sou · H6B337 · 2018-05-30 00:00:00 — Om personal i dessa lägen har en möjlighet att efter en professionell bedömning kontakta polisen, skulle en del mycket grova våldsdåd sannolikt kunna und- vikas. En dylik sekretessbrytande bestämmelse kan också användas vid misstanke om att personer som söker hjälp planerar att utföra terrordåd. Vid införandet av den sekretessbrytande bestämmelsen som gäller ungdomar i 10 kap. 18 a § OSL gjorde regeringen en jämförelse med den modell för brottsförebyggande arbete som finns i . Där har det ansetts vara en förutsättning för det brottsförebyggande samarbetet mellan polisen och kommunerna i polisdistriktet, inklu- sive skolor och sociala myndigheter, att kunna lämna de personupp- gifter som man anser vara nödvändiga för att samarbetet ska fungera utan samtycke från den som uppgifterna angår.9 Den nya föreslagna sekretessbrytande regeln utgör ett undantag för den starka och omfattande socialtjänstsekretessen. Ett tillägg med hänvisning till den nya bestämmelsen behövs därför i 12 kap. 10 § socialtjänstlagen. Tydligare riktlinjer för informationsutbyte Enligt den bild som har framkommit under utredningsarbetet, finns det inte sällan uppgifter om våldsproblematik hos olika aktörer som skulle behöva delas med andra för att adekvata åtgärder ska kunna vidtas. Det kan exempelvis vara kunskap som finns hos socialtjänst eller polis, som av olika anledningar inte förs vidare för att leda till 2011/12:171. en utredning om brott eller behandlingsinsatser. Ofta finns hos myndigheterna en önskan om ett ökat utbyte av information. Tillämpningen av sekretesslagstiftningen upplevs av många som svår och komplicerad. Många yrkesgrupper omfattas dessutom av ett tjänstemannaansvar, som innebär att felaktig hantering av sekretess kan leda till åtal för tjänstefel. Detta medför att det inte sällan iakttas en högre grad av restriktivitet än vad som egentligen är nödvändig när det gäller att dela uppgifter till andra myndigheter. Det behövs därför tydliga rutiner och riktlinjer för hur sekretessen ska hanteras vid behov av samarbete mellan myndigheter med anledning av miss- tanke om våld mot närstående. kun- skapsstöd bör därför ges i uppdrag att ta fram verksamhetsspecifika riktlinjer för informationsutbyte inom ramen för gällande sekretess- reglering. kunskapsutveckling bör i samarbete med länsstyrelserna och NCK också erbjuda vägledning för yrkesverksamma när det gäller sådana frågeställningar. 14.6En mer aktiv roll och utökad samverkan mellan och andra myndigheter Förslag: Regeringen bör ge i uppdrag åt att se över sina rutiner för underrättelse till vid misstanke om att en person har behov av insatser och behandling med anledning av våldsproblematik. Regeringen bör ge , och Kriminalvården i uppdrag att utreda om en modell för sam- ordnade insatser kan införas för att hantera våldsutövare med höga risker för återfall. Myndigheterna bör därvid identifiera och återkoppla behov av ytterligare utredning av ändringar i lagstift- ningen till regeringen. Polisen har i uppgift enligt 2 § första punkten polislagen att före- bygga brott. Av 2 § polislagen följer bl.a. att polisen ska ge den enskilde skydd, upplysningar och annan hjälp, förutsatt att det inte ankommer på andra myndigheter och samhällsorgan att lämna hjälpen och polisen har praktisk möjlighet att göra det. Enligt 6 § polislagen åligger det polisen särskilt att fortlöpande samarbeta med myndigheterna inom och underrätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem. I bland annat 14 kap. 1 § socialtjänstlagen finns bestämmelser om polisens anmäl- ningsskyldighet till socialnämnd vid misstanke om att ett barn far illa. bör ges i uppdrag att ta fram riktlinjer för hur ett mer strukturerat arbete med att underrätta om att en person har behov av hjälp kan se ut. bör samråda med kunskapsutveckling, om en sådan funktion inrättas i enlighet med utredningens förslag. De våldsutövare som är föremål för många polisingripanden, har i regel höga risker för återfall och ett stort behov av insatser. Sam- tidigt uppvisar de inte sällan ett stort motstånd mot att ta emot stöd, hjälp och behandling för sitt våldsbeteende. Med hänsyn till att den här typen av våldsutövare är svårmotiverade till att inleda ett föränd- ringsarbete, bör formerna för samverkan mellan olika aktörer ske under ledning av antingen polisen eller i vissa fall av Kriminalvården. Det kan också behövas ett visst utrymme för ifrågavarande myndig- heter att besluta om vissa tvångsåtgärder som inte är kopplade direkt till en formaliserad lagföringsprocess, utan som snarare tar sikte på riskhantering och behandling. , och Kriminalvården bör därför få i uppdrag att tillsammans utarbeta en modell för samverkan runt vissa våldsutövare. Brås rapport om polisiära arbetsmetoder bör kunna tjäna som underlag för utvecklingen av arbetet i mot denna målgrupp. En sådan modell kan prövas av myndigheterna gemensamt i en begränsad skala, för att ge underlag för fortsatt utvecklingsarbetet på nationell nivå. Det finns ett visst utrymme att inom ramen för nuvarande lagstiftning påbörja ett sådant arbete, men behov finns av ytterligare utredning när de gäller de möjligheten att använda vissa tvångsåtgärder mot den enskilde. Frågan om utö- kade befogenheter att vidta tvångsåtgärder mot vissa våldsutövare för att öka säkerheten för våldsutsatta och förhindra återfall i våld mot närstående bör utredas vidare. Skiss över utredningens förslag på organisationsnivå Ett flertal studier och utredningar har pekat på de stora problem för enskilda och samhället som mäns våld mot när- stående medför. Den nationella samordnaren mot våld i nära rela- tioner underströk i betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälso- fråga1 att våld i nära relationer i hög grad är ett upprepningsbrott. Det är även känt att ett preventivt arbete för att minska förekomsten av våld i närstående relationer måste bedrivas långsiktigt. Detta påtalas bl.a. i betänkandet Nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck2. I betänkandet anförs vidare att våldet är mycket samhällsekonomiskt och socioekono- miskt kostsamt och att kostnaderna kvarstår . Att fokusera på långsiktiga investeringar i människor som får effekter på framtida beteenden och utgifter för samhället ansågs vara en viktig väg framåt för att samhället ska nå det prioriterade målet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. granskning visar att det saknas en djupare kun- skap om det återfallsförebyggande arbetets långsiktiga effekter, efter- som uppföljningen i dagens system är kortsiktig och utspridd hos en mängd olika samhällsinstanser.3 Systematiska utvärderingar av det återfallsförebyggande arbetets samhällsekonomiska konsekvenser görs sällan. Dessa slutsatser stöds av en enkätundersökning som utred- ningen har gjort, se kapitel 8. Undersökningen visar att bara vart tredje kommun arbetar effektivt för att upptäcka våld mot när- stående och att mindre än hälften av kommunerna har särskilda ruti- ner vid misstanke om hedersvåld. 3RiR 2015:4 Återfall i brott. Förslagen i detta betänkande är ett led i att till stöd för enskilda och berörda myndigheter skapa en struktur för det viktiga, men allt för ofta förbisedda, förebyggande arbetet med att minska våld i nära relation samt att förhindra återfall av våld mot närstående på såväl kort som på lång sikt. De förslag som bedöms få sådana konse- kvenser att de bör behandlas i detta kapitel är dels förslaget om en utökning av samordnade individuella planer, dels ett reglerat ansvar för avseende stöd och insatser till personer som utsätter närstående för våld, dels skapande av ett nationellt kompe- tenscentrum för frågor som rör insatser och behandling för personer som utsätter närstående för våld och med dess tänkta verksamhet samt dels krav på informationsplikt till barn som har utsatts för sådant våld. Utredningen har inom uppdraget kommit i kontakt med ett antal verksamheter som genom myndighetssamarbete arbetar med åter- fallsförebyggande insatser mot våld i nära relationer och andra frågor. I detta betänkande ges inga författningsförslag hur ett sådant arbete bör utformas utan utredningen har valt att överlåta till ansvariga kommuner och landsting att i samverkan utforma detta. 15.2Vilka berörs av förslagen? Som redogörs för i kapitel 3 är problemen med våld mot närstående mycket svårt att uppskatta vad gäller omfattning, struktur och ut- veckling. Mot bakgrund av hur lite som är känt och med ett anta- gande om ett stort mörkertal av våld mot närstående är det svårt att ange några exakta siffror på hur många enskilda som kan komma att beröras av förslagen i denna utredning. Det är också svårt att upp- skatta hur många som är i behov av hjälp och stöd med insatser för att inte återfalla i ett våldsamt beteende. Utredningen bedömer att förslagen i betänkandet får konsekvenser för enskilda våldsutövare och våldsutsatta närstående, men även för kommuner, hälso- och sjukvården, myndigheter och enskilda verksamheter i deras arbete med att minska våld i nära relationer. Ett uttalat ansvar för avseende stöd och insatser till personer som utsätter närstående för våld föreslås genom ett tillägg i 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Utredningen föreslår också att våldsutövaren och dennes närstående ska ges möjlighet att erhålla en sådana individuell plan som regleras i 2 kap. 7 § SoL, och 16 kap. 4 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), HSL, samt genom tillägg i fängelselagen (2010:610) och förordning (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder. Utöver detta föreslås en utökad informationsplikt till barn i 5 kap. 7 § HSL. Dessa förslag kommer att påverka enskilda, , hälso- och sjukvården samt Krimi- nalvården. Utredningen föreslår också att ett centrum för samord- ning och kunskapsutveckling inrättas hos , vilket i huvudsak kommer att beröra men även kommuner, hälso- och sjukvården, enskilda och andra som söker stöd och väg- ledning. kan vårdgivare komma att påverkas för att anpassa sin verksamhet till ackrediterade behandlingsmetoder om verksam- heten så väljer. 15.3Förslag om ett uttalat ansvar för socialnämnden 15.3.1Stöd, hjälp och behandling Utredningen föreslår att 5 kap. 11 § SoL utökas med en bestämmelse om socialnämndens ansvar för stöd och hjälp till personer som ut- sätter närstående för våld, för dessa personer ska upphöra med vål- det. Sådana insatser kan vara motiverande samtal, påverkansarbete, psykosocialt stöd som inte innehåller inslag av hälso- och sjukvård utan ligger inom ramen för det sociala arbetet, information om våld och dess påverkan, tillfälligt boende, missbruksbehandling m.m. Samtalsterapi och gruppbehandling bör också enligt utredningen kunna omfattas, även om detta tangerar hälso- och sjukvårdens an- svarsområde. Komplexiteten i insatserna och kostnaden för dessa kan variera mycket. Frågan har tidigare belysts bland annat av Social- styrelsen i en konsekvensutredning av förslag till föreskrifter om våld i närstående relationer4. SKL har uppgett att de i samband med beredningen av föreskrifter uppskattade be- handlingskostnaderna till per ärende. Detta antagande byggde i sin tur bl.a. på uppgifter . Det finns därför skäl att anta att kostnaden för en behandling kan vara något högre. Givet att en behandlingsinsats i snitt uppgår till innebär det att om 1 000 personer omfattas leder det till en sammanlagd kostnad på 4Socialstyrelsen konsekvensutredning i ärende 4.1.1-43635/2013. och om 2 000 personer omfattas blir motsvarande kostnad sammanlagt . När arbe- tade fram föreskrifterna konstaterades att 36 verksamheter hittades som tillsammans behandlade cirka 2 000 män. Givet att 2 500 män behandlas skulle detta medföra en sammanlagd kostnad på 50 miljo- ner kronor. SKL uppskattar att motsvarande kostnader för behandlingsinsatser, givet att 3 000–3 500 behandlingar ges, till sam- manlagt mellan 64–. 15.3.2Integrerade och samlokaliserade mottagningar för våldsutövare Utredningen rekommenderar att integrerade och samlokaliserade mottagningar för våldsutövare, våldsutsatta och barn inrättas (enligt exemplen som följer) för att finnas i alla delar av landet samt att dessa bör drivas av landsting/regioner och kommuner i samverkan. Utred- ningen lägger dock inga direkta författningsförslag i detta avseende utan har valt att överlåta till kommuner och landsting/regioner att i samverkan utveckla dessa mottagningar. Formerna för sådana verk- samheter ska undersökas av kunskaps- utveckling, som enligt utredningens uppfattning bör få i uppdrag att utarbeta rekommendationer för organiseringen och verksamheten vid sådana mottagningar. Nedan följer en beskrivning av några olika verksamheter som utredningen har identifierat som goda exempel på hur insatser kan ske genom myndighetssamverkan. Dessa verksam- heter arbetar endera direkt med återfallsförebyggande arbete riktat mot våldsutövare, eller så bedrivs verksamheten på ett sådant sätt att utredningen vill lyfta fram den som ett bra exempel på samverkan mellan olika myndigheter. Redogörelsen är även tänkt att exempli- fiera kostnader för att driva en mottagning. Avseende kostnaden per individ, se föregående avsnitt. Utväg är en specialistverksamhet som genom myndig- hetssamverkan arbetar mot våld i nära relation. Samverkande myn- digheter är hälso- och sjukvården, , , , samt 15 kommuner. har också samverkan med den idéburna sektorn i form av kvinnojourer, brottsofferjourer, RFSL med flera. Syftet med verksamheten är att genom samverkan mellan myndigheter och med frivilliga organisationer, erbjuda såväl män och kvinnor som barn med erfarenhet av våld i nära relation ett bättre bemötande och ökat stöd. I Utväg uppdrag ingår även att hålla utbild- ningar på området. Utväg leds av en ledningsgrupp som består av repre- sentanter från samtliga samverkande myndigheter och leder verk- samhetens inriktning och följer upp densamma. Posten som ordför- ande skiftar mellan avtalsparterna med mellanrum. Enhets- chef för Utväg medverkar på ledningsgruppens möten och bistår med information men saknar mandat att fatta beslut. När- hälsan i är huvudman och har arbetsgivaransvar för Utväg . Utväg ingår i Närhälsans beställda vård för Mödrahälsovård/Gynekologi/ Ungdomsmottagningar, Mödrahälsovården i östra . Verk- samhetschefen är underställd primärvårdschefen för /UM/ Gyn och ingår i dennes ledningsgrupp i regionen. in- fördes journalföring på Utväg . har som upptagningsområde men mottagningen är belagd i i externt hyrda lokaler (samma lokal, men separata ingångar för våldsutsatta/barn/professionella och våldsutövare). Även gruppverksamhet för våldsutsatta, våldsutövare och barn/ungdomar bedrivs i dessa lokaler. En grupp för våldsutsatta hålls i lokaler i enligt överenskommelse med . Vid behov av enskilda samtal ute i kommunerna finns det möjlighet att, inom myndighetssamverkans ram, använda andra verksamheters lokaler. Verksamheter inom , hälso- och sjukvården, polisen och de frivilliga organisationerna lånar också ut sina lokaler. Avtalet som reglerar samarbetet kring verksamhet mellan Östra hälso- och sjukvårdsnämnden och samtliga 15 kom- muner är 2-årigt och kan förlängas om det inte sägs upp. Nämnden finansierar och kommunerna 50 pro- cent av verksamhetskostnader. Kostnader för utbildning ingår inte i ersättningen, utan har haft en ny finansieringsmodell med separat finansiering vad gäller verksam- het (stöd, behandling, konsultation, samverkan och synliggörande) respektive utbildning som ska vara självfinansierade. bidrar respektive kommun med per kommuninnevånare, vilket genererar en årsbudget på . Detta täcker fem heltidstjänster, kostnader för gruppledare samt övriga verksamhetskostnader såsom lokalhyra.5 Origo är ett resurscentrum mot hedersrelaterat förtryck och våld. Det är ett samarbete mellan 26 kommuner i , Läns Landsting och i Region . Målgrupper för verksamheten är ungdomar mellan som utsätts för hedersrelaterat förtryck och våld samt yrkesverksamma och ideella aktörer som möter dessa ungdomar i sitt arbete. På Origo arbetar kuratorer, barnmorska och polis och med fokus på unga som utsätts för hedersrelaterat förtryck och våld. De senaste årens statistik visar att fler och fler kontaktar verksamheten. var antalet yrkesverksamma och frivilliga aktörer som erbjöds konsul- tation och vägledning i ”nya” ärenden 279, motsvarade siffra var 375. En ökning märktes också vad gäller antalet unga som sökte individuellt stöd från Origo, från 112 nya ungdomar 2015, till Vid Origo arbetar 7–8 personer med blandad kom- petens bl.a. en barnmorska, fyra kuratorer samt tidigare även en polis. Utredningen ser verksamheten som ett gott exempel på där olika myndigheter kommer samman för att med en bred kompetens sam- verka för att ge individen den bästa insatsen. En sådan samverkans- form skulle kunna vara lämplig för att stödja en person som önskar få hjälp med exempelvis ett våldsamt beteende mot närstående. Enligt uppgift från Origo vände sig , 168 ungdomar och 422 yrkesverksamma till Origo. Vidare deltog 81 yrkesverksamma och ideella personer i ett särskilt utbildningsprogram samt 3662 yrkes- verksamma har erbjudits kompetenshöjande insatser med fokus på hedersrelaterat förtryck och våld. Origos verksamhet finansieras genom bidrag från uppdrags- givarna. I likhet med Utväg står kommunerna för hälften av kostnaden och deras andel relateras till antalet kommuninvånare. Den andra hälften delas lika mellan och 5Verksamhetsberättelse Utväg 2017 samt kompletterande uppgifter från samord- nare vid Utväg . Totalt uppgår kostnaden för Origos verksamhet till . Inom pågår ett arbete med att starta upp ett antal s.k. Relationsvåldscentrum. finns Relationsvåldscent- rum Sydost som används som referens och modell för de planerade verksamheterna. Målgrupperna för verksamheten ska vara vuxna personer som har utsatts för eller utövat våld i nära relation eller hedersrelaterat våld och förtryck, samt personer som utsatts för sexuella övergrepp (även i icke nära relation). Det är således inte fråga om enbart stöd och insatser riktade till våldsutövare. Avsikten med verksamheten är att kunna erbjuda samtalsstöd enskilt och i grupp till målgruppen. Samtalsstödet ska bestå i bearbetande samtal med fokus på våldet, . Behandling av ev. djupare problematik, som trauman eller diagnoser, hänvisas till . När stöd ges till våldsutövare ska verksamheten arbeta med partnerkontakt. Tanken är även att de olika centrumen ska kunna erbjuda utbildningar inom området internt i staden . Yrkesverksamma i staden ska också kunna vända sig till verksamheten för konsultativt stöd i frågor som rör våld i nära relationer. Inom den verksamhet som fungerar som modell för de planerade verksamheterna, uppskattas att cirka 30–av behandlarna arbetar med insatser till våldsutövare.6 15.4Konsekvenser av förslag om samordnade individuella planer (SIP) Av vad som följer av socialtjänstlagen har kommunen ett ansvar för de kommuninvånare som är i behov av omsorg och ser- vice, upplysningar, råd, stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. Frågan om att erbjuda stöd och hjälp till gruppen våldsutövare prioriteras mycket 6Relationscentrum Syd Ost. olika i kommunerna. Vissa kommuner är mer aktiva och goda exem- pel finns. Konkret föreslår utredningen en utvidgning av den möj- lighet som och hälso- och sjukvården har att tillsammans upprätta en samordnad individuell plan. Förutom att dessa planer ska kunna omfatta våldsutövare så föreslås även att Kriminalvården ska ges möjlighet att initiera och vara delaktiga i att sådana planer upprättas. På så sätt ges myndigheterna ytterligare verk- tyg i det förebyggande arbetet att förhindra våld mot närstående. Beträffande upprättande av samordnade individuella planer (SIP) har Kommuner och Landsting (SKL) till utredningen upp- gett att 18 av 21 landsting rapporterat att det genom- fördes 10 179 samordnade individuella planer för åldersgruppen 0–. rapporterades från 187 av 290 kommuner att 4 727 planer upprättats avseende motsvarande åldersgrupp. Enligt SKL är det troligt att landstingen och kommunerna delvis har redovisat samma planer, vilket gör det svårt att uppskatta det totala antalet samordnade individuella planer som har upprättats. SKL uppger vidare att det antal planer som landstingen redovisat har ökat från 4 2013, 5 2014 till 10 20157. Kriminalvårdens rätt att ta initiativ till och ingå i SIP kan natur- ligtvis medföra en ökning av antalet SIP:ar. Det är dock svårt att göra några mer exakta uppskattningar av storleken på en sådan ökning. Av Kriminalvårdens klientkartläggning 2013 framgår att av klienterna hade en kombination av problem med anknytning till försörjning, missbruk och psykisk ohälsa. I absoluta tal rörde det sig om 557 personer. Dessa personer skulle kunna ha behov av samord- nade insatser, men det är inte givet att samordningen behöver ske inom ramen för en SIP, även om det för en del av klienterna kan vara en bra lösning.8 När det gäller ekonomiskt underlag avseende kostnaderna för att upprätta en SIP, har utredningen varit i kontakt med och med SKL. Dessvärre finns det inte något sådant underlag att tillgå. En orsak till detta kan vara att en SIP kan utformas olika beroende på ärendetyp och omfattning samt att de upprättas av olika myndigheter. I avsaknad av underlag redovisas här en uppskattning av kostnaderna för upprättande av en SIP. 7I underlaget saknas uppgift från , och . 8Kriminalvården (2013) Klientkartläggning. Givet att timkostnaden för en socionom uppgår till 369 kronor9 inklusive sociala avgifter och att tidsåtgången för upprättande av en SIP omfattar 8 timmars arbete sammanlagt för de berörda myndig- heterna, leder det till att kostnaden att upprätta en SIP blir per ärende. Om 1 000 personer omfattas skulle detta leda till en sammanlagd kostnad på . Om 2 000 personer skulle omfattas blir motsvarade kostnad etc. Mot bakgrund av osäkerheten i de uppgifter som finns att tillgå avseende det totala antalet SIP som upprättas tillsammans med svårigheter att uppskatta antalet personer som kan komma i fråga, går det endast uppskattningsvis att bedöma de kostnader för SIP som utredningens förslag medför. 15.5Konsekvenser av förslag om information till barn Utredningen föreslår ett tillägg i 5 kap. 7 § HSL som innebär att barns behov av information, råd och stöd särskilt ska beaktas även då barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med har utsatt närstående för våld eller själv har utsatts för sådant våld. I utredningen fönster av möjligheter – stärkt barnrättsperspektiv för barn i skyddat boende föreslogs att Inspektionen för vård och omsorg () ska ta fram informationsmaterial för barn i skyddat boende10. Utredningen redovisade att vid framtagande av tidi- gare informationsmaterial till barn och ungdomar i HVB (hem för vård och boende) eller stödboende, uppskattat kostnaden för pro- duktion av film varierar beroende på filmens längd. Motsvarande kostnad för att ta fram ett tryckt material har uppskattats till . De redovisade upp- gifter bör kunna vara vägledande även för de nu föreslagna änd- ringarna i hälso- och sjukvårdslagen. Framtagande av ett informa- tionsmaterial bör med fördel kunna läggas på ett nationellt kompe- tenscentrum. 9Uppskattning av timkostnad för en socionom enligt uppgift från SKL. 10SOU 2017:112 s. 304. 15.6Konsekvenser av förslag om inrättande av kunskapsutveckling Utredningen föreslår att ett centrum för samordning och kunskaps- utveckling kring förändringsarbete för frågor som rör återfallsföre- byggande insatser för personer som utsätter närstående för våld ska inrättas hos . De uppgifter som ordning och kunskapsutveckling föreslås få ansvar för behandlas i kap. 14. I huvudsak handlar det om att ta ett nationellt samordnings- ansvar för frågor som rör utvecklingen av förändringsarbete med våldsutövare samt vara ett stöd för i första hand kommunerna och hälso- och sjukvården samt andra berörda myndigheter.