sou · H6B32 · 2018-01-18 00:00:00 — Sammantaget bedömer vi att de kostnadsökningar som kan komma att uppstå till följd av våra förslag inte är större än att de kan rymmas inom befintliga ramar. Vi bedömer att lagstiftningen till följd av våra förslag kan träda i kraft tidigast . Vi föreslår därför detta datum för ikraftträdande. lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att det i 13 kap. införs en ny paragraf, 5 c §, dels att 13 kap. 12 §, 17 kap. 1, 4 och 5 §§ och 29 kap. 2 § ska ha följande lydelse. Den som angriper eller annars stör polis, räddningstjänst eller ambulanssjukvård genom att 1. använda våld eller hot om våld mot dess personal, 2. tillgripa eller skada fordon eller annat hjälpmedel, eller 3. vidta annan otillbörlig åtgärd döms, om gärningen är ägnad att allvarligt hindra eller försena genomförandet av ett uppdrag, för blåljussabotage till fängelse i högst Om brottet är grovt döms för grovt blåljussabotage till fängelse , lägst två och högst , eller på livstid. Vid bedömningen av om brottet är grovt För försök, förberedelse eller stämpling till mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, sabotage, grovt sabotage, kapning, sjö- eller luftfartssabotage, flygplatssabotage, blåljussabotage, grovt blåljussabotage eller spridande av gift eller smitta eller till förgöring och för underlåtenhet att avslöja eller förhindra sådant brott döms det till ansvar enligt 23 kap. ska det särskilt beaktas om gärningen 1. har medfört betydande skada, 2. har utövats i organiserad form, systematiskt eller föregåtts av särskild planering, eller 3. annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. 12 §1 För försök, förberedelse eller stämpling till mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, sabotage, grovt sabotage, kapning, sjö- eller luftfartssabotage, flygplatssabotage eller spridande av gift eller smitta eller till förgöring och för underlåtenhet att avslöja eller förhindra sådant brott döms det till ansvar enligt 23 kap. Den som med våld eller hot om våld förgriper sig på en tjänsteman i hans eller hennes myndighetsutövning eller för att tvinga tjänstemannen till eller hindra honom eller henne från en åtgärd i myndighetsutövningen eller för att hämnas för en sådan åtgärd döms för våld eller hot mot tjänsteman till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller om någon på detta sätt förgriper sig mot en tjänsteman som har utövat myndighet för vad han eller hon har gjort eller underlåtit att göra i myndighetsutövningen. Om brottet är grovt döms för Om brottet är grovt döms för grovt våld eller hot mot tjänsteman grovt våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i lägst till fängelse i lägst ett och högst 1Senaste lydelse 2016:508. 2Senaste lydelse 2016:508. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen 1.har innefattat våld av allvarligt slag, 2.har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag, eller 3.annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Den som, utan att fall är för Den som, på annat sätt än som handen som förut i detta kapitel sagts i kapitlet, genom är sagt, genom att sätta sig till att sätta sig till motvärn eller motvärn eller eljest med våld annars med våld söker hindra söker hindra någon i hans myn- någon i hans eller hennes myn- dighetsutövning, dömes för våld- dighetsutövning, döms för våld- samt motstånd till böter eller fäng- samt motstånd till böter eller fäng- 5 §4 Vad i 1, 2 och 4 §§ stadgas skall ock gälla, om någon på sätt som i nämnda paragrafer sägs förgriper sig mot eller hindrar den, som enligt särskild föreskrift skall åtnjuta samma skydd som är förenat med myndighetsutövning eller som är eller har varit kallad att biträda förrättningsman vid åtgärd som omfattas av sådant skydd. 3Senaste lydelse 1975:667. 4Senaste lydelse 1975:667. Som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet ska, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas 1.om den tilltalade avsett att brottet skulle få allvarligare följder än det faktiskt fått, 2.om den tilltalade visat stor hänsynslöshet, 3.om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig, 4.om den tilltalade utnyttjat sin ställning eller i övrigt missbrukat ett särskilt förtroende, 5.om den tilltalade förmått någon annan att medverka till brottet genom tvång, svek eller missbruk av hans eller hennes ungdom, oförstånd eller beroende ställning, 6.om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering, 7.om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet, eller 8.om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person. 7.om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet, 8.om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person, eller 9.om den tilltalade med våld eller hot om våld angripit någon i eller med anledning av dennes yrkesutövning. Denna lag träder i kraft . 5 Senaste lydelse 2010:370. lag om ändring i lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning Härigenom föreskrivs att lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning6 ska ha följande lydelse. Skydd som avses i 17 kap. 5 § ska tillkomma 1. befattningshavare som handhar säkerhets- eller ordningstjänst vid kanal- eller slussverk eller järnvägsanläggning eller flygplats; Skydd som avses i 17 kap. 5 § ska, i tjänsteutövningen, tillkomma 1. befattningshavare som har hand om säkerhets- eller ordningstjänst vid kanal- eller slussverk eller järnvägsanläggning eller flygplats; 2.den som för försvaret fullgör bevaknings- eller ordningsuppgift och därvid bär uniform eller märke som tydligt utvisar denna uppgift; 3.trafiktjänsteman för vilken bestämmelserna i 4 kap. ordningslagen (1993:1617) gäller enligt vad som sägs i 2 § nämnda kapitel. 4.den som är godkänd för anställning i bevakningsföretag som avses i lagen (1974:191) om bevakningsföretag och har till uppgift att utföra bevakningstjänst (väktare); 5.tulltjänsteman från den andra staten under utövning här i riket av tulltjänst, som omfattas av gränstullsamarbete enligt lagen (1959:590) om gränstullsamarbete med annan stat; 6.utländska tjänstemän som utövar myndighet enligt lagen (2000:1219) om internationellt 6 Senaste lydelse 2010:508. tullsamarbete i på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning; 7. utländska tjänstemän som utövar myndighet i enligt lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1974:191) om bevakningsföretag Härigenom föreskrivs att 7 § lagen (1974:191) om bevakningsföretag ska upphöra att gälla vid utgången av . Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1959:590) om gränstullsamarbete med annan stat Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (1959:590) om gränstullsamarbete med annan stat ska ha följande lydelse. Tulltjänsteman från den andra Tulltjänsteman från den andra staten åtnjuter under utövning staten ska under utövning här i här i riket av tulltjänst, som om- riket av tulltjänst, som omfattas fattas av gränstullsamarbete, skydd av gränstullsamarbete, inte vara enligt 17 kap. 5 § men underkastad ansvar enligt 20 kap. skall icke vara underkastad an- svar enligt 20 kap. samma balk. Har svensk tulltjänsteman eller tjänsteman vid den svenska , då han i anledning av gränstullsamarbete haft att utöva tulltjänst för den andra staten, begått brott som avses i 20 kap. 1–3 §§ eller eljest gjort sig skyldig till tjänsteförseelse, skall så anses som om han begått brottet eller gjort sig skyldig till förseelsen under utövning av svensk tulltjänst. Denna lag träder i kraft . 7 Senaste lydelse 1988:433. Utländska tjänstemän som utövar myndighet enligt denna lag i ska vara ansvariga för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete Härigenom föreskrivs att 3 kap. 7 § lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete ska ha följande lydelse. Utländska tjänstemän som utövar myndighet enligt denna lag i skall vara skyddade enligt 17 kap. 1, 2 och 4 §§ på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. Utländska tjänstemän som utövar myndighet enligt denna lag i skall vara ansvariga för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete Härigenom föreskrivs att 5 kap. 2 § lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete ska ha följande lydelse. Utländska tjänstemän som utövar myndighet i enligt denna lag ska vara skyddade enligt 17 kap. 1, 2 och 4 §§ på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. Utländska tjänstemän som utför uppgifter i enligt denna lag ska vara ansvariga för olaga diskriminering enligt 16 kap. 9 § på motsvarande sätt som den som är anställd i svensk allmän tjänst. Innefattar uppgifterna myndighetsutövning ska tjänstemännen även vara ansvariga för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndighetsutövning. Denna lag träder i kraft . 2Uppdraget och dess genomförande Detta kapitel innehåller en kortfattad redogörelse av våra direktiv och hur utredningsarbetet har bedrivits. Kapitlet innehåller också en beskrivning av delbetänkandets disposition. Våra ursprungliga direktiv beslutades av regeringen . Direktiven i dess helhet finns fogade till delbetänkandet. Därefter har regeringen aviserat att tilläggsdirektiv kommer att beslutas med innebörden bland annat att ett delbetänkande avseende de ursprungliga direktiven, såvitt avser ett modernt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet och andra samhällsnyttiga funktioner, ska avlämnas . Tilläggsdirektiven beräknas beslutas i senare delen av . Utredningens huvuduppgift enligt direktiven har varit att överväga och föreslå de ändringar som behövs för att åstadkomma ett modernt straffrättsligt skydd för blåljuspersonal och andra samhällsnyttiga funktioner, det vill säga yrkesutövare som bland annat har till uppgift att hjälpa andra. I våra direktiv anförs följande om bakgrunden till uppdraget. På flera orter runt om i förekommer social oro innefattande anlagda bränder och återkommande angrepp på samhällsnyttiga funktioner, som s.k. blåljuspersonal (polis, ambulans- och räddningstjänstpersonal), i form av bl.a. stenkastning och våld vid utryckning. , bl.a. i stadsdelen i och i med flera förorter till 2013, har situationerna urartat till rena kravaller och upplopp. Angreppen på bl.a. blåljuspersonal utgör Uppdraget och dess genomförande ett allvarligt problem. Det är oacceptabelt att samhällsnyttiga funktioner som har till uppgift att hjälpa och skydda andra angrips och hindras från att fullgöra sina uppgifter. Orsaken till denna utveckling är komplex och mångfasetterad. Klyftorna och segregationen i samhället och en ökad skillnad mellan olika områden i en och samma kommun när det gäller bl.a. brottslighet och upplevd trygghet, arbetslöshet, skolresultat, samhällsservice och delaktighet utgör en del av den bakomliggande problembilden. Regeringen har inlett ett långsiktigt reformprogram för att komma till rätta med detta. En översyn av de straffrättsliga bestämmelserna till skydd för bl.a. blåljuspersonal är en av många åtgärder i det sammanhanget. I direktiven anförs att en översyn av det straffrättsliga skyddet för blåljuspersonal och andra samhällsnyttiga funktioner även är motiverad utifrån ett rättsvårdande och systematiskt perspektiv. Vidare anförs att straffbestämmelserna för våld eller hot mot tjänsteman, förgripelse mot tjänsteman och våldsamt motstånd i 17 kap. 1, 2 och 4 §§ i allt väsentligt är oförändrade sedan den gamla strafflagen i 1948 årslydelse. har samhället förändrats och ändringar gjorts i bakomliggande bestämmelser i framför allt 3 och 4 kap. . Vårt uppdrag har sammanfattningsvis varit att –ta ställning till vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd, –överväga om angrepp mot vissa funktioner, bland annat sådana som har till uppgift att garantera säkerhet, liv och hälsa, bör anses som särskilt allvarliga i straffrättsligt hänseende, –ta ställning till om det straffrättsliga skyddet bör konstrueras på ett annat sätt än eller behöver omfatta ytterligare brottsliga gärningar, och –ta ställning till om det finns behov av ytterligare kriminalisering av hindrande av polisens, räddningstjänstens och ambulanssjukvårdens ingripanden eller hjälpinsatser. Utredningens arbete har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden med experterna. Sammanlagt har utredningen haft sju sammanträden. Utredaren och sekreteraren har därutöver haft Uppdraget och dess genomförande möten med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Kommuner och Landsting, , , samt . Vidare har studiebesök gjorts hos åklagarkammare, Polisens regionledningscentral i , lokalpolisområdet i och i , lokalpolisområdet i i samt polisstationen i . Utredningen har också mottagit en skrivelse från samt haft telefonmöte med branschorganisationen samt haft samråd med 112-utredningen (Ju 2016:03). Delbetänkandet inleds med ett kapitel om gällande rätt som dels behandlar den straffrättsliga regleringen som avser brott mot allmän verksamhet samt dels andra bestämmelser som knyter an till den problematik som anges i utredningens direktiv. Därefter följer ett kapitel som tar sikte på att försöka beskriva hur problemet med angrepp mot bland annat blåljuspersonal ser ut. Vidare ges en beskrivning av de orsaker som kan ligga bakom problemet. I femte kapitlet följer våra överväganden och förslag. I sjätte kapitlet finns vår analys i enlighet med kommittéförordningen (1998:1474) av ekonomiska och andra konsekvenser av förslagen. Sjunde kapitlet tar upp frågor om ikraftträdande och övergångsbestämmelser. Delbetänkandet avslutas med en författningskommentar. I bilagan till delbetänkandet finns utredningens ursprungliga direktiv i sin helhet. 3Nuvarande ordning – brott mot allmän verksamhet m.m. I detta kapitel redogörs för de viktigaste delarna av gällande rätt som har betydelse för vårt arbete – bland annat brott mot allmän verksamhet, brott mot liv och hälsa samt frihet och frid, skadegörelsebrott, allmänfarliga brott och brott mot allmän ordning. Kapitlet innehåller också särskilda avsnitt om straffmätning samt den reglering som gäller unga lagöverträdare. Slutligen nämns något om lagstiftningen i de övriga nordiska länderna och hur regleringen av vissa yrkeskategorier ser ut. Många av de straffbestämmelser som följer i den kommande framställningen överlappar, vilket aktualiserar den straffrättsliga konkurrensläran. Kapitlet inleds därför med en övergripande introduktion till de konkurrensproblem som kan förekomma på lagstiftningsplanet. Konkurrensproblem på lagstiftningsplanet rör huvudsakligen regelkonkurrens, det vill säga frågan hur olika straffbud förhåller sig till varandra när deras tillämpningsområde i viss utsträckning överlappar. Detta har ungefär samma innebörd som det tidigare vanliga uttrycket idealkonkurrens, alltså att flera brott har begåtts inom ramen för samma gärning.1 En närliggande fråga, som ibland benämns realkonkurrens, är om olika gärningar som båda är kriminaliserade var för sig ska bedömas som ett eller flera brott. 1 Se , Straffrättens konkurrensproblem, 1974 kap. V, och Ulväng, Brottslighetskonkurrens, 2013 kap. 3, 5 och 6. Nuvarande ordning – brott mot allmän verksamhet m.m. avgörs i synnerhet enligt läran om s.k. medbestraffade gärningar, till exempel att en tjuv inte döms för efterföljande häleri, eller att den som begår våld mot tjänsteman inte döms för ett föregående hot om våld som har realiserats. Enkelt uttryckt kan båda dessa situationer lösas på två sätt. Den första möjligheten är att göra ett urval bland de tillämpliga brottstyperna, närmast genom att en brottstyp uttryckligen är subsidiär till en annan eller annars konsumeras av en annan i vissa typsituationer. Detta benämns ibland lagkonkurrens. Den andra möjligheten är att domstolen ska döma för mer än en av de tillämpliga brottstyperna, det vill säga att det sker en kumulation. Det kallas ofta att domstolen dömer i brottskonkurrens. Det finns ingen färdig formel eller lära som avgör valet mellan urval och kumulation, eller för den delen vilken brottstyp som bör ges företräde före en annan om urvalsprincipen ska tillämpas. Det finns dock vissa tumregler, som att en brottstyp med ett skyddsintresse inte bör konsumera en brottstyp med ett annat skyddsintresse, att allvarligare brott konsumerar mindre allvarliga och att lex specialis går före lex . Kriminalpolitiska överväganden och liknande kan också beaktas. Hur vissa specifika konkurrensfrågor hanteras redogörs för under den fortsatta redogörelsen för gällande rätt. 3.3Brott mot allmän verksamhet Den nuvarande regleringen angående brott som riktar sig mot allmän verksamhet finns i 17 kap. . Kapitlet motsvarar i huvudsak 10 kap. strafflagen i dess lydelse strafflagsrevision, även om ett antal lagstiftningsåtgärder därefter vidtagits. I kapitlet skyddas utövare av allmän verksamhet mot angrepp som bör avvärjas i verksamhetens intresse. års genomgripande reform av 20 kap. var kretsen av dem som skyddades vid flera av brotten bestämd på så sätt att det skulle vara fråga om brott mot innehavare av ämbete eller annan befattning med vilket var förenat ämbetsansvar. När det i 20 kap. stadgade ämbetsansvaret avskaffades skedde följdändringar även i 17 kap. och kretsen vid dessa brott bestämdes i stället Nuvarande ordning – brott mot allmän verksamhet m.m. genom att den brottsliga gärningen beskrevs som en gärning riktad mot myndighetsutövning.2 De gärningar som straffbeläggs i 17 kap. kan uppfattas som på ett eller annat sätt riktade mot intresset att det allmännas verksamhet ska kunna fortgå ostörd. Bestämmelserna i kapitlet är delvis sådana att de straffbelägger sådant som redan är straffbelagt genom andra straffbestämmelser. Syftet med bestämmelserna i 17 kap. är då att ge ett förstärkt skydd genom en strängare straffskala. För att få en bild av hur ofta de olika bestämmelserna i 17 kap. tillämpas inom rättsväsendet har viss statistik från sammanställts. Av tabellerna 3.1 och 3.2 framgår bland annat att det inkom totalt 930 brottsmisstankar avseende våld mot tjänsteman riktat mot polisman. Av dessa misstankar ledde 500 till lagföringsbeslut. 2 SOU 1972:1 s. 191 f. och s. 195, prop. 1975:78 s. 152 f. och s. 176 ff., JuU 1975:22 och NJA II 1975 s. 644. Nuvarande ordning – brott mot allmän verksamhet m.m. SOU 2018:2 Nuvarande ordning – brott mot allmän verksamhet m.m. 3.3.3Våld eller hot mot tjänsteman Den som med våld eller hot om våld förgriper sig på en tjänsteman i hans eller hennes myndighetsutövning eller för att tvinga tjänstemannen till eller hindra honom eller henne från en åtgärd i myndighetsutövningen eller hämnas för en sådan åtgärd döms enligt 17 kap. 1 § för våld eller hot mot tjänsteman till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller den som på motsvarande sätt förgriper sig mot en tjänsteman som har utövat myndighet för vad han eller hon har gjort eller underlåtit i myndighetsutövningen. Om brottet är grovt döms för grovt våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i lägst och högst . Bestämmelsen ändrades då det genomfördes såväl sakliga som redaktionella ändringar. Utöver en modernisering av språket infördes en ny gradindelning av brottet vilken innebar att den tidigare ringa graden togs bort och att en grov grad infördes. Det infördes tre exemplifierande kvalifikationsgrunder som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. Vidare ändrades straffskalan för brott av normalgraden från fängelse i högst till böter eller fängelse i högst . Straffskalan för grovt brott bestämdes till fängelse lägst och högst fyra år.3 2015/16:113 s. 47 f., 74 ff. och 91 f. Nuvarande ordning – brott mot allmän verksamhet m.m. De brottsliga gärningar som innefattas i bestämmelsen är våld på tjänstemans person eller hot om sådant våld. När det i bestämmelsen talas om den som med våld förgriper sig på en tjänsteman avses samma typ av våld som i straffbestämmelsen om rån i 8 kap. 5 § , det vill säga våld å person. Bestämmelsen skyddar även hot om sådant våld. Våld på person kan ses som ett kvalificerat våldsbegrepp och innefattar dels misshandel, dels ett praktiskt taget fullständigt betvingande av kroppens rörelsefrihet.4 För ansvar för våld mot tjänsteman krävs således, liksom för ansvar för misshandel, att en person tillfogas kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försätts i vanmakt eller något annat sådant tillstånd. I NJA 2015 s. 668 hade en man avsiktligen sparkat en polisman på benet. Polismannens byxor var emellertid försedda med skydd och sparken medförde endast ett mindre kroppsligt obehag. Någon smärta i misshandelsbestämmelsens mening hade därför inte uppstått. Eftersom det inte hade varit fråga om våld på person ogillades åtalet för våld mot tjänsteman. Den krets som skyddas genom bestämmelsen begränsas genom att gärningen ska vara en förgripelse på en tjänsteman i hans eller hennes myndighetsutövning. Gärningen måste således på visst sätt ha ett samband med myndighetsutövning. Detta då en sådan gärning har ansetts böra beläggas med straff för att skydda samhällets intresse av att offentliga funktioner fullgörs på ett riktigt sätt utan ovidkommande hänsyn. Samma intresse gör sig gällande när myndighetsutövning utsätts för angrepp utifrån i form av våld, hot eller liknande.5 Myndighetsutövning tar sig uttryck i beslut eller faktiska åtgärder som ytterst grundas på samhällets maktbefogenheter. Gemensamt för all behörig myndighetsutövning är att den ytterst är grundad på lag eller annan författning. Myndighetsutövning kan således dels bestå i meddelande av formella beslut som för den enskilde innebär förmåner, rättigheter eller skyldigheter i olika hänseenden och dels i faktiska åtgärder för att verkställa sådana beslut. Myndighetsutövning kan också ta sig uttryck i faktiska åtgärder som inte har föregåtts av ett formligt beslut, till exempel då en polis- 4NJA II 1948 s. 301 ff., , en kommentar på internet, kommentaren till 8 kap. 5 § samt NJA II 1942 s. 357 f. 1975:78 s. 152 f. och s. 176 ff. Nuvarande ordning – brott mot allmän verksamhet m.m. man dirigerar trafiken eller ingriper för att upprätthålla allmän ordning.6 I NJA 1980 s. 421 I–III ansågs ett angrepp mot en förare eller mot en kontrollant av biljetter i spårvagns- eller busstrafik vara förgripelse mot denne i hans myndighetsutövning. Detta då personalen enligt reglemente eller ordningsstadga för trafiken i staden hade rätt att meddela nödvändiga anvisningar som resande var skyldiga att lyda och där straffsanktion föreskrevs i 28 § allmänna ordningsstadgan (1956:617). I NJA 2016 s. 880, som gällde en person som kastat sten på en parkeringsvakt, ansågs angrepp på en parkeringsvakt som utfärdar kontrollavgift enligt lagen (1984:318) om kontrollavgift vid olovlig parkering inte utgöra förgripelse mot tjänsteman.