sou · H6B347 · 2018-06-14 00:00:00 — För att utbildningarna ständigt ska kunna utvecklas, samt förbe- reda studenterna inför yrkeslivet på bästa sätt, behöver utbildning- arna systematiskt uppdateras och anpassas efter nya behov. Genom ett strukturerat samarbete mellan lärosätena och verksamheterna kan utbildningarna hållas uppdaterade om verksamheternas kun- skapsbehov. Principer för att utveckla Stärk samverkan med lärosätena För att ska kunna leverera vård av högsta kvalitet, en skola som lär ut på bästa sätt och en omsorg som tillhandahåller medbor- gare stöd och insatser av hög kvalitet, behövs en tydlig länk mellan forskning och det praktiska utförandet. Verksamheternas arbete be- höver kunna vila på en vetenskaplig och beprövad grund. En stor del av den forskning som bedrivs inom medicin, ut- bildning och socialt arbete, kommer dock inte alltid verksamheterna till del. Detta kan bero på att forskningen inte är relevant för verk- samheten, att den är svår att implementera eller att forskningen inte alls är användbar för verksamheterna i det praktiska arbetet. För att viktiga frågor och praktiska problem som finns inom verksamheter- na ska kunna beforskas och verkligen kunna utveckla och förbättra metoder eller behandlingar, behöver det skapas en bättre dialog och närmare samarbete mellan medarbetarna i verksamheterna och forskningen. Den forskning som genereras på lärosätena behöver på ett struk- turerat sätt kunna nå berörda verksamhetsområden, som idéer och uppslag till forskningsfrågor som uppkommer bland med- arbetarna i verksamheterna behöver kunna nå lärosätena. Det behövs en närmare länk mellan verksamheter och forskning för att ny kun- skap smidigt ska kunna implementeras eller testas i verksamheterna. Det är viktigt att återigen betona att den kunskap som kommer verksamheterna till del genom stärkt samverkan med läro- sätena behöver komma alla i verksamheten till del. Kunskaperna be- höver anpassas så att alla verksamma kan dra nytta av dem. Sam- verkan över professions- och disciplingränser och gemensamma ar- betsgrupper spelar därmed även här en viktig roll för kunskapsöver- föring mellan medarbetarna oavsett yrkesroll. I SOU 2018:19 betonas vikten av tre samverkande delar för en välfungerande process av praktikutvecklande forskning. Dessa delar utgörs av: systematiskt kvalitetsarbete (för utveckling av lärande och undervisning), praktikutvecklande forskning och förbättringsarbete (uppföljning och utvärdering). Delarna kan illustreras med tre olika kugghjul som länkas samman och kan beskrivas enlig följande: genom ett systematiskt kvalitetsarbete som samverkar med den praktikutvecklande forskningen kan ett för verksamheten relevant förbättringsarbete utformas, som i sin tur sedan behöver följas upp Principer för att utveckla och utvärderas (se s. 120 i SOU 2018:19). Oavsett verksamhets- område behövs strukturerade arbetsprocesser utarbetas där läro- säten och forskning i högre utsträckning samverkar med verksam- heterna. Hur detta utformas är upp till verksamheterna själva. Ett exempel på hur ett medarbetardrivet initiativ för kunskaps- utveckling genom kollegialt lärande, kom att skapa förutsättningar för forskning genom den data som registrerats, beskrivs i av- snitt 5.6.3 under rubriken ”Närmare koppling mellan forskning och praktik – Nätverk för att förbättra vården för barn med kronisk sjuk- dom lärande ett genererade kollegial samverkan”. Medarbetarna på olika kliniker i drev själva på utvecklingen för att förbättra vården av barn med kronisk tarmsjukdom. De såg ett behov av för- bättring och skapade genom samverkan mellan olika kliniker bättre kunskap kring denna sjukdom. Lärdomarna dokumenterades och re- gistreras i databaser. Data kunde sedan användas för forskningen för att generera ny kunskap som kan förbättra behandlingsmetoder. Som beskrevs ovan behöver samverkan mellan verksamheterna och lärosätena stärkas för att mer anpassad och relevant kunskap ska kunna komma verksamheterna till del. Genom mer verksamhetsnära forskning skulle detta kunna möjliggöras. Möjligheter att bedriva verksamhetsnära forskning18 är av stor be- tydelse för att utveckla och förbättra verksamheter inom skola, vård och omsorg. Genom att skapa bättre strukturer där forskare och yrkesverksamma kan samarbeta och formulera gemensamma forsk- ningsfrågor utifrån verksamheternas behov, kan den vetenskapliga grunden och beprövade erfarenheten stärkas. Inom skolan skulle detta till exempel kunna vara att lärare involveras i forskningspro- cessen och direkt arbetar med att utveckla klassrumspraktiken. Det behövs mer forskning på problem som faktiskt finns i, och påverkar verksamheterna och forskningen på högskolor och universitet kan 18Med verksamhetsnära forskning menas den forskning som bedrivs nära verksamheterna och som utgår från de behov som identifieras av de yrkesverksamma medarbetarna i verksamheterna, och där resultaten som tas fram syftar till att förbättra verksamheten eller exempelvis behand- lings- eller undervisningsmetoder i verksamheten (SOU 2018:19). Detta kan benämnas olika beroende på område. Inom medicin talas det främst om kliniska studier medan inom omsorg och utbildning benämns det ofta som praktiknära forskning. Här använder vi verksamhetsnära forsk- ning som ett samlingsnamn för all den typ av forskning som bedrivs nära verksamheten. Principer för att utveckla ha svårt att fånga upp dessa problem utan ett nära samarbete och dialog med verksamheterna. Verksamhetsnära forskning kan gene- rera kunskap som de verksamma direkt kan ta del av för att förbättra exempelvis behandlings- eller undervisningsmetoder eller arbetssätt. Verksamhetsnära forskning behövs även för att utveckla mer ändamålsenlig styrning och ledning inom offentlig sektor. De resul- tat som Tillitsdelegationen fått ta del av genom försöksverksamhe- terna, har gett nya insikter om tillitsbaserad styrning och ledning. Sådan forskning behöver fortsätta för att på vetenskaplig grund ut- veckla styrning och ledning inom välfärdssektorn. Det är viktigt att betona att det finns skillnader i vilken typ av sats- ning som behövs inom de olika välfärdssektorerna hälso- och sjukvård, skola och omsorg för att kunna stärka den vetenskapliga grunden i arbetet. De olika disciplinerna möter något olika problem när det gäller kopplingen till lärosätena. Inom skola och socialtjänst, där tradition av forskning inte är lika stark som inom medicin, behövs både en utbyggnad av forskarutbildningen och att det skapas fler möjligheter att kombinera verksamhetens arbete med forskning. Inom medicin handlar det främst om det senare, att skapa bättre förutsättningar och tjänster som kombinerar forskning och kliniskt arbete. i synnerhet behöver bättre förutsättningar för att kunna arbeta mer kunskaps- och evidensbaserat. Det pågår emellertid arbete på många håll för att förbättra länken mellan forskningen och det praktiska arbetet. Ett exempel på detta är introduktion av så kallade ”Universitetssjuksköterskor”. ges universitetssjuk- sköterskan möjlighet att bedriva forskning på av sin ar- betstid och resterande på den kliniska verksamheten. Som univer- sitetssjuksköterska ska även tid läggas på att leda och verka för kom- petensutveckling, men också på att handleda både studenter och andra sjuksköterskor. I detta exempel har universitetssjuksköterskorna bil- dat ett gemensamt nätverk för att dela forskningsrelaterade erfaren- heter och kunskaper över klinikgränser. Genom att skapa en karriär- väg för sjuksköterskor som avlagt doktorsexamen hoppas sats- ningen öka intresset för forskning bland sjuksköterskor. Intresset har varit stort för denna typ av tjänst vilket indikerar att det finns en efterfrågan på den här typen av möjligheter (Framtidens Karriär – Sjuksköterska 2018). Principer för att utveckla Ett annat exempel på pågående arbete för att förbättra kunskapen och skapa en långsiktig kunskapsuppbyggnad inom är de forskarskolor som ska inrättas. Forskarskolan ska ge bättre för- utsättningar till praktiknära forskning och öka samverkan mellan högskola och (prop. 2016/17:50). Satsningen riktar sig främst till yrkesverksamma socionomer som på deltid kommer kunna delta i forskarutbildningen och som kommer leda till en li- centiatexamen. för hälsa, arbetsliv och välfärd (FORTE) ska utlysa medel till två lärosäten som ska ansvara för forskarskolan (FORTE 2018). Ytterligare ett exempel på pågående arbeten mot mer verksam- hetsnära forskning är att de samverkansprojekt som pågår vid fyra olika lärosäten. De fyra utvalda lärosätena har fått i uppdrag av rege- ringen att bedriva verksamhetsnära forskning i samverkan med kom- muner och friskolor inom ramen för en försöksverksamhet som kommer pågå 2017–2022. Syftet med samverkansprojektet är att stärka den vetenskapliga grunden, elevernas måluppfyllelse och för att förbättra undervisningen i skolan (regeringsbeslut U2015/03573/UH, U2017/01129/UH). Lärosätena har i uppdrag att initiera forskningssamarbeten med kommuner och friskolor som kommer att bedrivas på skolor och i klassrum. Resultaten ska sedan spridas för att komma fler verksamheter till godo. Satsningen kan bland annat möjliggöra för lektorer i kommuner att inkludera forsk- ning i tjänsten hos huvudmannen, men också att skapa delade tjäns- ter för lektorer hos huvudmannen och ett lärosäte. Det kan även möjliggöra deltagande i forskningsprojekt hos huvudmannen bland lärarstudenter (2018). Kunskap för att förebygga ojämlikt behandlande av medarbetare och medborgare För att förebygga ojämlikt behandlande av både medarbetare i verk- samheterna och i mötet med medborgaren, behöver det finnas en bred kunskap och insikt om risken att vi behandlar varandra olika beroende på kön, utländsk och socioekonomisk bakgrund, sexuell läggning, ålder, funktionsnedsättning med mera. Vi behöver bli medvetna om att vi omedvetet styrs av normer och värderingar som påverkar vårt agerande. Genom att uppmärksamma och diskutera dessa normer samt när och hur vi riskerar att påverkas Principer för att utveckla av dem, kan insikten och kunskaperna förbättras. I stället för att skuldbelägga och påpeka fel, behöver vi diskutera och lära oss varför viagerar på olika sätt. Det är okunskap och bristande insikt som påverkar hur vi agerar gentemot varandra och i mötet med medborgaren. Det behövs också mer forskning på området för att förstå och kunna synliggöra ojämlikhet. Det finns många aspekter och rör allt från olika lön till hur rekrytering av nya medarbetare görs där kunskapen brister. Genom mer forskning på området kan kunskaperna bli bättre. Kunskaperna behöver sedan kunna användas och omsättas i verksamheternas arbete för att både medarbetarnas egna arbetssituation och mötet med medborgaren ska kunna bli mer jämlik. Det registreras och samlas in mycket information och stora mängder data inom hälso- och sjukvård, skola och omsorg. Olika aktörer är intresserade av olika typer av information, och denna behöver därför kunna inhämtas på olika sätt från verksamheterna. Det tar tid och resurser att registrera denna information och data för medarbetarna. De datasystem som många kommuner och landsting arbetar med är sällan utformade för att smidigt kunna registrera upp- gifter utan samma uppgifter kan behöva registreras på flera ställen, vilket är ineffektivt och tar tid för medarbetarna. behövs kunskapsunderlag för att kunna följa upp både verksamheten och behandlings- eller undervisningsmetoder. Kun- skapsunderlag behövs för att kunna utvärdera och följa upp verk- samheten, befintliga och nya metoder eller arbetssätt. Det behöver även finnas underlag för att bedriva forskning på en mer aggregerad nivå, som kan leda till utveckling som verksamheterna sedan kan ta del av. Det behövs därmed en avvägning hur dessa perspektiv kan sam- manföras och å ena sidan inte bidra till ökad arbetsbelastning för medarbetarna och å andra sidan möjliggöra utvärderingar och forsk- ning. För att möjliggöra detta behövs en översyn över vilken data som samlas in, vad som är användbart för uppföljning och forskning och vad som inte är användbart, rätt data behöver samlas in. Principer för att utveckla höver utvecklas effektivare datasystem som stödjer och förenklar in- samling och registrering av uppgifter för att underlätta för medarbe- tarna. Det behöver även finnas en samsyn bland medarbetarna varför registrering och datainsamling är viktigt och vad den kan användas till. Kommunikation och återkoppling till medarbetarna behövs från både verksamhet och forskning på hur informationen används och hur resultaten bidrar till utveckling. Det pågår ett nationellt projekt mellan landsting i samverkan med SKL för att tillsammans arbeta i riktning mot en mer kunskapsbase- rad, jämlik och effektiv vård. Målet är att skapa ett gemensamt na- tionellt system för kunskapsstyrning där förutom landsting även kommuner och bland andra stat-, patient och professionsföreningar ingår. Kunskapsstyrningen utgår från slutsatserna i utredningen ”Kunskapsbaserad och jämlik vård – förutsättningar för en lärande hälso- och sjukvård” (SOU 2017:48) och innebär att använda, utveck- la och sprida bästa möjliga kunskap samt att bästa möjliga kunskap ska finnas tillgänglig och användas vid varje patientmöte. Förhoppningen är att detta ska bidra till ett gemensamt system för lärande. I projektet betonas att det inte ska göras mer, utan mer tillsammans. Som en del i detta arbete kommer även de nationella kvalitets- registren integreras i systemet för kunskapsstyrning (se regerings- beslut S2017/07320/FS) Registren har inte varit en integrerad del av verksamheternas förbättringsarbete och inte varit tillräckligt nära det ordinarie hälso- och sjukvårdsarbetet för att de ska kunna an- vändas för kunskapsintegrering. Därutöver har datasystemen inne- burit dubbelarbete och inte varit kostnadseffektiv. Syftet med utveck- lingsarbetet är att kvalitetsregistren ska användas på ett mer integrerat sätt inom hälso- och sjukvården och användas i verksamheternas för- bättringsarbete men också utgöra en kunskapskälla för klinisk forsk- ning och samarbete med Life science-sektorn (SKL 2018c). Inom har ett omfattande arbete gjorts för att utöka insamlingen av uppgifter från insatser inom den kommunala hälso- och sjukvården. De har i samarbete med medarbetare inom den kom- munala hälso- och sjukvården utarbetat vilka uppgifter som ska läm- nas och hur de ska klassificeras i Klassifikation av åtgärder (KVÅ). Den nya föreskriften om kommunernas uppgiftsskyldighet träder i kraft . Syftet är att tillgängliggöra bättre statistik för att kunna följa upp och möjliggöra forskning och epidemiologiska undersökningar om olika insatser inom den kommunala hälso- och Principer för att utveckla Något som inte varit möjligt tidigare på grund av bris- tande underlag. Statistiken möjliggör en mer heltäckande uppfölj- ning av insatserna och vården kring framför allt äldre och personer med funktionsnedsättning. Detta kan i sin tur skapa förutsättningar för en mer evidensbaserad, effektiv och likvärdig hälso- och sjukvård inom den kommunala sektorn (2017). Under utredningens genomförande har vi stött på olika exempel som belyser behoven av kunskapsutveckling och kollegialt lärande. Här följer några exempel. Kollegialt samarbete över disciplingränser i Falu kommun I rapporterades om problem med samordning och bristande kontinuitet för barn och unga med särskilda behov vilket ledde till att barn föll mellan stolarna. Ett så kallat konsultationsteam fick i uppdrag att bedriva utvecklingsarbetet. Syftet med teamet var att skapa ett helhetstänk kring barnens situation och hur insatserna skulle kunna samordnas mellan de olika aktörerna som barnen kom- mer i kontakt med som bland annat elevhälsan, , och barn- och ungdomspsykiatrin. Genom att förändra arbetssättet hop- pades man även skapa möjligheter till fortbildning och fördjupad förståelse i olika ärenden. Även om utvärderingsperioden varit kort har redan positiva re- sultat börjat skönjas av teamets arbete bland medarbetarna. Ur ett kunskapsperspektiv upplever medarbetarna i teamet att de fått för- djupad kunskap och förståelse för olika verksamheter och deras upp- drag. En rektor i teamet uttryckte följande: Skolorna börjar ta tag i problemställningar, ärenden och svårigheter på ett annat sätt eftersom rektorerna erhåller kunskap och förståelse om olika tillvägagångssätt genom konsultationsteamet. har inställ- ningen varit att någon ’annan verksamhet’ och aktör ska lösa problemet. 19Från (2018) Principer för att utveckla Det förändrade arbetssättet har lett till att rektorn och skolan tidi- gare kan upptäcka andra elever i liknande situationer och då kan sätta in snabba insatser. En betydelsefull framgång har varit att teamet kunnat ta del av varandras kunskaper och erfarenheter från respek- tive profession och genom det kunskapsutbytet tillsammans gene- rerat nya kunskaper och insikter över professionsgränserna. Viktiga lärdomar från försöket är vikten av att skapa en gemen- sam förståelse av målbilden och syftet med verksamheten. Det har varit viktigt att skapa en atmosfär av att alla i teamet ”spelar i samma lag” och att det inte är ”någon annans problem”. Genom att skapa en god mötesstruktur och mötesdisciplin, en stämning av att alla be- höver hjälpas åt, ge varandra i gruppen stöd och vägledning i hur ökade arbetsbördor ska kunna hanteras, tid för reflektion i gruppen och en vilja att arbeta mot samma mål, kan kunskapen hos varje indi- vid bättre tas tillvara och gruppen kan tillsammans utveckla och höja gruppens kunskapsnivå (2018). Brukarintervention generar nya kunskaper genom Bostad först i Som ett led i socialförvaltningens arbete i att i högre utsträckning inkludera brukare i sitt utvecklingsarbete, startades projektet ”Bostad först” (se 5.2.3). För innebär detta ett nytt sätt att arbeta, där bru- karen är delaktig i utformandet av stödet. Brukarens bidrag till tjänste- utvecklingen är ett led i att skapa en socialtjänst som kan möta de sam- hällsförändringar och utmaningar som vi står inför. Innovationer och nya tjänster där tjänstemännen har en bredare kompetens än tidigare för att kunna hantera den ökade samhällskomplexiteten. De egna re- flektionerna från de inblandade tjänstemännen är att det behövs en ny typ av kompetens för att bättre kunna ta tillvara brukarens kun- skaper och erfarenheter, och där tjänstemännens sakkunskap inte längre står i första rummet utan rollen blir mer att hantera processer, bygga relationer och agera i nätverk. I och med att nya kompetenser kompletterar tjänstemännens tidigare kunskaper skapas en ny typ av profession som i större utsträckning bygger på mötet mellan medar- betaren och brukaren. Detta ställer också nya krav på ledarskapet som kan behöva släppa tidigare ramverk och tänka i nya banor om Principer för att utveckla sin egen roll och hur ledarskapet kan utvecklas för att skapa kon- taktytor och fungera som stöd i utvecklingsarbetet. visar arbetet på hur samarbetet med brukaren genererat ny kunskap och tjänsteutveckling. Genom att bygga tillitsfulla rela- tioner med brukaren har nya innovationssystem skapats och resul- terat i nya projekt, tjänster och jobb. Processkunskap och samska- pande har betonats som viktiga komponenter. I analysen av försöks- verksamheten i har även vikten av intervention med forskningen och samarbetet med i lyfts fram som viktiga delar (2018). Att kunna implementera vetenskapligt baserad kunskap i en kommun på det sätt som gjorts i och en rad andra kommuner som följt i samma spår, visar på hur fruktsamt ett sådant samarbete kan vara. Även om det är krävande och fyllt av svårigheter att genomföra stora förändringar av det här slaget, visar det ändå på styrkan i samarbetet om det går att få till (Denvall 2018). Lärdomar från kollegialt utvecklingsarbete i I ville förskoleförvaltningen hitta ett sätt att höja kvaliteten i förskolorna, stärka det kollegiala lärandet och stärka professionen. ville därför hitta ett uppföljningsverktyg som utgår ifrån läroplanens kvalitativa aspekter i första hand och som inte fastnade i olika snävt definierade mätbara indikatorer. infördes därför så kallade kvalitetsbesök, men de omarbetades 2017 till något som kallades utvecklingsbesök (Altermark & 2018). Hur besöken utformades beskrivs närmare i 6.2.4. Uppföljningsverktyget utformades för att bidra till utveckling och lärande och är ett exempel på hur strukturer för kollegialt läran- de kan formas. Som beskrivs i 6.2.4, fanns dock problem med den första versionen av uppföljningsverktyget (kvalitetsbesöken) i form av en makobalans mellan kontroll och lärande, vilken påverkade med- arbetarbetarna och lärandet. Känslan av maktobalans fanns kvar även efter omformningen till utvecklingsbesök . Men med en stark motivation att hitta ett sätt att stärka det kollegiala lärandet och kva- liteten inom förskoleverksamheten och genom ett gemensamt ar- bete i hela styrkedjan inom förskoleförvaltningen i kan re- sultat nu börja ses. Principer för att utveckla Majoriteten av förskollärarna som deltagit i fallstudien ser nu- mera utvecklingsbesöken som ett bra tillfälle för lärande och utveck- ling. De menar också att det ger tillfälle för nya reflektioner kring arbetet och det finns en vilja att förbättra verksamheten. De visar även en stor förståelse för att uppföljning är nödvändig. I stället för att uppleva en känsla av underordning, uppfattas besöken numera som något positivt, tack vare en stolthet och trygghet i arbetet och en förståelse för syftet med besöken. När förskollärare förstår att de själva äger sina utvecklingsprocesser, när de uppfattar besökarna som välvilligt inställda och de uppfattar det som att resultaten inte är skrivna i sten, så ökar också chansen att det hela ses som en form av utvecklingsarbete, snarare än som kontroll. Flera respondenter som uppskattat besöken betonar här speciellt bemötandet och förhållningssättet från de som genomför utvecklingsbesöken […]. […]även bland förskolans personal framhålls att värdet av besöken är att dessa innebär något annat än kvalitetsindikatorer, mätbarhet och uppfyllelse av effektmålsättningar. (Altermark & 2018, s. 320–321) I har ett eget initiativ tagits för kvalitets- utveckling i skolan, ett projekt kallat (IIG). Syftet med projektet är att hitta en form för att systematiskt stödja skolan kvalitetsarbete, genom bland annat att lyfta fram goda under- visningserfarenheter som kan spridas mellan kommunens skolor. Utgångspunkten för IIG är de mål och riktlinjer som finns i skol- lagen. Instrumentet skulle fungera som ett komplement till traditio- nell kvalitetsgranskning som görs av Skolinspektionen. Projektet har utvecklats till att bli ett bra instrument för skolutveckling som tar hänsyn till de enskilda skolornas förutsättningar. Att de yrkespro- fessionella inom skolan har analyserats av andra med likvärdiga kun- skaper och med ömsesidig förståelse om vad utvecklingen bör handla om, har visat sig ge goda effekter på utvecklingen. betonar dock att hur väl detta fungera beror på ledning- ens inställning och verksamhetens förmåga att faktiskt lära av den externa granskningen. Det behövs finnas tillit mellan både ledning och medarbetare i skolan och mellan ledning och huvudmän för att Principer för att utveckla kunna arbeta med skolutveckling. Det behöver också finnas struk- turer i verksamheten som möjliggör lärande genom exempelvis att strukturerat kunna ha diskussioner mellan medarbetarna om utveck- ling, genom att besöka varandras lektioner eller genom att arbeta till- sammans med olika teman. De lärdomar som för fram är att det inte enbart behöver ske granskning från statligt håll utan att skolutveckling och gransk- ning också kan göras på nivå. Genom att ta tillvara på den kompetens som finns i verksamheterna och låta den vara med att ut- forma hur utvecklingen och granskningen ska ske, ökar möjlighet- erna att den ska fungera (2018). Kollegialt lärande inom skolan – Matematiklyftet