sou · H6B337 · 2018-05-30 00:00:00 — Också samarbete inom respektive verksamhets olika delar, liksom samarbete med verksamheter som riktar sig med behandlings- erbjudanden till män som utövar eller kan komma att utöva våld, kan behöva utvecklas och stärkas. –Utredaren ska ta del av och analysera arbetssätt, erfarenheter och utvärderingar från verksamheter i och andra länder och med denna utgångspunkt, om utredaren finner att det finns be- hov, föreslå åtgärder som kan bidra till en utveckling på området. Syftet är att möjliggöra alternativa lösningar så att våldsutsatta kvinnor, barn och andra närstående i mindre utsträckning tvingas flytta ifrån sin bostad. Uppdraget får inte resultera i förslag om nya tvingande uppgifter för . Se över det sociala nätverkets roll i det våldsförebyggande arbetet samt överväga hur det kan tas tillvara för att stärka arbetet med våldsutövande män Såväl svensk som internationell forskning om det sociala nätverkets betydelse pekar på att nätverket kan spela en mer eller mindre kon- struktiv roll för både våldsutövare och våldsutsatta. Det gäller inte minst när det är fråga om hedersrelaterat våld och förtryck där det sociala nätverket spelar en central roll, som kan anta både destruktiva och konstruktiva former. Sociala nätverk är ofta betydelsefulla i socialt arbete på närliggande områden, som t.ex. i be- handlingsarbete med personer med missbruk och beroende. Inom missbruks- och beroendevården finns ett datoriserat in- strument för att på ett strukturerat sätt kunna kartlägga och ana- lysera sociala nätverk. Instrumentet – MAP NET – är konstruerat för att kunna användas såväl kliniskt i utrednings- och behandlings- arbetet som i olika forskningssammanhang. Avsikten är att fånga upp det subjektivt betydelsefulla nätverket runt en person. Det sociala nätverket bör kunna bli en bättre utnyttjad resurs också i arbete med våldsutövare. –Utredaren ska ge en lägesbeskrivning av i vilken utsträckning, på vilka sätt och med vilket resultat det sociala nätverket kring såväl våldsutövare som offer engageras i arbetet mot upprepat våld. Mot bakgrund av kartläggningen, och efter att ha tagit del av forskning och erfarenheter från bl.a. internationell verksamhet, ska utred- aren överväga behov av stöd för metodutveckling eller andra insatser för att utveckla arbetet med det sociala nätverket. Överväga behov av, och i förekommande fall uppgifter för, ett nationellt för förebyggande arbete och behandling av våldsutövare I den nationella strategin för att förebygga och bekämpa våld mot kvinnor (skr. 2016/17:210) lyfter regeringen fram behovet av att ytterligare stärka utvecklingen av kunskap och riktade metoder i arbetet med våldsutövare för att förhindra upprepat våld. Det bör enligt regeringens bedömning kunna ske i form av ett nationellt , som bl.a. skulle kunna ha en viktig rådgivande funktion till yrkesverksamma som endast vid enstaka tillfällen kommer i kontakt med våldsutövare. Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer föreslog en telefonlinje dit personer med aggressionsproblem skulle kunna ringa för information, stöd och motiverande samtal. En webbplats skulle enligt samordnaren kunna fylla en liknande funktion som en telefonlinje (SOU 2014:49). Vid pågår ett försök med en interaktiv webbplats som ger information, ställer frågor och ger automatiserad återkoppling på svaren. i har låtit utreda förutsättningarna för en nationell stödlinje, eller en s.k. gemensam ingång för våldsutövare och yrkesverksamma, bl.a. genom att ta del av hur andra telefonlinjer, chattar och gemensamma målgrupper är organiserade. Regeringen bedömer att den nationella samordnarens förslag och förslaget från i med fördel skulle kunna integreras i ett nationellt kompe- tenscentrum. Ett borde också enligt regeringens bedömning kunna ha i uppdrag att utveckla behandlingsinsatser för män som köper sexuella tjänster och män med sexuella riskbeteenden. –Utredaren ska överväga behovet av ett nationellt kompetens- centrum för återfallsförebyggande arbete och behandling kopplat till våldsutövare. Om utredaren kommer fram till att ett sådant centrum bör inrättas, ska utredaren föreslå kompetensområde och arbetsformer för samt omfattning och placering inom befint- lig myndighet av ett nationellt inom områ- det. Utredaren ska också överväga om insatser riktade till män och pojkar i hela befolkningen (s.k. universellt våldsförebyggande arbete) bör ingå i kompetenscentrumets verksamhetsområde, samt hur ett nationellt stöd till länsstyrelserna i dessa frågor bör utformas. Utredaren ska i sina överväganden och förslag beakta Kriminalvårdens utvecklingsarbete på området, bl.a. för att und- vika onödig överlappning. Se över socialnämndens ansvar för att erbjuda våldsbenägna och våldsutövande personer insatser för att komma till rätta med sitt beteende Nationella samordnaren mot våld i nära relationer konstaterade att kommunerna prioriterar arbete med våldsutövare mycket olika. I 5 kap. socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, finns särskilda bestämmelser om socialnämndens ansvar för olika grupper. Enligt 5 kap. 11 § SoL ska nämnden särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp. Detsamma gäller för barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående. För närstående som utövar våld eller andra övergrepp finns ingen särskild reglering. har enligt 2 kap. 1 § och 2 a kap. 1 § SoL det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får den hjälp och det stöd som de behöver. Enligt allmänna råd om våld i nära relationer (SOSFS 2014:4) bör nämnden med utgångspunkt i bar- nens behov kunna erbjuda insatser till barnens föräldrar och andra våldsutövande vuxna som bor tillsammans med barnen. Insatserna bör syfta till att våldet upphör och att våldsutövaren får en ökad för- ståelse för hur våld påverkar barn. Möjligheten att ansöka om insatser hos komma tillrätta med ett våldsbeteende är inte alltid känd för en vålds- utövare. Den nationella samordnaren föreslog därför att en ny be- stämmelse skulle införas i 5 kap. SoL med innebörden att social- nämndens ska verka för att den som utsätter närstående för våld får stöd och hjälp att ändra sitt beteende, samt att skulle få bemyndigande att i enlighet med 8 kap. 1 § socialtjänstförord- ningen (2001:937) meddela föreskrifter avseende den nya bestäm- melsen. Samordnarens förslag saknade emellertid en konsekvensanalys, bl.a. med avseende på kostnader. Utredningen om en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor (SOU 2015:55) bedömde också att ansvaret för att ge insatser och stöd till våldsutövande män utanför Kriminalvården uppfattas som otydligt av berörda aktörer. (2015) har identifierat allvarliga brister i samhällets arbete för att förebygga återfall i brott. Myndigheten anser att insatserna är för få, otillräckligt individanpassade och illa samord- nade mellan kriminalvård, kommuner och vårdgivare när den som har avtjänat ett straff ska återgå till ett liv i frihet. För att mer effektivt ta tillvara samhällets samlade resurser har regeringen gett en utredare i uppdrag att lämna förslag på en modell för lokal samverkan, på individnivå, för att förebygga återfall i brott (Ju2016/08506/). Modellen ska omfatta samverkan kring ar- bete, utbildning, bostad, skulder, missbruk, psykisk ohälsa, krimi- nella attityder, nätverk och kontroll. Modellen ska omfatta såväl offentliga som privata och ideella aktörer. Samverkan ska tydligt fokusera på individens behov och förutsättningar samt utgå ifrån, och beakta, var och en av de inblandade aktörernas roller och kärn- uppdrag. Enligt (2016) är andelen kommuner som erbjuder stöd till våldsutövande män betydligt mindre än andelen som erbjuder stöd till våldsutsatta kvinnor. Genom en ändring i SoL 2007 förtydligades socialnämndens ansvar för att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. Lagändringen har lett till ett omfattande utvecklingsarbete, främst i . har med- delat föreskrifter och allmänna råd som har möjliggjort skarpare verktyg i tillsynen på området. Regeringen bedömer att ett mot- svarande förtydligande av socialnämndens ansvar för stöd och hjälp till våldsutövare kommer att leda till en ambitionshöjning och kvalitetsutveckling i arbetet med denna grupp. Det är i samman- hanget viktigt att uppmärksamma att detta arbete kan rymma fler insatser än samtalsterapeutisk behandling för att våldet ska upphöra. Ett riktat arbete på området kan t.ex. också innebära att vålds- utövaren erbjuds och motiveras till tillfälligt boende samt hjälp med närliggande problem som t.ex. missbruk och beroende, psykisk ohälsa eller vid behov av stöd i föräldraskapet. Ansvaret för en del av sådana insatser faller inom hälso- och sjukvårdens ansvarsområde medan andra delas mellan och hälso- och sjukvården. –Utredaren ska, med beaktande av förslag från nationella samord- naren mot våld i nära relationer (SOU 2014:49), se över social- nämndens ansvar för insatser till våldsutövare. Utredaren ska också analysera hälso- och sjukvårdens förutsättningar att iden- tifiera personer som kan komma att utöva upprepat våld mot närstående och hur dessa kan få behandling för att ändra sitt beteende. Frågor som rör närståendes säkerhet i arbetet med våldsutövare I behandlingsarbete med män som har utövat våld mot närstående är berörda kvinnors och barns säkerhet styrande, särskilt i samman- hang där våldsutövaren inte är frihetsberövad. När insatser riktas till män som är föräldrar är barnets bästa en central utgångspunkt. I en kartläggning av interventioner, kunskap och utvecklingsbehov i frågor om mäns våldsutövande och barns upplevelser (Närings- departementet 2006) konstaterades brister i säkerheten för vålds- utsatta kvinnor och barn. Endast vid knappt en tredjedel av gran- skade verksamheter ingick en säkerhetsinriktad s.k. partnerkontakt i modellen. De som arbetade med våldsutövande män tycktes inte anse att det ingick i deras uppdrag att systematiskt ansvara för att bedöma risker. En av rapportens slutsatser var att ett nationellt koordinerat utvecklingsprogram borde initieras för att kartlägga förekomsten av interventioner samt utveckla modeller för doku- mentation, uppföljning och utvärdering. Programmet skulle också kunna bidra till mer säkerhetsfokuserade interventioner, i synnerhet utveckling av s.k. partnerkontakt, samt former för stöd till barn i männens närhet. Rapportens slutsatser har upprepade gånger be- kräftats av . I rapporten – säkerhetsarbete med våldsutsatta personer när våldsutövaren går i behandling – en studie av en för- söksverksamhet (2015), som bl.a. bygger på ovan nämnda rapport, beskrivs utprovande av den manualbaserade arbets- metoden Partnerkontakt vid sju verksamheter i . Riskbedöm- ning med kvalitetssäkrade instrument ingår i metoden. Studien visar bl.a. att metoden, som kräver en stor omställning och ökad arbets- insats bland de berörda, är genomförbar i praktiken. kom även riskbedömningar att genomföras i merparten av fallen vil- ket, i förhållande till hur man arbetade tidigare, innebar en väsentlig ökning. –Utredaren ska kartlägga hur säkerheten för våldsutsatta kvinnor och barn och andra närstående i den våldsutsattas familj hanteras i socialnämndens och andra aktörers arbete med våldsutövare, samt överväga och föreslå åtgärder för att stödja arbetet med att stärka närståendes säkerhet. Utredaren ska redovisa förslagens konsekvenser i enlighet med kommittéförordningen (1988:1474). Lagstiftningsförslag ska följas av fullständiga författningsförslag samt redovisas med förslagens kostnadsmässiga och övriga konsekvenser i enlighet med kraven i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. I den mån förslagen medför ökade kostnader ska dessa finansieras i enlighet med finansieringsprincipen. I 14 kap. 2 § reger- ingsformen finns ett förtydligande av principen om att kommunalt självstyre gäller för all verksamhet. En inskränkning bör enligt 14 kap. 3 § regeringsformen inte gå utöver vad som är nöd- vändigt med hänsyn till det ändamål som föranlett den, dvs. propor- tionalitetsprincipen ska tillämpas under själva lagstiftningsprocessen. Påverkar något av förslagen som utredaren lämnar den kommunala självstyrelsen ska utredaren särskilt redovisa dessa konsekvenser och de särskilda avvägningar som lett till förslagen. Om flera möjligheter finns för att nå samma mål, ska utredaren välja den som innebär minst intrång på den kommunala självstyrelsen. Konsekvensanalysen ska vidare innehålla en bedömning av hur förslagen överensstämmer med internationella åtaganden om mänskliga rättigheter. Genomförande, samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska arbeta utåtriktat och i nära dialog med myndigheter, kommuner, landsting och civilsamhällets organisationer som arbetar med frågor om mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer. Utredaren ska hålla sig informerad om och beakta relevant forskning inom området, Kriminalvårdens erfarenhet av arbete med vålds- utövare samt pågående arbete inom med bäring på uppdraget. Utredningen ska vidare hålla sig informerad om arbetet inom ramen för uppdraget till att ta fram en kunskapssammanställning om polisiära metoder och arbetssätt för att förebygga upprepat våld mot vuxna och barn i nära relationer (Ju2014/04445/[delvis]), uppdraget till en särskild utredare att lämna författningsförslag för att göra utredningsverksamheten enligt lagen (2007:606) om utredningar avseende vissa dödsfall mer effektiv och ändamålsenlig (2015/04678/FST) samt uppdraget att lämna förslag på en modell för samverkan kring återfallsförebyg- gande insatser (Ju2016/08506/). Samråd ska ske med Kommuner och Landsting, utred- ningen om ett stärkt barnrättsperspektiv för barn i skyddat boende (dir.2016:08) och utredningen om villkorlig frigivning (dir.2016:28). Utredaren är oförhindrad att ta upp näraliggande frågor som inte är nämnda i direktivet om det kan bidra till en utveckling av det åter- fallsförebyggande arbetet med våldsutövare. Utredaren ska i relevanta delar utgå ifrån internationella åtaganden, bl.a. FN:s konvention om avskaffande av all diskrimi- nering av kvinnor (CEDAW), FN:s konvention om barnets rättig- heter, FN:s konvention om rättigheter för personer med funktions- nedsättning samt konvention om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i hemmet (Istanbul- konventionen). Uppdraget ska redovisas . Utredningens möten och studiebesök Nedan följer en sammanställning av utredningens möten och studie- besök. Utredningen har genomfört fyra möten med utredningens experter och sakkunniga. Medverkande experter har varit: –, Kommuner och Landsting –, Nationellt centrum för kvinnofrid. Medverkande sakkunniga har varit: Synpunkter har inhämtats från möten med bl.a. följande myndigheter och organisationer: Kriminalvården, , Jämställdhets- myndigheten, , , Uni- versitet, Kommuner och Landsting, SBU, Nationellt cent- rum för kvinnofrid, Länsstyrelserna i , , , , och , Länsstyrel- sernas kvinnofridsnätverk samt nätverk för yrkesverksamma, Natio- nell myndighetssamverkan för kvinnofrid, , stad, , kommun, , , , , , Manscentrum, Utväg , Mottagningen för unga män i , Rikskriscentrum, TRIS, Koncept , Origo och S:t Olavs Hospital i . Studiebesök har gjorts hos Respect, DVIP och i samt hos Alter- nativ til Vold i . Utredningen har låtit genomföra en enkät bland samtliga kommuner om arbetet med våldsutövare och närliggande frågor. Ut- redningen har gjort en inventering av civilsamhällesorganisationer som verkar inom området samt ställt en fråga till SBU om systema- tiska översikter av behandling för våldsutövare. Utredningen har också låtit göra en kvalitativ intervjustudie av män som genomgått behand- ling för eget våldsutövande. UPPLEVELSER AV VÅLDSUTÖVANDE OCH EN KVALITATIV UNDERSÖKNING AV DÖMDA OCH FRIVILLIGT SÖKANDE INDIVIDER SOM HAR UTÖVAT PARTNERVÅLD Adjungerad professor i rättspsykiatri1 2 – Utredningen om återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld (S 2017:2) Trots ökat fokus på mäns våld mot kvinnor i såväl socialpolitiska som vetenskapliga sammanhang, finns det begränsat med forskning som utgår från våldsutövares rapporteringar om våldet, istället har majoriteten av såväl kvalitativ som kvantitativ forskning utgått från utsatta kvinnors rapportering. Även forskning som avser att undersöka män som har sökt sig till behandling eller som avser att utvärdera insatser för män som utövar partnervåld är begränsad, nationellt som globalt (, 2015; et al., 2010; , 2004). Då den aktuella utredningen har i uppdrag att utreda hur det förebyggande arbetet mot våld mot närstående kan förbättras, syftade studien till att undersöka hur partnervåldsutövare själva, såväl lagförda som frivilligt hjälpsökande, resonerar kring våldsutövande, hjälpbehov samt mottaglighet till och erfarenheter av insatser. Män som utövar partnervåld är en viktig målgrupp för den särskilda utredningen, av den anledningen syftar studien till att ge en röst åt individer som utövat våld mot en partner för att få en djupare förståelse genom forskningsdeltagarnas egna perspektiv. Information om vilka faktorer de själva anser påverkar våldsutövande, behandlingsmotivation och benägenhet till förändring kan vara värdefull för utvecklingen av effektiva prevention- och interventionsåtgärder. Djupintervjuer och idiografisk forskning kan långsiktigt bidra till förbättrade möjligheter att identifiera vilka som riskerar att utöva partnervåld, samt under vilka omständigheter de riskerar att vara våldsamma (O’, 2006). Metod, urval och procedur Den kvalitativa intervjustudien har granskats och godkänts av den i (diarienummer 2017/2371-31/5). Vad gäller urval, är det värt att nämna att den särskilda utredningen i sin helhet omfattar individer som utövar våld i nära relationer, med andra ord våld mellan individer som är eller har varit i ett parförhållande, föräldrar och barn eller mellan syskon. Eftersom studien är kvalitativ och är utförd i enlighet med Interpretative Phenomenological Analysis (IPA), krävs att den intervjuade målgruppen är någorlunda homogen (, , & Larkin, 2009). Därmed omfattar intervjustudien endast individer som utfört partnervåld, det vill säga det våld som sker mellan två personer som är eller har varit i ett parförhållande med varandra. Tre frivårdskontor i och stad, och en anstalt i selekterades ut för att komma i kontakt med lagförda män, samt en mansmottagning i för att komma i kontakt med frivilligt hjälpsökande män. Personal på respektive enhet (frivård, anstalt och mansmottagning) utsågs för att agera som länk mellan forskare och forskningsdeltagare, och var behjälpliga i att facilitera identifikation av potentiella forskningsdeltagare samt besök av forskaren. Vidare bestod urvalskriterierna av att det skulle vara män som var minimum , som behärskade det svenska språket, och som hade möjlighet att förstå och ge informerat samtycke. Kriminalvårdens klienter skulle vara lagförda för ringa misshandel, misshandel, grov misshandel, synnerligen grov misshandel, grov kvinnofridskränkning, grov fridskränkning, olaga hot, eller ofredande. Mansmottagningens klienter som sökt sig till mottagningen skulle ha utövat fysiskt våld (ex. riva, bita, skada, knuffa, örfila, sparka), sexuellt våld eller systematiska hot om våld (ex. hot att skada kvinnan, gemensamma barn) mot en dåvarande eller tidigare partner. I och med att syftet även var att få fördjupad kunskap om erfarenheter av insatser mot partnervåld, var ett av urvalskriterierna att de tillfrågade skulle vara på väg att avsluta eller ha avslutat ett behandlingsprogram. I Kriminalvårdens regi var det Integrated Domestic Abuse Programme (IDAP), och på mansmottagningen var det en motsvarande gruppbehandling som är influerad av den kanadensiska verksamheten (). Samtliga intervjuer ägde rum enskilt mellan forskare och forskningsdeltagare i verksamheternas lokaler och intervjuerna spelades in med diktafon. Forskningsdeltagarna bads även fylla i en blankett med frågor om sociodemografisk bakgrund och tidigare kriminalitet. Efter genomförd intervju utgick en ersättning i form av en biobiljett till forskningsdeltagare från och mansmottagningen, medan forskningsdeltagare från Kriminalvårdsanstalten fick ersättning i form av ett telefonkort till ett värde av . Intervjuerna är, som tidigare beskrivet, baserade på IPA, vilket är en kvalitativ ansats som är baserad på de teoretiska utgångspunkterna hermeneutik, fenomenologi och idiografi, och tillämpas i syfte att undersöka hur individer förklarar och ger mening åt ett visst fenomen som de har erfarenhet av. Genom att djupgående analysera individuella intervjuer framträder teman som är centrala för den grupp som delar erfarenhet av ett gemensamt fenomen, vilket i aktuell studie är våldsutövande och erfarenhet av insatser mot våldsutövande. I det första steget lästes transkriptionerna noggrant och associationer och kommentarer dokumenterades, för att i nästa steg identifiera och etikettera teman. Därefter strukturerades dessa teman för varje enskild intervju, vilket även innefattade att identifiera hur olika teman förhöll sig till varandra i form av kluster. I det slutgiltiga skedet identifierades återkommande teman för varje subgrupp, det vill säga de teman som framträdde i minst hälften av intervjuerna för varje enskild subgrupp. Detta fångar in validitetsaspekten och representativiteten i resultaten (, , & Larkin, 2009). En viktig begränsning inom forskningsfältet är att våldsutövare har frågats om generella tendenser vid våldsutövande, vilket kallas för ’mental averaging approach’. För bättre tillförlitlighet bör frågorna istället ha utgångspunkt i specifika våldsincidenter (, 2010). Därmed tillfrågades forskningsdeltagarna om det senaste, grövsta respektive första tillfället de utövat fysiskt våld mot en partner. , docent och universitetslektor vid på , har konsulterats i egenskap av kvalitativ forskare med fördjupad kunskap om IPA. Under analysprocessen har hon analyserat en av intervjuerna, där analyserna sedan jämförts med analyser i syfte att kvalitetssäkra resultaten. Bortsett från beskrivningen av resultaten i det aktuella slutbetänkandet kommer vetenskapliga artiklar att författas och är planerade att publiceras i referee-granskade vetenskapliga tidskrifter. Vidare kommer resultaten och studien i sin helhet att presenteras under nationella och internationella konferenser. (2015). Män, våld och moralarbete: Rapporter från män som sökt behandling för våld i nära relationer. Avhandling i sociologi vid , volym 110, . , A., & , K. (2010). ”Why did it happen?” A review and conceptual framework for research on perpetrators’ and victims’ explanations for intimate partner violence. Aggression and violent behavior, 15(3), 239-251. O’, S.G., & , A.M. (2006). Precipitants of partner aggression. , 20, 344–347. , , , P. and Larkin, M. (2009). Interpretative phenomenological analysis: Theory, method, research, : . Detta är ett svar från SBU:s Upplysningstjänst . SBU:s Upplysningstjänst svarar på avgränsade frågor. Svaret bygger inte på en systematisk litteraturöversikt utförd av SBU. Därför kan resultaten av litteratursökningen vara ofullständiga. Kvaliteten på ingående studier har inte bedömts. Detta svar har tagits fram av och har inte granskats av . Behandling av våldsutövare i nära relationer För att stoppa våld i nära relationer behövs effektiva återfallsförebyggande insatser. Genom att kartlägga forskningen om vilka behandlingsmetoder som fungerar för våldsutövare skulle samhällets insatser kunna utvecklas och stärkas. Vilka systematiska översikter finns det som utvärderat behandling av våldsutövare i nära relationer? Frågeställare: Utredningen om återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld (S 2017:02)