sou · H6B323 · 2018-03-28 00:00:00 — Sändningstillstånden för de tre programföretagen (), () och Utbildnings- radio AB (UR) innehåller ett antal villkor för programverksam- heten. Det handlar om mångfald, kvalitet, tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning, förbud mot att sända reklam m.m. SR och SVT ska också erbjuda ett mångsidigt kulturutbud, bevaka, spegla och kritiskt granska händelser på kulturlivets olika områden, på egen hand och i samarbete med utomstående producenter och utövare i det svenska kulturlivet svara för en omfattande produktion av kulturprogram, särskilt dramaproduk- tion, samt göra föreställningar, konserter och andra kulturhändel- ser tillgängliga för hela publiken genom samarbeten med kultur- institutioner samt fria kulturproducenter på skilda kulturområden i hela Sverige.88 För SR gäller i särskild ordning att företaget ”ska bedriva kon- serthusverksamhet i Berwaldhallen genom symfo- niorkester och ”. SVT ska i stället ”bidra till utveckling- en av svensk filmproduktion”. De båda programföretagen når en miljonpublik , de har både viktiga och omfattande kultur- uppdrag, med betydelse för konstnärernas arbetsmarknad. 8.6.5Filmproducenter, distributörer och visningsfönster Filmbranschen brukar beskrivas som tredelad. Först kommer pro- duktionsledet, därefter distributionsledet och sist de olika visnings- fönstren. I verkligheten är rollerna och uppdelningen mellan de olika aktörerna inte tydlig och rollerna flyter allt oftare samman. 2008/09:195 s. 1. 88Sändningstillstånden för , och Utbild- ningsradio AB. Nuvarande insatser för konstnärerna Produktionsledet omfattar hela processen från den ursprungliga kreativa idén om filmens innehåll till den färdiga filmen. Det är en lång process som normalt tar i anspråk och som inkluderar ett stort antal personer inom olika professioner. Manusförfattaren, regissören och producenten har i regel en särställning i en produk- tion. Producenten är ytterst ansvarig för att hålla ihop processen från början till slut. Distributören köper visningsrättigheterna till den färdiga filmen och distribuerar den till företag som i sin tur hyr ut filmen för visning i olika visningsfönster. Det finns i hu- vudsak fyra grupper av visningsfönster för film: biografer, köp- och hyrfilm, betal-tv samt allmän-tv som SVT och TV4.89 Till och med bestod filmpolitiken av två delar: filmavtalet och filmkulturella insatser. Genom det avtal som ingåtts mellan staten, filmbranschen och flera tv-företag bidrog staten med medel till svensk filmproduktion samt till viss distribu- tion och visning av film i hela landet. Insatser för olika filmkultu- rella ändamål finansierades helt av statliga medel. I och med att avtalsmodellen upphörde tar staten nu ett hel- hetsansvar för den nationella filmpolitiken. Det statliga anslaget är . Det är som ansvarar för genomförandet av den statliga filmpolitiken.90 8.6.6Bokbransch, kulturtidskrifter och främjandeorganisationer På samma sätt som filmbranschen kan bokmarknaden förenklat beskrivas i en modell som anger de steg som en traditionell bok genomgår från författare till konsument. I en sådan kedja ingår förlag, tryckerier, distributörer, grossister och detaljhandlare.91 De statliga insatserna på detta område domineras av statsbidra- get till utgivning och spridning av litteratur och kulturtidskrifter och till läsfrämjande insatser. Statsbidrag till utgivning av litteratur lämnas till enskilda titlar i efterhand. Statsbidrag till utgivning av kulturtidskrifter lämnas som bidrag till produktionskostnader och 89Mer film till fler – en sammanhållen filmpolitik (prop. 2015/16:132), s. 13–15. 90Budgetpropositionen (prop. 2017/18:1, utg.omr. 17), s. 148 och regleringsbrev för . 91Läsandets kultur – slutbetänkande av (SOU 2012:65), s. 231–232. Nuvarande insatser för konstnärerna Ändamålet är dels att främja mångfald, kvalitet och fördjupning i utgivningen av litteratur och kulturtidskrifter, dels att främja spridning och läsning av litteratur- och kulturtidskrifter.92 Anslaget för dessa insatser är . 8.6.7Bildkonstens utställare, verkstäder och kooperativ fördelar verksamhetsbidrag och projektbidrag till aktö- rer inom bild- och formkonstområdet, till exempel till utställnings- arrangörer, konsthantverkskooperativ och främjandeorganisa- tioner. Kollektivverkstäder kan ansöka stöd för köp av utrustning. Professionella grupper, sammanslutningar och organisationer inom bild- och formkonstområdet i kan söka stöd för nationellt eller internationellt projekt som t.ex. utställningar, workshops, semi- narier och EU-projekt. Verksamhetsbidrag lämnas till utställnings- arrangörer som ställer ut samtida bild- och formkonst utan vinstsyfte vars verksamhet bedöms vara av stort konstnärligt eller kulturpolitiskt värde. Myndigheten fördelar även verksamhetsbidrag till samman- slutningar av yrkesverksamma konsthantverkare i , som konst- hantverkskooperativ och fria konsthantverksgrupper. Det statliga anslaget 2018 för dessa insatser på bild- och formområdet är . bidragsgivning omfattar också vissa organisationer som bedriver främjandeverksamhet inom t.ex. bild- och form, scenkonst och litteratur. Bidragen syftar till att stärka bildnings- arbetet inom konsten och att öka deltagande i kulturlivet. I tabell 8.15 redovisas exempel på mottagare av dessa bidrag.93 92Förordning (2010:1058) om statsbidrag till litteratur, kulturtidskrifter och läsfrämjande insatser. 93Kulturrådet fördelar statsbidrag till fler främjandeorganisationer, bl.a. Filmform och . Nuvarande insatser för konstnärerna Bidragsmottagarna arbetar inom flera konstområden. Trots att det i grunden rör sig om samma typ av verksamheter, hanteras de på olika sätt i styrningshänseende. I vissa fall handlar det om en namn- given organisation, i andra fall om en typ av verksamheter. I något fall sker styrningen i förordningsform, i andra fall har utrymme att fördela bidragen på enskilda mottagare. Nuvarande insatser för konstnärerna Konstbildningen har stor betydelse för att fler ska kunna ta del av konsten. Besök i ateljé. Foto: Sveriges Konstföreningar. Det som har kommit att kallas enprocentregeln är från början en finansieringsmodell för konstnärlig gestaltning i statliga offentliga miljöer som tillkom genom ett kulturpolitiskt initiativ 1937. En inspiration var bl.a. det amerikanska programmet ”Percent for art”, där en procent av byggkostnaderna avsattes för offentlig konst i det federala byggandet. För att tillämpa regeln och samla arbetet med förvärv av konst till statliga verksamheter och byggnader inrättades myndigheten . Syftet med enprocent- regeln är att ge en ekonomisk ram för de konstnärliga insatserna i planeringen och byggandet av offentliga miljöer. Ett annat viktigt motiv har från början varit att ge ett offentligt stöd till inhemska bildkonstnärer. Genom ökade statliga konstförvärv ska dessa konst- närers marknad stärkas. Nuvarande insatser för konstnärerna under skapandet av verket Till mitten hunnen på häktet i . Foto: /. Regeln har inte formulerats som en tvingande lagstiftning, utan den bygger på andra typer av åtgärder. Den statliga tillämpningen bygger på att har ett årligt anslag över kulturbudgeten för konstförvärv, utan koppling till nivån på det statliga byggandet. uppgick förvärvsanslaget till och det ska numera täcka insatser även utanför de statliga miljöerna när detta är kulturpolitiskt motiverat.94 Många kommuner och landsting har be- slutat om procentregler för sitt eget byggande, men med olika sätt att tillämpa regeln. Det kan handla om att de kommunala byggherrarna själva både avsätter medel och ansvarar för genomförande av de konstnärliga projekten hela vägen till färdigställande, eller att de av 94 Av propositionen Kulturpolitik (prop. 1996/97:3) framgår att ”[d]en tidigare fokuseringen på ägandeförhållanden i samband med konstsatsningar bör ersättas med ett vidare synsätt som betonar bruket av miljön.” Därmed möjliggjordes det för att göra satsningar på fast konst som överlämnades till icke-statlig ägo, under förutsättning att den offentliga miljö där verket uppfördes bedömdes vara av tillräcklig betydelse. I detta nya landskap var det inte rimligt att basera anslag på motsvarande en procent av det statliga byggandet. Regeringen uttryckte dock att motsvarande en procent av byggkostnaderna även fortsatt var ett rimligt riktvärde för konstnärliga insatser i enskilda byggobjekt, dock med möjlighet att anpassa nivån till de specifika förutsättningar som fanns i varje projekt. Nuvarande insatser för konstnärerna byggherrarna avsatta medlen ställs till kulturförvaltningens förfo- gande för att ansvara för genomförande. Vissa tillämpar en 0,5-pro- centregel, andra en- eller tvåprocentregler. Dessutom varierar ofta satsningens storlek utifrån byggnadens eller platsens betydelse.95 Enligt har tillämpningen av enprocentregeln ökat på regional och nivå till följd av ett ökat byggande. Även de statliga investeringarna i infrastruktur, och kostnaderna för den konstnärliga gestaltningen av dessa, har ökat. Totalt sett finns det därför enligt mer pengar i samhället för beställd konst till den offentliga miljön, jämfört med situationen sedan.96 Den fråga som ändå har väckts av olika intressenter i samband med enprocentregeln är i vilken mån den bör formuleras som en tvingande regel för den statliga nivån. 8.6.10Lagen om offentlig upphandling När statliga, landstingskommunala och kommunala instanser gör inköp av bildkonst för gestaltning av offentliga miljöer ska de följa lagen om offentlig upphandling (). Så långt är de berörda in- tressenter eniga, men frågan om den närmare hanteringen av of- fentliga inköp av bildkonst har ändå diskuterats och frågan har ta- gits upp i utredningens dialoger med olika intressenter. har som grundläggande krav att offentliga upphandlingar ska ske genom öppna utlysningar, som gör det möjligt för alla in- tresserade att på samma villkor anmäla intresse. Lagen innehåller dock flera undantag från huvudregeln och ett av dessa undantag lyder enligt följande: En upphandlande myndighet får använda ett förhandlat förfarande utan föregående annonsering om det som ska upphandlas kan tillhan- dahållas endast av en viss leverantör därför att 1. syftet med upphandlingen är att skapa eller förvärva ett unikt konst- verk eller en unik konstnärlig prestation /…/.97 Undantaget anger alltså hur en upphandlande myndighet får agera, men det finns inget som säger att den måste utnyttja undantaget. 95Konstnärsnämnden (2013). Ingen regel utan undantag. 96Minnesanteckningar från utredningens möte med . 976 kap, 12 § . Nuvarande insatser för konstnärerna Enligt 6 kap. 19 § får en myndighet använda ett förhandlat förfarande utan föregående annonsering för upphandling av en tjänst som följer på en projekttävling, om kontraktet enligt täv- lingsreglerna ska tilldelas vinnaren. Information om projekt- tävlingar finns webbplats. Sammanfattningsvis kan man säga att det finns tre modeller för upphandling av konst, nämligen –annonserade förfaranden med höga krav på transparens etc. som i vissa fall kan upplevas svåra att möta vid anskaffning av konst- närlig gestaltning, –projekttävling med efterföljande direkttilldelning som ger större frihet och är designat för att bedöma bl.a. konstnärlig gestaltning och –direkttilldelning till viss konstnär med stöd av undantaget för konstnärlig prestation. Det finns en del praxis om hur direkttilldelning får användas. Ex- empelvis har undantaget inte ansetts tillämpligt när en upp- handlande myndighet enbart hade angivit att man ville köpa ett konstverk som skulle utgöra ett minnesmärke över förintelsens offer och presenterat uppdraget på ett allmänt sätt utan att ha an- givit några omständigheter kring det tänkta minnesmärket som skulle kunna göra undantaget tillämpligt. Däremot har undantaget ansetts tillämpligt när en konstnär fått i uppdrag att gestalta ett konsert- och kongresshus när beslutet hade föregåtts av att en sär- skilt utsedd konstkommitté hade valt ut fyra konstnärer ur en grupp bestående av cirka tjugo konstnärer. I nästa skede hade en av de fyra valts ut för att utföra ett skiss- uppdrag, varefter uppdraget hade tilldelats den konstnären. Reger- ingsrätten, som prövade frågan, menade att det föreligger speciella förhållanden vid upphandling av konstnärliga tjänster och att undantaget var tillämpligt för den aktuella upphandlingen. Reger- ingsrätten betonade att de EU-rättsliga principerna, framför allt principen om öppenhet, även gäller vid den här typen av upp- handlingar. Sättet som upphandlingen hade genomförts på ansågs förenligt med de EU-rättsliga principerna. utgår från undantaget i och gör direktupp- handlingar utan föregående annonsering. Nuvarande insatser för konstnärerna tillsätts i projekten, med högt kvalificerade projektledare, enligt myndigheten för att ett sakkunnigt beslut kan fattas. Med direktupphandlingen är det enligt lättare att prioritera unga, oprövade konstnärer, flera projekt kan samordnas och de administrativa kostnaderna är betydligt lägre, vilket är viktigt för en verksamhet som genomför ett så stort antal beställningar som gör. Myndighetens beslut överklagas regelmässigt till Förvaltningsdomstolen som i samtliga fall har fastslagit att myndigheten agerar i enlighet med LOU.98 På landstingskommunal och nivå finns det exempel på både direktupphandlingar och öppna utlysningar.99 Det senare har i sin tur gett upphov till nya företag som har som affärsidé att förmedla och underlätta kontakter mellan konstnärer och upp- handlande beställare. Det handlar också om att företagen vill vara en brygga mellan i kom- munala förvaltningar och mellan konsthandläggare och upphand- lingsavdelningen hos myndigheter.100 De som förordar öppna utlysningar pekar på att konstnärer, oav- sett bostadsort på så sätt får möjlighet att konkurrera om uppdragen och att en formaliserad process ger större möjlighet till armslängds avstånd i framför allt små kommunala förvaltningar. Direktupphand- lingar begränsas i praktiken till ett fåtal konstnärer. Öppna upp- handlingar ändrar enligt detta synsätt inte heller förutsättningarna för att ställa krav på konstnärlig kompetens och verkshöjd eller att handla upp till ett fast förutbestämt pris. De ekonomiska förutsättningarna offentliggörs och alla kan se vilka uppdragsgivare som erbjuder rimliga förutsättningar. Det finns dock ett behov av en standardiserad process, till stöd för beställare, medverkande konsulter, entreprenörer och konstnärer vid investeringar i samhället som omfattar offentlig konst.101 98Minnesanteckningar från utredningens möte med . I sina överväganden utgår Förvaltningsdomstolen främst från två prejudicerande domstolsbeslut i f.d. Regeringsrätten gällande upphandlingar av konst, i (1595–06) respektive (8272–08). 99Ett exempel på kommunala direktupphandlingar är /, medan t.ex. den konstnärliga gestaltningen av nya i skedde ge- nom an öppen utlysning av . 100Minnesanteckningar från utredningens möte med och . 101Minnesanteckningar från utredningens möte med och och minnesanteckningar från utredningens möte med ansen . Nuvarande insatser för konstnärerna 8.7Länkar mellan konstnärer och arbetsmarknaden En viss del av konstnärspolitiken består av instanser med uppdrag att vara en länk mellan konstnärerna och arbetsmarknaden. Det handlar bl.a. om de många och specialiserade centrumbildningarna, om de tre scenkonstallianserna och om . Verk- samheterna har betydande likheter, men de är inte helt överlap- pande. Centrumbildningarna och har båda en arbetsförmedlande uppgift, medan scenkonstallianserna i första hand är en trygghetsskapande åtgärd genom att konstnärerna blir anställda i resp. allians då de inte har annan anställ- ning. Såväl centrumbildningarna, som scenkonstallianserna och arbetar också med kompetensutveckling av konstnä- rerna. De statliga bidragen till centrumbildningarna och scenkonst- allianserna har sitt ursprung konstnärspolitiska proposi- tion.102 De tre scenkonstallianserna, , Dansalliansen och Musikalliansen, inrättades –2008 och är ut- formade efter en unik svensk anställningsmodell för kulturutövare. Modellen erbjuder en villkorad grundanställning för frilansande utövare inom respektive område. De anställda skådespelarna, dan- sarna och musikerna tar tjänstledigt från respektive scenkonst- allians när de arbetar och återvänder mellan sina olika uppdrag. Verksamheterna bygger på att arbetsmarknadens parter har träffat särskilda kollektivavtal inom respektive område. 1997/98:87. Nuvarande insatser för konstnärerna För att bli anställd i någon av scenkonstallianserna krävs lång erfarenhet och förankring i branschen. Foto: /Konstnärspolitiska utredningen. Kraven för att bli anställd i scenkonstallianserna är högt ställda och bygger på mångårig yrkesförankring i branschen. Det görs även kopplingar till det offentliga kulturstödet. I gäller t.ex. som grundkrav för anställning att skådespelaren ska ha fri- lansat och under den tiden haft anställ- ning inom yrket samt att vederbörande haft sammanlagd anställning vid teatrar med statligt bidrag, antingen institutionsteater eller fri teater.103 I Dansalliansen är villkoren likartade.104 För Musikalliansen gäl- ler att yrkesverksamma frilansare inom musikområdet – i praktiken instrumentalister, sångare, korister, musikalartister och dirigenter – ska ha varit verksamma som frilansmusiker . Dessutom är det ett villkor att vederbörandes verksamhet under de 104Webbplatsen för Dansalliansen . Nuvarande insatser för konstnärerna omfattats av offentligt kulturstöd, t.ex. en kultur- institution eller arrangör med kommunalt, regionalt eller statligt stöd. Även bidrag och stipendier från och räknas.105 Enligt företrädare för allianserna är utfallet vad gäller de anställ- das kön, ålder och bostadsort en spegling av läget i respektive sek- tor. På musik- och teaterområdet är det en smärre övervikt av män, medan det är en smärre övervikt av kvinnor på dansområdet. Me- delåldern är relativt hög. Situationen förändras dock med nya an- ställningsomgångar. Den absoluta merparten av de anställda bor i storstadsområdena , och men de arbe- tar över hela landet och utomlands. Som självständiga aktiebolag är det ägarna och styrelserna som sätter ramarna för verksamheterna i scenkonstallianserna, medan de dagliga verksamheterna leds av verksamhetsledare. Målet för allianserna är att kunna anställa så många frilansande utövare som möjligt, vilket har ett direkt sam- band med nivån på den statliga finansieringen. Perioderna mellan uppdragen, då konstnärerna är i tjänst hos allianserna, ska vara så korta som möjligt för att öka verkningsgraden på de statliga bi- dragen.106 Samtliga scenkonstallianser bedriver kompetensutveckling för de anställda men även för frilansare som inte har en anställning inom scenkonstallianserna. Aktiviteterna är främst till för fördjupning och breddning av konstnärskapet samt för att stärka dem i deras yrkes- utövning. På teater- och dansområdet har allianserna även förmed- lingsverksamhet, på musikområdet har fokus legat på semina- rieverksamhet. Samarbeten förekommer med centrumbildningarna på respektive område, men även med många andra aktörer på kultur- området.107 Den politiska styrningen av det årliga bidraget till scenkonst- allianserna är begränsat. Det finns ingen förordning som reglerar bidraget, utan det är endast i regleringsbrevet till som det anges vad syftet med bidraget är: ”Medlen ska i huvudsak användas för att öka antalet anställda men kan också användas för insatser för karriärväxling”. Därtill anger regeringen vilka bidrags- 105Webbplatsen för Musikalliansen . 106Minnesanteckningar från utredningens möte med de tre scenkonstallianserna . Nuvarande insatser för konstnärerna belopp som ska tillfalla respektive allians. Enligt sker uppföljningen av bidragen på ett relativt övergripande plan. Detta innebär att myndigheten håller dialoger med viss regelbundenhet och samlar in uppgifter både löpande och inom den fastslagna re- dovisningen om t.ex. antal anställda och tjänstledighetsgrader. Nå- gon omprövning av de enskilda stöden har inte genomförts ef- tersom beloppen är fastslagna i regleringsbrevet.108 I tabell 8.16 redovisas bidraget till de tre scenkonstallianserna samt det antal anställda som finns i respektive allians. Källa: Regleringsbrev och årsredovisningar () Söktrycket från konstnärerna har varit hårt vid de anställningsom- gångarna som allianserna har haft. Som exempel kan nämnas att till Musikalliansens senaste utlysning för anställning av cirka 15 musiker sökte 500 personer. årlig- en används för bidrag till de tre allianserna. Det framgår inte av regleringsbreven hur de enskilda beloppen har beräknats. Enligt allianserna själva har verksamheterna bidragit till att öka den eko- nomiska och sociala tryggheten i berörda konstnärsgrupper samt stimulerat till konstnärlig utveckling och rörlighet inom konstom- rådena. Under utredningens dialoger med andra intressenter har positiva inställningar till alliansmodellen redovisats och en komplet- tering med en allianslösning även för upphovsmän har efterfrågats. 108 Minnesanteckningar från utredningens möte med . En uppfölj- nings- och utvärderingsgrupp vid genomförde 2011/12 en utvärde- ring av reformen med scenkonstallianserna och betonade bl.a. behovet av bättre återrappor- tering till om dessa verksamheter. Nuvarande insatser för konstnärerna De konstnärliga centrumbildningarna är intresse- och förmedlings- organisationer för cirka 10 000 professionella konstnärer inom olika konstområden. Verksamheterna skiljer sig åt beroende på konstområdets struktur och behov. Några har regionala kontor medan andra arbetar utifrån ett nationellt perspektiv. Inom vissa konstområden finns det andra intresseorganisationer med liknande inriktning, medan det i andra fall handlar om att centrumbildning- en är den enda organisation som företräder områdets konstnärer.109 Innan de konstnärliga centrumbildningarna fördes över till kultur- politiken var de en del av arbetsmarknads- politiken. Det fanns stora konstnärspolitiska förhoppningar knutna till verksamheterna . En utvärdering hade visat att man med mycket små resurser förmedlar konstnärers arbete på ett imponerande sätt. Många uppdragsgivare och arbetsgivare vände sig vid behov av kvalificerad konstnärlig arbetskraft i första hand till en centrumbildning, i stället för till en arbetsförmedling. Ett viktigt skäl till detta ansågs vara att centrumbildningarnas förmedlings- verksamhet är styrd av konstnärernas och uppdragsgivarens behov. Genom de unika kunskaper som innehas av personalen vid centrumbildningarna om deras medlemmar kan en uppdragsgivare snabbt få en för uppdraget kvalificerad konstnär.110 Under utredningens analysfas har det blivit tydligt att centrum- bildningarna leds och drivs av många engagerade och kunniga eldsjälar och att verksamheterna är uppskattade. skiljer sig verksam- heterna åt en hel del både vad gäller inriktning och resultat och att detta riskerar att skymmas av det faktum att de alla kallas centrum- bildningar och behandlas som en enhet av bidragsgivande instanser. Gemensamt för verksamheterna är fortfarande att de fungerar som en brygga mellan konstnärerna och ev. uppdragsgivare eller arbetsgivare. För att t.ex. bli medlem i Konstnärscentrum krävs att den sökande är yrkesverksam konstnär, där genomförd utbildning är ett sätt att belägga sin yrkesverksamhet, men där man kan belägga detta även med konkreta uppdrag, utställningar, etc. 109Kulturrådet årsredovisning 2015, s. 35. 1997/98:87, s. 45. Nuvarande insatser för konstnärerna Den arbetsförmedlande inriktningen ligger nära den verksam- het som bedrivs av . Det finns också ett samar- bete organisationerna emellan. Till centrumbildningarnas styrkor i det sammanhanget hör deras regionala spridning. Utredningen har även mottagit kritik från privata intressenter, med verksamhet på detta område, om att det statliga bidraget till centrum- bildningar är konkurrenshämmande.