå för andra användare av gemensamma system att det finns ytterligare uppgifter om patien- ten som är spärrade. I vissa fall får spärren hävas även utan den en- skildes samtycke.33 Vårdgivaren är ytterst ansvarig för den behandling av personuppgifter som utförs i verksamheten, dvs. är personuppgiftsansvarig.34 Vilka skyldigheter som följer av personuppgiftsansvaret regleras i data- skyddsförordningen. Personuppgiftsansvaret innebär bl.a. ansvar för att det finns organisatoriska och tekniska förutsättningar att följa dataskyddslagstiftning, att det finns rutiner till stöd för personalen och att personalen har tillräcklig utbildning om dataskyddsregler. Vårdgivaren ansvarar för att behörigheter tilldelas och begränsas till vad som behövs för att en enskild anställd ska kunna fullgöra sina arbetsuppgifter inom hälso- och sjukvården. 5.1.4Primärvård och andra centrala begrepp Tydliga gränssnitt mellan verksamhetsområden och tydlig ansvarsför- delning är avgörande för en välfungerande vård. För att utredningen ska kunna fullgöra sitt uppdrag att ta fram ett nationellt utformat uppdrag för primärvården är det nödvändigt att först klargöra vad som avses med begreppet primärvård och hur gränssnitten ska dras i förhållande till andra delar av hälso- och sjukvården. De begrepp som är relevanta för utredningens uppdrag regleras i HSL. HSL har relativt varit föremål för en lagteknisk över- syn. Ett övergripande syfte var att göra lagen mer överskådlig, tydli- gare och mer lättillgänglig. Lagen har strukturerats om men är i stort sett oförändrad i sak. Det har bl.a. förts in definitioner av några nya eller i lagen tidigare beskrivna centrala begrepp. 334 kap. 5 § PDL. 342 kap. 6 § PDL. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet Öppen och sluten vård Hälso- och sjukvårdsstrukturen skiljer på sluten och öppen vård. Med sluten vård avses vård som ges till en patient som är intagen vid en vårdinrättning. Vad som är en vårdinrättning definieras inte i HSL. I stället anges att det för sådan hälso- och sjuk- vård ska finnas sjukhus.35 Vad som är ett sjukhus är däremot inte heller definierat någonstans. Av kravet på en god vård följer dock bl.a. att det i varje verksamhet ska finnas tillräckliga förutsättningar såsom personal, lokaler och utrustning för att kunna bedriva en god vård. Med öppen vård avses annan vård än sluten vård.36 När begreppsstrukturen infördes fanns i princip bara vårdinrätt- ningar i form av sjukhus av lasarettstyp. Den traditionella slutna vår- den tar sikte på längre intagning på sjukhus. utvidgades begreppet till att även omfatta vissa halvöppna former av vård som utfördes på sjukhusen, såsom dagsjukvård och kortare nattsjukvård. Denna utvidgning av begreppet sluten vård ansågs inte kräva någon lagändring.37 Traditionellt är begreppet sluten vård alltså kopplat till sjukhusbyggnaden. Därefter har andra typer av vårdinrättningar suc- cessivt växt fram och allt mer vård har flyttat ut från sjukhusen. Gränssnittet mellan öppen och sluten vård är därför inte längre lika tydligt. Till öppen vård räknas dels primärvård, dels övrig öppen vård som ges till någon som inte är intagen på ett sjukhus. Detta utesluter alltså inte att övrig öppen vård faktiskt ges på sjukhus, vilket de facto också sker i hög utsträckning. I övrig öppen vård ingår insatser från andra specialistkompetenser än allmänmedicin. Övrig öppen vård räknas med WHO:s terminologi till den sekundära vårdnivån.38 Det gör den även i den svenska hälso- och sjukvårdsstrukturen, även om det inte framgår så tydligt av HSL. Sluten vård är betydligt dyrare för samhället än vård som ges i öppen form. Utredningen har i uppdrag att analysera om uppdel- ningen mellan sluten och öppen vård är ändamålsenlig och återkommer till begreppen i sitt slutbetänkande. 352 kap. 4 § och 7 kap. 4 § HSL. 362 kap. 5 § HSL. 1969:125 om läkarvårdsersättning, s. 18–19. 1981/82:97, om hälso- och sjukvårdslag, m.m., s. 72 f och 120 f.; prop. 1994/95:195, Primärvård, privata vårdgivare m.m., s. 47 och prop. 2016/17:43, En ny hälso- och sjukvårdslag, s. 129. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet Av 2 kap. 6 § HSL framgår att primärvård är hälso- och sjukvårds- verksamhet där öppen vård ges utan avgränsning när det gäller sjuk- domar, ålder eller patientgrupper. Primärvården ska svara för behovet av sådan grundläggande medicinsk behandling, omvårdnad, förebyg- gande arbete och rehabilitering som inte kräver sjukhusens medi- cinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens. En liknande reglering fanns tidigare i 5 § första stycket HSL. De ändringarna som har gjorts HSL är endast språk- liga och redaktionella. Någon ändring av vad som avses med primär- vård har inte skett.39 Det innebär att dagens definition bygger på en syn på primärvård som har funnits . Avsikten med definitionen är att förtydliga att primärvård inte är en organisationsform inom den öppna vården. Det viktiga och avgö- rande är i stället verksamhetens inriktning, innehåll och kvalitet. Pri- märvård betecknar en vårdnivå, den första, som ska tillgodose befolk- ningens basala behov av hälso- och sjukvård. Det svenska begreppet är därmed avsett att motsvara synen på begreppet internationellt, se avsnitt 2.4.1.40 Begreppet primärvård omfattar inte bara s.k. vård- valssystem, se avsnitt 5.1.5. Den inkluderar även annan primärvård i regi och primärvård som utförs av kommuner och pri- vata vårdgivare, oavsett om verksamheten finansieras med offentliga eller privata medel. Vem som bedriver verksamheten, i vilken orga- nisatorisk del eller i vilken form den bedrivs är alltså inte avgörande.41 Definitionen är allmänt hållen för att skapa förutsättningar för en flexibel hälso- och sjukvårdsstruktur. Den ska bygga på ett patient- centrerat arbetssätt där verksamheterna organiseras utifrån patien- ten och dennes behov snarare än utifrån olika specialistfunktioner. Flexibla arbetssätt har länge ansetts vara en förutsättning för att snabbt kunna möta förändrade och nya behov av hälso- och sjukvård.42 Primärvården ska utgöra basen i hälso- och sjukvårdssystemet och svara för grundläggande medicinsk behandling av alla typer av 2016/17:43, En ny hälso- och sjukvårdslag, s. 89 och s. 130. 1994/95:195, Primärvård, privata vårdgivare m.m., s. 46 f och 80 f. 1994/95:195, Primärvård, privata vårdgivare m.m., s. 46 f. och 80 f. och prop. 2016/ 17:43, En ny hälso- och sjukvårdslag, s. 130. 1994/95:195, Primärvård, privata vårdgivare m.m., s. 47. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet Den är inte begränsad när det gäller patientgrupper eller ålder på patienten. Primärvården ska därför erbjuda ett brett utbud av hälso- och sjukvårdstjänster, där olika yrkeskategorier samverkar för att ge den enskilde god vård.43 Gränsdragningen mot annan öppen vård görs enligt förar- beten när vården kräver annan specialistkompetens än allmänmedi- cinsk. Gränsdragningen mot sluten vård dras enligt HSL när det är nödvändigt att vården av särskilda skäl utförs på ett sjukhus. Patientsäkerheten kan kräva att vårdkedjor med flera olika specia- listkompetenser upprätthålls dygnet runt. Vissa vårdinsatser kräver särskild medicinsk utrustning som av olika skäl inte kan hållas till- gänglig inom primärvården. Avancerad utrustning kan kräva särskild kompetens av användaren. Viss utrustning kan även vara så kostsam att ekonomiska skäl talar för att användningen koncentreras. Sådana vårdinsatser på den sekundära vårdnivån kommer be- höva utföras på särskilda vårdinrättningar av sjukhuskaraktär.44 Gränsen mellan vilken vård som kan ges i öppen och sluten form är flytande och förändras . har den medicinska och tekniska utvecklingen inneburit att även många kirurgiska in- grepp kan utföras och utförs utanför traditionell sjukhusmiljö. Mot- svarande förändring sker inom andra specialiteter. Det innebär att utbudet inom primärvården likt annan vård kan förändras . Det är därför centralt att definitionen av primärvård i HSL inte hind- rar en sådan dynamisk utveckling. Begreppet hemsjukvård används i hälso- och sjukvårds- verksamheten. Uttrycket förekommer även HSL men nå- gon definition av begreppet finns inte i lagen.45 I förarbeten till HSL anges att hemsjukvård framför allt består av insatser som sker i särskilt eller ordinärt boende, men att även enstaka besök i daglig verksamhet eller dagverksamhet torde 1994/95:195, Primärvård, privata vårdgivare m.m., s. 44–47 och Prop. 1999/2000:149, Nationell handlingsplan för hälso- och sjukvårdens utveckling, s. 27. 1981/82:97, om hälso- och sjukvårdslag, m.m., s. 72 f och s. 120 f och prop. 1994/ 95:195, Primärvård, privata vårdgivare m.m., s. 46 f och s. 80 f och Prop. 2016/17:43, En ny hälso- och sjukvårdslag, s. 129. 2016/17:43, En ny hälso- och sjukvårdslag, s. 105. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet kunna omfattas.46 ansvarar för läkarinsatser i hemsjuk- vården medan kommunen ansvarar för medicinsk vård av annan per- sonal.47 Kommunens hemsjukvård ska skiljas från hemtjänst enligt Socialtjänstlagen (2001:453, SoL) som inte utgör hälso- och sjukvård i HSL mening.48 Enligt utredningens mening är hemsjukvård en vårdform som kan förekomma såväl inom primärvården som på andra vårdnivåer. Vården kan pågå såväl som avse enstaka insatser. Begreppet är således inte en organisatorisk verksamhet. Basal hem- sjukvård (i ordinärt eller särskilt boende) bör utgöra primärvård. Begreppet egenvård har vuxit fram inom hälso- och sjukvårdsverk- samhet. Av 1 kap. 6 § andra punkten lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel följer att egenvård kan avse basala åtgärder som den enskilde själv kan vidta till skillnad från insatser som utförs av hälso- och sjukvården. Basal egenvård utgör åtgärder som enskilda själva kan vidta vid enkla och vardagliga sjukdomar och skador, såsom att använda receptfria läkemedel, lägga om sår, lindra huvud- värk eller annars följa rådgivning Vårdguiden.49 Sådan egen- vård ska skiljas från patientens medverkan vid avancerad vård som patienten får utföra efter särskilt beslut.50 Patienten kan själv eller med hjälp av en närstående utföra viss specialistvård utanför sjuk- huset. Patientens möjlighet att medverka i sin egen specialistvård är i viss mån reglerad i 5 kap. PL, men någon rätt till sådan egenvård finns inte. Begreppet egenvård används inte heller i lagen. har tagit fram närmare föreskrifter som ska tilläm- pas när patienten medverkar i avancerad vård enligt 5 kap. PL. Social- styrelsen benämner sådan medverkan för egenvård. Där definieras egenvård som en hälso- och sjukvårdsåtgärd som legitimerad hälso- 2016/17:43, En ny hälso- och sjukvårdslag, s. 105. 47Se 12 kap. 1–2 §§ och 14 kap. 1 § HSL. 482 kap. 1 § HSL. 2014/15:91, En ny läkemedelslag, s. 71–72, se även 2 kap. 6 § lagen (2009:366) om handel med läkemedel, , Egenvård – Självval och egenvård moderniserade apoteken. 502 kap. 1 § föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2009:6) om bedömningen av om en hälso- och sjukvårdsåtgärd kan utföras som egenvård. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet och sjukvårdspersonal bedömt att en patient själv kan utföra.51 Be- greppet egenvård används därför även i forskningssammanhang i mot- svarande bemärkelse liksom av andra myndigheter.52 För att skilja begreppen åt benämner utredningen fortsättningsvis patientens med- verkan i vården enligt HSL för avancerad egenvård. Eftersom avan- cerad egenvård utförs av annan, nämligen patienten själv eller dess anhöriga, än hälso- och sjukvårdspersonal utgör åtgärderna efter ett sådant beslut inte längre hälso- och sjukvård. 5.1.5Den rättsliga styrningen av primärvården Primärvårdens uppdrag framgår i viss mån av definitionen HSL. Regleringen motsvarar i stort sett beskrivningen HSL. Beskrivningen är relativt allmänt hållen och ger därmed lands- ting och kommun stor frihet att själv dra upp gränserna för hur hälso- och sjukvården organiseras lokalt och regionalt. Under decen- nier verkar det politiskt ha funnits en samstämmig bild av vilka verk- samheter som ska omfattas av primärvårdens uppdrag och ges som förstahandsalternativ inom hälso- och sjukvården. En bild som har tagit sin utgångspunkt i beskrivningen i HSL. Enligt förarbeten till HSL omfattar primärvården enligt en allmänt accepterad beskrivning både miljö- och individinriktad förebyggande verksamhet, all utredande och behandlande verksam- het som kan ges utanför sjukhus av lasarettstyp, samt all omvårdnad som behövs av medicinska skäl och kan ges utanför sådana sjukhus.53 Primärvården omfattar mottagningsverksamhet vid t.ex. vårdcen- tral, förebyggande verksamhet t.ex. i form av hälsoupplysning och barn- och mödrahälsovård, sjukvård i hemmet samt hälso- och sjuk- vårdsservice till bl.a. socialtjänst, skolhälsovård och företagshälso- vård. Någon närmare beskrivning av primärvårdens uppgifter ansågs inte behöva komma till uttryck när HSL först kom till. Med hänsyn till den medicinska utvecklingen var ambitionen att den vård 512 kap. 1 § SOSFS 2009:6. 52Se t.ex. , Egenvård i förskola och skola, . 1981/82:97, om hälso- och sjukvårdslag, m.m., s. 69 f. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet som av medicinska skäl inte krävde sjukhusens resurser skulle ges i öppen form, i första hand av primärvården.54 I syfte att bl.a. förstärka primärvårdens ansvar och uppgifter in- fördes ovan angivna beskrivning av primär- vården HSL, i form av en ansvarsreglering för landstingen. Det framhölls att hälso- och sjukvården ska präglas av närhet, till- gänglighet, helhetssyn och kontinuitet. En nära samverkan med andra service- och vårdgivare och god kännedom om lokala förhål- landen var av central betydelse. En god primärvård förutsatte även regelbunden fortbildning. Vikten av att hälso- och sjukvårdsinsatser utförs på rätt nivå lyftes fram. Det upprepades att det var nödvändigt ur resurssynpunkt att omfördela sjukhusens öppenvårdsutbud för att utveckla primärvården.55 är huvudman för den största delen av primärvården. Som berörts i avsnitt 5.1.4 ansvarar även kommunen för delar av pri- märvården. Det gäller framför allt primärvårdsinsatser, med undan- tag för läkarinsatser, inom ramen för kommunens sjukvård i särskilt eller ordinärt boende.56 Det finns även en mindre del helt privat- finansierad primärvård. ska erbjuda öppen vård på lika villkor oavsett till vil- ket landsting patienten hör. En utomlänspatient omfattas visserligen inte av vårdgarantin i 9 kap. 1 § HSL, men behovs- och solidaritets- principen ska fortfarande styra prioriteringar mellan olika patienter. Det innebär att om en utomlänspatient har större behov av vård ska den få vård först. Det har av samma skäl inte heller någon betydelse vilket vårdval en patient har gjort. Det innebär att det inte är tillåtet att göra skillnad mellan patienter som aktivt har valt att lista sig på en viss vårdenhet och de som inte gjort det. ska planera sin hälso- och sjukvård med utgångs- punkt i behovet av vård hos de som omfattas av ansvar.57 1981/82:97, om hälso- och sjukvårdslag, m.m., s. 69 f. och prop. 1984/85:181, om utveck- lingen av hälso- och sjukvården. 1994/95:195, Primärvård, privata vårdgivare m.m., s. 30 f. och 47 f. 5612 kap. 1–2 § och 14 kap. 1 § HSL. 577 kap. 2 § HSL och 8 kap. 1–2 §§ HSL. Fördjupad analys av primärvårdens uppdrag och verksamhet är det enligt 7 kap. 3 § HSL obligatoriskt för lands- tingen att organisera primärvården så att alla de som omfattas av ansvar för hälso- och sjukvård kan välja utförare av hälso- och sjukvårdstjänster samt få möjlighet att välja en fast läkarkontakt (vårdvalssystemet). Vårdvalssystemet innebär att varje landsting preciserar lokalt an- passade krav som varje vårdgivare måste uppfylla för att bli godkända som vårdgivare av offentligt finansierad primärvård. Avsikten är att kraven ska ta utgångspunkt i vad som är primärvårdens övergripande uppgift enligt HSL utan att knytas till en viss yrkesgrupp. Tanken är inte att styra vården med detaljerade regler.