sou · H6B346 · 2018-05-31 00:00:00 — Det kan då uppstå frågor om det är lämpligt att de delar av planen som är bindande inte får överklagas, medan de delar av planen som enbart är väg- ledande får överklagas (förutsatt att de nuvarande bestämmelserna behålls, jfr 13 kap. 1 § PBL).8 –Bestämmelserna om lov är svåra att överblicka. Det kommer sannolikt att bli ännu svårare att förstå vilka krav som 8Föreskrifter kan i vissa fall normprövas respektive lagprövas av myndighet och domstol, jfr 10 § och 11 kap. 14 § RF. egentligen gäller, om krav på bygglov regleras både i PBL, PBF, i översiktsplanen samt i en detaljplan eller genom områdesbestäm- melser. –ger enskilda rätt till domstolsprövning när deras civila rättigheter prövas. Denna rätt tryggas genom kraven på bygglov, genom att ett bygglov kan överklagas till dom- stol. Om kommunen undantar en åtgärd från kravet på bygglov kan åtgärden i stället kräva en anmälan till , varpå berörda grannar enligt rådande rättsläge inte längre har samma möjligheter att få sina civila rättigheter prövade (jfr 9 kap. 16 § och 13 kap. 15 § PBL). Det finns alltså risk för att grannarnas rättig- heter behöver tryggas på något annat sätt, om kraven på bygglov minskar. –Även statens intressen säkerställs i vissa avseenden genom kraven på bygglov, t.ex. genom att statliga myndigheter har möjlighet att överklaga beslut om lov för åtgärder som riskerar att skada de in- tressen som myndigheten har att bevaka. –Normgivningsmakt kan i nu aktuella hänseenden inte delegeras direkt till kommunerna, utan måste ske via regeringen genom s.k. subdelegation (8 kap. 2 och 3 §§ RF). En rätt för kommunen att ändra kraven på bygglov genom en översiktsplan kan alltså inte grundas direkt på bestämmelserna i . Det medför att bestäm- melserna om översiktsplanen kan bli svårare att överblicka, när viss reglering behöver ske genom förordning. I det följande ska vi utveckla innebörden av dessa aspekter. Det är inkonsekvent om översiktsplanen får överklagas i vissa avseenden, men inte i andra En kommun får genom en detaljplan eller områdesbestämmelser besluta om vissa undantag från kraven på bygglov. Det gäller emeller- tid inte om bygglovsprövningen är nödvändig för att tillvarata gran- nars intressen eller allmänna intressen (9 kap. 7 § PBL). Om kom- munen beslutar om lättnader i förhållande till de ordinarie kraven på bygglov, i strid med grannarnas önskemål, kan den som berörs av planen eller områdesbestämmelserna överklaga beslutet till mark- och miljödomstolen (13 kap. 2 a och 8 §§ PBL). Om kommunen med bindande verkan ges möjlighet att reglera kraven på bygglov i översiktsplanen, kommer planen att utgöra före- skrifter på det sätt som avses i 8 kap. regeringsformen (avsnitt 7.2).9 Föreskrifter får inte överklagas. Den som anser att en bygglovspröv- ning behövs skulle alltså inte ha någon möjlighet att få denna frågad prövad i domstol. Som vi har redogjort för i föregående avsnitt anser vi att det inte är lämpligt att göra översiktsplanen bindande, i vart fall inte när det gäller andra frågor än att kunna ändra kraven på bygglov genom pla- nen. Även om översiktsplanen bör vara vägledande i fortsättningen, anser vi att kommunens beslut liksom bör kunna överklagas. Det kan då ifrågasättas om det är lämpligt att de delar av översikts- planen som enbart är vägledande får överklagas, medan planen i den del den är bindande inte får överklagas. Från den enskildes perspek- tiv kan en sådan ordning sannolikt vara svår att förstå. Alternativet att planen inte alls skulle få överklagas skulle enligt vår uppfattning vara olämpligt, såväl från demokratisk synpunkt som från rättssäker- hetssynpunkt. Alternativet att även tillåta att föreskrifter skulle få överklagas, skulle å andra sidan innebära en nyordning i svensk rätt med konsekvenser som vi har svårt att överblicka.10 Bygglovskraven är svåra att överblicka Huvudreglerna om bygglovsplikt för byggnader omfattar fem olika typer av åtgärder; Nybyggnad, tillbyggnad och tre olika ändrings- åtgärder. Därefter finns det, lite beroende på hur man räknar, 15–20 sär- skilda regler som innehåller undantag från huvudreglerna om bygg- lovsplikt. 9Kommunens rätt att reglera omfattningen av kraven på bygglov, m.m. genom en detaljplan eller områdesbestämmelser hänger samman med att sådana beslut inte anses utgöra föreskrif- ter. Beslut om detaljplan eller områdesbestämmelser utgör i stället förvaltningsbeslut (jfr bet. BoU 1986/87:1 s. 31–39). 10Det finns visserligen andra sätt att tillgodose rättssäkerhetsintresset. Enligt ordningslagen (1993:1617) finns en möjlighet för att upphäva kommunala ordningsföreskrifter som strider mot den lagen (3 kap. 13 § OL). En liknande lösning skulle kunna övervägas för att säkerställa att kommunens föreskrifter om bygglov är förenliga med bestämmelserna i . Vi bedömer emellertid att en länsstyrelseprövning gör det svårt att fullt ut säkerställa att föreskrif- terna blir lämpligt utformade i förhållande till de förutsättningar som kan råda i det enskilda fallet. I teorin är systemet relativt enkelt och överblickbart. När det nu successivt har införts flera undantag som är tillämpliga för olika åt- gärder, ibland för olika typer av byggnader och på olika platser, har systemet i stället blivit allt mer komplext. Att det i vissa fall finns krav på anmälan och i vissa andra fall ett krav på planenlighet, bidrar till komplexiteten. Möjligheten att överblicka vad som gäller kompliceras av att bestämmelserna är placerade dels i 9 kap. PBL, dels i 6 kap. PBF. Där- utöver har kommunen möjlighet att själv öka respektive minska om- fattningen av kraven på bygglov genom detaljplan respektive områdes- bestämmelser, vilket ytterligare bidrar till komplexiteten (9 kap. 7 och 8 §§ PBL respektive 6 kap. 1–4 a §§ PBF). Vi befarar att det kommer att bli ännu svårare för den enskilde att förstå vilka krav som egentligen gäller, om kraven även ska kunna ändras genom översiktsplanen. En sådan regleringsmöjlighet skulle även medföra en risk för att kommunen meddelar sinsemellan mot- stridiga krav på bygglov, i alla fall om de nuvarande reglerna där kra- ven på bygglov kan ändras i en detaljplan eller genom områdes- bestämmelser behålls. har haft i uppdrag att utreda ytterligare undantag från kraven på bygglov.11 I rapporten , solcellspaneler och solfångare i PBL uppmärksammar den utveckling som skett sedan nya PBL trädde i kraft. konstaterar att antalet undantag har ökat och att dessa nu omfattar allt fler åtgärder. Därigenom har systemet med bygglov blivit allt mer komplext och svåröverskådligt. anser att denna utveckling är oroväckande (rap- port 2017:26 s. 44). Under remissen av rapporten har flera remissinstanser framfört att de delar uppfattning.12 Flera av remissinstanserna ger uttryck för att det finns ett stort behov av en samlad översyn av regel- verket. Kommuner och Landsting (SKL) pekar på att har präglats av en ständig förändring av PBL i syfte att förändra regelverket, men att resultatet, trots de goda avsikterna att 11Regeringens beslut , dnr N2017/02045/PBB. 12Bland dessa kan nämnas (Mark- och ), (mark- och miljödomstolen), , , Länsstyrelserna i Öster- götlands, , respektive , , kom- mun, Kommuner och Landsting, Fastighetsägarna, Arkitekter och (remissammanställningen i regeringsärendet N2017/06521/SPN). förenkla, i stället har blivit att PBL nu är en mycket svårläst lagstift- ning. SKL menar att PBL nu har kommit till ett ohållbart läge. Enligt SKL kan ytterligare förändringar inte ske genom ytterligare detalj- förändringar utan sammanhang. Flera andra remissinstanser framför liknande synpunkter. Rätten till domstolsprövning behöver tryggas ska lokaliseras, placeras och utformas så att den avsedda användningen eller byggnadsverket inte påverkar omgivningen på ett sätt som innebär fara för människors hälsa och säkerhet eller bety- dande olägenhet på annat sätt (jfr 2 kap. 9 § PBL). Det gäller oavsett om en åtgärd kräver bygglov eller inte. Den som anser sig vara utsatt för olägenheter till följd av att någon har byggt på ett sätt som inte är förenligt med denna bestämmelse, kan begära att byggnadsnämn- den förelägger om rättelse eller rivning (jfr 11 kap. 5 § PBL). Som redan nämnts har flera undantag införts från kraven på bygglov , däribland de s.k. Attefallsreglerna i 9 kap. 4 a–4 c §§. Reglerna medför att det normalt är möjligt att utan bygglov uppföra komplementbyggnader i anslutning till en- och tvåbostadshus, att göra små tillbyggnader på sådana hus och att inreda ytterligare en bostad i ett enbostadshus. Dessa åtgärder får vanligtvis strida mot de begräns- ningar som kan finnas i en detaljplan. För dessa åtgärder gäller i stället ett krav på anmälan till (6 kap. 5 § PBF). Ett beslut om startbesked får överklagas endast av sökanden eller anmälaren i ärendet (13 kap. 15 § PBL). Enligt har den vars civila rättigheter berörs av ett beslut rätt till domstolsprövning av beslutet. Lagrådet ifråga- satte redan i samband med införandet av Attefallsreglerna om de lever upp till åtaganden om rätt till domstolsprövning enligt . Mark- och har därefter i flera domar13 åsidosatt den nuvarande begränsningen av rätten att överklaga beslut om startbesked i anmälningsärenden. Domstolen hän- visar i domarna till att ger närboende rätt att överklaga sådana beslut för Attefallsåtgärder i de fall besluten berör deras civila rättigheter. 13 Mark- och dom i mål nr P 1948-15 och i mål nr P 1646-17. Att bygga är vanligtvis förenat med stora kostnader. Byggherren har därmed ett befogat intresse av att det som byggs inte behöver rivas , oavsett om det som byggs förprövas genom ett bygglov eller inte. Vi anser att det är mer effektivt att avgöra tvister i förväg, snarare än att riva eller på annat sätt rätta misstag i efterhand. Vi menar att dessa aspekter behöver beaktas när ytterligare un- dantag från kraven på bygglov övervägs. Det gäller både i fråga om grannars rätt till domstolsprövning när deras civila rättigheter prövas och byggherrens intresse av att det som byggs kan stå kvar, även om grannarna har invändningar mot bygget. Även statliga intressen tryggas genom bygglovsprövningen Många statliga anläggningar representerar stora investeringar. Det gäl- ler exempelvis vägar och järnvägar, flygplatser och militära övningsom- råden. Ofta genererar denna verksamhet buller eller andra störningar. Enligt försiktighetsprincipen i ska alla som bedriver en verksamhet utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön (jfr 2 kap. 3 § ). Enligt principen att det är förorenaren som ska betala (Polluter Pays Principle) är det alltid den som orsakar eller riskerar att orsaka en miljöstörning som ska bekosta de förebyggande eller avhjälpande åt- gärderna. Om verksamheten vid statens anläggningar medför skada eller olägenheter för människors hälsa eller miljön, är det alltså i första hand verksamheten som ska begränsas. Det kan exempelvis handla om att begränsa hastigheten på en väg intill en bostad eller att sätta upp bullerskydd för att minska störningarna. Fler undantag från kraven på bygglov kan – beroende på vilka åt- gärder undantagen avser – medföra att nya byggnader tillkommer i lägen som innebär att verksamheten vid statliga anläggningar kan på- verkas negativt. Kravet på bygglov innebär vanligtvis att den berörda myndigheten ges möjlighet att yttra sig inför beslut. Det ger bättre förutsättningar för att de statliga intressena ska beaktas i prövningen. Även denna aspekt behöver beaktas när ytterligare undantag från kraven på bygglov övervägs. Normgivningsmakt måste delegeras via regeringen, vilket kommer göra bestämmelserna om översiktsplanen svårare att överblicka Som redan nämnts kommer översiktsplanen att utgöra föreskrifter på det sätt som avses i 8 kap. regeringsformen, om kommunen med bindande verkan ges möjlighet att reglera kraven på bygglov i över- siktsplanen. Normgivningsmakt – när det gäller förhållandet mellan enskilda och det allmänna och det handlar om skyldigheter för den enskilde – får inte delegeras direkt genom lag. Sådan normgivnings- makt måste delegeras via regeringen (8 kap. 2 och 3 §§ RF). Det är alltså inte möjligt att direkt i PBL införa bestämmelser som ger kommunen möjlighet att besluta om ändringar i kraven på bygg- lov genom bestämmelser i översiktsplanen. Om kommunen ska ges rätt att besluta om sådana föreskrifter, kommer en del av regelverket om översiktsplanen att behöva placeras på förordningsnivå. Det med- för att bestämmelserna som handlar om översiktsplaner riskerar att bli svårare att överblicka eftersom dessa bestämmelser är sam- lade i 3 kap. PBL. 7.5.2Översiktsplanen bör inte användas för att variera kraven på bygglov Bedömning: Det är inte lämpligt att ge kommunen möjlighet att reglera omfattningen av kraven på bygglov genom föreskrifter i översiktsplanen. Det behövs en översyn av bestämmelserna om lov i innan ytterligare förändringar sker i regelverket. Bestämmelserna om bygglov, marklov och rivningslov behöver ses över har det skett omfattande förändringar i bestämmelserna om bygglov i PBL. Dessa ändringar har gjort att det är svårt att överblicka reglerna. Det gäller inte bara för enskilda, utan även för dem som ska tillämpa regelverket. I likhet med vad framför i rapporten om altaner, sol- cellspaneler och solfångare anser vi att den utveckling som har skett när det gäller 9 kap. PBL är oroväckande. Liksom flera av de remiss- instanser som yttrat sig över rapporten anser vi att 9 kap. PBL behöver ses över innan ytterligare förändringar övervägs i dessa bestämmelser, åtminstone när det handlar om åtgärder som medför att komplexi- teten ökar ytterligare. Som framför ställer lagstiftningen inte några uttryckliga kunskapskrav på den som ansöker om bygglov. Ett misstag kan leda till kännbara och kostsamma tillsynsingripanden och byggsanktions- avgifter i efterhand för den enskilde. Mot denna bakgrund behöver regelverket utformas med hänsyn till den enskildes möjligheter att kunna överblicka vilka åtgärder som är tillåtna och vad som kräver tillstånd. är det inte lämpligt att ge kommunen möjlighet att ändra kraven på bygglov genom översiktsplanen Bestämmelserna i 9 kap. PBL kommer att bli än mer komplexa om kommunen ges möjlighet att i översiktsplanen reglera kraven på bygg- lov. Att bemyndigandet av grundlagstekniska skäl måste gå över regeringen, för att möjliggöra en sådan reglering, är en försvårande omständighet i sammanhanget. Vi ser en överhängande risk för att det blir ännu svårare för den enskilde att göra rätt, om komplexiteten i regelverket ökar ytterligare. Enligt vår uppfattning behöver en reform, som innebär att kom- munen ges möjlighet att ändra kraven på bygglov genom översikts- planen, samordnas med en översyn av hur systemet av bestämmel- serna om bygglov ser ut i övrigt. Vi bedömer att en sådan översyn innebär ett omfattande arbete och att det inte finns förutsättningar för att göra detta inom ramen för vårt nuvarande utredningsuppdrag. Sammanfattningsvis anser vi att det inte lämpligt att föreslå för- ändringar i denna riktning, särskilt när det nu finns en utbredd sam- syn bland flera centrala myndigheter och organisationer om behovet av en översyn av bestämmelserna i 9 kap. PBL. Även de ofta långa ledtiderna i översiktsplaneringen talar mot förändringar , eftersom sådana förändringar sannolikt skulle behöva änd- ras inom ramen för en översyn. I detta kapitel presenterar vi våra förslag för att främja att över- siktsplanen hålls aktuell genom att planeringen sker kontinuerligt. I kapitlet behandlas även processen för att ta fram eller ändra en översiktsplan. 8.1En aktuell översiktsplan kräver kontinuitet Enligt våra direktiv ska vi föreslå åtgärder som säkerställer att över- siktsplanerna hålls aktuella. Att översiktsplanen hålls aktuell har stor betydelse för att den ska ge tillräckligt stöd för efterföljande planer- ing, vilket vi har konstaterat i kapitel 6. Vi ser ett behov av en mer framåtsyftande aktualitetsprövning för att öka engagemanget och främja en kontinuerlig övesiktsplanering. Vi föreslår att detta ska ske i en planeringsstrategi (avsnitt 8.1.2). antar en planeringsstrategi bör vara en förut- sättning för att översiktsplanen ska anses vara aktuell (avsnitt 8.1.3). För att säkerställa att översiktsplanen ger tillräcklig vägledning för efterföljande planering, bör vissa äldre översiktsplaner upphöra att gälla (avsnitt 8.1.4). En kontinuerlig översiktsplanering är en förut- sättning för enkla och effektiva detaljplaneprocesser. Om kommu- nen inte håller planen aktuell, blir en naturlig följd att kommunen inte heller kan tillämpa det enklare standardförfarandet (avsnitt 8.1.5). 8.1.1Fler åtgärder behövs för att främja kontinuiteten Flera reformer har gjorts för att översiktsplanerna ska hållas aktuella Att översiktsplanen hålls aktuell har stor betydelse för att planen ska kunna ge tillräcklig vägledning för efterföljande beslut. Kravet på att planen ska hållas aktuell tillkom med ÄPBL 1987 och motiverades bl.a. av de skilda uppgifter som översiktsplanen avsågs att få. I pro- positionen till ÄPBL framhölls att det bör ligga i varje kommunens intresse att hålla planen aktuell (prop. 1985/86:1 s. 462). Den före- dragande departementschefen menade att kommunfullmäktige i början av varje mandatperiod, eller minst varannan period, borde ta upp översiktsplanen till en helhetsbedömning och fatta ett beslut om översiktsplanens aktualitet.1 Till följd av aktualitetskravet ansågs det vara överflödigt att införa bestämmelser om giltighetstid eller bestämmelser om att planen ska omprövas med vissa intervall. Bestämmelser om att kommunfullmäktige skulle ta ställning till översiktsplanens aktualitet varje mandatperiod och att skulle tillhandahålla en sammanfattande redogörelse infördes dock 1996, efter förslag från Plan- och byggutredningen (prop. 1994/95:230 och SOU 1994:36). Det löste emellertid inte pro- blemet med inaktuella översiktsplaner i avsedd utsträckning. föreslog därför att syftet med aktualitetsprövningen skulle tydliggöras (jfr SOU 2005:77 s. 429 och 463 f.). Kommitténs förslag ledde dock inte till några lagändringar i denna del. I och med ikraft- trädandet av nya PBL infördes krav på att på eget initiativ och minst en gång varje mandatperiod skulle redovisa sina synpunkter avseende statliga och mellankommunala intressen till kommunen för att främja kommunernas aktualitetsprövning (prop. 2009/10:170 del 1 s. 189). Det finns fortfarande brister i aktualitetsprövningen Som vi har redovisat är det svårt att bedöma i vilken ut- sträckning som kommunerna aktualitetsprövar sina översiktsplaner (avsnitt 4.1). Trots tidigare reformer är bilden fortfarande att aktua- litetsprövningen inte sker i den omfattning som lagstiftaren tänkt 1Eftersom mandatperioderna endast omfattade när ÄPBL tillkom menade departements- chefen alltså att aktualiteten åtminstone skulle omprövas . Om översiktsplanen ska kunna ge den vägledning som behövs för efterföljande beslut behöver planen hållas aktuell. Det har, enligt vår mening, stor betydelse för plansystemets effektivitet. PBL bör därför ändras för att säkerställa kontinuiteten i översiktsplaneringen. 8.1.2En planeringsstrategi ger energi åt översiktsplaneringen Förslag: Kommunfullmäktige ska månader efter ordi- narie val besluta om en planeringsstrategi. I strategin ska full- mäktige ta ställning till ändrade planeringsförutsättningar av bety- delse för översiktsplanens aktualitet. Vidare ska fullmäktige ta ställ- ning till kommunens fortsatta arbete med översiktsplaneringen och planens aktualitet i olika delar. Efter att planeringsstrategin beslutats ska kommunen skicka strategin till , , berörda kommuner, region- planeorgan och kommunala organ i övrigt som har ansvar för regionalt tillväxtarbete och transportinfrastrukturplanering. Sam- tidigt tas bemyndigandet bort att regeringen får meddela före- skrifter om att kommunen ska skicka beslut om översiktsplanens aktualitet till myndigheter, kommuner och andra berörda. Planeringsstrategin ska göras tillgänglig på kommunens webb- plats. Fullmäktiges beslut om planeringsstrategi ska få överklagas i den ordning som gäller för laglighetsprövning enligt 13 kap. kom- munallagen. Som uttryckts i samband med tidigare reformer anser vi att det ligger i kommunens eget intresse att översiktsplanen hålls aktuell. Men vi anser därtill att en kontinuerlig översiktsplanering, med en aktuell översiktsplan, är av stor betydelse för plansystemets effektivitet. Av den anledningen föreslår vi att kommunen varje mandatperiod ska anta en planeringsstrategi. I strategin ska kommunfullmäktige ta ställning till kommunens fortsatta arbete med översiktsplaneringen samt till om den gällande översiktsplanen är aktuell. Planeringsstrategin blir en del av kommunens översiktsplanering. Den kan därmed jämställas med sådana mål och riktlinjer för kom- munens verksamhet som ska beslutas av kommunfullmäktige (jfr 5 kap. 1 § kommunallagen). Det ansluter till den nuvarande ordningen i PBL (jfr 3 kap. 27 § PBL). Planeringsstrategin är alltså en utveckling av dagens krav på aktualitetsprövning som preciserar vilka moment som ska ingå i prövningen och som sätter in prövningen i ett sam- manhang. Vi anser att begreppet aktualitetsprövning inte speglar det fram- åtsyftande synsätt som krävs för en kontinuerlig översiktsplanering. Ett mer framåtsyftande begrepp och innehåll kan öka det politiska engagemanget och vara ett verktyg för att informera kommunmedlemmarna och staten om kommunens intentioner för utvecklingen. Kommunfullmäktiges syn på fortsatt arbete med översiktsplaneringen Benämningen planeringsstrategi signalerar att det handlar om en övergripande inriktning för översiktsplanearbetet, och inte enbart en fråga om aktualitetsprövning. Vi menar att kommunfullmäktige i planeringsstrategin bör redogöra för sin syn på kommunens fort- satta arbete med översiktsplaneringen. Det kan exempelvis handla om att översiktsplanen bör revideras i vissa avseenden, att en för- djupning bör tas fram för en tätort eller stadsdel, eller att arbete ska påbörjas med att se över den kommunomfattande översiktsplanen. Det innefattar inte krav på att kommunfullmäktige ska ange hur arbetet ska bedrivas. Planeringsstrategin ska inkludera bedömningen av översiktsplanens aktualitet Planeringsstrategin ska inkludera kommunens bedömning av över- siktsplanens aktualitet. Det innebär liksom att fullmäktige ska ta ställning till om planens intentioner är giltiga (prop. 1994/95:230 s. 115). Det är översiktsplanen i dess helhet som ska bedömas, dvs. även fördjupningar och tillägg till planen. Planer- ingsstrategin innebär i sig inte att översiktsplanen ändras. Att kommunen bedömer att översiktsplanen i delar behöver kompletteras genom en ändring behöver inte betyda att översikts- planen i sin helhet inte är aktuell. Översiktsplanen kan vara delvis aktuell Enligt uppföljning av PBL finns det en osäkerhet kring vad som händer om kommunen bedömer att översiktsplanen inte är aktuell. Denna osäkerhet har vi fått bekräftad i vår dialog med be- rörda aktörer. Det finns därför skäl att klargöra att planen kan vara aktuell i vissa delar, även om det finns brister i aktualiteten i andra delar. Exempelvis kan översiktsplanens inriktning för en viss tätort eller planens rekommendationer för hur ett visst allmänt intresse bör beaktas ha upphört att vara aktuella. Att översiktsplanen inte är aktuell i alla avseenden bör inte tolkas som att planen förlorar sin vägledande funktion i övrigt. Vi anser att ett mer nyanserat synsätt på planens aktualitet kan göra det lättare att resonera om att delar av planen behöver ses över och utvecklas. Av den anledningen föreslår viatt kommunfullmäktige i planeringsstrategin ska ta ställning till om översiktsplanen är helt eller delvis aktuell.