sou · H6B357 · 2018-06-28 00:00:00 — Till bibliotekarieyrkets kärna hör informationskompetens och kunskapsorganisation. Bibliotekarieyrket förutsätter också en social och pedagogisk kompetens samt en förmåga att jämföra och värdera 24Thomas (2015). 25Lindberg (2015). information och olika källor. Till yrket hör också att erbjuda service, förmedla kultur, ha god kännedom om litteratur och väcka läslust.26 I rapporten , utbildning, forskning. Biblioteks- och infor- mationsvetenskap för en stärkt bibliotekarieprofession ges ett antal strate- giska förslag rörande utbildning och forskning för en stärkt biblio- tekarieprofession, däribland ett förslag om etablering av en samlad nationell struktur för kontinuerlig kompetensutveckling.27 Rapporten pekar på ett behov av en större samordning av den kontinuerliga kom- petensutvecklingen på nationell nivå där införandet av en samlad, synlig struktur bedöms vara central för att stärka bibliotekarie- professionen samt som komplement till de professionsför- beredande programmen i biblioteks- och informationsvetenskap. Enligt förslaget skulle inriktningen på en satsning på kontinuerlig kompetensutveckling med fördel kunna styras mot tydliggörande av specialistkompetenser och biblioteksledarskap. 8.5.2Kompetensutveckling inom litteratur- och läsfrämjande Enligt en rapport från är kompetens- utveckling en viktig förutsättning för att biblioteken ska kunna möta nya krav i sin verksamhet. Rapporten visar även på interna brister vad gäller att skapa förutsättningar för ett långsiktigt kompetensupp- byggande.28 Kompetensutveckling ses dock inte alltid som en strate- giskt viktig fråga och de materiella förutsättningarna i form av tid och pengar saknas ofta inom organisationerna. I den internationella biblioteksorganisationen uppdate- rade riktlinjer för professionell utveckling föreslås av personalbudgeten som ett lämpligt minimimått på fortbildningsinsat- serna och den yrkesmässiga utvecklingen bör få ta av de anställdas arbetstid.30 Utgångspunkten för IFLA är en informations- bransch som förändras i hög hastighet och en kår som står mitt i flödet. Folkbiblioteken i lägger i snitt av sin personalbudget på fortbildning.31 26Kåring (2008). 27Kungliga (2018b). 28Svensk biblioteksförening (2008). I till regeringen , inför framtagandet av handlingsprogrammet för läsfrämjande, uppmärksammas att det finns stora behov av kompetensutveckling på folkbiblioteken för att fullt ut kunna genomföra det läsfrämjande uppdraget.32 I ett underlag till Den nationella biblioteksstrategins omvärldsanalys uppmärksam- mar frågan igen och att stöd till kompetensutveckling inte ingår i medlen avsatta för att genomföra handlingsprogrammet för läsfrämjande, samt att man ännu inte sett någon motsvarighet på biblioteken till skolans läslyft.33 Behovet av utbildning för bibliotekarier inom området litteratur- didaktik har tidigare uppmärksammats av bland andra Föreningen (numera teksverksamhet). I ett remissvar på betän- kande34 påtalar föreningen avsaknaden av litteraturdidaktik på grund- nivå i bibliotekarieutbildningarna. Föreningen föreslår därför att kurser och metodutvecklingar sker för bibliotekariekåren inom området, gärna i samarbete med lärarkåren.35 Även andra remissvar på Litteratur- utredningens betänkande aktualiserar behovet av kompetensutveck- ling för bibliotekarier inom det läsfrämjande området, till exempel och . I den tidi- gare nämnda rapporten som tagits fram av de fem svenska utbild- ningarna i biblioteks- och informationsvetenskap på uppdrag av Den nationella biblioteksstrategin, förslås bland annat att en nationell struktur för kompetensutveckling skapas som möjliggör för fortbild- ning i exempelvis litteraturförmedling.36 Exempel på kompetensutveckling inom litteraturförmedling Ett exempel på en större kompetensutvecklingssatsning inom om- rådet litteraturförmedling är projektet (Metodutveckling i skön- litterärt arbete), där 90 bibliotekarier från hela landet deltog. var en distanskurs som genomfördes i tre omgångar – 2008. Kurserna arrangerades av tillsammans med Regionbiblioteken i , och Västra 32Kulturrådet (2014a). 33Kulturrådet (2017). 35Föreningen (2012). 36Kungliga (2018b). Målgruppen var verksamma bibliotekarier och syftet var att stärka arbetet med skönlitteratur på folkbiblioteken. Kursen mot- svarade tio veckors studier, med inriktning mot läsarstudier, förmed- larrollen, planering av det skönlitterära beståndet, konstnärlig kvalitet och värdering av litteratur, strategier och utvecklingsplaner för arbetet med skönlitteraturen samt praktiska tillämpningar. Ett senare exempel på kompetensutveckling inom området littera- turförmedling är projektet på skönlitteratur på svenska bibliotek, som var ett samarbete mellan Kultur i Väst, Regionbibliotek , och Regionbibliotek . Målet med projektet var bland annat att utveckla arbetet med skönlitteratur på svenska folkbibliotek och professionalisera bibliotekariens kun- skap inom området. Inom ramen för detta projekt startades fortbild- ningskursen ViSA – Vidareutveckling i Skönlitterärt Arbete, som hölls på sex olika platser i . ViSA var ett nationellt projekt i samarbete mellan Kultur i Väst, Regionbibliotek och Regionbibliotek Stockholm.37 Av förstudien till projektet på skönlitteratur på svenska bibliotek framgår att det finns en efterfrågan bland bibliotekarier av fortbildningar och forum i vilka man kan diskutera skönlitteratur och litteraturförmedling.38 I samma skrift påtalar litteraturforskaren en avsaknad av tydligt uttalade mål och medvetna strategier för arbetet med skönlitteratur på folkbiblioteken, samt en avsaknad av ett tydligt formulerat förmedlingsuppdrag. menar vidare att det till skillnad från exempelvis vårt grannland i hög utsträckning saknas relevant och uppdaterad forskning att luta sig mot för ett medvetet strategiarbete kring litteraturförmedling på folkbiblioteken. En aspekt av litteraturförmedling på folkbiblioteken är biblioteka- riernas egen läsning. Att folkbibliotekarier generellt är en grupp med ett stort läsintresse bekräftas av bidrag till rappor- ten om projektet på skönlitteratur på svenska bibliotek, där bibliotekariernas egen läsning kartläggs. framträder en bild av en biblioteksledning som i hög grad förlitar sig på gratisarbete, det 37Kursen ViSA finns beskriven i m.fl. (2015). 38Ehrenberg m.fl. (2013). vill säga det mesta av bibliotekariernas läsning sker . Där- med minskar också möjligheterna för en mer genomtänkt strategi kring litteraturförmedling på biblioteken.39 8.6Några aktuella statliga insatser gällande bibliotek och läsning 8.6.1Satsning på stärkta bibliotek har i uppdrag att –2020 genomföra en satsning för en stärkt biblioteksverksamhet i syfte att öka utbudet och tillgäng- ligheten till biblioteksverksamhet i hela landet.40 Bakgrunden till sats- ningen är att folkbiblioteket har en viktig roll som demokratisk mötesplats där människor med olika bakgrund och förutsättningar kan mötas. Statsbidraget kan sökas för att stärka en kommuns folkbiblioteks- verksamhet vad gäller verksamhetsområden och målgrupper som pekas ut i bibliotekslagen. Satsningen bör ha effekt på lång sikt för att biblioteksverksamheten i kommunen fortsatt ska komma fler till del. ska lämna en delredovisning av uppdraget . Uppdraget ska slutredovisas . Satsningen uppgår till . Av medlen avsätts till kultursamverkansmodellen, där bland annat medel till bibliotek, läs- och litteraturfrämjande fördelas. har i uppdrag att –2020 stödja de regionala biblioteksverksamheterna i deras arbete att öka använd- ningen av digitaliseringens möjligheter och öppet tillgänglig kun- skap.41 Satsningen uppgår till . 39Persson m.fl. (2015). 40Regeringen (2017d). 41Regeringen (2017a). fick i uppdrag att ta fram en biblio- teksstrategi för hela Sverige.42 I uppdraget ingår även att belysa biblio- tekarieyrkets roll och förutsättningar. redovisades omvärldsrapporten Den femte statsmakten: Bibliotekens roll för demo- krati, utbildning, tillgänglighet och digitalisering.43 redovisades delrapporten ord till handling. På väg mot en nationell biblioteksstrategi.44 Uppdraget ska slutredovisas . 8.7Förslag och bedömning gällande bibliotek och läsfrämjande Delegationens förslag: Ett nationellt läsfrämjandelyft för folk- bibliotekarier ska genomföras. Läsfrämjandelyftet ska syfta till kompetensutveckling inom litteraturförmedling och läsfrämjande med ett särskilt fokus på barns och ungas läsning. Satsningen bör inledningsvis vara utformad i projekt där olika kommuner och regioner söker statsbidrag för kompetensutvecklingen. Målet bör dock vara att införa ett nationellt läsfrämjandelyft för bibliotekarier där staten samlat tar ett större ansvar för kom- petensutvecklingen för landets folkbibliotekarier. Delegationens bedömning: Kommunen bör, i samarbete med regionen, verka för en långsiktigt hållbar kompetens för folk- bibliotekarier med särskilt fokus på barns och ungas läsning. Statligt ansvar för folkbibliotekariers kompetensutveckling för ökad likvärdighet Folkbiblioteken och folkbibliotekarien har ett betydelsefullt uppdrag att stimulera barns och ungas intresse för läsning och litteratur. Den senaste biblioteksstatistiken visar dock att biblioteksverksamheten i 42Regeringen (2015a). 44Kungliga (2018c). inte är likvärdig, bland annat när det gäller tillgången till barn- och ungdomslitteratur. Folkbibliotekariernas uppdrag och målgrupp har förändrats och förändringar kräver någon form av kompetens- utveckling. Den genomsnittliga siffran i när det gäller hur mycket som satsas på bibliotekariers kompetensutveckling ligger dock lågt vid en internationell jämförelse och variationen är också stor mellan kommuner. Det finns olika statliga och regionala aktörer som erbjuder mer sporadisk kompetensutveckling till folkbibliotekarier men det finns inget nationellt helhetsgrepp för att säkra folkbiblio- tekariers kompetens. När det gäller lärare har situationen varit densamma. Staten har dock nu genom olika nationella satsningar tagit ansvar för en mer nationell likvärdig kompetens- utveckling för landets lärare.45 Exempelvis genomför en omfattande och uppskattad kompetensutveckling inom läs- och skrivutveckling för förskollärare, lärare och skolbibliotekarier (Läslyftet). Satsningen har fokus på det kollegiala lärandet och är uppbyggd runt webbmoduler (utbildningsmaterial på webben) med olika perspektiv på läsning. Utbildade handledare arbetar med grupper av förskollärare, lärare och skolbibliotekarier som diskuterar och prövar olika metoder och förhållningssätt i sin undervisning. Som tidigare nämnts har folkbibliotekariens uppdrag och målgrupp för- ändrats men utan att motsvarande fortbildningsinsatser har genomförts i någon större utsträckning. Delegationen föreslår därför att en nationell satsning ska genomföras även för folkbibliotekarier, med inriktning på folkbibliotekaries läsfrämjande uppdrag gentemot barn och unga – ett läsfrämjandelyft för bibliotekarier. Ett läsfrämjandelyft i två steg Läsfrämjandelyftet bör bland annat syfta till fördjupade kunskaper om litteratur, och särskilt barn- och ungdomslitteratur, samt litte- raturdidaktiska metoder. Vidare bör kompetensutvecklingen syfta till att skapa förutsättningar för ett mer strategiskt arbete med litteratur- förmedling på biblioteken. Att bibliotekariernas läsning i hög grad sker får bland annat till följd att det egna läsintresset med allt vad det för med sig i form av preferenser relaterade till kön och 45Se vidare kapitel 4 Läsning i skolan. klass riskerar att spegla förmedlarverksamheten. Detta kan vara en god sak, men det kan också innebära att vissa grupper inte kan för- vänta sig samma engagerade och kunniga litteraturförmedling som andra. Såväl som Den nationella biblioteksstrategin har exempelvis pekat på tydliga utvecklingsbehov för att folkbiblioteken på allvar ska bidra till litteratur- och läsfrämjande för personer som tillhör de nationella minoriteterna. Arbetet med skönlitteraturen bör kort sagt professionaliseras ytterligare och tydligare målgrupps- anpassas för att bli mer likvärdigt, och för detta krävs kompetens- utveckling. Som ett första steg skulle satsningen på ett nationellt läsfrämjande- lyft för folkbibliotekarier kunna rymmas inom det uppdrag Kultur- rådet har om stärkta bibliotek. Det innebär att ska priori- tera ansökningar för folkbibliotekarier som syftar till att genomföra kompetensutveckling inom det läsfrämjande området riktat till barn och unga. När det gäller utformningen av denna kompetensutveckling har olika kommuner och regioner olika behov. Exempelvis kan pro- jekt som Synen på skönlitteratur på svenska bibliotek tjäna som modell för dylik kompetensutveckling. Inom ramen för en sådan kompetens- utveckling kan med fördel även moment som kunskap om och bemöt- ande av olika målgrupper ingå. För att komma ifrån kortsiktigheten med projekt och för att uppnå en större likvärdighet bland landets folkbibliotekarier ställer vioss bakom förslaget från de fem svenska utbildningarna i biblioteks- och informationsvetenskap om att en nationell struktur för kom- petensutveckling ska skapas som möjliggör för fortbildning i exem- pelvis litteraturförmedling. Som ett andra steg i vårt förslag om ett läsfrämjandelyft anser vi att en nationell satsning likt Läslyftet skulle kunna genomföras i syfte att skapa en mer långsiktig hållbar kom- petensutveckling inom läsfrämjande för folkbibliotekarier. Denna fråga behöver i sådant fall undersökas ytterligare. Det skulle bland annat behöva undersökas hur en sådan insats skulle utformas, vilken myndighet som skulle vara mest lämpad att ansvara för den och även vilka kostnader som skulle uppstå, både för stat och kommun. Kommunens ansvar för folkbibliotekariers kompetensutveckling behöver stärkas Kommunen är huvudman för folkbiblioteken och därmed ytterst ansvarig för folkbibliotekariers kompetensutveckling. Som tidigare nämnts är det dock i genomsnitt en mycket liten summa som kom- munerna satsar på detta, sett ur ett internationellt perspektiv. Enligt delegationen bör kommunen, i samarbete med regionen, verka för en långsiktigt hållbar kompetens för folkbibliotekarier med särskilt fokus på barns och ungas läsning. Utformningen av denna kompe- tensutveckling bör utgå från de olika behov som finns i respektive kommun och region. Vi vill dock särskilt lyfta fram de prioriterade grupperna enligt bibliotekslagen och då behovet av barn- och ung- domslitteratur på de nationella minoritetsspråken och andra språk än svenska. Flera folkbibliotekarier som vi har varit i kontakt med har lyft frågan om att läsning av litteratur borde ingå i bibliotekariens löpande kompetensutveckling, det vill säga läsningen borde genomföras under arbetstid. När det gäller folkbibliotekaries egen tid till läsning skulle detta kunna ingå som en fortlöpande kompetensutveckling, men det är då viktigt att betona att denna läsning bör vara orienterad mot olika målgruppers faktiska eller tänkbara läsintresse så att alla folkbiblio- tekarier får en tillräcklig bredd för att möta olika målgruppers förut- sättningar och behov. I följande kapitel ger vi inledningsvis en kort översikt av forskning som identifierat de viktigaste läsande förebilderna för barn och unga. Därefter följer några exempel på projekt och verksamheter där läsande förebilder har engagerats bland föräldrar, kompisar, idrottsledare och författare. Vidare har vi identifierat ett behov av ett stärkt läsfräm- jande för vuxna för att de ska kunna vara läsande förebilder för barn och unga. Avslutningsvis ger vi våra bedömningar inom området. Läsande vuxna är viktiga förebilder för barns och ungas läsning. 9.1Vikten av läsande förebilder Att barn och unga lär sig genom att ta efter andra är välkänt. En förebild kan vara en person vars beteende man tar efter, men också någon vars värderingar och föreställningar man delar. Många barn börjar tidigt att härma vuxnas läsbeteenden.1 Det finns flera studier som undersökt hur föräldrars läsvanor påverkar barns läsbeteende. En studie utgår exempelvis från drygt 750 barn i åldern 10–19 år.2 Enligt denna studie har båda föräldrarna störst inverkan på läsbeteendet hos döttrar. ger undersökningen stöd åt den så kallade genus-stereotyp-hypotesen, enligt vilken fäder har större inverkan på läsbeteendet hos söner, och mödrar på döttrar. I studien redovisas också att läsbeteendet hos mödrar har starkare inverkan på yngre barns lässocialisation, medan läsbeteendet hos fäder verkar ha starkare inverkan på äldre barn. Enligt en mindre svensk undersökning baserad på cirka trehundra telefonintervjuer med pojkar mellan 13–är det i första hand kamrater, föräldrar och andra vuxna i de ungas närhet som utgör de viktigaste förebilderna för unga män och pojkar när det gäller läsning. Föräldrar och vänner framstår enligt de utfrågade som viktigare potentiella läsande förebilder än exempelvis kända personer.3 Ett liknande resultat ger en större brittisk undersökning, baserad på ut- frågningar av lite drygt tvåtusen unga i åldern 7–. Enligt den består de viktigaste läsande förebilderna av de närmaste i familjen, följt av kompisar och lärare.4 Merparten av de utfrågade uppger som före- bild någon ur den närmsta familjekretsen, för det mesta någon av föräldrarna. Utanför den omedelbara sociala miljön kommer före- bilderna från såväl politikens som religionens område, men främst kommer förebilderna från sportutövare i allmänhet och fotbolls- spelare i synnerhet. Fler pojkar än flickor uppger sportutövare bland sina förebilder. Flera av de utfrågade uppger att lästips från kända idrottsutövare skulle uppmuntra dem att läsa. Undersökningens slut- sats är att föräldrarnas viktiga roll som läsande förebilder talar för läs- främjandeprogram med familjer som målgrupp, men att man sam- tidigt inte ska underskatta metoden att använda kända personer i arbetet med att påverka unga att läsa. 1Fredriksson och (2012). 2Wollscheid (2014). 3Redman (2013). 4Clark m.fl. (2009). 9.1.1Vikten av manliga läsande förebilder Att pojkar generellt sett uppvisar sämre läs- och skrivförmåga än flickor finns belagt i ett flertal större studier, liksom skillnader mellan pojkar/män och flickor/kvinnor vad gäller läsvanor. Flickor inom presterar inte bara bättre på tester som mäter läs- förståelse, de är också mer benägna att tycka om läsning, läsa oftare, tänka positivt kring läsning och uppfatta sig själva som läsare.5 Inom ägnar sig i genomsnitt drygt hälften () av pojkarna i åldern åt nöjesläsning (reading for enjoyment), att jämföra med nästan tre fjärdedelar () av flickorna.6 Utifrån en analys av nordiska PISA-data har forskare menat att om pojkar läste skönlitteratur på sin fritid i samma utsträckning som flickorna och uppvisade samma läsengagemang som flickor, skulle skillnaderna i läsprestationer mellan pojkar och flickor minska signifikant.7 I har man kunnat konstatera att könsskillnaderna beträffande läsförmåga är så gott som lika oavsett socialgrupp. Läsforskaren har relaterat detta till att pojkar läser mindre på sin fritid, som ett resultat av en mindre positiv attityd till läsning.8 Både i resultaten från och PIRLS framgår att flickor i regel är mer positiva till läsning än pojkar.9 Skillnader relaterade till kön finns även vad gäller vuxnas läsvanor. Kvinnor i läser mer än män – i synnerhet om man ser till läsning av skönlitteratur. pekar på att andelen kvinnor i befolkningen som läste skönlitteratur var nästan dubbelt så stor som mot- svarande del av männen, och för yngre kvinnor nästan så stor som motsvarade del av de yngre männen.10 Både biologiska och miljömässiga faktorer kan bidra med för- klaringar till skillnaden mellan pojkars läsförmåga och läsvanor. Till de biologiska förklaringarna hör uppfattningen att vissa pojkar mognar senare än flickor, liksom föreställningen om biologiska skillnader i temperament.11 Ur ett sociokulturellt perspektiv har klyftan mellan pojkars och flickors läsvanor förklarats med att vi socialiseras in i olika läsroller. Socialisation innebär då den process genom vilka individer 5Clark och (2012). 6OECD (2010). 7Linnakylä och (2003). 8Taube (2013). 9Fredriksson och (2012). 11Fredriksson och (2012). införlivar omgivningens normer/kultur, en process som till stor del sker omedvetet. Läsvanor kan utifrån ett sådant perspektiv betraktas utifrån sociala föreställningar om manlig respektive kvinnlig identitet. Pojkars läsvanor har exempelvis uppfattats som produkten av en social påverkan gentemot pojkar att anpassa sig till maskulina identiteter, i kombination med stereotypa föreställningar om läsning som en ”femi- nin” sysselsättning. Att barn socialiseras in i genusrelaterade förhållningssätt till läsning av skönlitteratur har uppmärksammats av litteraturvetaren forskare som lagt särskild emfas vid läsningens genus- aspekt är som använder begreppet motståndskultur för att beskriva pojkars motvilja till läsning.14 En engelsk undersökning baserad på utfrågningar av lärare vid cirka 225 engelska skolor delar in förmodade orsaker till läsklyftan mellan pojkar och flickor i tre huvudkategorier: uppfattningar om kulturella normer, hemmiljön, och individuella faktorer.15 Till den första kategorin hör att läsning inte uppfattas som en ”cool” syssel- sättning bland pojkar, men också att pojkars val av läsning inte respek- teras i tillräckligt hög grad. Hit hör också en ofta påtalad avsaknad av manliga läsande förebilder, vilket också kan relateras till barns och ungas hemmiljö: barn påverkas av vad deras föräldrar gör, och det finns en tendens bland pojkar att identifiera sig med sina fäder. Om pojkar ser att deras fäder för det mesta ägnar sig åt annat än läsning, kan det få negativa effekter på pojkars läsmotivation, har man hävdat. Avsaknaden av läsande fäder i hemmet gör att pojkar i högre grad uppfattar läsning som något man i huvudsak ägnar sig åt i skolan. Det finns också studier som visat att mödrar har en starkare tilltro till sin förmåga att förbättra sina söners läsprestationer än vad fäder har.16 12Kåreland (2009a). 13Molloy (2007). 14Begreppet motståndskultur härrör från studie Learning to labour: how working class kids get working class jobs (1977), som visar hur ett antal skolpojkar med arbetarklassbakgrund etablerar ett motstånd med maskulina förtecken gentemot de medelklassnormer och värderingar de upplever att skolan representerar. studier såsom exempelvis an Ghaills The making of men. Masculinities, sexualities and schooling (1994) har tillämpat begreppet på elever med medelklassbakgrund. Fler exempel på hur begreppet motståndskultur används inom skolforskningen för att beteckna pojkars negativa attityd till läsning finns i avhandling som identitetsskapande handling: gemenskapande och utbrytningsförsök i fordonspojkars litteratursamtal (2010). 15Clark och (2012). 16Lynch (2002). Bristen på manliga läsande förebilder är ett vanligt förekommande tema i forskningen om flickors och pojkars läsning, inte minst i veten- skapliga artiklar som berör mäns läsförmåga.17 Behovet av manliga förebilder tenderar också att föras på tal så snart pojkars läsvanor diskuteras. Forskning som studerat hur pojkar och flickor socialiseras in i en läsaridentitet har motiverat kampanjer där sportstjärnor agerar läsande förebilder, som i det engelska exemplet ”Reading Stars”.18 Att pojkars val att inte läsa låter sig förklaras utifrån sociala normer om manlighet ligger också till grund för regeringens satsning på idrott och läsning.19 Överhuvudtaget har manliga läsande förebilder blivit en viktig aspekt av läsfrämjande verksamhet . 9.2Läsfrämjande initiativ med fokus på förebilder 9.2.1Föräldrar och andra vuxna som läsande förebilder Vad gäller läsfrämjande verksamheter inriktade på barns och ung- domars fritid finns flera exempel på program och projekt som använ- der förebilder anpassade efter specifika målgrupper.