sou · H6B350 · 2018-06-19 00:00:00 — Stödet syftar till att stärka demokratin genom att främja allmänhet- ens tillgång till oberoende nyhetsförmedling i hela landet via en mångfald av allmänna nyhetsmedier med redaktionellt innehåll av hög kvalitet. Utgångspunkten för de mediestöd som föreslås har varit medborgarnas behov av kvalitetsjournalistik för att ta del av all- sidig information, nyhetsförmedling och debatt, och för att kunna Vad ska public service göra och tillsammans med vem? vara demokratiskt delaktiga oavsett var i landet de bor (prop. 2017/18:154 s. 13). förväntas besluta om det nya medie- stödet (bet. 2017/18:KU43). Frågan om mediala vita fläckar är ur ett demokratiperspektiv högst central att lösa. Det ger regeringen uttryck för genom sitt för- slag till nytt mediestöd. Enligt professor , som bidragit med underlag till MPRT:s förslag, finns det ett tydligt behov av att stärka public services roll i den lokala och regionala journa- listiken för att slå vakt om mediernas roll som en del av den demo- kratiska infrastrukturen (dnr Komm2018/00061-41). Ökad lokal närvaro av public service är inte hela svaret på problematiken med vita fläckar, men det kan vara en del av lösningen. MPRT påpekar i sin rapport att anledningen till att en viss ort inte bevakas med redaktionella resurser på plats sannolikt har sin grund i att kommersiella medieföretag inte har sett möjligheten att bedriva exempelvis utgivning av en dagstidning på dessa platser. Tendensen mot att de digitala prenumerationerna ökar talar dock för att förut- sättningarna för att etablera sig som lokal medieaktör i svagt bevakade områden kan vara något bättre . Myndigheten utesluter inte att public services eventuella utökade närvaro lokalt kan påverka möj- ligheten att bedriva kommersiell medieverksamhet i de aktuella om- rådena, varför det är viktigt att SR och SVT agerar så att de inte ris- kerar att försvaga förutsättningarna för kommersiella medieaktörer. Anledningen till att vissa områden är svagt bevakade är i mångt och mycket att privata medieaktörer inte har ansett det tillräckligt lönsamt att fortsätta med, eller etablera, en verksamhet i dessa om- råden. Under förutsättning att utvecklingen med stärkta digitala affärer fortsätter kan det bidra till att fler medieaktörer intresserar sig för att starta ny verksamhet i svagt bevakade områden eller för- stärka befintlig verksamhet. Om regeringens förslag om mediestöd till medier som bevakar områden med svag eller obefintlig lokal bevak- ning genomförs, ökar incitamenten ytterligare för privata aktörer att starta eller utöka journalistisk verksamhet där. Public services lokala utbredning kan potentiellt hämma en sådan utveckling, men inte nödvändigtvis. TU varnar för att ökade resurser till public service i syfte att eta- blera närvaro i svagt bevakade områden riskerar att påverka de privata mediernas konkurrensmöjligheter negativt (dnr Komm2018/00061- 41). TU:s argument är relevant mot bakgrund av att de digitala Vad ska public service göra och tillsammans med vem? prenumerationerna ökar och att regeringens förslag till mediestöd ytterligare förbättrar de privata mediernas förutsättningar och incitament att satsa i underbevakade områden. Public service-bolagens närvaro behöver dock inte innebära att andra medier kommer avstå från att etablera sig i områden som klassas som vita fläckar, om det finns ekonomiskt underlag för att göra det. Tvärtom kan public services aktivitet i svagt bevakade om- råden ge andra aktörer underlag för att bedöma hur stort intresset för nyhetsbevakning i området är och därmed lättare kunna avgöra om det är lönsamt att etablera sig där. Både dagspress och public service behövs för att det offentliga samtalet ska bli så mångsidigt som möjligt. Dagens medieanvänd- ning innebär även att många använder flera olika nyhetskällor, varför public service och kommersiella aktörers innehåll ofta används som kompletterande informationskällor. Med sin trygga finansiering och rikstäckande verksamhet har public service möjlighet att bevaka ämnen som lokala kommersiella aktörer inte alltid kan täcka, exempelvis fördjupad samhällsbevakning eller vissa kulturhändelser. Mot bakgrund av behovet av att stärka alla medborgares tillgång till kvalitativ journalistik lämnar kommittén därför ett förslag i enlighet med vad MPRT föreslår i sin rapport. SR och SVT ska inom ramen för sin nyhetsverksamhet stärka sin journalistiska bevakning i svagt bevakade lokala områden. Områden kan vara svagt bevakade både geografiskt, befolkningsmässigt och ämnesspecifikt. Det är upp till bolagen att själva välja hur bevakningen ska stärkas. Ny- etablering av lokala redaktioner kanske inte alltid är lösningen, men som studier visar kan ökad lokal närvaro av journalister bidra till att allt fler tar del av nyhetsbevakningen. Genom lokal närvaro ökar igenkänningen och därmed potentiellt förtroendet för public service och för medier generellt. Mot bakgrund av att förtroendet för public service enligt förtroendemätningar sjunker finns anledning att vidta åtgärder för att ytterligare förankra verksamheten hos publiken. Ett stärkt lokalt public service-uppdrag innebär även en förstärkning av den kvalitativa och fördjupande originaljournalistiken. Kommittén delar myndighetens bedömning att en utbredd lokal närvaro måste präglas av ett ödmjukt agerande från public services sida. Samma förhållningssätt till lokala medieaktörers konkurrens- förutsättningar som kommittén förordar nedan (se avsnitt 5.2.4) ska prägla hela nyhetsverksamheten inom public service. Vad ska public service göra och tillsammans med vem? Finansiering av ett utökat lokalt uppdrag SR och SVT ställer sig generellt positiva till ett utökat lokalt uppdrag men anser att det inte går att uppfylla ett sådant uppdrag utan att bolagen tillförs ytterligare medel (dnr Komm2018/00061-41). Båda bolagen har redan gjort omfattande interna omfördelningar av resurser för att stärka upp sina nuvarande regionala och lokala verk- samheter. Om det inte tillförs medel kommer omprioriteringar som drabbar andra delar av verksamheten negativt att behöva göras, enligt bolagen. Utökad lokal verksamhet som i vissa fall kan innebära att etablera verksamhet på helt nya platser – ambulerande verksamhet eller fasta lokaler – är kostsamt. Utan ökade resurser finns risk att SR och SVT endast har möjlighet att tillhandahålla en verksamhet som bygger på att vidareförmedla s.k. blåljusnyheter eller omfor- mulera pressmeddelanden till nyheter i svagt bevakade områden, på bekostnad av kvalitativt riksinnehåll. Att SR:s och SVT:s lokala när- varo ska kunna stärkas på ett verkningsfullt sätt är därför ett viktigt skäl för den förstärkning av bolagens medelstilldelning som kom- mittén föreslår inför nästa tillståndsperiod (se vidare kapitel 9 om ekonomiska förutsättningar). 5.2.4Ansvar att värna en mångfald av lokala kvalitativa nyhetsmedieaktörer Förslag: SR och SVT ska i sin nyhetsverksamhet ta hänsyn till kvalitativa nyhetsmedieaktörers konkurrensförutsättningar, i syfte att värna en mångfald av perspektiv på en livskraftig medie- marknad. Mångfald är en del av det riksdagsbundna målet för mediepolitiken. En mångfald av medieaktörer, där ett starkt oberoende public service och olika kommersiella medier kan verka sida vid sida för att bidra till en mångfald av perspektiv och åtnjuta allmänhetens förtro- ende, är centralt för en väl fungerande demokrati och dess befolk- ning. påtalade att ett medielandskap med ett fåtal dominanta aktörer är riskabelt ur medborgar- och demokratisyn- vinkel då det ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv är mer fördelaktigt Vad ska public service göra och tillsammans med vem? med en mängd olika medieaktörer som kan bidra med olika perspek- tiv (SOU 2016:80 s. 479). Svenska medier behöver goda förutsättningar för att kunna fort- sätta bedriva kvalitativ journalistisk verksamhet. Det finns ett press- stöd som syftar till att stärka tidningarna, vilket regeringen nu föreslår ska utvidgas till ett mer teknikneutralt mediestöd för att om- fatta även digitala publikationer och konvergerade medieslag (prop. 2017/18:154 s. 14 ff.). En stärkt samverkan mellan public service och andra medieaktörer kan vara ett ytterligare verktyg för att bidra till att stärka mediemångfalden. Public service kan inte sägas vara orsaken till att många tidningar har hamnat i en svår ekonomisk situation. Det beror som nämns ovan främst på ett antal olika effekter av digitaliseringen och glo- baliseringen och de förändrade förutsättningar som har blivit följ- derna därav, som förflyttningen av annonsintäkter till Google och Facebook – intäkter som tidigare finansierade kvalitativ journalistik i . Kommittén ska ta ställning till om public service-bolagen bör ha i uppdrag att stärka mångfalden av kvalitativa nyhetsmedier. Ett upp- drag att stärka mediemångfalden kan innebära särskilda insatser, som att public service-bolagen inleder närmare samarbeten med olika lokala nyhetsaktörer, exempelvis genom att upphandla kommersiella mediehus som leverantörer av lokala nyheter. Det är dock tveksamt om sådana nära journalistiska samarbeten kring innehållsproduktion gynnar konkurrensen och mångfalden på mediemarknaden. Även om regler om kreddning, dvs. hur medier hänvisar och länkar till varandras material, och samarbeten kring grävande journalistik är viktiga beståndsdelar i public services förhållande till privata nyhets- medieaktörer, så är frågan mer omfattande än så. Public service har med sin stabila finansiering och uppdrag i all- mänhetens tjänst en särställning på den svenska mediemarknaden. Mot bakgrund av den position och det uppdrag som public service- bolagen har menar kommittén att SR och SVT har ett ansvar att värna en mångfald av kvalitativa nyhetsmedier. Det är särskilt viktigt för en lokal medial mångfald. Ett uppdrag att värna mediemångfalden handlar, snarare än sär- skilda insatser, om ett övergripande förhållningsätt till privata medie- aktörers förutsättningar att verka på samma marknad. SR och SVT bör ha utrymme att agera eftertänksamt och generöst i sättet de Vad ska public service göra och tillsammans med vem? förhåller sig till de kommersiella nyhetsmedieaktörernas affärsidé. Därför föreslår kommittén att det införs ett nytt anslagsvillkor som innebär att SR och SVT i sin nyhetsverksamhet ska ta hänsyn till kvalitativa nyhetsmedieaktörers konkurrensförutsättningar, i syfte att värna en mångfald av perspektiv på en livskraftig mediemarknad. Ett sätt att värna lokala nyhetsmedier kan exempelvis vara att för- hålla sig restriktiv till vad och hur man väljer att publicera text- material som har hämtats bakom andra nyhetsmediers betalväggar. I linje med det som kommittén föreslår har SVT uttalat att man avser minska andelen rewrites. I de fall bolaget återger vad andra har skrivit ska det antingen göras kortfattat och sakligt, eller så ska bilden fördjupas och kompletteras med egna källor (2018a och 2018b). Kommittén ser ingen motsättning i att public service agerar ödmjukt i förhållande till andra nyhetsaktörer och att bolagen sam- tidigt fortsätter att vara relevanta och åtnjuter ett högt förtroende hos allmänheten. Tvärtom kan ett mer restriktivt förhållningssätt bidra till att höja kvaliteten på det journalistiska innehållet över lag och därigenom även stärka allmänhetens förtroende för nyhets- medierna och public service-företagens anseende. Inget uttryckligt krav att samverka Som redogjorts för ovan har SR och SVT fördjupat sina dialoger med olika lokalmedieaktörer kring hur man tillsammans ska arbeta för att bl.a. bättre kredda och citera varandras nyheter. SR till- låter även alla som vill att låna radioklipp eller bädda in hela kanaler från SR för att tillgängliggöra på sina egna plattformar. SVT delar i sin tur med sig av stora delar av sitt lokala nyhetsmaterial. Att medier hänvisar och länkar till varandra får ses som en natur- lig del av det journalistiska hantverket och närmast en hygienfaktor i dagens medielandskap. Journalistisk samverkan mellan olika medie- aktörer och överenskommelser kring hur man ska referera till varandras material är något som, mot bakgrund av de senaste årens medieutveckling, sannolikt kommer att bli allt vanligare. Det är något som kommittén ser positivt på. Hur public service väljer att samverka med lokala medieaktörer ska dock fortsatt vara en fråga Vad ska public service göra och tillsammans med vem? som är upp till bolagen själva, i dialog med de kommersiella medie- aktörerna, att avgöra. Detta eftersom givande samarbeten mellan public service och kommersiella aktörer inte kan etableras och utvecklas genom reglering. Samverkan kring innehållsproduktion mellan olika medieaktörer har också en bortre gräns. Att SR låter alla som vill använda allt bolagets material visar på en generositet och öppenhet från ett bolag med public service-uppdrag. kan ett sådant tillvägagångs- sätt riskera att skada konkurrensen på radio- och poddmark- naden, eftersom incitamentet för andra aktörer att själva producera ljud minskar. Kommittén bedömer att ett uttryckligt krav på bolagen att samverka med lokala nyhetsmedieaktörer om innehållsproduktion inte skulle vara rätt väg att gå för att stärka mediemångfalden. Däremot ser kommittén ingen risk för negativ inverkan på medie- mångfalden när det gäller samverkan mellan public service och privata medieaktörer kring andra områden, t.ex. journalisters säker- het eller insatser om källkritik. 5.2.5Fokus på ljud respektive rörlig bild i nyhetsverksamheten Bedömning: Att bolagen ska upprätthålla en god balans mellan kärnverksamhet och kompletterande verksamhet, samt mellan olika kärnverksamheter, innebär att SR och SVT ska bedriva sin nyhetsverksamhet med fokus på att tillhandahålla ljud respektive rörlig bild. SR och SVT publicerar stora delar av sitt nyhetsinnehåll i textform på sina nyhetsplattformar online och på sociala medier. SR har dock sett över sin verksamhet och definierar tydligt sin affärsidé som ”ljudet i fokus”. Det innebär bl.a. att bolaget inte längre publicerar innehåll direkt hämtat från andra i text utan inslag av ljud, i samma utsträckning som . Detta bekräftas också av TU och andra medieaktörer. SVT har i sin tur uttalat att bolaget har som mål att bli ”bäst i på nyhetsvideo” och har tagit steg mot att öka andelen video- inslag i sin nyhetstjänst (dnr Komm2018/00061-88). Vad ska public service göra och tillsammans med vem? I avsnitt 3.3 föreslås att definitionen av kärnverksamhet ska ut- ökas till att omfatta även tillhandahållande av radio- eller tv-program på egna plattformar online. Det lämnas också en bedömning om att gällande anslagsvillkor om att upprätthålla en god balans mellan kärnverksamhet och kompletterande verksamhet bör kvarstå. Kom- mittén vill i detta sammanhang betona att det kravet omfattar hela public services verksamhet. I förhållande till nyhetsverksamheten innebär det att SR och SVT ska fokusera sin nyhetsverksamhet till att tillgängliggöra nyheter genom ljud respektive rörlig bild. Att bolagen fokuserar på sin kärnverksamhet inom ramen för nyhets- verksamheten har central betydelse för att värna en mångfald av lokala nyhetsmedieaktörer. I SVT:s fall ska rörlig bild vara prioriterat inom ramen för nyhets- förmedlingen och vägleda hur SVT bedriver sin nyhetsverksamhet. Det är förvisso mer kostsamt och tidskrävande att producera rörlig bild än ljud eller text, men ambitionen bör ändå fortsatt vara att andelen nyhetsinslag med rörlig bild ska öka. Motsvarande, fast ljud, gäller för . SR och SVT ska inom den kompletterande verksam- heten även fortsättningsvis få publicera nyheter i text på sina platt- formar online för att kunna ha relevanta och sökbara multimediala nyhetstjänster. Kommittén menar dock att nyhetsverksamheten märkbart bör fokuseras kring bolagens kärnuppdrag, dvs att pro- ducera och tillgängliggöra ljud respektive rörlig bild. 5.3Ökad kvalitet och synlighet för utbudet på nationella minoritetsspråk och teckenspråk I public service-uppdraget ingår ett ansvar för att erbjuda ett särskilt utbud av program på de nationella minoritetsspråken. Syftet är dels att främja och erbjuda miljöer där språken används och sprids, dels att synliggöra de nationella minoriteterna för en bredare allmänhet. Uppdraget har under den senaste tillståndsperioden skärpts genom ett krav på att utbudet ska öka . Motsvarande uppdrag gäller även teckenspråk. Programföretagen har dessutom ett ansvar för sändningar på andra minoritetsspråk. Kommitténs uppdrag i denna del är att föreslå hur ansvaret för utbudet på de nationella minoritetsspråken och teckenspråk ska Vad ska public service göra och tillsammans med vem? formuleras för att bidra till att kvaliteten i utbudet och språkens syn- lighet stärks. Förslagen om de nationella minoritetsspråken ska läm- nas med utgångspunkt i internationella åtaganden på om- rådet och regeringens strategi för de nationella minoriteterna (prop. 2008/09:158). Förslagen ska även beakta de bedömningar som har lämnats av utredningen för en stärkt minoritetspolitik (Ku 2016:02). Samråd ska ske med företrädare för det samiska folket och de nationella minoriteterna. I detta avsnitt beskrivs först de nationella minoritetsspråkens och teckenspråkets ställning i samhället och därefter public service- bolagens uppdrag och utbud på dessa språk. Med hänsyn bl.a. till synpunkter som har framkommit vid samråd med de nationella minoriteterna och teckenspråkiga redovisar kommittén därefter sina överväganden och förslag om hur kvaliteten och synligheten för utbudet på nationella minoritetsspråk och teckenspråk kan ökas. 5.3.1De nationella minoritetsspråkens och teckenspråkets ställning i samhället De nationella minoriteterna och minoritetsspråken i I finns fem erkända nationella minoriteter: judar, romer, samer, sverigefinnar och tornedalingar. Gemensamt för dessa minoritetsgrupper är att de har befolkat samt att de utgör grupper med en uttalad samhörighet. De har även en religiös, språklig eller kulturell tillhörighet och en vilja att behålla sin identitet (SOU 2017:60 s. 45). Det finns också fem erkända natio- nella minoritetsspråk: finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska. Enligt utredningen finns det inget entydigt samband mellan den minoritetsgrupp och det minoritetsspråk som gruppen är för- knippad med, t.ex. talar många finska romer finska i stället för chib. driver på uppdrag av regeringen webbplatsen mino- , i syfte att sprida kunskap om nationella minoriteter. Här finns bl.a. följande fakta om minoritetsgrupperna och minori- tetsspråken: Vad ska public service göra och tillsammans med vem? •Ungefär 25 000 judar beräknas leva i . Omkring 4 000 per- soner talar och förstår jiddisch i olika utsträckning. För många jiddischtalande i är det inte förstaspråk, men starkt förknippat med familjeliv och judisk kultur. •Omkring 50 000–100 000 romer beräknas leva i . chib, som betyder det romska språket, består i av olika varieteter, t.ex. kale, lovari, gurbeti, svensk (resande- ), kaldaras, arli och romungri. De olika varieteterna är ömsesidigt begripliga i mycket skiftande grad. •20 000–35 000 samer beräknas leva i . Samiskan delas in i tre huvudvarieteter, öst-, central- och sydsamiska. De två senare av dessa talas i och delas i sin tur in i olika dialekter, bl.a. nord-, lule-, ume- och sydsamiska. av de som talar samiska talar nordsamiska. Uppskattningsvis finns 70 000 samer totalt i , , och , varav runt 20 000 talar samiska. •Sverigefinnarna uppskattas vara 450 000–600 000 till antalet och är därmed den största av de nationella minoritetsgrupperna i . Av dessa beräknas ungefär hälften, 200 000–250 000 per- soner, kunna finska. •Tornedalingarna bor främst i de nordliga kommunerna . Det är också här meänkieli främst talas, av uppskattningsvis 70 000 personer. har haft en särskild politik för att stärka de nationella minoriteterna och stödja de nationella minoritetsspråken. Politiken inleddes med ratificeringen av två av konventioner: ramkonventionen till skydd för nationella minoriteter (ramkonventionen, SÖ 2000:2) och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (språkstadgan, SÖ 2000:3). Ram- konventionen omfattar samtliga fem nationella minoritetsgrupper. Språkstadgan har ratificerats i förhållande till alla fem nationella minoritetsspråk, men ger ett starkare skydd till samiska, finska och meänkieli i egenskap av territoriellt bundna språk. Vad ska public service göra och tillsammans med vem? Artikel 9 i ramkonventionen, i vilken frågor om yttrandefrihet och medier behandlas, innebär bl.a. ett åtagande om att de som till- hör nationella minoriteter ges möjlighet att framställa och använda sina egna medier. Dessutom ska parterna underlätta tillträde till massmedier för personer som tillhör nationella minoriteter, i syfte att främja tolerans och tillåta kulturell mångfald. Artikel 11 i språkstadgan medför detaljerade åtaganden avseende medier på minoritetsspråk. När det gäller public service specifikt har bl.a. åtagit sig att vidta lämpliga åtgärder för att radio- stationer och tv-kanaler ska tillhandahålla sändningar på samiska, finska och meänkieli. Artikeln innehåller också en förpliktelse om att intressena hos personer som använder aktuellt minoritetsspråk ska företrädas eller beaktas i sådana organ som har ansvar för att garantera frihet och mångfald inom massmedierna. Detta gäller inte , men utredningen för en stärkt minoritets- politik har i sitt slutbetänkande föreslagit att åtagande ut- vidgas till att omfatta denna punkt (SOU 2017:88 s. 107). Se vidare kapitel 8 om för , SVT och UR. genomför regelbundna granskningar av och andra konventionsstaters efterlevnad av ramkonventionen och språkstadgan, i femårs- respektive treårscykler. Utifrån de gransk- ningsrapporter som tas fram kan utfärda rekommendationer till staterna som i regel accepteras även om de inte är rättsligt bindande. Enligt utredningen för en stärkt minoritetspolitik lämnades inga rekommendationer till avse- ende åtgärder på medieområdet i den senaste granskningen (SOU 2017:60 s. 56 ff.). De nationella minoriteternas rättigheter i har förtydligats i lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk, vilken bl.a. innehåller bestämmelser om rätten att använda minori- tetsspråk hos förvaltningsmyndigheter och domstolar. I lagen anges också att det allmänna har ett särskilt ansvar för att skydda och främja de nationella minoritetsspråken. Det allmänna ska även i övrigt främja de nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla sin kultur i . Barns utveckling av en kulturell Vad ska public service göra och tillsammans med vem? identitet och användning av det egna minoritetsspråket ska främjas särskilt. Det allmännas särskilda ansvar att skydda de nationella minori- tetsspråken framgår också av språklagen (2009:600). I detta ansvar ingår att den som tillhör en nationell minoritet ska ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda minoritetsspråket. Regeringens strategi för de nationella minoriteterna (prop. 2008/09:158) innehåller bl.a. åtgärder för att säkerställa en bättre efterlevnad av ramkonventionen och språkstadgan samt för att främja bevarandet av de nationella minoritetsspråken. Som ett led i strategin har två samiska språkcentrum inrättats med som huvud- man i syfte att stärka revitaliseringen av det samiska språket. Utred- ningen för en stärkt minoritetspolitik har i sitt delbetänkande föreslagit att språkcentrum inrättas även för de övriga nationella minoritetsspråken (SOU 2017:60 s. 228). Det svenska teckenspråkets ställning Det finns inte bara ett teckenspråk i världen utan varje land har sitt teckenspråk. Enligt för språk och folkminnen finns det kunskap om ungefär 160 olika teckenspråk i världen. Av de som har det svenska teckenspråket som modersmål är alla inte döva. Även personer med hörselnedsättning och hörande personer – framför allt barn till teckenspråkiga – kan tillägna sig svenskt teckenspråk i tidig ålder.