sou · H6B349 · 2018-06-15 00:00:00 — anser sig inte veta om nuvarande bestämmelser om F-skatt i 9 kap. skatteförfarandelagen kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter. Som annan information av betydelse för utredningen uppger att verket i regleringsbrevet för år 201533 fick i uppdrag att –2018 förstärka sin tillsyn av företag som bryter mot arbetsmiljöregler för att få konkurrensfördelar. uppger att erfarenheten av s.k. falska egenföretagare inte är så stor. De ärenden som anmäls till myndigheten och utreds handlar främst om bolag. Myndigheten lämnar dock vissa svar bl.a. inhämtade från den operativa verksamheten. 33Regeringsbeslut , dnr A2014/4479/ARM och A2014/4486/SV (delvis) s. 3. uppfattning är att falska egenföretagare säkert förekommer men det finns ingen direkt erfarenhet av företeelsen inom myndigheten. Orsaken är troligen att fokus, när en sådan anmälan kommer in, ligger på att utreda skattebrott i avsaknad av t.ex. en deklaration trots att inkomster har erhållits av den enskilde. Utredningar huruvida arbetsgivaransvaret ska ligga på uppdragsgivaren är inte så vanligt förekommande om uppdragstagaren tilldelats ett godkännande för F-skatt. Utredningen fokuserar i sådant fall på att uppdragstagaren inte har redovisat sina inkomster. Typiskt sett torde företeelsen förekomma i de branscher i vilka svart arbetskraft förekommer, dvs. bygg, städ, restaurang och transport. När det gäller om nuvarande bestämmelser i 9 kap. skatteförfarandelagen möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare hänvisas till exempel lämnat av den operativa verksamheten. Här anges att det i svartjobbshärvor har noterats att förvärv av bolag med redan existerande F-skatt är ett utmärkt ”brottsverktyg” för fakturaskrivande bolag. Förvärvarna har med F-skatten i sin hand , via målvakter, beretts tillfälle att utfärda osanna fakturor innan det uppmärksammas av t.ex. . Summorna har dock hunnit uppgå till mycket ansenliga belopp under denna korta tid. Möjligheterna att snabbt få information, och därefter vid behov kunna stoppa F-skatten vid företagsöverlåtelser och styrelsebyten borde därför ses över. Företag med godkännande för F-skatt används ibland för avancerade mervärdesskattebedrägerier. Det borde därför ställas vissa krav på den som ansöker om F-skatt, förutom att man bara fyller i ansökan, t.ex. krav på att uppvisa finansieringsplan, ställa ekonomisk säkerhet – i vart fall om ens företag ska syssla med affärer som innebär att man ska kunna betala stora summor i utgående mervärdesskatt – samt att personen får visa upp sig rent fysiskt hos så att myndigheterna vet att personen existerar och att det är rätt person. Egenanställningsföretagens branschorganisation definierar en falsk egenföretagare som en person som deklarerar inkomst via godkännande för F-skatt men är subordinerad i relation till uppdragsgivaren. Personen verkar därmed under anställningsliknande förhållanden och borde deklarera inkomst som inkomst av tjänst. Det finns inga egna erfarenheter av förekomsten av falska egenföretagare inom organisationen, men om bedömningen baseras på rapportering i media blir svaret ja på frågan om det förekommer att personer som egentligen är anställda har anlitats som falska egenföretagare. När det gäller exempel på företeelsen har Kammarrätten i meddelat en dom i mål nr 3059–09 som möjligen skulle kunna tolkas som att en egenanställd verkat som falsk egenföretagare. Men Egenanställningsföretagens branschorganisation anser att domen saknar relevans eftersom den definition som branschorganisationen ställer på ett egenanställningsföretag , och som även auktorisationsvillkoren stipulerar, medför att ett egenanställningsföretag tar ett reellt arbetsgivaransvar. Arbetstagaren står under egenanställningsföretagets kontroll. Egenanställningsföretagens branschorganisation har också lämnat svar på frågan om det finns behov att ändra bestämmelserna i syfte att bekämpa skattefusk och skatteundandragande. Svaret redovisas i avsnitt 8.6. Begreppet falska egenföretagare är nytt för Företagarna som inte har några besked eller uppgifter från medlemmarna om att fenomenet skulle förekomma. Om begreppet falska egenföretagare används utan definition eller förklaring, skulle det sannolikt ligga närmast till hands att tänka på någon som utgav sig för att vara egenföretagare utan att ha F-skattegodkännande, i syfte att få uppdrag, eller någon som på falsk grund utgav sig för att företräda ett företag. Företagarna har ingen erfarenhet av förekomst av falska egenföretagare men känner till att det rapporterats om förekommande fall i media. Enligt sådana rapporter förekommer falska egenföretagare i mediabranschen och byggbranschen. Företagarna anser att F-skattesystemet inte leder till falska egenföretagare. Företagarna anser att nuvarande bestämmelser i 9 kap. skatteförfarandelagen inte möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter. Tvärtom finns det tydligt hinder mot F-skatt om skatter eller avgifter har undvikits (9 kap. 1 § andra stycket 3 b SFL). Företagarna har låtit genomföra en undersökning bland sina medlemmar för att utröna vilka uppfattningar som finns om begreppet ”falsk egenföretagare”. Resultatet från undersökningen presenteras i avsnitt 7.5.2. Företagarna har även kommit in med synpunkter från Åkeriföretags synpunkter i fråga om utländska ”f-skattare” som uppger följande. Det finns exempel på att svenska åkeriföretag har anlitat så kallade ”utländska f-skattare”. Det begreppet finns egentligen inte. Det handlar om chaufförer från t.ex. som i sitt hemland driver någon form av företag och ”hyr ut sig” som ”chaufförskonsulter”. I vissa fall har de inte ens företag i . Det har vid skatterevisioner visat sig att dessa chaufförskonsulter i vissa fall har, och i andra fall inte har, visat upp E101-/A1-intyg. Dessa intyg har med socialförsäkringstillhörigheten att göra. stöder inte användandet av ”utländska f-skattare” i den form som ofta har gjorts, där man blandat ihop att ha E101/A1-intyg och trott att det betyder ”polsk f-skatt”. Det har också visat sig att chaufförerna har utfört sitt arbete så osjälvständigt att de inte ens ansetts som företagare. uppger vidare att det har ifrågasatts från om man har den utrustning som behövs för att kunna bedriva en självständig verksamhet som företagare. De chaufförer som ”hyr ut sig” har körkort, digitalt förarkort för färdskrivare, de måste ha yrkeskompetensbevis efter obligatorisk grundutbildning och obligatorisk fortbildning /. De kan också ha särskild utbildning (ADR) för att få köra farligt gods som ska förnyas . I praktiken måste de ha en hel del kunskaper utöver att rent praktiskt kunna hantera fordon eller fordonskombinationer. har beviljat godkännanden för F-skatt även för utlänningar utan att kontrollera om de har uppehålls- och arbetstillstånd, vilket ser som oacceptabelt. har uteslutit ett företag som fälldes för skattebrott där det varit problem med ”utländska f-skattare”. Vad gäller svenska ”f-skattare” uppger bl.a. att det inte är aktuellt att ”tvinga” någon att bli företagare. Inte heller finns kännedom om att något åkeriföretag vill ”göra sig av” med sina anställda chaufförer och sedan ta in dem som chaufförskonsulter. Ett relaterat förhållande som beskriver är när en anställd chaufför går i pension och startar enskild firma, söker och får godkännande för F-skatt, och därefter hyr ut sig som ”chaufförskonsult” till sin tidigare arbetsgivare och/eller andra åkeriföretag. Konsulten tar eller avstår från uppdrag utifrån egen preferens och det upplevs av åkerierna som lätt att komma överens vilka tider som konsulten ska utföra sin tjänst samt smidigt med administration genom att chaufförskonsulten fakturerar för sitt arbete. Sådana chaufförskonsulter är väldigt efterfrågade i branschen. Arbetsmarknaden för chaufförer är överlag god så det är lätt att finna ny anställning om man vill vara anställd. I fråga om det finns någon annan information av betydelse som utredningen bör ta del av uppger Företagarna att deras juridiska rådgivare har rapporterat att de får en del samtal från personer som håller på att starta företag, och som nekas F-skatt eftersom inte tror att de verkligen kommer att få intäkter. Det kan medföra en moment 22-situation, eftersom det blir ett problem om de inte kan ange i fakturorna att de har godkännande för F-skatt. Företagarna har fått signaler från flera håll att det har skett åtstramningar i godkännandet av ansökningar om F-skatt . Stramas F-skattesystemet åt för mycket riskerar det att ha en hämmande effekt på dem som vill starta företag, och försvaga det svenska näringsklimatet. Samhället bör inte utgå från en ”anställningsnorm”, där allt annat arbete än heltids anställning tills vidare ses som avvikande eller onormalt. I ett pluralistiskt samhälle bör olika former av anställningar, företagande, kombinatörskap, uppdrag för längre eller m.m. uppmuntras och välkomnas, eftersom människor har olika preferenser för sin arbetstillvaro. LO anser att det kan vara svårt att ge ett uttömmande svar på vad som avses med falskt egenföretagande. Ett exempel på falskt egenföretagande är när en individ behandlas som en anställd av en upp- dragsgivare men är registrerad som näringsidkare (innehavare av F- skatt). Det kan t.ex. handla om en individ med F-skatt som får sitt arbetsmaterial, sina verktyg, sina arbetskläder samt arbetsleds av sin uppdragsgivare som i praktiken agerar som en arbetsgivare utan arbetsgivaransvar. I denna form av upplägg är det mycket vanligt förekommande, för att inte säga en regel, att näringsidkaren endast har en uppdragsgivare. Falska egenföretagare förekommer enligt LO inom bl.a. transportnäringen, bygg- och anläggningsbranschen, musikerbranschen och frisörbranschen. LO anser att det är mycket svårt att uppskatta i vilken omfattning företeelsen förekommer totalt och fördelat på branscher. Problemen är dock omfattande i branscherna som nämns ovan. kommer LO att närmare undersöka fenomenet men kan via förbunden konstatera att mörkertalen bedöms stora. Handels håller på att göra en översyn av frisörbranschen. LO nämner ett exempel på fall i närtid där falska egenföretagare arbetade i byggbranschen där arbetsmarknadens parter arbetade för att få till stånd ett bygge där allt skulle gå rätt till. uppmärksammandes även ett fall med falska egenföretagare i transportnäringen. Problemen i dessa branscher är enligt LO fortsatt stora. Fall som blir kända beror ofta på att arbetstagare inte accepterar att bli tvingade att bli näringsidkare. På grund av maktobalans mellan parterna är det sällan någon som anmäler dessa problem. Musiker är en annan arbetsgrupp som ofta uppmuntras att fakturera för sina tjänster som de behandlas som anställda. LO har inte fått något konkret exempel av men förbundet menar att detta är vanligt förekommande eftersom anställningskostnaderna blir lägre. Detsamma gäller frisörbranschen där många frisörer måste bli näringsidkare med F-skatt för att få arbeta. Här har ofta de som hyr ut stolen en arbetsgivarliknande ställning gentemot den som hyr stolen. Det kan handla om allt från att styra kunder till att välja vilka produkter som ska säljas etc. LO är av uppfattningen att de nuvarande bestämmelserna i 9 kap. skatteförfarandelagen möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter. Detta p.g.a. bristen på återkallelsegrunder. Ett godkännande för F-skatt kan övergå till ”en falsk F-skatt” utan att kan dra tillbaka det utfärdade godkännandet för F-skatt. Detta kan enligt LO även utnyttjas av kriminella element när företag Det gäller för både svenska och utländska näringsidkare där behöver godkänna utländska skuldfrihetsintyg. Incitament att bli eller tvingas in i ett falskt egenföretagande måste enligt LO försvagas med hjälp av en tydligare återkallelserätt. Den bild som har fått utifrån information från förbundets regioner i landet34 om förekomsten av upplägg och nyttjande av ”F-skattare”, är att detta är mycket utbrett och vanligt förekommande i byggbranschen . anger som exempel att det och anmäldes 160 respektive 182 underentreprenörer (egenföretagare) till en och samma region. En annan region ger i stort samma bild som den beskrivna, men lägger extra tyngd i frågan som beskrivs av skissen (se avsnitt 7.2.1) eftersom företagen som där beskrivs är rikstäckande, och så även upplägget med egenföretag via gemensamt konsultbolag. Ytterligare en region ger sin bild av verkligheten, och säger att den rådande uppfattningen är att så gott som samtliga företag med 15 eller färre anställda har anlitade egenföretagare/”F-skattare” på sina entreprenader. Det går enligt inte att få någon exakt siffra för hela landet när det gäller antalet ”F-skattare” i byggbranschen, utan förbundet får utgå från de uppgifter som regionerna har lämnat in. En grov uppskattning utifrån dessa siffror är att 1 000 fall anmäls , dvs. antalet som kommer till kännedom ökar med cirka Hänsyn är då inte tagen till mörkertalet som upplevs som mycket stort. LRF anser att begreppet falsk egenföretagare är missledande och antyder att fråga är om skatteundandragande och fusk. Då är ett bättre uttryck ”dold anställning”. LRF kan inte se att F-skattesystemet, dvs. reglerna om vem som ska betala preliminärskatt etc., i sig leder till dolda anställningar. I grunden ligger ju en bedömning utifrån begreppet ”näringsverksamhet”. Möjligen ska regeringen, om den anser att detta är ett skatterättsligt problem, styra till att via ansökningar om F-skatt få in fler omständigheter för prövningen. I fråga om det förekommer personer som egentligen är att anse som anställda har anlitats som näringsidkare menar LRF att det 34Byggnads verksamhet är geografiskt indelad i elva regioner. givetvis finns fall där personer som vid en riktig prövning är anställda har anlitats som näringsidkare. Vad gäller omfattningen av företeelsen har LRF inte utrett i vilka branscher som falska egenföretagare kan tänkas förekomma och avstår därför från att svara på frågan. På frågan om nuvarande bestämmelser i 9 kap. skatteförfarandelagen möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter svarar LRF följande. En person som falskeligen uppger att den har för avsikt att bedriva näringsverksamhet och som inte granskas av kan ju komma att få godkännande för F-skatt och kan då undvika betalning av skatt och avgifter, i vart fall . Med en falsk egenföretagare avses enligt en person som jobbar för en enda arbetsgivare (uppdragsgivare) och under samma förhållanden som en anställd (icke självständig), men som tvingas att jobba som konsult (egenföretagare med godkännande för F-skatt) för att få uppdraget/jobbet. Personen hamnar då i ett ekonomiskt beroendeförhållande med sämre villkor än om personen varit anställd. Från facklig synvinkel är det tvånget som huvudsakligen är problemet i sammanhanget. Tvånget leder till en arbetsrättsligt svagare position jämfört med att vara anställd och uppdragsgivaren slipper teckna kollektivavtal. Enligt förekommer falska egenföretagare inom finansbranschen, bland journalister och kommunikation, men i en mindre omfattning. Detta är en uppfattning som bygger på att medlemmar i mindre grad rapporterar problem till förbunden. Det kan alltså finnas ett mörkertal. På frågan om nuvarande bestämmelser i 9 kap. skatteförfarandelagen möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter svarar enligt följande. Syftet med att anställa falska egenföretagare är i första hand att företag vill reducera sina arbetskostnader och reducera sitt arbetsgivaransvar. I det avseendet ingår skatten som en del och avgifter kopplade till de kollektivavtalade försäkringarna. har inga uppgifter på att F-skattesystemet i sig, skulle främja den här typen av arbetsgivarbeteende. Att F-skattesystemet enbart kräver en uppdragsgivare öppnar för missbruk, men det finns ingen statistik som stödjer att det skulle vara på det sättet i någon större omfattning. beräkningar av skattefelet visar att det har minskat , och statistik från visar att andelen företag utan anställda har en svagt avtagande trend . Att antalet företag utan anställda ökar är inget alarmerande. Det är andelen som måste studeras eftersom befolkningen och antal företag ökar . Men om relationen mellan den som beställer arbetet och den som utför arbetet kan betraktas som en anställning, vilket är fallet om t.ex. beställaren leder arbetet, står för utrustning och förbjuder utföraren att arbeta åt andra, så kan beställaren bli skyldig att ta sitt ansvar som arbetsgivare. Här finns det redan regler, men frågan är om de är effektiva. I praktiken är det dock svårt att driva den här typen av fall eftersom arbetstagaren inte vill ha någon konflikt med uppdragsgivaren. Uppfattningen är att den här typen av problem är mindre vanliga bland akademiker . har inte en enhetlig definition av begreppet falska egenföretagare. Begreppet kan användas för att beskriva olika situationer. Ett exempel kan vara att man vid en kontroll uppmärksammar att ett företag anlitat personer som har F-skatt men att arbetet utförts under sådana förhållanden att inkomsten bör beskattas i inkomstslaget tjänst. I begreppsvärld är ord som kombineras med falsk en indikation på att det handlar om en person som inte vill göra rätt för sig, dvs. en person som inte betalar skatter och avgifter eller möjligtvis en egenföretagare som blir utnyttjad av den som anlitar personen och där den falska egenföretagarens F-skatt är en förutsättning för att uppdragsgivaren riskfritt ska kunna undanhålla skatter och avgifter. har inte någon uppfattning om och i vilken utsträckning det förekommer att personer som egentligen är anställda har anlitats som näringsidkare, s.k. falska egenföretagare. tilldelar F-skatt på avsikt att bedriva näringsverksamhet och gör inte någon värdering av om egenföretagaren sedan åberopar i ett anställningsförhållande. känner till att det i transportbranschen anlitas egenföretagare med F-skatt i situationer där det antagligen är fråga om anställning. Statistik saknas om detta. På frågan om nuvarande bestämmelser i 9 kap. skatteförfarandelagen möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter uppger följande. För den som vill avlöna personal men inte betala arbetsgivaravgifter eller göra skatteavdrag är det nödvändigt att anlita personalen via ett företag med F-skatt eller anlita en egenföretagare med F-skatt. F-skatten med dess rättsverkningar är således en förutsättning för att kunna betala ut ersättning för arbete utan att behöva ta ansvar för om den som tar emot ersättningen för arbete redovisar skatter och avgifter på rätt sätt. Företag med F-skatt är ofta inblandade i långa kedjor av underentreprenörer där avsikten med hela upplägget är att dölja att svarta löner har betalats ut. Detta är en generell företeelse som inte är kopplad till ”falska egenföretagare” även om vissa av företagarna kan rubriceras som falska egenföretagare. Det är möjligt att begrepp som falska egenföretagare ibland används för att beskriva företag som används i entreprenörkedjor där det förekommit svart arbetskraft. När begreppen används i dessa sammanhang är det snarare ett uttryck för att svart arbetskraft förekommit än att det verkligen handlar om sådana företag som delrapporten ska behandla. SKL har ingen egen definition i fråga om vad som avses med och omfattas av begreppet falskt egenföretagande. Generellt anser SKL att med falska egenföretagare avses fall när en anställd slutar sin anställning och startar ett eget bolag, för att sedan sälja alla sina tjänster till sin tidigare arbetsgivare. SKL:s uppfattning är att det förekommer falska egenföretagare inom kommunsektorn, bl.a. inom sjukvård och omsorg. Det kan vara t.ex. en läkare som slutar sin anställning för att sedan sälja/hyra ut sina tjänster till sin tidigare arbetsgivare genom eget bolag. Verksamhet bedrivs främst i bolagsform och bolaget innehar då godkännande för F-skatt. några uppgifter om i vilken omfattning falskt egenföretagande kan antas förekomma. SKL anser att tolkningen av nuvarande bestämmelser i 9 kap. skatteförfarandelagen möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter. Problemet ligger i tolkningen av rekvisitet självständig, 2009 i 13 kap 1§ IL. Utifrån den praxis som tillämpas godkänns även de som endast har en uppdragsgivare i form av sin tidigare arbetsgivare för F-skatt. har inte någon allmängiltig uppfattning om vad som avses med begreppet falskt företagande och ställer sig kritisk till att F-skattesystemet sammanblandas med denna fråga som i stället rör det arbetsrättsliga området. Vid de diskussioner om F-skatte- utredningen som fört med anledning av dialogmötena har utgått från den definition av falska egenföretagare som förekommer i kommittédirektiven, dvs. ”de som egentligen är anställda anlitas som näringsidkare, s.k. falska egenföretagare.” har inte annat än undantagsvis och anekdotiskt uppfattat förekomst av ”falska egenföretagare”. Då egna erfarenheter saknas har man sammanträffat med företrädare för Byggindustrier och Transportföretagen. Företrädare för dessa organisationer har uppgett sig känna till att det påstås förekomma s.k. falska egenföretagare men att företeelsen, dem veterligen, inte letts i bevis mer än i ett domstolsavgörande avseende ett åkeri. Enligt möjliggör inte nuvarande bestämmelser i 9 kap. skatteförfarandelagen att F-skattesystemet kan missbrukas genom anlitande av falska egenföretagare för att undgå skatter eller avgifter. ska i samband med en ansökan om godkännande för F-skatt pröva att förutsättningarna i 9 kap. skatteförfarandelagen för sådant godkännande är uppfyllda. Eventuellt missbruk av ett godkännande för F-skatt ska enligt Svenskt Näringslivs mening fångas upp genom – sedvanliga eller utökade –kontrollverksamhet, dvs. enligt de möjligheter som befintlig lagstiftning erbjuder. Det har i utredningen ännu inte kartlagts den eventuella omfattningen i verkligheten av det beskrivna missbruket. Än mindre har det visats att F-skattesystemet i sig skulle orsaka det beskrivna missbruket. Falska egenföretagare bör enligt TCO förstås som personer som i arbetsrättslig mening skulle anses som arbetstagare om frågan prövades i domstol men som uppfattas, av sig själva eller andra, som företagare eller uppdragstagare. TCO:s uppfattning är att falska egenföretagare förekommer inom i vart fall några av de områden där TCO-för- bunden organiserar medlemmar. Omfattningen är dock av naturliga skäl svår att bedöma. TCO:s bedömning är att falska egenföretagare främst förekommer i branscher där egenföretagande redan är vanligt, där tjänster företrädesvis säljs till andra företag, myndigheter eller organisationer, där den arbetspresterande parten förväntas utföra allt eller det mesta av arbetet personligen och arbetet utförs i samarbete med eller i nära koordination med uppdragsgivaren eller dennes anställda. Det gäller branscher som media, kommunikation, konstnärliga yrken, finans samt IT och telekom. har med framgång drivit flera fall i Arbetsdomstolen och vittnar om att falska egenföretagare förekommer även på statliga kulturinstitutioner och inom skogsbruket. En situation som finns dokumenterad i de tvister som drivit i Arbetsdomstolen, men som även förtroendevalda inom vittnat om, är att arbetsgivare kommer överens med visstidsanställda som närmar sig en sammanlagd anställningstid som skulle berättiga dem till en tillsvidareanställning enligt 6 § lagen (1982:80) om anställningsskydd i stället kommer överens med medlemmarna att de ska anlitas, för samma arbete, som uppdragstagare med godkännande för F-skatt.