sou · H6B320 · 2018-03-19 00:00:00 — 6 § Den undersökningsledare eller åklagare som begär uppgifter enligt 5 § får förordna att en kapitalförmedlare samt dess styrelseledamöter och anställda inte får röja för kunden eller för någon utomstående att uppgifter har lämnats enligt 5 § eller att det pågår en förundersökning eller ett ärende om rättslig hjälp i brottmål. Detsamma gäller för företag som driver verk- samhet enligt denna lag efter registrering enligt 2 kap. 2 §. Ett sådant förbud får meddelas om det krävs för att en utredning om brott inte ska äventyras eller en internationell överenskommelse som är bindande för ska kunna hållas. Förbudet ska vara tidsbegränsat, med möjlighet till förlängning, och får inte avse än vad som är motiverat med hänsyn till syftet med förbudet. I ett ärende om rättslig hjälp i brottmål får dock förbudet tids- begränsas endast om den stat eller mellanfolkliga domstol som ansökt om rättslig hjälp samtycker till detta. Om ett förbud är motiverat med hänsyn till syftet med förbudet, ska undersökningsledaren eller åklagaren besluta att förordnan- det ska upphöra. Till böter döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot ett meddelandeförbud enligt 6 §. Bestämmelserna i 5–7 §§ har utformats efter förebild i bland andra 1 kap. 11–13 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse. vägandena finns i avsnitt 11.8.1. 1 § Verksamhet som avses i 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 får drivas bara efter tillstånd av . Av paragrafen framgår att det föreligger tillståndsplikt för att yrkes- mässigt bistå vid fysiska eller juridiska personers anskaffning eller tillhandahållande av finansiering genom lånebaserad eller andels- baserad gräsrotsfinansiering. Det är som meddelar tillstånd. Förutsättningarna framgår av 4 §, och där anges bland annat att endast aktiebolag och ekonomiska föreningar kan ges tillstånd. I 3 § finns en bestämmelse med undantag från tillståndsplikten. Av 6 § framgår under vilka förutsättningar utländska företag får driva verksamhet i . Den som vill ägna sig åt näringsverksamhet som avses i 1 kap. 1 § första stycket 3 eller 4 ska ansöka om registrering hos . ska registrera sökanden, om 1.sökanden är ett svenskt aktiebolag, en svensk ekonomisk förening eller ett utländskt företag med filial i , 2.det finns skäl att anta att verksamheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen, och 3.ägare med kvalificerat innehav i sökanden samt personer som ingår i dess ledning inte i väsentlig utsträckning har åsidosatt skyldigheter i närings- verksamhet eller gjort sig skyldiga till allvarlig brottslighet. Företag som har tillstånd enligt 1 eller 6 § och företag som avses i 3 § ska, i stället för att ansöka om registrering enligt första stycket, anmäla till att de avser att driva verksamhet enligt 1 kap. 1 § första stycket 3 eller 4. Ett företag som har blivit infört i registret ska tas bort ur registret när ett beslut om föreläggande enligt 5 kap. 2 eller 7 § att upphöra med verk- samheten har fått laga kraft. Detsamma gäller om företaget anmäler att det inte längre ägnar sig åt verksamhet som omfattas av lagen eller om det på något annat sätt framgår att registreringsplikt inte längre gäller. Paragrafen innehåller bestämmelser om registrering enligt lagen för den som vill driva verksamhet som har till ändamål att bistå fysiska eller juridiska personer i samband med anskaffning, tillhandahållande och förmedling av finansiering genom belöningsbaserad eller dona- tionsbaserad gräsrotsfinansiering. Att skyldigheten att ansöka om registrering är begränsad till dessa former av gräsrotsfinansiering framgår av hänvisningen till 1 kap. 1 § första stycket 3 och 4. De bestämmelser i lagen som är tillämpliga på företag enligt förevarande paragraf framgår av 1 kap. 1 § tredje stycket. Registreringsplikten innebär ett ansökningsförfarande, dvs. den som avser att ägna sig åt verksamhet som möjliggör och underlättar belöningsbaserad eller donationsbaserad gräsrotsfinansiering ska först ansöka om registrering hos . Om någon ägnar sig åt sådan verksamhet utan vara registrerad, ska Finansinspek- tionen använda sig av möjligheten att utfärda förelägganden enligt 5 kap.10 §. I andra stycket anges förutsättningarna för att ska registrera en sökande. Ansökan, som kan göras av svenska aktie- bolag eller ekonomiska föreningar eller av utländska företag med filial i (punkten 1), ska beviljas om det finns skäl att anta att verksamheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med penningtvättslagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen (punkten 2). Det innebär att ska pröva om verksamheten har förutsättningar att drivas på ett sådant sätt. Bland annat bör frågor om regelverksförståelse, en uppfattning om riskerna i verksamheten samt eventuella rutiner och riktlinjer be- dömas. ska också pröva om de krav på ägare och ledning som anges i punkten 3 är uppfyllda. En definition av kva- lificerat innehav finns i 1 kap. 2 §. Bestämmelser om vilket innehåll en ansökan om registrering ska ha meddelas i myndighetsföre- skrifter (6 kap. 2 § 1). Av förevarande paragrafs tredje stycke framgår också att företag som redan har tillstånd som kapitalförmedlare enligt lagen är undan- tagna från skyldigheten att ansöka om registrering. Detsamma gäller företag som är undantagna från tillståndsplikt enligt 3 §. Båda dessa kategorier av företag är föremål för ett prövningsförfarande som i nu relevanta delar är av minst samma omfattning som ansöknings- förfarandet i förevarande paragraf. Företag ska dock, innan verk- samheten påbörjas anmäla detta till . I fjärde stycket anges när den som driver verksamhet enligt 1 kap. 1 § första stycket 3 eller 4 ska avföras från registret. Paragrafen är utformad efter förebild av 2 § lagen om valuta- växling och annan finansiell verksamhet och behandlas i avsnitt 11.6. 3 § Tillstånd enligt 1 § behövs inte för företag som har tillstånd enligt 1)lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 2)lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, i den utsträckning det är tillåtet enligt den lagen, 3)lagen (2010:751) om betaltjänster, 4)lagen (2011:755) om elektroniska pengar, 5)lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, i den utsträckning det är tillåtet enligt den lagen, 6)lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter, eller 7)lagen (2016:1024) om verksamhet med bostadskrediter. Undantagen enligt första stycket 1–5 och 7 gäller även för motsvaran- de utländska företag. Ett företag som avses i första stycket 1 och 3–7 eller andra stycket ska anmäla till att det avser att driva verksamhet enligt 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2. I paragrafen anges vilka verksamheter som är undantagna från till- ståndsplikt enligt lagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.3.3. Bestämmelsen omfattar vissa finansiella företag som redan har tillstånd att lämna eller förmedla krediter enligt annan reglering bland andra kreditinstitut som driver finansieringsrörelse och företag som driver verksamhet med konsumentkrediter. Även värdepappers- bolag som driver värdepappersrörelse och förvaltare som förvaltar alternativa investeringsfonder (AIF-förvaltare) samt betalnings- institut som tillhandahåller betaltjänster och niska pengar som driver verksamhet med utgivning av elektroniska pengar är undantagna från tillståndsplikt. Undantaget gäller dock en- bart för företag som har beviljats tillstånd enligt dessa rörelselagar och inte för sådana företag som enligt vissa av de nämnda lagarna får bedriva verksamhet med stöd av registreringsförfarande (registre- rade betaltjänstleverantörer, registrerade utgivare av elektroniska pengar och registrerade AIF-förvaltare). Undantaget beträffande värdepappersbolag och AIF-förvaltare förutsätter vidare att sådan verksamhet är tillåten enligt de rörelselagar som gäller sådana företag. Paragrafen innebär att dessa företag får tillhandahålla förmed- lingstjänster i samband med anskaffning och tillhandahållande av finansiering genom andelsbaserad eller lånebaserad gräsrotsfinan- siering utan särskilt tillstånd enligt förevarande lag. För det fall sådan verksamhet bedrivs, gäller dock uppförande- och rörelsereglerna i 3 kap. (se 1 kap. 1 § fjärde stycket.) För sådan verksamhet som dessa företag driver enligt sina rörelsetillstånd gäller däremot inte förevaran- de lag. Bestämmelsen innebär alltså, i vissa fall, också en avgräns- ning i förhållande till nämnda lagar. Anmälningsskyldigheten enligt tredje stycket gäller för kredit- institut, betalningsinstitut, pengar, AIF- förvaltare och företag som driver verksamhet med konsument- krediter eller med bostadskrediter och, i förekommande fall, deras utländska motsvarigheter, om dessa företag avser att tillhandahålla förmedlingstjänster avseende andelsbaserad eller lånebaserad gräs- rotsfinansiering. För värdepappersbolag krävs ett sidoverksamhets- tillstånd innan ett sådant bolag får ägna sig åt verksamhet med gräs- rotsfinansiering, och därmed saknas anledning att dessutom kräva en särskild anmälan. Om anmälningsskyldigheten åsidosätts kan ingripa enligt bestämmelser i de rörelselagar som reglerar företagen. Paragrafen är utformad (delvis) efter förebild av 5 § lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. 4 § Tillstånd till verksamhet enligt denna lag ska ges ett svenskt aktie- bolag eller en svensk ekonomisk förening, om 1.bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot denna lag eller någon annan författning av betydelse för den planerade verksamheten, 2.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar före- tagets verksamhet, 3.den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav iföretaget bedöms som lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över led- ningen av företaget, och 4. den som ska ingå i företagets styrelse eller vara verkställande direktör, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift. I paragrafen anges förutsättningarna för tillstånd i fråga om svenska verksamhetsutövare, se vidare avsnitt 11.3.1. Av paragrafen följer att fysiska personer eller andra juridiska personer än aktiebolag och ekonomiska föreningar inte får driva sådan verksamhet som avses i lagen. Paragrafen gäller inte utländska företag. För dem gäller 6 §. Bestämmelser om vilket innehåll en ansökan om tillstånd ska ha meddelas i myndighetsföreskrifter (6 kap. 2 § 1). Paragrafen har utformats i huvudsak efter förebild av motsvaran- de bestämmelser i lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter och lagen om verksamhet med bostadskrediter. Liknande bestäm- melser finns också i exempelvis lagen om bank- och finansierings- rörelse. 5 § Vid bedömningen enligt 4 § 3 av om en innehavare är lämplig ska innehavarens anseende beaktas. Det ska också beaktas om det finns skäl att anta att 1.innehavaren kommer att motverka att företagets verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, eller 2.innehavet har samband med eller kan öka risken för a)penningtvätt som avses i 1 kap. 6 § lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller b)brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finan- siering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Om företaget har eller kan förväntas komma att få en nära förbindelse med någon annan, får tillstånd ges bara om förbindelsen inte hindrar en effektiv tillsyn av företaget. Paragrafen anger vilka omständigheter som ska beaktas vid bedöm- ningen av lämpligheten hos den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i ett företag som ansökt om att få driva verksamhet enligt lagen. För att en effektiv tillsyn ska kunna bedrivas är det väsentligt att det kan klarläggas vilka företag som ingår i en företagsgrupp. Bestämmelsen i andra stycket är avsedd att förhindra att en oklar ägarsituation uppkommer eller får bestå genom att verksamhetstillstånd inte ska beviljas när en sådan situation föreligger. Liknande bestämmelser finns i till exempel 3 kap. 2 § andra och fjärde styckena lagen om bank- och finansieringsrörelse och 2 kap. 7 § lagen om betaltjänster. 6 § Verksamhet som avses i 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 får drivas av ett utländskt företag med filial i endast efter tillstånd av Finans- inspektionen. Tillstånd ska ges, om 1.företaget driver motsvarande verksamhet i det land där det har sitt 2.företaget står under betryggande tillsyn av en behörig myndighet i det land där det har sitt säte och har tillåtelse att etablera sig i , 3.det land där företaget har sitt säte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, och 4.det finns skäl att anta att verksamheten här i landet kommer att drivas ienlighet med denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Paragrafen anger de förutsättningar som gäller för att ett utländskt företag ska kunna driva verksamhet enligt lagen genom filial i , se vidare avsnitt 11.3.2. Liknande bestämmelser finns i 4 kap. 4 § lagen om bank- och finansieringsrörelse och 4 kap. 4 § lagen om värde- pappersmarknaden. När det gäller punkten 4 innebär kravet i praktiken att det land där företaget har sitt säte inte får vara upptaget i förteck- ningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier, vilken sam- manställs av Financial Action Task Force (FATF). För verksamhet genom filial i gäller även lagen om utländska filialer m.m. Bestämmelser om vilket innehåll en ansökan om tillstånd ska ha meddelas i myndighetsföreskrifter (6 kap. 2 § 1). 7 § Ett svenskt företag som avser att driva verksamhet som avses i 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 genom en filial i ett annat land ska underrätta innan verksamheten påbörjas. Paragrafen reglerar förutsättningarna för ett svenskt företag att etablera filial i utlandet, se vidare avsnitt 11.3.1. Bestämmelsen anger enbart vad som gäller enligt svensk rätt och är begränsad till att omfatta verksamhet som möjliggör och underlättar lånebaserad gräs- rotsfinansiering och andelsbaserad gräsrotsfinansiering. krav kan uppställas i den nationella lagstiftningen eller av den ut- ländska tillsynsmyndigheten i det land där verksamhet är avsedd att bedrivas. Bestämmelser om vilket innehåll en underrättelse ska ha meddelas i myndighetsföreskrifter (6 kap. 2 § 2). 8 § Bestämmelserna om ägarprövning i kreditinstitut i 14 kap. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ska tillämpas även beträffande kapitalförmedlare. Bestämmelsen i 14 kap. 2 a § ska dock inte tillämpas. Första stycket gäller inte företag som omfattas av motsvarande bestäm- melser om ägarprövning enligt annan lag. Av paragrafen, som reglerar villkor för vissa ägarförändringar i ett företag med tillstånd som kapitalförmedlare, framgår att samma regler för ägarprövning ska gälla för kapitalförmedlare som för exem- pelvis företag med tillstånd enligt lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter (10 § den lagen). Liknande bestämmelser finns i flera av lagarna på finansmarknadsområdet (se även 2 kap. 5 § lagen om verksamhet med bostadskrediter och prop. 2015/16:197 s. 127). För innebörden av bestämmelserna, hänvisas till prop. 2008/09:155. Övervägandena finns i avsnitt 11.4. 9 § När ett företag som driver verksamhet enligt denna lag efter registre- ring enligt 2 kap. 2 § får kännedom om att en ändring har skett i den krets som anges 2 § andra stycket 3, ska företaget anmäla ändringen till . En juridisk person som har ett kvalificerat innehav i företaget ska till inspektionen anmäla en ändring av vilka som in- går i dess ledning. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 11.9.2, är utformad efter före- bild av 3 § tredje stycket lagen om valutaväxling och annan finansiell verksamhet. 10 § En kapitalförmedlare ska ha minst en auktoriserad revisor, som utses av bolagsstämman eller föreningsstämman. Kravet att ha revisor gäller för kapitalförmedlare, se vidare av- snitt 11.5.2. Liknande bestämmelser finns exempelvis i 10 kap. 9 § och 12 kap. 8 och 9 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse, 3 kap. 9 § lagen om betaltjänster och 3 kap. 5 § lagen om värdepappers- marknaden. 11 § ska föra ett register över företag som har tillstånd att driva verksamhet enligt denna lag och över företag som har registrerats enligt 2 § eller anmälts enligt 3 §. En liknande bestämmelse finns bland annat i 8 kap. 5 § lagen om betaltjänster och 15 § lagen om viss verksamhet med konsument- krediter. 3 kap. Uppförande- och rörelseregler 1 § En kapitalförmedlares verksamhet ska organiseras och drivas så att dess organisation, förbindelser med andra företag och ställning kan överblickas. En kapitalförmedlares verksamhet ska även i andra avseenden än som anges i första stycket drivas sunt. Bestämmelserna i första och andra styckena ska tillämpas med beaktan- de av arten och omfattningen av kapitalförmedlarens verksamhet. I paragrafens första stycke ställs krav på genomlysning och över- blickbarhet i en kapitalförmedlares verksamhet. Bestämmelsen är utformad efter förebild av 6 kap. 3 § lagen om bank- och finan- sieringsrörelse och 8 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden, och behandlas i avsnitt 11.7.1. Syftet med bestämmelsen i andra stycket är att kapitalförmedlare ska hålla en sådan kvalitet i sin verksamhet att förtroendet för mark- naden kan upprätthållas. Bland de områden som berörs är företagets uppträdande i förhållande till sina kunder. Deras intressen ska tillvara- tas med tillbörlig omsorg. Verksamheten ska grunda sig på infor- mation om kundernas förhållanden och särskilda krav samt rimliga antaganden om de risker som kan komma att uppstå genom en investering i form av andelsförvärv i ett företag eller under ett kredit- avtals löptid. I förhållande till konsumenter ska relevant konsument- rättslig reglering beaktas. En kapitalförmedlare ska ge den information som en konsument kan antas behöva. I samband med privatperson- ers anskaffning och tillhandahållande av kapital genom lånebaserad gräsrotsfinansiering innebär kravet till exempel att god kreditgiv- ningssed ska iakttas (se 2 § och författningskommentaren till den paragrafen). Även klagomålshanteringen är en del i sundhetskravet, dvs. en sund verksamhet förutsätter en ändamålsenlig klagomåls- hantering (se även 6 §). Sundhetskravet är vidare avsett att träffa överträdelser av normer i form av lagar eller andra författningar, icke bindande regler givna av myndigheter, regler från privata organ såsom branschorganisationer eller liknande, eller etablerade mora- liska eller etiska normer (jfr prop. 2002/03:139 s. 285). Tredje stycket är avsett att uttrycka en proportionalitetsprincip. Kraven på genomlysning och sundhet ska anpassas till arten och omfattningen av kapitalförmedlarens verksamhet. Bestämmelserna i andra och tredje styckena är utformade efter 6 kap. 4 a § lagen om bank- och finansieringsrörelse och 8 kap 6 § lagen om värdepappersmarknaden. I 6 kap. 2 § 3 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur kravet i paragrafen kan uppfyllas. 2 § Kapitalförmedlare får förmedla finansiering mellan privatpersoner en- ligt 1 kap. 1 § första stycket 1, endast om kapitalförmedlaren är ombud för den som tillhandahåller finansieringen. Vid förmedling av finansiering mellan en näringsidkare som kredit- givare och en privatperson som kredittagare eller mellan en privatperson som kreditgivare och en näringsidkare som kredittagare ska kapitalförmed- laren, innan finansieringen tillhandahålls, pröva om kredittagaren har eko- nomiska förutsättningar att fullgöra sina åtaganden enligt kreditavtalet. Kreditprövningen ska grundas på tillräckliga uppgifter om kredittagarens ekonomiska förhållanden. Finansieringen får förmedlas endast om kredit- tagaren har ekonomiska förutsättningar att fullgöra sitt åtagande. Andra stycket gäller inte, om den som tillhandahåller finansieringen är ett företag med tillstånd av att lämna eller förmedla krediter. Av första stycket framgår att en kapitalförmedlare som bistår privat- personer vid förmedling av finansiering genom krediter, ska som om- bud företräda den som avser att finansiera krediten (kreditgivare). Bestämmelsen är alltså tillämplig om båda parter i ett kreditavtal är privatpersoner, dvs. fysiska personer som handlar för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. I dessa fall uppstår en sådan situa- tion som omfattas av konsumentkreditlagens tillämpningsområde. Den lagen uppställer krav på bland annat iakttagande av god kredit- givningssed (6 §), förhandsinformation och information vid mark- nadsföring (6 a–9 a §§), kreditprövning (12 §), samt dokumentation av kreditavtalet och upprättande av kostnadsfri betalningsplan (14 och 16 §§). I förmedlingsfallen kan ombudet träffas av dessa krav. Konsumentkreditlagen ger dessutom en kredittagare vissa rättig- heter efter det att ett kreditavtal har ingåtts, såsom att frånträda avtalet, dvs. ångerrätt (21 §), och att betala skulden (32 §). Enligt konsumentkreditlagen faller det på kreditgivaren att se till att kredittagaren kan göra dessa rättigheter gällande. Vid låne- baserad gräsrotsfinansiering är som regel parterna i kreditavtalen avidentifierade. I sådant fall får det, oavsett uppdragsavtalets om- fattning, anses ankomma på en kapitalförmedlare att säkerställa att kredittagande privatpersoner kan tillgodogöra sig sina rättigheter enligt konsumentkreditlagen. Sundhetskravet innebär bland annat att kapitalförmedlare ska tillvarata sina kunders intressen, även dem som anskaffar finansiering. När en näringsidkare tillhandahåller kredit till en kapitalsökande konsument gäller enligt andra stycket att kapitalförmedlaren ska göra en kreditprövning av den privatperson som söker finansiering. De näringsidkare som omfattas av andra stycket är sådana som inte har tillstånd från att lämna krediter. Sådana näringsidkare har en mycket begränsad möjlighet att finansiera kre- diter till konsumenter genom lånebaserad gräsrotsfinansiering (se avsnitt 8.3.5). Av andra stycket framgår vidare att kapitalför- medlaren ska göra en kreditprövning också i det fallet då kapital- sökanden är en näringsidkare och finansiären är en privatperson. Om krediter i stället förmedlas mellan ett finansiellt företag, dvs. en kreditgivare med tillstånd från , och en privat- person, är det kreditgivaren själv som har det primära ansvaret att utföra kreditprövningen. Detta framgår av tredje stycket. I sådana fall kan dock antas att kreditgivaren lämnar fullmakt till kapital- förmedlare. Det som anges i paragrafen om kapitalförmedlare gäller också företag som driver verksamhet enligt denna lag efter anmälan enligt 2 kap. 3 § (se 1 kap. 1 § fjärde stycket). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.7.3. 3 § Innan anskaffning och tillhandahållande av finansiering enligt 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 får inledas ska kapitalförmedlaren lämna den information som krävs för att den som avser att tillhandahålla finansiering ska kunna fatta välgrundade beslut. Om information enligt första stycket är felaktig eller bristfällig ska kapitalförmedlaren rätta eller komplettera informationen. Kapitalförmedlaren ska lämna tydlig information om att lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller lagen (1999:158) om investerarskydd inte gäller vid tillhandahållande av finansiering enligt denna lag, och vad det innebär. Kapitalförmedlaren ska också tillgängliggöra klar och begriplig infor- mation om de tjänster som tillhandahålls samt om priser och avgifter. Informationen ska på begäran lämnas i läsbar och varaktig form.