sou · H6B349 · 2018-06-15 00:00:00 — I vissa avseenden har reglerna kommit att bli ålderdomliga och onödigt komplicerade och ofta krävs manuellt arbete hos för att bedöma om förutsättningarna för godkännande för F-skatt är uppfyllda eller inte. får in cirka 130 000 ansökningar om F- skatt och drygt 60 000 godkännanden för F-skatt återkallas . F-skattehanteringen vad gäller ansökan, ändringsanmälan och beslut om återkallelse kräver enligt en omfattande handläggning. Det finns således anledning för utredningen att i det fortsatta arbetet närmare undersöka om hanteringen av F- skatt kan ske på ett mer automatiserat sätt med inbyggda maskinella kontroller. En automatiserad hantering skulle innebära tidsvinster både för sökanden och som resurser skulle frigöras hos verket för riktade kontroller där risken för fel bedöms som stor. I utredningens direktiv finns några särskilt utpekade frågor som ska analyseras i huvudbetänkandet. Utredningen ska analysera om utformningen av bestämmelserna möjliggör att F-skattesystemet kan missbrukas för att undgå skatter eller avgifter i andra avseenden än vid falskt egenföretagande. Utredningen ska också undersöka om det finns behov av att införa en möjlighet att vägra eller återkalla ett godkännande för F-skatt vid kriminalitet eller överträdelse av konkurrensbestämmelser som inte lett till näringsförbud. I samband härmed kan det finnas anledning för utredningen att även pröva om nya återkallelsegrunder bör införas för att förhindra att F-skatten missbrukas eller används som ett brottsverktyg. Även behovet av åtgärder för att underlätta och förbättra uppföljning av företag som är godkända för F-skatt, t.ex. F-skatt på prov eller tidsbegränsade godkännanden för F-skatt, ska analyseras. Ett godkännande för F-skatt ska, som tidigare framgått, meddelas om den som ansöker om F-skatt uppger sig bedriva eller ha för avsikt att bedriva näringsverksamhet. Som anges i direktiven är det svårt att vid ansökningstillfället veta hur den verksamhet som sökanden har för avsikt att bedriva kommer att utveckla sig. Det kan vara fråga om att den självständighet som krävs för näringsverksamhet är beroende av att det finns flera uppdragsgivare. Utredningens analys och bedömning ska i huvudbetänkandet särskilt belysa frågan om det ska krävas mer än en uppdragsgivare för att godkännas för F-skatt. Ett exempel kan enligt direktiven vara att en arbetsgivare säger upp anställda och sedan låter dem som kan skaffa ett godkännande för F-skatt fortsätta med i princip samma arbetsuppgifter som tidigare, och där den som godkänts för F-skatt sedan inte får några ytterligare uppdragsgivare. Ett system med F-skatt på prov skulle kunna vara ett sätt att stärka möjligheter att kontrollera att en näringsverksamhet verkligen kommer igång och inte utgör falskt egenföretagande. Ut- redningen ska också analysera om och på vilket sätt utformningen av F-skattesystemet inverkar på villkoren för att starta, driva och utveckla företag. En utgångspunkt för utredningens fortsatta arbete i ovanstående frågor är att hitta en väl avvägd ordning som bibehåller F-skattens förutsägbarhet om vem som svarar för skatter och avgifter som utrymmet för skatteundandragande minskar. Utredningens fortsatta arbete bör också ta sin utgångspunkt i att F-skattesystemet ska fungera inom ramen för en modern e-förvaltning och vara så lätthanterligt som möjligt, både för enskilda, företag och tillämpande myndighet. Företeelsens betydelse inom andra rättsområden Under utredningens arbete med delbetänkandet har det förts fram från några av arbetsmarknadens parter att de arbetsrättsliga och socialförsäkringsrättsliga konsekvenserna kan bli allvarliga vid falskt egenföretagande. Det har också förts fram att skyddet enligt arbetsmiljöreglerna i vissa fall är mer begränsat för egenföretagare jämfört med skyddet för anställda. Utredningen har även uppmärksammats på att det finns vissa huvudmän som vill anlita egenföretagare, trots att det rör sig om arbete under anställningsliknande situationer, för att undvika tillämpning av vissa regelverk.12 Det finns därför anledning att notera att utredningen i det fortsatta arbetet ska analysera om det förekommer ett missbruk av F-skattesystemet för att kringgå skyddsregler för arbetstagare, och om det bedöms lämpligt, föreslå författningsändringar. Utredningen ska då bl.a. analysera om tolkningen av 12Se framförda uppfattningar i fråga om vilka konsekvenserna kan bli av falskt egenföretagande i avsnitt 7.5.1 samt SOU 2017:24 s. 110–111. Utredningens analys och bedömning begreppet näringsverksamhet i skatterättslig mening har fått för stor betydelse även på dessa områden och om det i så fall har lett till en icke avsedd urholkning av skyddet för arbetstagare. 9.3Särskilt om egenanställning eller liknande Utöver de särskilda frågor som ovan har besvarats vad gäller falska egenföretagare ska utredningen särskilt analysera egenanställning eller liknande. Som tidigare noterats finns det i direktiven allmänt hållna beskrivningar av nämnda företeelser men det sägs inte något närmare om hur företagen ska ha organiserat sin verksamhet för att omfattas eller på vilket sätt företeelserna är problematiska ur ett skattefusk- och skatteundandragande perspektiv. Liksom analysen om falska egenföretagare ska analysen om egenanställning eller liknande ligga till grund för utredningens ställningstagande om bestämmelserna om F-skatt behöver ändras i syfte att bekämpa skattefusk och skatteundandragande. 9.3.1Behöver F-skattesystemet ändras utifrån analysen om egenanställning eller liknande? Utredningens bedömning: Analysen om egenanställning eller liknande visar inte att bestämmelserna om F-skatt i 9 kap. skatteförfarandelagen behöver ändras i syfte att bekämpa skattefusk och skatteundandragande. Skälen för utredningens bedömning F-skattesystemets utformning har betydelse för företeelser som egenanställning och liknande Frågan är inledningsvis vilken betydelse F-skattesystemet har för egenanställning eller liknande och om utformningen av F-skattesystemet har någon övergripande påverkan för utvecklingen av aktuella företeelser. Något som framkommit i flera sammanhang är att allt fler företag önskar större flexibilitet i sin organisation och därför vill lösa sina Utredningens analys och bedömning resursbehov på annat sätt än genom att anställa. Detta har tidigare skett främst genom anlitande av t.ex. bemanningsföretag eller egenföretagare. har det blivit lättare för fysiska personer att få F-skatt och frågan är om detta har givit arbetsgivare som inte vill anställa större utrymme att ställa krav på andra lösningar än anställning. Alla vill dock inte skaffa F-skatt och starta eget företag bl.a. eftersom det innebär särskilda förpliktelser i fråga om exempelvis skatter och avgifter. Det innebär att även dessa personer, genom att ansluta sig till egenanställningsföretag eller liknande, kan komma ifråga för ett företag som vill lösa sina resursbehov på annat sätt än genom att anställa. Detta borde rimligen leda till att efterfrågan på den typ av tjänster som egenanställningsföretag erbjuder ökar. Även begränsningar i möjligheterna att bli godkänd för F-skatt och grunderna för återkallelse påverkar utvecklingen och förutsättningarna för egenanställningsföretagen eller liknande. Om en person av någon anledning, t.ex. beslut om näringsförbud, nekas godkännande för F-skatt kan en naturlig utväg för denne vara att vända sig till ett egenanställningsföretag eller liknande. När det gäller huruvida F-skattesystemet uppfattas leda till egenanställningar eller liknande råder det delade meningar bland de av myndigheter och arbetsmarknadens parter som svarat på frågan. Utredningen anser emellertid, mot bakgrund av ovanstående resonemang, att utformningen av bestämmelserna om F-skatt i 9 kap. skatteförfarandelagen har betydelse för utvecklingen av egenanställningar eller liknande företeelser på den svenska arbetsmarknaden. I vilken ordning avtal ingås är avgörande för F-skatten Den som betalar ut ersättning för arbete ska inte betala arbetsgivaravgifter om den som tar emot ersättning för arbete är godkänd för F-skatt antingen när ersättning bestäms eller när den betalas ut (2 kap. 5 § ). Inte heller ska den som betalar ut ersättning göra skatteavdrag om den som tar emot ersättning för arbete är godkänd för F-skatt antingen när ersättningen bestäms eller när den betalas ut (10 kap. 11 § SFL). Påförande av skatter och avgifter ska vidare ske på grundval av rättshandlingars verkliga innebörd (RÅ 2004 ref. 27 och RÅ 1998 ref. 19). Avgörande för vem som har ansvar för skatter Utredningens analys och bedömning och avgifter är alltså vem som är den egentlige betalningsmottagaren. I detta avseende har det därför stor betydelse vem som är avtalspart och således, när det gäller egenanställning, i vilken ordning som avtal träffats. Det är alltså i vilken ordning avtal ingåtts som är avgörande för bedömning om det är egenanställningsföretagets godkännande för F-skatt eller A-skatten för den som utfört arbetet som ska gälla. En person som utför arbete genom ett egenanställningsföretag ska inte först personligen avtala om ersättning för ett uppdrag och sedan be ett egenanställningsföretag att skicka en faktura till uppdragsgivaren. Då kommer fakturan från fel avsändare, eftersom egenanställningsföretaget inte ingått något avtal med uppdragsgivaren om arbete eller ersättning. I sådant fall är det A-skatten för den person som utfört arbetet som gäller, innebärande att det är uppdragsgivaren som har beställt och betalat för tjänsten som är skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter. Vad utredningen känner till synes den normala ordningen för egenanställning, i vart fall som den beskrivs av bl.a. Egenanställningsföretagens branschorganisation, vara att arbetet för uppdragsgivarens räkning ska påbörjas efter det att avtalsrelationen mellan kunden och egenanställningsföretaget har etablerats. Den egenanställde sägs ha en reglerad rätt att upphandla uppdrag med uppdragsgivare för egenanställningsföretagets (arbetsgivarens) räkning. Under sådana förutsättningar bör egenanställningsföretagets godkännande för F-skatt gälla. Det förekommer dock att företag (egenanställningsföretag eller liknande) kontaktas först när arbetet redan är utfört och den som utfört arbetet vill ha hjälp med faktureringen. Utredningen har även uppmärksammat konstruktioner där det inte klart framgår i vilken ordning avtal sluts mellan inblandade parter. I dessa fall borde det enligt utredningens mening vara svårt för att avgöra vem som ska ansvara för skatter och avgifter. Ett grundläggande syfte med F-skattesystemet är att det ska vara klart, enkelt och förutsebart. Utredningen bedömer att betydelsen av i vilken ordning avtal har ingåtts, försämrar förutsebarheten för företag och andra uppdragsgivare som anlitar uppdragstagare genom egenanställningsföretag. Om inte avtalen är slutna i en viss given ordning riskerar den som utger ersättning för det utförda arbetet, dvs. uppdragsgivaren, att bli skyldig att göra skatteavdrag och betala Utredningens analys och bedömning Här kan också avtalskonstruktionen få betydelse för att avgöra om förfarandet innebär ett användande av annans godkännande för F-skatt, vilket enligt förarbeten skulle kunna utgöra en missbrukssituation.13 Med anledning av den betydelse som avtalen tillmäts torde det också krävas mer omfattande utredningar än normalt i de enskilda fallen för att fastställa vem som egentligen har skyldighet att göra avdrag för skatt och betala socialavgifter. Mot den bakgrunden anser utredningen att F-skattesystemet i förhållande till företeelser som egenanställning eller liknande inte är så enkelt och förutsebart som är önskvärt. Frågan är dock om det är bestämmelserna i systemet som behöver ändras för att komma till rätta med detta. Enligt utredningens mening är så inte fallet. Egenanställning eller liknande kan inte uppfattas leda till skattefusk och skatteundandragande På frågan om vilken problematik som kan kopplas till egenanställningsföretag eller liknande är det få av myndigheterna och arbetsmarknadens parter som uppgett något som särskilt kan kopplas till skattefusk eller skatteundandragande. framför att det kan tänkas att denna typ av företag kan utnyttjas för t.ex. penningtvätt och i med svart arbetskraft om de läggs in som ett led i en kedja av transaktioner. Flera av de tillfrågade har dock i sina svar gett uttryck för uppfattningen att egenanställning eller liknande kan ha positiva effekter för uppbördseffektiviteten. Främst gäller detta för personer som arbetar med korta uppdrag och som kanske annars inte skulle redovisa några inkomster. Utredningen delar uppfattningen att egenanställning eller liknande kan ha positiva effekter på så sätt att redovisningen av skatter och avgifter för uppdrag som utförs mer sporadiskt sker på ett riktigt sätt utan att den som utför arbetet behöver starta företag. Att starta eget företag kräver en viss kompetens. Om det dessutom rör sig om ett kortare uppdrag motiverar det sällan åtagandet av ansvar och administration. Att anlita ett egenanställningsföretag som har kompetens ifråga om skatt, juridik, redovisning m.m. ger bra förutsättningar för att riktiga uppgifter lämnas till och att 1991/92:112 s. 119. Utredningens analys och bedömning korrekt skatt och arbetsgivaravgifter inbetalas till staten. Utredningen delar vidare den uppfattning som framförts av om att det ur ett kontrollperspektiv kan vara enklare att följa upp några egenanställningsföretag än att följa upp ett stort antal fysiska personer som har haft inkomster från korta uppdrag. De beskrivna positiva aspekterna ur ett skatterättsligt perspektiv utgår emellertid från att egenanställningen utgör ett alternativ till att den egenanställde startar ett eget företag. Som utredningen redogör för i avsnitt 8.2.2 finns det företeelser där företag (egenanställningsföretag eller liknande) i princip träder i stället för en annan arbetsgivare. Motsvarande positiva effekter finns enligt utredningens mening inte i dessa fall. Det finns några utmaningar ur ett skatterättsligt perspektiv som bör lyftas fram när det gäller nu aktuella företeelser. En sådan är risken för att oavsiktliga fel kan öka vid konstruktioner där mellanmän sätts in mellan den som utför arbetet och uppdragsgivare. Detta beror på att det kan vara svårare att göra riktiga skatterättsliga bedömningar ju mindre kontroll och kunskap arbetsgivaren har över det utförda arbetet. Som exempel kan nämnas risken för felaktigt utbetalda skattefria reseersättningar och traktamenten som identifierat i samband med granskningar av egenanställningsföretag (se avsnitt 8.5.3). Enligt utredningen kan det här finnas en större risk för felaktiga bedömningar än i de fall när arbetsgivaren utövar arbetsledning och kontroll i mer traditionell bemärkelse. När det gäller avsiktliga fel kan det enligt utredningens mening finnas en risk att olika konstruktioner med mellanmän i flera led används i syfte att försvåra för att upptäcka och utreda skatteundandragande. Behovet av att anlita egenanställningsföretag eller liknande synes främst finnas för de personer som vid sidan av en anställning ställer sin arbetskraft till en uppdragsgivares förfogande för enstaka uppdrag. Det har dock framkommit att personer som har eget godkännande för F-skatt också anlitar egenanställningsföretag för vissa uppdrag. Det kan också vara så att personer väljer att i stället för att få ut lön från egenanställningsföretaget fakturerar ersättningen via ett eget bolag, en juridisk person.14 Vad som är skälet till detta eller varför personer som har ett eget god- 14Se information på webbplats /privat/skatter/arbeteochinkomst/inkomster/egenanstallning.4.4a47257e143e26725ae2b73.html (hämtad ). Utredningens analys och bedömning kännande för F-skatt anlitar ett egenanställningsföretag är för utredningen oklart. Utredningen menar dock att ju fler parter som sätts mellan den faktiske uppdragsgivaren och den som utför arbetet desto svårare är det för att upptäcka och utreda skatteundandragande. Risken är också att egenanställningsföretag omedvetet kan användas som ett verktyg för utbetalningar av t.ex. svarta löner. Ett exempel på ett sådant fall är det som redovisas i avsnitt 8.5.4 där ett egenanställningsföretag gjort utbetalningar mot osanna fakturor som underlag.15 Utredningen anser att konstruktionen vid egenanställning eller liknande företeelser innebär att det i vissa avseenden kan vara svårt att göra riktiga bedömningar av skatterättsliga frågor. Företagen måste därför vara noga att dokumentera i stor utsträckning och vid misstanke om oegentligheter ha rutiner kring hanteringen av detta. Egenanställningsföretagen skiljer sig dock inte från andra företag som i vissa avseenden kan ha att hantera komplicerade regelverk. Företeelserna kan också, liksom andra företagskonstruktioner, användas av oseriösa aktörer som inte har för avsikt att göra rätt. Sammanfattningsvis kan utredningen konstatera att det går att föra generella resonemang kring riskerna för skattefusk och skatteundandragande. Något underlag som visar att skattefusk och skatteundandragande är större hos egenanställningsföretag eller liknande än hos andra företag finns inte. Om någon avsiktligen vill kringgå skattesystemet och undanhålla skatter och avgifter kan detta ske på ett flertal olika sätt med mellanmän och andra komplicerade konstruktioner, oavsett vilken typ av verksamhet som bedrivs. Ställt mot de fördelar som egenanställning eller liknande i vissa fall kan ha ur ett skatteperspektiv anser utredningen, vid en samlad bedömning, att egenanställning eller liknande i sig inte kan uppfattas leda till skattefusk och skatteundandragande. 15Kammarrätten i dom i mål nr 203‒206-15. Utredningens analys och bedömning Analysen av egenanställning eller liknande visar inte att bestämmelserna om F-skatt behöver ändras i syfte att bekämpa skattefusk och skatteundandragande Det behövs en ordning som bibehåller F-skattens förutsägbarhet om vem som ansvarar för skatter och avgifter som utrymmet för skatteundandragande minskar. Av de myndigheter och arbetsmarknadens parter som svarat på utredningens fråga om bestämmelserna om F-skatt kan missbrukas av egenanställningsföretag eller liknande för att undgå skatter och avgifter är den dominerande uppfattningen att så inte är fallet. har svarat att de inte vet och SKL har inte någon uppfattning i frågan. Med hänsyn härtill och mot bakgrund av utredningens analys och slutsats vad avser företeelsernas påverkan på skattefusk och skatteundandraganden anser utredningen att det inte finns skäl att ändra bestämmelserna om F-skatt i syfte att bekämpa skattefusk och skatteundandragande. 9.3.2Behövs andra klarlägganden avseende egenanställning eller liknande? Det finns ingen gemensam syn på vad som avses med egenanställning I avsnitt 8.2.2 redogör utredningen för de företeelser som i olika sammanhang kallas för egenanställning. Utredningen redogör också översiktligt för några andra företeelser som till sin konstruktion uppvisar likheter med egenanställning. Det finns inte någon allmänt vedertagen eller enhetlig syn på vad som utgör egenanställning eller hur personer som utför arbete genom ett egenanställningsföretag eller liknande bör kategoriseras. Beroende på hur arbetet är organiserat, i vilken ordning avtal upprättas eller hur självständig den som utför arbetet är i förhållande till uppdragsgivaren kan bedömningen ske på olika sätt inom olika rättsområden. Under utredningens arbete har det blivit tydligt att det inte går att få en heltäckande bild av vilka konstruktioner som finns på arbetsmarknaden som skulle kunna utgöra egenanställning eller liknande. Avsaknaden av en gemensam syn på vad som avses gör det också svårt att analysera och klargöra vilka effekter som företeelserna kan få i olika avseenden. Utredningens analys och bedömning Utredningen har redogjort för ett flertal situationer där någon skjuts in som avtalspart mellan den fysiska person som utför ett arbete (uppdragstagaren) och den för vilken arbetet/uppdraget egentligen utförs (uppdragsgivaren). Som exempel på verksamheter som i olika avseenden liknar egenanställning har utredningen redogjort för bemanningsföretag, serviceföretag samt företag som utgör en mellanhand vid arbete som t.ex. förmedlas genom digitala plattformar. Vad utredningen känner till finns det några övergripande skillnader mellan verksamheterna. Olikheterna utgörs bl.a. av vem som skaffar uppdraget, i vilket syfte verksamheten bedrivs och gentemot vem företaget marknadsför sig. Vem som tar initiativet och kontakten med den presumtiva uppdragsgivaren är en av skillnaderna som brukar framhållas vid jämförelse med bemanningsföretagen. Vid egenanställning är det den egenanställde som hittar uppdragsgivaren och därmed automatiskt kvalificerar sig för att utföra arbetet. Avgörande är således vem som är drivkraften för att jobben skapas. När det gäller de av utredningen benämnda serviceföretagen överensstämmer tillvägagångsättet med egenanställning på så sätt att drivkraften bakom uppdragen ligger hos den som utför uppdraget. Serviceföretagen uppger emellertid att deras verksamhet i huvudsak drivs utan vinstintresse i syfte att hjälpa medlemmar. Man kan också skilja på olika företeelser genom att se gentemot vem företagen marknadsför sig. Här har företag (egenanställningsföretag eller liknande) som används som mellanhand för personer som får arbete genom digitala plattformar lyfts fram som exempel. I vissa fall synes företagen inte vända sig till den enskilde person som utför arbetet och som vill ha hjälp med administrationen, utan till de företag för vilka personerna utför uppdraget. Det finns också företag som marknadsför sig såväl gentemot den som utför arbetet som till företagen som får arbetet utfört. Av ovanstående verksamheter har framför allt företag som används som mellanhand för personer som får arbete genom digitala plattformar varit mer omdiskuterade i den allmänna debatten. har bl.a. arbetssituationen för cykelbud uppmärksammats i media och kopplats ihop med egenanställning.16 Det har framförts att ålagt ett flertal plattformsföretag ansvar 16Se bl.a. artikel av , A-T., Även cykelbud har rätt till schysta villkor, Dagens samhälle, och artikel av , K., Uber Eats vill inte teckna kollektivavtal, Arbetet, . Utredningens analys och bedömning för arbetsgivaravgifter, varför företagen då har valt att vända sig till andra företag (egenanställningsföretag eller liknande) för att lösa arbetsgivaruppdraget. Det har också framförts att upplägg där företag används som en form av arbetsgivarmålvakter åt plattformsföretag i stället borde vara att betrakta som en uthyrande arbetsgivare.17 Det råder delade meningar om i vilken utsträckning de beskrivna företeelserna eller företagen kan likställas med varandra. När det gäller serviceföretagen har det framförts att skillnaden i vinstsyftet motiverar att dessa inte bör likställas med egenanställningsföretagen. När det gäller företagen som har cykelbud anser Egenanställningsföretagens branschorganisation att dessa inte ägnar sig åt egenanställning. Skillnaden enligt branschorganisationen är att i cykelbudsverksamhet är det underleverantören eller cykelbudsföretaget som annonserar ut tillgängliga uppdrag och bemannar uppdragen. Därmed äger inte arbetstagaren själv initiativet till uppdraget vilket är fallet vid egenanställning. Inte heller annonserar egenanställningsföretag ut tillgängliga uppdrag för möjliga arbetstagare. Cykelbudverksamheten påminner, enligt Egenanställningsföretagens branschorganisation, mer om ett bemanningsföretag i tillvägagångssättet.18 Mot bakgrund av egenanställningsföretagens likheter med bemanningsföretag finns det, enligt utredningen mening, skäl att lyfta fram något om tillämpningsområdet för lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. Lagen innehåller inte någon definition av begreppet ”arbetstagare”.