sou · H6B323 · 2018-03-28 00:00:00 — Detta gäller speciellt på om- rådet för inköp av offentlig konst, där Konstcentrum är en aktör som kritiseras.111 I likhet med bidraget till scenkonstallianserna är bidraget till centrumbildningarna inte reglerat i någon förordning. Även för det senare bidraget finns endast en kortfattad syftesformulering i det årliga regleringsbrevet till : en stor anslagspost för Allmän kulturverksamhet får bl.a. ”användas till centrumbildningar, bl.a. för arbetsförmedlande insatser”. Centrumbildningarna ansöker om verksamhetsbidrag hos och myndigheten beslutar om bidragsbelopp till respektive centrumbildning. De ansökta beloppen överstiger regelmässigt det beslutade. I tabell 8.17 redovisas utfallet . 111 Minnesanteckningar från utredningens möte med och och på underlag från Konstcentrum. Nuvarande insatser för konstnärerna Källa: Regleringsbrev och årsredovisningar (). * siffror bygger på muntlig uppgift från . Bidragsbeloppen för respektive centrumbildning har legat på i stort sett oförändrad nivå under en följd av år. Centrumbildningarna själva betonar att förmedlingsverksamhet är en betydande resurs för konstnärerna, men att de statliga anslagen till verksamheten har legat still väldigt . handläggning av bidragen han- teras på ett relativt övergripande plan. Detta innebär att myndig- heten håller dialoger med viss regelbundenhet och samlar in upp- gifter både löpande och inom den fastslagna redovisningen om t.ex. förmedlade uppdrag och medlemsfinansiering. Någon större om- prövning av de enskilda stöden har inte genomförts. Återrapporte- ringen är kortfattad: ”bedömer att centrumbildningar- na överlag har relevanta kunskaper om de professionella konstnär- liga utövarnas arbetsmarknad och därmed goda förutsättningar att agera som arbetsförmedlare inom respektive fält”.112 112 årsredovisning 2015, s. 35. Nuvarande insatser för konstnärerna Verksamheten vid har sitt ursprung i 1980- och 1990-talens intensiva diskussioner om att konstnärer i för hög grad försörjdes av systemet med A-kassa, vilket inte var den arbets- marknadspolitiska tanken med systemet.113 Verksamheten organi- serades om 2003. Från att tidigare i huvudsak ha fungerat som in- ternkonsulter på området, skapades i stället den nuvarande sär- skilda förmedlingsverksamheten för kultur- och medieområdet. Förändringen bygger på ett regeringsbeslut , vilket är den politiska grunden för . En bidragande orsak var arbetsgivarnas klagomål över brist på kriterier för arbetssökandes professionalitet. Verksamhetens omfattning, budget och övergripande inriktning beslutas av myndighetens ledning. Verksamheten är organiserad i fyra branscher och organiserar fyra nationella branschråd: Film, Ord och Media, Bild och Form samt Scen och Ton. I varje branschråd ingår före- trädare för arbetsgivar-, bransch- och intresseorganisationer och inom respektive område finns det angivet vilka yrkeskategorier som kan vara aktuella för inskrivning vid . Till stöd för verksamheten finns det övergripande Rådet för kulturarbets- marknaden med sakkunniga ledamöter från samtliga kultur- och medieområden, med företrädare för arbetsgivare, fackliga or- ganisationer, kommuner, landsting, statliga myndigheter och ut- bildningsväsendet. Rådet är ett av myndighetens nationella samver- kansorgan, med uppgift att vara ett forum för diskussion om hur den statliga arbetsmarknadspolitiken bättre kan anpassas till kultur- arbetsmarknaden. Det förs en återkommande diskussion i råden om hur avgräns- ningen av verksamheten ska göras och om nya kategorier av yrken ska inkluderas. Ett färskt exempel är när ”grafiska formgivare” ny- ligen fördes upp som en kategori inom bild/form. Diskussionen fördes i Rådet för kulturarbetsmarknaden och när alla var överens om att integrera den nya kategorin fattades det formella beslutet av myndigheten. Allmänt gäller att nya kategorier tillkommer när det finns en bransch som efterfrågar dem, till exempel inom spelindu- 113 Texten i detta avsnitt bygger på minnesanteckningar från utredningens möte med . Nuvarande insatser för konstnärerna Utgångspunkten är de yrkesbeteckningar som finns listade av SCB i SSYK-koder. Förmedlingen vid är inriktad på personer som arbetar med skapande verksamheter, inte på per- soner som, utan att tillföra kreativa moment, enbart arbetar med genomförande av det andra skapat. arrangerar rekryteringsträffar inom alla fyra kultur- och mediabranscher där konstnärer möter arbetsgivare. Ett exempel är det samarbete som etablerats med landets länsstyrelser och som innebär att bildkonstnärer bjuds in att visa upp sina port- folios för regionala arbetsgivare inför deras investeringar i offentlig konst. Även auditions och speeddating i anslutning till mässor och konferenser används för att sammanföra konstnärer inom till ex- empel scen/ton-området och arbetsgivare på scenkonstområdet. Enligt är verksamheten framgångsrik, vilket bland annat visar sig genom att intresset är stort från arbetsgivarna på kultur- och mediaområdet att delta i myndighetens träffar. Upp- gifter om i vilken grad dessa träffar genererar konkreta arbetstill- fällen i form av uppdrag och anställningar finns samlad internt på myndigheten. Antalet inskrivna arbetssökande vid är cirka 10 000 personer. Den nivån har varit i huvudsak . Ungefär hälften går in och ut ur systemet och hittar snabbt nya uppdrag på egen hand, medan den andra hälften behö- ver någon form av stöd från en arbetsförmedlare för att kunna komma vidare. Enligt har det också en viss status att vara inskriven vid förmedlingen mot bakgrund av de kriterier som myndigheten tillämpar. Inskrivna som är äldre har det gene- rellt sett svårare att få nya uppdrag, mycket beroende på den snabba teknikutvecklingen som ger unga ett försteg inom fram- för allt journalistiken. Inom detta område kan svårigheterna att få nya uppdrag uppstå redan . Äldre inskrivna utgör därför en särskild grupp inom . Verksamheten vid har arbetsmarknadspolitiska utgångspunkter, inte kulturpolitiska. Det är de övergripande målen för arbetsmarknadspolitiken som i grunden är styrande för för- medlingsverksamheten på kultur- och medieområdet. Exempel på sådana generella mål är att matchningen på arbetsmarknaden ska öka, att arbetsmarknadsetableringen för nyanlända ska förbättras och att ungdomsarbetslösheten ska minska. Nuvarande insatser för konstnärerna omfattar många olika program för lönesubventioner, varav får en pott att fördela. De många programmen beror på att olika regeringar tagit nya initiativ, utan att äldre program tagits bort, vilket tynger arbetet. och uppfattar att man har ett bra samarbete med andra aktörer som bedriver arbetsförmedlande insatser för konstnärer, som de olika centrumbildningarna och scenkonstallian- serna. Bland annat genomför man gemensamma träffar för konst- närer och arbetsgivare inom kultur- och medieområdet. Den så kallade 75-dagarsregeln i a-kassan togs bort . Regeln innebar att rätten till a-kassa tog slut för del- tidsarbetande och då hade man att välja mellan att fortsätta jobba deltid utan a-kassa eller att bli arbetslös på heltid med a-kassa. Med de nya reglerna får de som arbetar deltid rätt till a-kassa . Enligt var den gamla regeln förödande för konst- närer, men effekterna av de nya reglerna kommer att bli synliga först . har numera ett utvecklat samarbete med För- säkringskassan, där man diskuterar gränsdragningen mellan de ar- betsmarknadspolitiska åtgärderna och socialförsäkringarna, för att hitta den bästa lösningen för berörda konstnärer. Försäkringskas- san har dock inte motsvarande organisation som i Arbetsförmedlingen. Enligt liknar arbetsmarknaden för konstnärer, med många deltidsuppdrag och ofta ofrivilliga egna företagare, allt- mer den generella utvecklingen på arbetsmarknaden. Det sker en generell förflyttning mot att arbetssökande har F-skattsedel. Här kommer också en våg av nya varianter av anställningar upp, ofta inspirerade av internationell utveckling, som till exempel Uber. Arbetssökande inom kultur och media är en grupp som går före, där de nya formerna är mest synliga. Systemet med a-kassa bygger på den gamla med tillsvidareanställningar, medan många uppdrags- tagare måste vara företagare för att komma i fråga för jobb. A-kassan är alltså inte anpassad till den moderna arbetsmarknaden. Nuvarande insatser för konstnärerna 8.8Konstnärspolitik i andra länder Enligt utredningens direktiv ska analyser och förslag sätta konstnä- rernas villkor och den svenska konstnärspolitiken i ett nordiskt och europeiskt perspektiv och, i den utsträckning det är relevant, i ett bredare internationellt perspektiv, samt om möjligt lyfta fram goda exempel. Utredningen har mot den bakgrunden givit en konsult i uppdrag att i en rapport beskriva konstnärernas villkor och konst- närspolitiken i ett urval av andra länder.114 Sex länder valdes för en närmare analys. och för att de har liknade stödsystem som det svenska. , och för att de har intressanta speciallösningar och för kulturpolitik i en politisk, social och ekonomiskt utmanade tid. Enligt konsulten visar kartläggningen att många konstnärer i de länder som ingår i kartläggningen arbetar antingen som projektanställda, enskilda näringsidkare eller inom kulturföretag. En tendens är att allt färre har ett fast arbete eller en anställning som sträcker sig . spänner arbetsfältet för allt fler konstnärer över många olika arenor, digitalt och globalt. Det är uppenbart att offentlig kulturpolitik spelar roll för kulturskapares arbetsförutsättningar och trygghet i olika länder, men för den enskilda kulturskaparen handlar möjligheten till en ekonomisk trygghet ofta om generell lagstiftning bortom den direkta kulturpolitiken. Den enskilda kulturskaparen verkar också på en marknad där både skapandet i realtid och den färdiga produkten ska inbringa inkomst. Till exempel ligger frågor och lagstiftning runt upphovsrätt, skatter och det sociala trygghets- systemet inom andra politikområden än kulturpolitiken. Enligt konsulten är bristen på samverkan över olika departements- och samhällssektorer en utmaning och en del av problematiken att skapa ekonomisk trygghet , inte minst för egenföretagare inom kultursfären. Kulturskapares villkor och kulturpolitiken – internationella exempel. En kartläggning för den konstnärspolitiska utredningen. Nuvarande insatser för konstnärerna Av rapporten kan i huvudsak följande slutsatser dras: –Det finns en i många stycken gemensam problembild när det gäller konstnärernas villkor. –Principen om armlängds avstånd upprätthålls inte konsekvent. –Behovet av mellanhänder är gemensamt. –Konstnärspolitiken behöver anpassas till omvärldsförändringar (demografi, migration, digitalisering, urbanisering och värdefrå- gor). Både och utreder konst- närspolitiken. –Det finns olikheter i hur man använder verktyg som skatter och sponsring samt speciallösningar för kulturskaparna. –Det finns stödordningar för den konst som inte klarar sig på marknadens villkor. Mot denna bakgrund redovisas nedan några exempel på konstnärs- politiska åtgärder i de berörda länderna. Det handlar inte om en heltäckande bild av resp. land utan om några särskilt intressanta insatser i ett svenskt perspektiv. Vid sidan av bidrag och stipendier som fördelas av norska Kultur- rådet har man i ett system med konstavgifter som tas ut vid försäljning av konst i och som används för ersättningar och stipendier till bildkonstnärer. Avgiften är reglerad i en särskild konstavgiftslag och innebär att på försäljningspriset tas ut vid all försälj- ning av bildkonst, konsthantverk och foton som överstiger . Det gäller vid såväl förstahands- som andra- handsförsäljningar och vid konstnärliga gestaltningsprojekt. Syste- met bygger på principen om följerätt (”droite de suite”) men går längre i och med att den norska avgiften inte begränsas till indivi- duella ersättningar utan även omfattar en kollektiv ordning med stipendier till andra än upphovsmännen. I figur 8.8. redovisas hur intäkterna från den norska konstavgif- ten har utvecklats . Nuvarande insatser för konstnärerna Källa: Kunstavgiften.no, . Intäkterna från avgiften har varierat en hel del men ligger på . Den individuella ordningen (följerätten) förvaltas av Billedkunst Opphavsrett i (), medan den kollektiva ordningen förvaltas av Bildende Kunstneres Hjelpefond (BKH). De senare fördelar stipendier, bidrag och priser. Den största delen av tillgångarna används för att ekono- miskt stödja äldre konstnärer, , och avlidna konstnärers ef- terlevande. Därutöver används medlen även till olika typer av stipen- dier och priser. I har införts särskilda regler för stipendier till konstnärer, så kallad LFÖPL-försäkring för konstnärlig och vetenskaplig verk- samhet. Om stipendiet sträcker sig över högst och motsvarar en årsinkomst på , kan konstnären anmäla detta och få del av ålderspension, deltidspen- sion, arbetspensionsrehabilitering och/eller invalidpension. Vid sjukdom kan även sjukersättning betalas ut. Detta är ett riktat stöd till konstnärer som finansieras över statsbudgeten. Nuvarande insatser för konstnärerna har en särskild socialkassa för konstnärer, . Där kan enskilda näringsidkare som bedriver konstnärlig eller publicistisk/journalistisk verksamhet få stöd. De måste ha en inkomst och de betalar halva egenavgiften via skatten men får full tillgång till sjukförsäkring, pensionsrätt och ”särskild omvårdnad av äldre”, men inte arbetslöshetsförsäkringen. Institutioner bidrar av kostnaden för egenavgiften och respektive förbundsland resterande . Enligt uppgifter från flera håll är detta stöd kraftigt underfinansierat. Kostnaden är hög för ett så omfattande skydd. har särskilda skattelättnader för konstnärer. Det finns också en social fond som enskilda konstnärer kan söka bidrag från. Stipendier är sjukpennings- och pensionsgrundande utan att de belastas med sociala avgifter. Det finns även en särskild arbetslös- hetsförsäkring för kulturskapare samt ”olika grader av skydd från socialförsäkringssystemet, sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäk- ringen, yrkespension samt vidareutbildning inom yrket”. Det finns även en lång rad stöd för att öka möjligheten till uppdrag för kulturskapare. 8.9.1Instanser som fördelar bidrag och stipendier De statliga bidragen och stipendierna inom ramen för konstnärs- politiken fördelas av , Författarfonden, Kultur- rådet och . Kulturbryggan – som är ett särskilt beslutsorgan inom – var en helt självständig beslutsgrupp och redovisas nedan i särskild ordning. I tabell 8.18 redovisas de olika instansernas uppdrag från regeringen, deras särdrag i förhållande till övriga instanser i tabellen samt förvaltningsanslag eller motsvarande som används för att ad- ministrera verksamheten. Nuvarande insatser för konstnärerna Källa: Instruktioner och årsredovisningar. Det gemensamma för de fem instanserna är att de fördelar statliga bidrag och stipendier som kan rubriceras som konstnärspolitiska. Ser man till olikheterna handlar det om huruvida man ansvarar för ett eller flera konstområden, om man fördelar bidrag till fysiska och/eller juridiska personer och vilken typ av uppföljning som görs gentemot bidragsmottagarna. Det kan diskuteras om skillnaderna är små eller stora, distinkta eller otydliga. är dock det enda jämförbara landet som har en liknande uppdelning på ansvariga instanser. har t.ex. inte den uppdel- Nuvarande insatser för konstnärerna ning som gäller för och i . Det norska fördelar bidrag till både enskilda konstnä- rer och till institutioner. Sedan görs det en uppdelning inom norska mellan Statens kunstnerstipend och Kulturfonden, en organisation som trots allt liknar uppdelningen i . Värt att notera i sammanhanget är att de två nyare svenska bidragsformer- na, som hanteras av och Kulturbryggan, inte gör nå- gon skillnad på fysiska och juridiska personer. Samtliga fem instanser inom det konstnärspolitiska området an- vänder modellen med bedömningsgrupper sammansatta av företrä- dare för de berörda professionerna för att besluta om bidrag och stipendier. I tre av instanserna – , Författar- fonden och – leds verksamheterna av styrelser som helt eller delvis utses av regeringen. I dessa fall utses bedömningsgrup- perna av styrelserna, vilket /18 även gäller för Kulturbryggan. är däremot ett s.k. enrådighetsverk, utan styrelse, och där utser regeringen det konstnärliga råd som beslutar om projektbidrag till musiklivet. Nedan följer en redovisning av hur de bidragsgivande instanser- na har organiserat arbetet kring tillsättningen av bedömningsgrup- per, hantering av ledamöternas roll i grupperna och eventuella jävs- situationer som kan uppkomma. Inom myndigheten finns styrelsen för som har till uppgift att handlägga och avgöra ärenden om bidrag och ersättningar till bild- och formkonstnärer. Ordföranden, vice ordföranden samt de andra ledamöterna i styrelsen för utses av myndigheten för en bestämd tid, dock högst . Sju av ledamöterna utses efter förslag som får lämnas av konstnärsorganisationer.115 Flertalet ledamöter är själva utö- vande konstnärer, men några är i stället sakkunniga inom området. 115 11 § förordning (2007:1199) med instruktion för . Nuvarande insatser för konstnärerna Bildkonstnärsfonden utser fem av sina ledamöter att ingå i Iaspis- delegationen som fattar beslut om alla internationella ansökningar inom bild- och formområdet. Ledamöterna i arbetsgrupperna för musik respektive teater, dans och film, utses av utifrån förslag från myndigheten. Det internationella dansprogrammet har en referens- grupp som hanterar ansökningar om resebidrag, internationellt kulturutbyte, residens m.m. Beslut om bidragen fattas av myndig- hetens direktör. Ordförandena i de olika arbetsgrupperna och Bild- konstnärsfonden sitter också i styrelsen för . Enligt utgår rekryteringen av ledamöter från behoven av kompetenser inom de olika konstområdena. Det är en uttalad strävan att ledamöterna ska ha djup kunskap och erfarenhet av sitt konstområde, kunna sätta sig in i olika konstnärliga ut- tryck/genrer samt i de förutsättningar som råder inom konstområ- dena. Stor vikt läggs vid att ledamöterna representerar olika yrkes- kategorier, åldrar, geografisk hemvist samt att grupperna består av lika många män som kvinnor. Myndigheten utlyser inte öppet be- hovet av nya ledamöter, men om det kommer förslag utifrån beak- tas dessas. Ledamöter i arbetsgrupper kan inte söka bidrag hos myndigheten så länge mandatet gäller pågår. Enligt uppgift rekryteras ledamöter numera även från andra nordiska länder. Ordföranden och två andra ledamöter i utses av regeringen. Av övriga ledamöter utses sex av För- fattarfond, en av Föreningen och en av . Styrelsen utser olika råd som själva beslutar eller bereder och ger förslag till styrelsebeslut om utdelning av bi- drag och stipendier Ledamöterna i dessa råd förordnas delvis efter förslag från de litterära och bildlitterära upphovsmännens organi- sationer. Ledamöterna utses i sänder med möjlighet till förlängning i sammanlagt högst . Ledamöter i något av fon- dens råd får inte söka stipendium m.m. som bereds eller beslutas av det råd som ledamoten är utsedd till. Nuvarande insatser för konstnärerna Även Kulturbryggans ledamöter utsågs tidigare av regeringen men ledamöterna utses nu av bestämd tid, dock högst tre år.116 Innan ett bidrag beviljas ska Kulturbryggan låta minst en extern bedömare med kunskap inom relevanta konst- och kulturområden yttra sig över ansökan.117 Bedömarna, som bara representerar sig själva, är rådgivande men deras omdömen är ofta vägledande för vilka projekt som i slutändan beviljats bidrag av beslutandegruppen. För bemanningen av bedömarpool gör kansliet vid Kulturbryg- gan efterforskningar, efter förslag från beslutandegruppen, avgå- ende bedömare och handläggare inom . Bedö- mare kan inte söka bidrag hos Kulturbryggan men de har möjlighet att söka bidrag inom myndighetens övriga stödformer. har referensgrupper och arbetsgrupper som bedömer bidrag utifrån sin expertkompetens. På delegation av styrelsen fattar arbetsgrupperna självständigt beslut om bidrag inom respek- tive område. Referensgrupperna fattar däremot inte egna beslut utan är endast rådgivande till generaldirektör som fattar beslutet. anlitade myndigheten 108 experter för 15 arbets- och referensgrupper. anser att sammansättningen av arbets- och referensgrupperna är av central betydelse, eftersom ledamöterna ska bidra med olika perspektiv och kompetenser. Gruppernas sam- mansättning ska spegla samhällets mångfald exempelvis beträffande kön, ålder, etnisk och kulturell tillhörighet samt representera hela landet geografiskt. Grupperna bör vara kunniga inom områden som jämställdhet, hbtq, barn och unga, tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning liksom internationella och interkulturella frågor. Ledamöterna utses för en period av med möjlighet till förlängning . 116Förordning (2007:1199) med instruktion för . 117Förordning (2011:317) om statsbidrag till nyskapande kultur. Nuvarande insatser för konstnärerna För att grupper sammansatta av i högre grad ska spegla samhällets mångfald har man en öppen anmälningsprocess där den som är intresserad av att delta i en arbets- eller referens- grupp kan anmäla sig genom ett webbformulär. till- sattes 12 av 31 vakanser i grupperna med personer som själva hade anmält sitt intresse. En ledamot i en arbets- eller referensgrupp är inte formellt förhindrad att söka bidrag hos men blir jävig i förhållande till ansökningsprocessen och kan därför inte delta i beredningen av ansökan. Det konstnärliga rådet vid består av åtta av regeringen särskilt utsedda personer och fram /17 var myn- dighetens generaldirektör ordförande.118 gäller att rådet ska ha en fristående ordförande, som inte är anställd i . Le- damöterna förordnas enligt praxis. Under utredningens insamlingsfas har berörda instanser betonat fördelarna med att använda sig av bedömnings- eller referensgrup- per. Den ökar legitimiteten i bidragsbesluten men det finns också kritik mot att systemet leder till jävsproblem, att det är tungrott, att ett fåtal personer alternerar mellan de olika myndigheternas bedömningsgrupper, att det riskerar att utesluta nya konstnärliga uttryck och att besluten kan uppfattas som slumpmässiga. Att arbeta med arbets- och referensgrupper är ett sätt att knyta till sig kvalificerad sakkunskap för de olika kulturområdena. Med en sådan ordning finns alltid en risk för lojalitetskonflikter. Att hitta personer som är kunniga inom de olika konstområdena utan att de själva är i kontakt med eller arbetar med området är varken möjligt eller önskvärt. Situationer där jäv uppstår är därför inte ovanliga. Med jäv avses att den som handlägger ett ärende har nära band till den som söker eller att det i övrigt finns någon särskild 118 Konstnärligt råd och som prövar frågor om statsbidrag enligt förordningen (2010:1921) om statsbidrag till musiklivet. Nuvarande insatser för konstnärerna omständighet som kan rubba förtroendet till personens opartiskhet i ärendet.119 Problematiken kring jäv har varit särskilt i fokus i kulturområ- det . Enligt för mutor, är värde- grundsarbete det bästa sättet att motverka vänskapskorruption eller jäv genom olämpligt deltagande i beslut.120 Enligt institutet bör det i myndigheterna finnas en transparens, högt i tak och någon att tala med som kan ge stöd. En grundprincip är att ”tonen sätts från top- pen”, dvs. cheferna måste föregå med gott exempel och deras in- ställning sprider sig därigenom till mellanchefer och alla andra an- ställda. Ett flertal myndigheter har en antikorruptionspolicy. menar att det är bra om myndigheterna har en policy men principerna ska vara kända och fungera inom myndigheten oavsett policyn. För det krävs strukturerat och kontinuerligt arbete mot korruption.121 8.9.3Tillitsbaserad styrning i statsförvaltningen