sou · H6B382 · 2018-11-30 00:00:00 — Det som angetts där upprepas inte här. Mot bakgrund av vad som nämnts i föregående stycke bedömer viatt regeringen endast i mycket begränsad omfattning kommer att beröras av våra förslag i de angivna delarna. Förslagen kan dock innebära att regeringen, på ett sätt som inte tidigare skett, behöver pröva och ta ställning till enskilda frågor om säkerhet. Enligt vår mening är det naturligt att denna typ av frågor prövas av reger- ingen eftersom den har det övergripande ansvaret för säker- het och då frågorna kan inrymma utrikes-, försvars-, och säkerhets- politiska överväganden (se prop. 2009/10:31 s. 237). Våra förslag innebär vidare att regeringen bemyndigas att med- dela föreskrifter i vissa ytterligare fall, däribland om undantag från kravet på säkerhetsskyddsavtal. Av större betydelse är dock att vi även föreslår att regeringen ska få möjlighet att fatta beslut i enskilda fall om undantag från kravet på säkerhetsskyddsavtal. Avsikten är att möjligheten bl.a. ska kunna utnyttjas när det finns behov av snabb- anskaffningar i höjt beredskapsläge, eller i fråga om sådana särskilda underrättelsesamarbeten som enligt tilläggsdirektiven inte omfattas av vårt uppdrag. Denna uppgift medför en viss ärendetillströmning till regeringen 11.4Ekonomiska konsekvenser och finansiering Bedömning: En mycket grov uppskattning ger vid handen att våra förslag medför ett behov av omkring 110 årsarbetskrafter hos de föreslagna tillsynsmyndigheterna, motsvarande grovt upp- skattat . Härutöver tillkommer kost- nader för kompetensförsörjning inom säkerhetsskyddsområdet och för att etablera tillsynssystemet. Förslagen kan antas leda till marginella kostnadsökningar för offentliga verksamhetsutövare samt domstolar som kan hanteras inom ramen för tillgängliga medel. Förslagen kan antas leda till marginella kostnadsökningar för enskilda verksamhetsutövare. Förslagen bör huvudsakligen finansieras genom ökade anslag. Till viss del kan förslagen finansieras genom de kostnadsminsk- ningar som uppstår när 17 länsstyrelser frigörs från uppgiften att utöva tillsyn över säkerhetsskyddet. Tillsynen bör inte vara avgifts- finansierad. Förslag: Försvarsmakten och Säkerhetspolisen får i uppdrag att utreda hur kompetensförsörjningen inom säkerhetsskyddsområ- det kan tryggas. 11.4.1Ekonomiska konsekvenser för det allmänna Myndigheter som föreslås bedriva tillsyn I detta avsnitt presenterar vi en uppskattning av de ekonomiska konsekvenserna för de myndigheter som föreslås få ansvar för att bedriva tillsyn. Även samordningsmyndigheternas uppgifter ingår i uppskattningen. Våra bedömningar bygger på redogörelsen i avsnitt 11.3 om hur respektive aktör berörs av våra förslag samt myndigheternas egna beräkningar av vilka resurser som krävs för uppdraget. Det finns ett flertal faktorer som påverkar uppskattningen av de ekonomiska konsekvenserna av våra förslag. En sådan faktor är att merparten av de föreslagna tillsynsmyndigheterna inte bedriver något systematiskt tillsynsarbete på säkerhetsskyddsområdet, vilket begränsar deras möjligheter att med någon större precision beräkna de resurser som behövs för att genomföra våra förslag. Nästan alla föreslagna myndigheter har uttryckt att deras beräkningar är för- enade med stor osäkerhet. En annan faktor är att den föreslagna rollen som samordningsmyndighet är ny och att de närmare form- erna för samordningen kommer att utkristalliseras först när Försvars- makten och Säkerhetspolisen har bestämt hur arbetet ska bedrivas. Samordningsmyndigheterna ska enligt våra förslag också meddela föreskrifter om hur och i vilken omfattning som tillsynen ska be- drivas, vilket naturligtvis kommer att påverka resursbehovet. Ytter- ligare en faktor är att våra förslag kompletterar en reglering som ännu inte är i kraft. I skrivande stund finns det därför inga uppgifter om tillämpning eller effekter av den nya regleringen. Det anförda medför att uppskattningarna i det följande måste ses som grova och högst preliminära. Det anförda understryker också behovet av att uppskattningarna följs upp i den fortsatta behandlingen av förslagen i detta betänkande. Försvarsmakten har enligt den nya säkerhetsskyddsförordningen ansvar för tillsyn över , Försvarshögskolan och de myndigheter som hör till Försvarsdepartementet. Vi föreslår inga ändringar när det gäller vilka myndigheter som Försvarsmakten bör ha tillsynsansvar för. När det gäller rollen som samordningsmyndig- het innebär våra förslag att Försvarsmakten blir samordningsmyn- dighet för . I enkätsvaret har Försvarsmakten uppgett bl.a. följande. Utvidg- ningen av tillsynsansvaret enligt 16 a § gamla säkerhetsskyddsför- ordningen från krävde ytterligare 6–8 årsarbets- krafter utöver de 4–5 årsarbetskrafter som behövdes för tillsyn. Denna utvidgning har inte finansierats. Om Försvars- makten i enlighet med utredningens förslag tillförs ytterligare upp- gifter ökar resursbehovet med 3–4 årsarbetskrafter. Även vid en full finansiering kommer det ta tid i anspråk innan rekrytering och ut- bildning av ny personal är genomförd eftersom det råder en stor brist och konkurrens om personal med säkerhetsskyddskompetens. För Försvarsmakten, liksom övriga tillsynsmyndigheter, innebär våra förslag att rollen som tillsynsmyndighet inbegriper ett större ansvar och fler uppgifter. Detta beror bl.a. på att tillsynsmyndig- heterna föreslås få ansvar för samråd, att bedriva tillsyn med viss regelbundenhet och att vid behov besluta om åtgärdsförelägganden och sanktioner. Trots att Försvarsmakten alltså inte föreslås få fler tillsynsobjekt räknar vi med att den förändrade tillsynsrollen medför ett utökat behov av resurser. Detta är ett ingångsvärde som vi har med i beräkningen av de ekonomiska konsekvenserna för samtliga föreslagna tillsynsmyndigheter, vilket därför inte upprepas i det följ- ande. Som vi har utvecklat tidigare medför även rollen som samord- ningsmyndighet en rad nya uppgifter, bl.a. att följa upp, utvärdera och utveckla tillsynsarbetet, förmedla relevant hotinformation till tillsynsmyndigheten samt ta fram metodstöd. Försvarsmaktens sam- ordningsansvar föreslås omfatta som i sin tur bedriver tillsyn över området försvarsmateriel. Det är alltså fråga om ett område som Försvarsmakten känner mycket väl och som i allt väsentligt inrymmer Försvarsmaktens skyddsvärden. Vi menar därför att en uppskattning om ungefär fyra tillkommande årsarbets- krafter för Försvarsmakten framstår som rimlig. Säkerhetspolisen har enligt den nya säkerhetsskyddsförordningen ansvar för tillsyn över alla myndigheter under regeringen som inte hör till Försvarsmaktens ansvarsområde, dock inte Justitiekanslern. Säkerhetspolisen har också ansvar för tillsyn över alla kommuner och landsting. Enligt våra förslag i avsnitt 8.7 frigörs Säkerhets- polisen från tillsyn över kommuner och landsting som tillsynen över myndigheter inriktas mot de mest skyddsvärda verk- samheterna. När det gäller rollen som samordningsmyndighet inne- bär våra förslag att Säkerhetspolisen blir samordningsmyndighet för samtliga föreslagna tillsynsmyndigheter utom . Säkerhetspolisen har framfört bl.a. följande när det gäller resurs- behovet för att genomföra utredningens förslag. Det förändrade uppdraget kommer uppskattningsvis kräva ett fyrtiotal ytterligare årsarbetskrafter jämfört med de resurser som ska arbeta med tillsyn när den nya säkerhetsskyddslagen träder i kraft. Inledningsvis kom- mer det vara nödvändigt att Säkerhetspolisen stödjer och i viss mån bedriver tillsyn tillsammans med de föreslagna tillsynsmyndigheter- na som står under Säkerhetspolisens samordningsansvar, vilket kräver resurser. Behovet av utbildning av tillsynsmyndigheter förut- spås också öka. Därutöver är det i allt väsentligt nya uppdrag att systematiskt utveckla tillsynsmetoder för tillsynsmyndigheter, verka för samarbete och informationsutbyte tillsynsmyndigheter emellan samt att regelbundet delge tillsynsmyndigheterna områdesspecifik hotinformation. Detta kräver bl.a. att uppgifter sammanställs och anpassas för respektive tillsynsområde innan de förmedlas. Vidare behöver det säkerställas att uppgifterna kan förmedlas och tas om hand av mottagaren på ett säkert sätt. Uppdraget medför vidare att samordningsmyndigheterna måste ha en övergripande bild av bl.a. säkerhetsskyddet och incidenter inom respektive tillsynsområde. Vi föreslår att Säkerhetspolisens tillsynsansvar inriktas mot de allra mest skyddsvärda myndigheterna, vilket medför att antalet till- synsobjekt minskar. bör det noteras att myndigheterna som Säkerhetspolisen föreslås ha tillsynsansvar för bedriver verk- samhet inom vitt skilda områden, så som rättsväsende, socialförsäk- ring, beskattning och finansiell stabilitet. Detta ställer särskilda krav på områdesspecifik kunskap. Mot bakgrund av tillsynsobjektens kom- plexitet och att funktionen som tillsynsmyndighet föreslås inbegripa större ansvar och fler uppgifter bedömer vi att Säkerhetspolisens resursbehov inte förändras på något avgörande sätt i rollen som tillsynsmyndighet. Vad gäller samordningsansvaret innebär våra för- slag att Säkerhetspolisen blir samordningsmyndighet för tio tillsyns- myndigheter. Säkerhetspolisens samordningsansvar sträcker sig där- med över alla områden där vi bedömer att det typiskt sett bedrivs säkerhetskänslig verksamhet, med undantag för området försvars- materiel. Säkerhetspolisens samordningsansvar inrymmer också de fyra länsstyrelserna som föreslås få ansvar för tillsyn över myn- digheter, kommuner, landsting och enskilda verksamhetsutövare som inte faller inom någon annan myndighets tillsynsansvar. Detta inne- bär att Säkerhetspolisens samordningsansvar är omfattande, både till antalet tillsynsmyndigheter och sett till variationen av säkerhets- känslig verksamhet som bedrivs inom respektive tillsynsområde. För att samordningen ska fylla sin funktion menar vi att samordnings- myndigheterna behöver säkerställa att det finns kompetens inom respektive tillsynsområde, inte minst för att kunna utveckla tillsyns- arbetet och förmedla relevant hotinformation. När det gäller just Säkerhetspolisens samordningsansvar ser vi att det fordras områdes- specifik kompetens inom ett stort antal områden. Detta medför självfallet ekonomiska konsekvenser, men det är enligt vår mening också helt nödvändigt för att genomföra våra förslag och få till den ambitionshöjning som vi menar är nödvändig inom tillsynen. Utifrån vad som anförts bedömer vi att Säkerhetspolisens uppskattning av tillkommande resursbehov framstår som rimligt. Vi noterar också att Säkerhetspolisen har tagit höjd för initialt tillkommande resurs- behov, vilket är något som vi återkommer till nedan under rubriken av ekonomiska konsekvenser för det allmänna. har enligt den nya säkerhetsskydds- förordningen ansvar för tillsyn över enskilda verksamhetsutövare som bedriver elförsörjningsverksamhet. Enligt våra förslag i avsnitt 8.7 före- slås myndigheten har kvar detta tillsynsansvar samt få ansvar för enskilda verksamhetsutövare inom området dammanläggningar. I enkätsvaret har uppgett bl.a. följ- ande. Det finns uppskattningsvis 70 verksamhetsutövare inom om- rådena elförsörjning och dammanläggningar som har betydelse för säkerhet och som därmed faller inom myndighetens till- synsområde. Vilka resurser som krävs beror på vilken ambitionsnivå som ska gälla i fråga om tillsynsfrekvens. Antalet årsarbetskrafter som bedöms vara nödvändiga för uppdraget per uppskattas till åtta om varje verksamhetsutövare genomgår tillsyn minst . För att utföra utredningens föreslagna tillsyns- uppdrag behövs uppskattningsvis ytterligare sju årsarbetskrafter om varje verksamhetsutövare ska genomgå tillsyn minst . Iberäkningen ingår även ett tiotal kontroller av skriftlig doku- mentation så som säkerhetsskyddsanalyser. Enligt vår bedömning är antalet uppskattade tillsynsobjekt rim- ligt och i linje med beräkningarna som gjorts avseende dammanlägg- ningar (se avsnitt 8.7 och prop. 2013/14:38 s. 24 och 41). viatt det av beräknade resursbehovet framstår som välgrundat och rimligt. Vi bedömer alltså att det be- höver tillföras ungefär åtta årsarbetskrafter till följd av våra förslag. I sina beräkningar har gjort vissa an- taganden när det gäller hur ofta tillsyn ska genomföras. Vi behandlar denna fråga i avsnitt 8.16 och föreslår att samordningsmyndig- heterna ska reglera denna frågan om tillsynens regelbundenhet i föreskriftsform. Transportstyrelsen har enligt den nya säkerhetsskyddsförordningen ansvar för tillsyn över enskilda verksamhetsutövare som bedriver flygtrafiktjänst för civil luftfart, flygtrafikledningstjänst för militär luftfart och verksamhet som i övrigt är av betydelse för luftfarts- skydd, hamnskydd och sjöfartsskydd. Enligt våra förslag i avsnitt 8.7 får Transportstyrelsen ansvar för tillsyn över myndigheterna Sjö- fartsverket, , samt för enskilda verksam- hetsutövare inom områdena civil luftfart, vägtrafik, sjöfart och järn- väg. Transportstyrelsen har uppgett bl.a. följande. Resursbehovet för uppdraget enligt den nya säkerhetsskyddsförordningen uppskattas till tre årsarbetskrafter. För att kunna utföra uppgifterna enligt ut- redningens förslag uppskattas att det tillkommer tio årsarbetskrafter, varav 0,5 avser luftfart, 7,5 avser sjöfart, en avser järnväg och en avser väg. För sjöfart tillkommer uppskattningsvis 70 tillsynsobjekt, för järnväg nio och för väg fem. I beräkningarna beaktas inte kostnaden för uppbyggnad av it-system som kan bli omfattande. I ett senare skede har Transportstyrelsen framfört att den uppskattning som ur- sprungligen gjordes är i underkant. Det finns skäl för att uppehålla sig något vid Transportstyrelsens beräkning av resursbehovet när det gäller skillnaden mellan den nya säkerhetsskyddsförordningen och våra förslag i avsnitt 8.7. När det gäller området luftfart tillkommer enligt Transportstyrelsens upp- skattning 0,5 årsarbetskrafter som en följd av utredningens samlade Det handlar då dels om att tillkommer som tillsynsobjekt, dels om att tillsynsmyndigheterna får ett bredare upp- drag i enlighet med vad vi har redogjort för ovan. Utredningen delar Transportstyrelsens preliminära uppskattning av resursbehovet i denna del. Likaså framstår uppskattningen som rimlig när det gäller järnväg och väg. När det gäller sjöfart beräknar Transportstyrelsen att utredning- ens förslag medför ett behov av uppskattningsvis 7,5 årsarbetskrafter samt att det tillkommer 70 tillsynsobjekt. Transportstyrelsens beräk- ningar synes utgå från att myndigheten inte har ansvar för tillsyn över säkerhetsskyddet inom sjöfart. Enligt vad som framgår av den nya säkerhetsskyddsförordningen ska dock Transportstyrelsen ut- öva tillsyn över säkerhetsskyddet när det gäller enskilda verksam- hetsutövare som bedriver flygtrafiktjänst för civil luftfart, flygtrafik- ledningstjänst för militär luftfart och verksamhet som i övrigt är av betydelse för luftfartsskydd, hamnskydd och sjöfartsskydd. Hamn- skydd är åtgärder som ska vidtas i hamnar i syfte att skydda män- niskor, infrastruktur och utrustning i hamnarna mot allvarliga olag- liga handlingar medan sjöfartsskydd är en kombination av förebygg- ande åtgärder som syftar till att skydda sjöfarten och hamnanlägg- ningarna mot hot om avsiktliga olagliga handlingar (1 kap. 1 § lagen [2006:1209] om hamnskydd och 2 § lagen [2004:487] om sjöfarts- skydd). Detta är enligt vår bedömning ett relativt brett område och det kan vidare noteras att tillsynen enligt den nya säkerhetsskydds- förordningen ska avse verksamhet som är av betydelse för hamn- skydd och sjöfartsskydd. Med hänsyn till det anförda framstår det som en rimlig tolkning att Transportstyrelsens tillsynsansvar när det gäller området sjöfart i stora delar redan täcks av ansvaret enligt den nya säkerhetsskyddsförordningen. Utredningen kan därför inte fullt ut dela Transportstyrelsens uppfattning att våra förslag skulle med- föra ett behov av uppskattningsvis 7,5 årsarbetskrafter när det gäller sjöfart. Vad som talar för ett ökat resursbehov i förhållande till den nya säkerhetsskyddsförordning är, när det gäller sjöfart, att Sjöfarts- verket tillkommer som tillsynsobjekt och att uppdraget som tillsyns- myndighet med våra förslag inbegriper ett större ansvar och fler uppgifter. Mot bakgrund av ovanstående samt med hänsyn till hur Transportstyrelsen har beräknat resursbehovet för övriga trafikslag bedömer vi att förslagen i betänkandet medför ett behov av upp- skattningsvis ytterligare 1,5 årsarbetskrafter för tillsyn över sjöfart. Sammantaget bedömer vi alltså att Transportstyrelsen grovt räk- nat behöver ytterligare fyra årsarbetskrafter för att kunna utföra upp- draget som tillsynsmyndighet enligt våra förslag. Av dessa avser 0,5 civil luftfart, 1,5 sjöfart, 1 järnväg och 1 vägtrafik. Enligt den nya säkerhetsskyddsförordningen har Post- och tele- styrelsen ansvar för tillsyn över enskilda verksamhetsutövare som bedriver verksamhet som avser elektronisk kommunikation och post- tjänst. Vi föreslår inga ändringar när det gäller Post- och telestyrel- sens tillsynsområde. I enkätsvaret har uppgett bl.a. följande. Inom områdena elektronisk kommunikation och post finns knappt 1 000 aktörer. Bland dem bedriver uppskattningsvis 15 aktörer säker- hetskänslig verksamhet enligt säkerhetsskyddslagen och de blir där- med tillsynsobjekt under . Tillsynsobjekten bedriver verksamhet av skiftande karaktär både vad gäller volym och komplexiteten på skyddsvärden. Skyddsvärdena hos tillsynsobjekten måste kartläggas, dokumenteras, bedömas och prioriteras för att därefter hanteras inom ramen för en tillsynsstrategi. Detta arbete kommer också integrera kunskap om hot och sårbarheter. Till detta kommer arbetet med tillsyn över faktisk kravuppfyllelse. Vidare kommer tekniska specialister att behöva engageras. Det kommer att behövas 6,5 årsarbetskrafter för att utföra uppdraget som föreslås av utredningen. Myndigheten har endast i mindre omfattning bedrivit tillsyn enligt den gamla säkerhetsskyddsregleringen. De säkerhets- skyddsresurser som finns används primärt för myndighetens egna behov av säkerhetsskydd. Det uppskattade resursbehovet utgör väsent- ligen det tillkommande behovet av årsarbetskrafter. Enligt vår bedömning framstår Post- och beskriv- ning av det planerade tillsynsarbetet som genomtänkt och rimligt. Eftersom vi inte föreslår någon ändring av Post- och tillsynsområden kan vi dock inte dela bedömningen att hela resurs- behovet om 6,5 årsarbetskrafter är en konsekvens av utredningens förslag. Myndigheten har redan ansvar för tillsyn över enskilda verk- samhetsutövare inom elektronisk kommunikation och posttjänster och har fått medel tilldelade för den uppgiften. Vi menar därför att resursbehovet som tillkommer av utredningens förslag bara kan här- röra från den förändrade tillsynsroll som vi har beskrivit tidigare. till antalet tillsynsobjekt och karaktären av dem bedömer vi att den förändrade tillsynsrollen medför ett tillkommande resursbehov om ungefär två årsarbetskrafter. Enligt den nya säkerhetsskyddsförordningen har länsstyrelserna an- svar för tillsyn över enskilda verksamhetsutövare som bedriver annan säkerhetskänslig verksamhet än sådana som ryms inom ansvars- området för , och . Våra förslag om en ny tillsynsstruktur i avsnitt 8.7 bygger på att det finns en utpekad tillsynsmyndighet inom varje område där det typiskt sett bedrivs säkerhetskänslig verksamhet. Vi har identifierat ett antal sådana områden och fördelat dem bland sju tillsynsmyndig- heter med lämplig områdeskompetens. Dessutom har tillsyn över de allra mest skyddsvärda verksamheterna reserverats för Försvars- makten och Säkerhetspolisen. Därutöver föreslår vi att tillsynen över myndigheter, kommuner, landsting och enskilda verksamhetsutövare –som inte står under någon annan myndighets tillsyn – fördelas mellan länsstyrelserna i , län, och utifrån verksamhetsutövarens säte. Säker- hetskänslig verksamhet som bedrivs i bolagsform, men som direkt eller indirekt ägs av kommuner, landsting eller myndigheter, kom- mer alltså bara omfattas av länsstyrelsernas tillsynsansvar om verk- samheten ifråga faller utanför de särskilt utpekade tillsynsområdena. I enkätsvaret har i uppgett bl.a. följande. Tidsåtgången för tillsyn är svår att kvantifiera. Två viktiga faktorer är storleken och komplexiteten på verksamheterna som ska kontrolleras. Inom det föreslagna tillsynsområdet finns det uppskatt- ningsvis minst 231 tillsynsobjekt. Beräkningen grundas på att det finns åtta länsstyrelser, 107 kommuner och nio landsting inom till- synsområdet samt antagandet att det finns minst en enskild verk- samhetsutövare per kommun. Det krävs 6–10 årsarbetskrafter för att utöva tillsyn enligt utredningens förslag. ingen tillsyn enligt säkerhetsskyddslagen. Mot bakgrund av hur länsstyrelsernas tillsynsområde har defini- erats, vilket vi utförligt har beskrivit ovan, menar vi att uppskattning av antalet tillsynsobjekt sannolikt är i överkant. Även med hänsyn till att föreslagna tillsynsområde utökats finns det enligt vår mening inte stöd för att det bedrivs ett så stort antal verksamheter av betydelse för säkerhet inom tillsyns- området. Vi grundar den uppfattningen på att det avgörande för om verksamhet rör säkerhet är om en antagonistisk handling mot verksamhetens skulle kunna medföra skadekonsekvenser på nationell nivå (se prop. 2017/18:89 s. 44). Vi konstaterar också att länsstyrel- sens beräkning inte utgår från någon analys av skyddsvärden och möjliga skadekonsekvenser inom tillsynsområdet. Det ska även vägas in att i redan har ett ansvar för tillsyn över säkerhetsskyddet, som delvis överlappar vårt förslag, och att myndigheten har fått medel tilldelade för den uppgiften. Mot ovan- stående bakgrund bedömer vi att det tillkommande resursbehovet till följd av våra förslag uppgår till grovt uppskattat fem årsarbets- krafter. i ansvar för tillsyn enligt den nya säkerhets- skyddsförordningen samt enligt våra förslag framgår ovan under rubriken i . I enkätsvaret har i län bl.a. uppgett följande. Myndigheten saknar erfarenhet av tillsyn inom säkerhetsskydds- området och har inte genomfört någon kartläggning av verksam- hetsutövare inom det föreslagna tillsynsområdet. Något adekvat underlag för bedömningen finns alltså inte. Myndighetens beräkning baseras i stället på erfarenheter från lagen (2003:778) om skydd mot olyckor och lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgär- der inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd bered- skap. Beräkningen utgår från att det finns tre verksamhetsutövare per kommun, en verksamhetsutövare per landsting och en verksam- hetsutövare per länsstyrelse. Det lägsta antalet verksamhetsutövare inom ansvarsområde beräknas därför uppgå till 181. Det motsvarar ett behov av sex årsarbetskrafter givet att varje verk- samhetsutövare blir föremål för tillsyn minst var fjärde år. Av samma skäl som anges ovan avseende i län bedömer vi att i läns uppskattning av antalet tillsynsobjekt sannolikt är i överkant och att resursbehovet till följd av våra förslag uppgår till ungefär tre årsarbetskrafter. ansvar för tillsyn enligt den nya säkerhetsskydds- förordningen samt enligt våra förslag framgår ovan under rubriken i . I enkätsvaret har i uppgett bl.a. följande. Det finns ett stort antal myndigheter med säte inom tillsynsområdet. Tidsåtgången för tillsyn av dessa myndigheter är mycket svår att uppskatta. Ytterligare en faktor som försvårar upp- skattningen är avsaknaden av instruktioner som beskriver bl.a. tids- intervaller för tillsyn. Utifrån en nivåbedömning som baseras på kon- sekvenserna för säkerhet finns det uppskattningsvis 30 verk- samhetsutövare inom tillsynsområde. Det handlar då om möjliga skadekonsekvenser som resulterar i allvarlig eller synner- ligen allvarlig påverkan på säkerhet. Det behövs ungefär fem årsarbetskrafter för att utöva tillsyn enligt utredningens förslag. Myndigheten bedriver ingen tillsyn över säkerhetsskyddet.