sou · H6B349 · 2018-06-15 00:00:00 — har även haft en situation där en statlig arbetsgivare sagt till en medlem som blivit uppsagd på grund av arbetsbrist att arbetsgivaren skulle kunna anlita medlemmen om denne godkänns för F-skatt. Tvister om anställningsstatus är ofta svåra att driva, då medlemmen själv inte vill göra sig obekväm på arbetsplatsen eller i branschen. Det kan dessutom råda en hel del osäkerhet om vad det skulle innebära för individen att få sin arbetsrättsliga status ändrad, t.ex. vad gäller skatter och avgifter som har eller inte har betalats in som personen varit felklassificerad. F-skattesystemet bidrar till förekomsten av falska företagare genom att godkännande för F-skatt uppfattas som ett bevis på att en person är företagare även i andra avseende än vid inbetalning av skatter och sociala avgifter. Även om Arbetsdomstolen vid en prövning av om en person är arbetstagare eller uppdragstagare tillmäter innehav av godkännande för F-skatt liten betydelse eller helt bortser från den kan ett godkännande för F-skatt därmed ändå få stor betydelse ”i vardagen”. Godkännande för F-skatt kan sägas skapa en informell presumtion om innehavarens status även i andra avseenden än inbetalning av skatt och avgifter, vilken innebär att den i praktiken styr hur parterna uppfattar sin relation. Steget till att ifrågasätta om det t.ex. arbetsrättsligt verkligen rör sig om en relation mellan en uppdragstagare och en uppdragsgivare och inte mellan en arbetstagare och en arbetsgivare blir då större än det annars hade varit. Som svar på frågan om nuvarande bestämmelser i 9 kap. skatteförfarandelagen möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter uppger TCO följande. Om personer som egentligen inte uppfyller de krav som ställs i skatteförfarandelagen godkänns för F-skatt ökar risken att personer betalar skatt i fel inkomstslag (näringsverksamhet i stället för tjänst) samt att egenavgifter betalas i stället för arbetsgivaravgifter. Även om skattesatserna är desamma och skillnaderna i de sociala avgifternas storlek små så innebär de möjligheter som den som bedriver näringsverksamhet har att genom t.ex. olika former av avsättningar själv bestämma hur mycket som ska beskattas att det finns en risk att skatteintäkterna och avgiftsunderlaget blir mindre än det annars hade blivit. Vilka kan konsekvenserna bli av falskt egenföretagande? Som anges i avsnitt 7.3 har konsekvenserna av falskt egenföretagande i flera sammanhang diskuterats inom EU. Enligt Europeiska ekonomiska och sociala kommittén rör sig fallen av missbruk av statusen egenföretagare om allt från kringgående av sociala avgifter, via skatteundandragande och missbruk av arbetstagarnas rättigheter, till odeklarerat arbete. Detta är, enligt kommittén, en allvarlig snedvridning av konkurrensen för de äkta egenföretagarna, mikroföretagen och de små och medelstora företagen.35 Utskottet för sysselsättning och sociala frågor i anger vidare i ett betänkande bl.a. att fiktivt egenföretagande inkräktar på arbetstagarnas sociala rättigheter, skadar konkurrensen och skapar risk för social dumpning. Fiktivt egenföretagande är enligt utskottet i grunden en svårupptäckt partiell skatteflykt som undergräver pensionssystemens hållbarhet och tillräcklighet och berövar dessa system väsentliga medel. Den synnerliga höga arbetslöshet som observeras i många medlemsstater i kombination med den konstanta nedpressningen av arbetskostnaderna (sänkning av enhetsarbetskostnaderna) skapar enligt utskottet tendenser eller praxis på de nationella arbetsmarknaderna som ytterligare gynnar utveckling av företeelsen fiktivt egenföretagande.36 Av det underlag som utredningen redogör för i avsnitt 7.3 framgår att det kan finnas en viss skatterättslig problematik kring utländska näringsidkare. Inte sällan är dock utländska näringsidkare begränsat skattskyldiga i . För att beskattningsrätt då ska utlösas krävs att näringsidkaren har ett fast driftställe här. Detta innebär alltså att om en utländsk falsk egenföretagare inte har ett fast driftställe i ska inkomster inte heller beskattas här. En begränsat skattskyldig person som utför arbete i som anställd ska däremot i regel betala skatt för inkomster enligt lagen (1991:586) om särskilt inkomstskatt för utomlands bosatta (SINK), 3 kap. 18 första stycket 1 IL. Detta under förutsättning att villkoren i SINK är uppfyllda och personen inte ska undantas från skatteplikt.37 beskattningsrätt kan således påverkas av om utländska personer anlitas som falska egenföretagare, och inte uppmärksammar den egentliga statusen, i stället för att anställas för arbete i . Nedan redogör utredningen för vad tillfrågade myndigheter och arbetsmarknadens parter har framfört angående de konsekvenser som kan bli följden av falskt egenföretagande. 35Se kommitténs yttrande ”Missbruk av status som egenföretagare” (2013/C 161/03), punkterna 1.1 och 2.7. 36Betänkande om social trygghet för alla, inklusive egenföretagare (2013/2111()), punkterna K–N. 37Se 3, 5 och 6 §§ SINK. Enligt skulle falskt egenföretagande kunna få konsekvenser för skatteintäkterna och påverka konkurrensen på lika villkor mellan företag om omfattningen av företeelsen är stor, vilket verket har svårt att bedöma. LO anser att det blir lättare att använda sig av F-skattesystemet för att bedriva brottslig verksamhet med en normförskjutning mot att fler ska skaffa godkännande för F-skatt. På samma sätt blir det också lättare att hamna i den s.k. grå sektorn där näringsidkaren inte redovisar sina inkomster på ett korrekt sätt och därmed når personlig med att undanhålla skatt mer eller mindre oavsiktligt. Även om avsikten från början varit god ökar risken för utnyttjande av systemet. Enligt LO kan vidare en effekt av falskt egenföretagande bli att skattemoralen förändras. När näringsidkare ansvarar för sina skatteinbetalningar riskerar skattemoralen att förändras, t.ex. genom att man sammanblandar näringsverksamhetens ekonomi med sin privatekonomi. Detta leder i sin tur till en ökad risk att näringsidkaren betalar mindre skatt än den som är anställd som en högre levnadsstandard uppnås. Det kan även vara så att man tvingas fuska för att man inte får in tillräckliga ersättningar för sin utförda tjänst. Näringsidkaren bidrar inte heller till det gemensamma i samma utsträckning och riskerar att hamna på obestånd den dagen en olycka eller sjukdom inträffas i och med att näringsidkarens sjukpenninggrundande inkomst är för låg. Även pensionerna kan bli mycket låga om näringsidkaren inte betalat in till sin pension. LRF framför att arbetsbeskattningen (lön eller näringsinkomst) för en enskild näringsidkare är likvärdig, men en person som felaktigt klassificeras som egenföretagare får möjlighet att utnyttja räntefördelning respektive kapitalbeskattad utdelning om verksamheten bedrivs via ett fåmansföretag. De flesta som får fel klassifikation torde dock enligt LRF inte ha något större kapital, varför det inte innebär några större problem vad gäller kapitalbeskattningen. Däremot kan en enskild näringsidkare genom periodiseringsfond i första hand och expansionsfond i andra hand skjuta upp beskattningen. Motsvarande möjligheter finns i princip för den som har ett fåmansföretag. Dessa fonder har sin grund i en önskan att tillåta vinstmedel att med låg eller ingen beskattning stödja företagandet. Möjligheterna till beskattning som kapitalinkomst respektive företagssparande har dock, enligt LRF:s uppfattning, mindre betydelse i sammanhanget även om de påverkar beskattningen. uppger att när det gäller skatter så finns det dansk forskning som antyder att självrapporterade inkomster (till ) är associerat med skatteflykt.38 Det innebär att när en anställd ställs inför ett ultimatum att lämna in ett godkännande för F-skatt och ta uppdrag som konsult eller att förlora sitt jobb, så leder det till en ökad grad av skatteundandragande. Dvs., om fler får möjlighet att själv betala in skatter och avgifter så kommer det i någon omfattning att leda till ett ökat skatteundandragande. Om förekomsten av falska egenföretagare ökar i omfattning skulle det enligt kunna få en betydelse för skatteinkomsterna. framför att den som har F-skatt ska själv betala sina skatter och avgifter till skillnad från den som har A-skatt. En s.k. falsk egenföretagare kan på samma sätt som en egenföretagare som inte är falsk betala eller inte betala sina skatter och avgifter. Av erfarenhet vet man, uppger , att uppbördseffektiviteten ökar om utbetalare gör skatteavdrag och meddelar vem som har vidkänts skatteavdraget. SKL påpekar att när en falsk egenföretagare fakturerar genom eget aktiebolag, omfattas denna av regler för bolagsbeskattning, bl.a. de s.k. 3:12 reglerna. Detta medför att tidigare inkomst av tjänst till delar kan omvandlas till inkomst av kapital. Det ger även här möjlighet till inkomstutjämning genom att man kan ”fondera medel” i bolaget. Resultatet av detta blir enligt SKL en skatteväxling mellan inkomstskatt till statlig skatt, vilket påverkar finansieringen av de kommunala välfärdstjänsterna. Den kommunala skattebasen påverkas direkt. Bolagsskattereglerna samt den form verksamheten bedrivs i medför även att de totala skatteintäkterna – statliga och kommunala – minskar. uppger att utredningar om med svart arbetskraft är resurskrävande. Det krävs en omfattande utredning för att få till stånd en lagföring av rätt person när fråga är om oriktig J., . B., Kreiner C. T., och E. (2011), Unwilling or Unable to Cheat? Evidence from a Tax Audit Experiment in , Econometrica 79: 651–692. uppgift vid redovisning av arbetsgivaravgifter. Det kan vara svårt att ”se igenom” befintliga godkännanden för F-skatt och placera ett straffrättsligt ansvar på rätt objekt. Åklagare måste kunna visa att det är arbetsgivaren som är ansvarig för redovisning av arbetsgivaravgifter och inte varje enskild ”anställd” för sina sociala avgifter. Snedvriden konkurrens och lönedumpning LO lyfter fram en snedvriden konkurrens, dvs. att företag kan konkurrera på olika villkor, som en konsekvens av falskt egenföretagande. Syftet med falskt egenföretagande är enligt LO ekonomisk på bekostnad av de som sköter sina åtaganden gentemot samhället. Det leder även till att arbetsrätten utmanas i och med att arbetsgivare och näringsidkare har helt olika ansvar för den som utför tjänsten. Detta leder även till en maktförskjutning som gynnar uppdragsgivare. Något som ytterligare förstärks av att ”falska F- skattare” i praktiken bara har en uppdragsgivare. LO anser även att arbetsmarknadens funktionssätt utmanas av företeelsen falska egenföretagare. Arbetsgivaransvaret kan överföras till den enskilde näringsidkaren och det ger incitament att använda sig av falska egenföretagare. Detta försvårar även fackföreningens möjlighet att teckna kollektivavtal och därmed säkerställa en väl fungerande arbetsmarknad. Det utmanar också lagstiftarens mål att utjämna styrkeförhållandena på svensk arbetsmarknad. Arbets- och socialförsäkringsrättslig problematik Egenanställningsföretagens branschorganisation menar att en konsekvens av falskt egenföretagande är att personen går miste om förmåner och skydd som denne skulle ha rätt till om personen i stället varit anställd. och framför att det främst är de arbetsrättsliga konsekvenserna som är allvarliga vid falskt egenföretagande. om trygghet och (kollektivavtalade) försäkringar som individen går miste om som falsk egenföretagare. TCO uppger att arbetsrätten är en tvingande lagstiftning vilket gör att även det begrepp som definierar dess personkrets – arbetstagarbegreppet − är tvingande. Om ett av utfärdat godkännande för F-skatt används eller bidrar till en felaktig uppfattning om en persons arbetsrättsliga status försvagar det arbetsrättens verkan som tvingande skyddslagstiftning. I den konkreta situationen innebär det att den arbetspresterande parten får en felaktig uppfattning om sina rättigheter och den arbetsköpande parten får en felaktig uppfattning om sina skyldigheter. För den arbetspresterande parten kan det innebära stora rättsförluster. En omedelbar konsekvens är att arbetsgivaren inte uppfattar sig som bunden av ett eventuellt kollektivavtal i förhållande till den arbetspresterande parten, vilket innebär att denne utöver de bestämmelser om löner och arbetsvillkor som avtalet innehåller även går miste om försäkringar, tjänstepensionsinbetalningar och ersättningar som kompletterar de offentliga försäkringarna vid sjukdom och arbetslöshet. Sacos uppfattning är att företag och uppdragsgivare som utnyttjar falska egenföretagare gör detta för att minska kostnaderna (framför allt arbetskostnaderna) och reducera det ansvar som en anställning innebär. Det medför att individen själv måste betala in sin preliminära skatt, mervärdesskatt och egenavgifter. Den ersättning som uppdragsgivaren betalar ut kommer inte att omfattas av minimilöneavtal. Det innebära att det som blir kvar efter att skatt och egenavgifter är betalda, kan resultera i en låg lön. Det som framför allt är ett problem är dock kopplat till försäkringar som normalt ingår i ett kollektivavtal. Den falska egenföretagaren ser inte själv behovet förrän behovet uppstår, och då är det ofta . är av uppfattningen att frågan om vilka konsekvenser som falskt egenföretagande kan få saknar koppling till F- skattesystemet. I stället synes falskt egenföretagande framför allt få konsekvenser på det arbetsrättsliga området på så sätt att viss arbetsrättslig lagstiftning inte gäller för en person som arbetar som egenföretagare men som rätteligen skulle ha varit att betrakta som anställd. uppger att en underentreprenör ofta inte har någon möjlighet att styra förutsättningarna för en god arbetsmiljö, vilket i praktiken innebär att delar av arbetskraften ställs utanför det skydd som arbetsmiljöreglerna ger. Om t.ex. fallskydd saknas vid byggnadsarbete – och fallrisk finns – är det arbetsgivaren eller inhyraren eller den som ensam driver yrkesmässig verksamhet utan anställd som riskerar att få betala sanktionsavgift.39 En falsk egenföretagare har således ansvar att se till att fallskydd finns, och riskerar att få betala om sådant saknas. I en anställningssituation ligger ansvaret på arbetsgivaren.40 Ett annat exempel som enligt verket kan nämnas i sammanhanget är att en enskild företagare utan anställda inte behöver följa arbetstidslagen.41 Företagarna anser att det skulle behöva mer empiriskt resultat för att bedöma de exakta konsekvenserna av falskt egenföretagande. Företagarnas bedömningar som redovisas nedan är därför baserade på begränsat underlag. Om personer behöver arbeta som egenföretagare/”F-skattare” när de egentligen hade velat vara anställda är det enligt Företagarna ett problem för de personerna, eftersom de upplever en otillfredsställande yrkessituation. Om personer sägs upp från anställning och uppmanas komma tillbaka till den förra arbetsgivaren för i stort samma arbetsuppgifter som ”F-skattare” mot sin vilja medför det sannolikt att de inte känner samma lust och inspiration inför att vara egenföretagare. Vidare uppger Företagarna att vissa personer slutar som anställda och övergår till F-skatteverksamhet/egenföretagande för att de vill pröva på företagande och kanske hitta nya uppdrag. Det är dock inte ovanligt att sådana personer har en tidigare arbetsgivare som första uppdragsgivare. I sådana fall torde det vara positivt för båda parter, 39Se 60 a och 92 a §§ Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete (AFS 1999:3). 40Ansvaret ligger dessutom på byggherren och byggarbetsmiljösamordnare för utförande av arbetet, se 3 kap. 6, 7 b och 7 e §§ arbetsmiljölagen. Dessa rättssubjekt riskerar dock inte att påföras sanktionsavgift för brister i fallskyddet, se 60 a och 92 a §§ AFS 1999:3. 41Se 1 § första stycket arbetstidslagen (1982:673). och ingår inte i samma problematik som den som utredningen tar sikte på. Det finns också kombinatörer, som utför uppdrag för enstaka uppdragsgivare vid sidan av anställning. För dem är möjligheten att ta uppdrag med F-skatt något som kan tillföra både erfarenheter, kunskaper, kontaktnät och extra inkomster. Sådana uppdrag kanske oftast inte bär prägel av anställningsliknande förhållanden, men det kan enligt Företagarna inte uteslutas att det i vissa fall kan komma att misstänkas handla om falskt företagande. Företagarna har genomfört en enkätundersökning bland sina medlemmar i vilken organisationen ställt frågor om bl.a. falska egenföretagare. Även TCO har genomfört en enkätundersökning i vilken frågor har ställts om relationen mellan företagare och deras uppdragsgivare. Nedan presenteras resultaten av undersökningarna. För att utröna vilka uppfattningar som finns om begreppet ”falsk egenföretagare” har Företagarna genomfört en enkätundersökning bland sina medlemmar . 1 127 företagare svarade, vilket motsvarar en svarsfrekvens på . Undersökningen visar att drygt tre fjärdedelar av företagarna () inte har varit med om att anställda personer har sagts upp i syfte att anlitas som näringsidkare (med F-skatt) för samma arbete i sin bransch. Frågan ställdes på ett sätt som innefattar att den svarande både varit med om det själv och hört talas om det. Av respondenterna uppgav att de har varit med om det, och visste inte eller avstod från att svara. Källa: Företagarna. Av de företagare som svarat att de har upplevt att personer har sagts upp i syfte att anlitas som falska egenföretagare svarade majoriteten, , att de uppfattar att det förekommer i liten eller mycket liten omfattning, medan svarade att de uppfattar det förekomma i stor eller mycket stor utsträckning. svarade ”vet ej / avstår”. Företagarna undersökte också i vilka branscher fenomenet med ”falska egenföretagare” upplevs förekomma mer respektive mindre. De respondenter som svarade ja på frågan om de varit med om att anställda personer har sagts upp i syfte att anlitas som näringsidkare (med F-skatt) för samma arbete, fördelade sig på följande sätt branschmässigt: Källa: Företagarna. Diagrammet ovan visar att av företagarna inom byggbranschen har varit med om att anställda personer har sagts upp i syfte att anlitas som ”F-skattare” i den branschen. Som framgår av diagrammet är det den av alla branscher som mest känner igen fenomenet, följt av informations- och kommunikationsbranschen.42 TCO har låtit genomföra en enkätundersökning bland såväl tillsvidareanställda som atypiskt anlitande (visstidsanställningar, anställningar i bemanningsföretag och egenföretagande) för att bl.a. få in uppgifter kring relationen mellan företagare och deras uppdragsgivare. I urvalet till undersökningen ingick 9 000 individer, och 4 121 individer (46,med hänsyn till övertäckning) svarade på enkäten. Populationen i undersökningen utgjordes av sysselsatta personer i åldern 20–. Resultaten av enkäten har sammanställts i rapporten – om relationen mellan företagare och deras uppdragsgivare 42Se för närmare information egenforetagare--ett-ovanligt-fenomen/ (hämtat ). som publicerades i mars 2018.43 Undersökningen visar att det finns en stor grupp företagare som avviker från den traditionella bilden av en självständig företagare och som i vissa fall uppbär stora likheter i med arbetstagare i relationen till sina uppdragsgivare. Enligt rapporten förväntas av alla företagare som säljer tjänster till andra företag, myndigheter eller organisationer utföra hela eller det mesta av arbetet själv och en knapp tredjedel hade haft tre eller färre olika uppdragsgivare . Sex av tio samarbetar i stor eller ganska stor utsträckning med uppdragsgivarens egen personal när arbetet utförs och nästan hälften uppger att deras uppdragsgivare i stor eller ganska stor utsträckning bestämmer på vilket sätt deras arbete ska utföras. Undersökningen gav TCO möjlighet att analysera hur dessa olika dimensioner av relationen mellan företagaren och dennes uppdragsgivare överlappar. Genom att utgå från de kriterier som finns i arbetsrätten för att avgöra om en person är arbetstagare eller uppdragstagare visar analysen att av de företagare som säljer tjänster till andra företag, myndigheter eller organisationer gör det under förhållanden som innebär att de uppfyller de tre viktigaste kriterierna för att anses som arbetstagare. I absoluta tal rör det sig om cirka 9 000 individer. I rapporten påtalas att alla dessa vid en prövning i domstol inte skulle anses som arbetstagare, men sammantaget drar TCO slutsatsen att det på den svenska arbetsmarknaden finns ett antal tusen företagare som är falska i bemärkelsen att de av sig själva eller andra uppfattas ha en annan status än den de skulle ha om deras fall prövades i domstol. 43Författare till rapporten är och . 8 Egenanställning eller liknande Utöver de väl etablerade formerna som anställning och egenföretagande utgör finns andra företeelser på arbetsmarknaden som kan vara svåra att placera. Till dessa hör egenanställning eller liknande. I direktiven finns allmänt hållna beskrivningar av nämnda företeelser men det sägs inte något om på vilket sätt som företeelserna är problematiska ur ett skattefusk och skatteundandragande perspektiv. I den allmänna debatten har bl.a. utmaningar som finns inom arbetsrätten och egenanställdas rätt till arbetslöshetsförsäkring lyfts fram. Utredningen har funnit att det inte är lätt att få fram en heltäckande och enhetlig information om företeelserna. En av anledningarna är att det är oklart vad som kategoriseras som egenanställning eller egenanställningsföretag. I avsnitt 8.2 redogör därför utredningen närmare för hur egenanställning beskrivs i olika sammanhang och för andra konstruktioner som uppvisar likheter med egenanställning. Egenanställningsföretag och andra företeelser som liknar egenanställning är dock inte någon helt ny företeelse och formen har diskuterats i andra sammanhang och av tidigare utredningar. I avsnitt 8.3 redogörs för några tidigare utredningar som ansetts relevanta för utredningens uppdrag. Därefter redogör utredningen i avsnitt 8.4 och 8.5för de statistiska uppgifter som utredningen fått del av och för några särskilda frågor som rör egenanställning i förhållande till skatterätten. Avslutningsvis redogörs i avsnitt 8.6 för det underlag som har kommit in till utredningen från myndigheter och arbetsmarknadens parter m.fl. I detta avsnitt presenteras även resultatet från Företagarnas undersökning. 8.2Vad avses med egenanställning eller liknande? Hur många företag som utgör egenanställningsföretag är svårt att få en klar uppfattning om. Den avgörande faktorn är givetvis hur man väljer att definiera eller beskriva egenanställningsföretag. Olika siffror om antalet har figurerat i olika rapporter. Den statistik som finns tillgänglig utgår vanligtvis från underlag som baseras på hur företagen själva valt att kategorisera sig. De siffror som presenteras om egenanställningsföretag får därför behandlas med viss försiktighet. För att få en allmän uppfattning om förekomsten på den svenska arbetsmarknaden kan nämnas att en rapport uppgav att det då fanns drygt 26 egenanställningsföretag.1 I nämns att det hösten fanns 42 egenanställningsföretag i . Av dessa var knappt hälften huvudsakligen egenanställningsföretag medan den andra gruppen erbjöd egenanställning som en extra tjänst vid sidan om t.ex. redovisningstjänster. I samma rapport uppgavs att branschen sysselsatte cirka 10 000 personer varav cirka 4 000 hade egenanställningen som sin huvudsakliga inkomstkälla.2 Ytterligare uppgifter om antalet företag kommer en rapport . Där uppges att 48 företag hade hela eller delar av sin verksamhet inom egenanställning.3 När det gäller antalet anställda 2017 redovisar utredningen i avsnitt 8.4 det underlag som Novus4 hämtat in på uppdrag av Egenanställningsföretagens branschorganisation. 8.2.2Närmare om olika konstruktioner Utredningen redogör nedan för hur egenanställning beskrivs i olika sammanhang och för andra konstruktioner som uppvisar likheter med egenanställning. 1Laurelli, E.