sou · H6B316d2 · 2018-03-07 00:00:00 — Som tidigare konstaterats finns inom EU harmoniserade be- stämmelser om körkortsbehörigheter i tredje körkortsdirektivet, för de fordon som avses i 2 kap. 1 § körkortslagen. Dessa regler bygger i sin tur på regler om körkort för vissa fordon. krav att alla fordon ska ha en förare är inte in- förd i, men ligger ändå bakom både körkortsdirektivet och de svenska reglerna. Det pågår ett aktivt internationellt arbete för att ändra eller tolka reglerna i framför allt Wienkonven- tionen, så att även högre automatiseringsnivåer på fordon blir möj- liga att införa. När det gäller dessa internationellt reglerade fordon med krav på förare med viss körkortsbehörighet, bedömer utred- ningen det inte förenligt med internationell rätt att tillåta förarlösa fordon. Det är inte heller lämpligt att införa en na- tionell reglering av fordon som i hög utsträckning behöver användas i internationell trafik. Därför lämnar utredningen inte några förslag i denna del utan förordar att fortsätter att arbeta för att göra detta möjligt genom en ändring eller gemensam tolkning av reglerna i samt de ändringar av vissa andra regelverk som behövs för att undanröja hinder för automatiserad körning. Varken , körkortsdirektivet eller körkorts- lagen är skrivna på ett sätt som går att tillämpa rakt av på automatise- rade fordon i högre nivåer (SAE nivå 4–5), utan förutsätter helt en- kelt att det finns en förare. Man kan naturligtvis hävda att reglering- en av behörighetskrav för förare generellt inte kan tillämpas på automatiserade, förarfria fordon. Utredningen anser dock att det måste bli tydligt om dessa fordon omfattas av reglerna eller inte. Med den tolkning av förarbegreppet som utredningen gör finns goda möjligheter att genomföra försök med en förare i eller utanför fordonet, med fjärrstyrning och med möjlighet för en förare att styra flera fordon, inom ramen för förordningen om försöksverksamhet. Högt automatiserade fordon, utan förare i eller utanför fordonet, finns inom industrin eller inom avgränsade områden För att en utveckling av helt förarfria vägfordon ska kunna ske, måste försök med sådana dock kunna utföras i verklig trafik. Enligt utredningens bedömning är det lämpligt att till en början kunna genomföra förarfria försök med vissa fordon, där eventuella förarkrav regleras nationellt. Detta gäller främst behörigheter för vägfordon som traktor, motorredskap och moped klass II. Dessa fordon används främst i nationell trafik och i låg fart. Vid till- ståndsgivningen ska det göras en bedömning av om försök med så- dana fordon är säkra. Det innefattar bland annat frågan om en förare måste finnas eller ej, samt om var en eventuell förare kan befinna sig för att förandet ska kunna ske på ett säkert sätt. Förutom körkortslagens krav på viss behörighet finns vissa behörig- hetskrav för yrkesförare. För förare som ska ha rätt behörighet för ett visst fordon föreslås inte någon ändring. Det innebär exempelvis att förare vid yrkesmässig trafik måste uppfylla kraven på yrkeskun- skap även vid automatiserad körning. De undantag som föreslås för automatiserade traktorer, motorredskap klass II, mopeder klass II, snöskotrar och terränghjulingar från körkortslagens behörighets- regler, gäller under förutsättning att tillstånd till försöksverksamhet kan medges utan krav på förare. Om verksamheten sker inom ramen för ett yrkestrafiktillstånd gäller även fortsatt de regler som finns för yrkesmässig trafik. I och rådets förordning (EG) nr 1071 av om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik och om upphävande av rådets direktiv /26/EG finns följande definitioner av yrkesmässig trafik för godstransporter och persontransporter med buss; •yrkesmässigt bedrivande av godstransporter på väg: verksamhet som bedrivs av ett företag som med motorfordon eller fordons- kombinationer transporterar gods för annans räkning, •yrkesmässigt bedrivande av persontransporter på väg: verk- samhet som bedrivs av ett företag som, med motorfordon byggda och utrustade på sådant sätt att de är lämpliga att transportera fler än nio personer – inklusive föraren – och avsedda för detta ändamål, bedriver persontrafik för allmän- heten eller särskilda användarkategorier mot ersättning som betalas av de transporterade personerna eller av organisatören. Förordning ska dock, förutsatt att inte annat föreskrivs i nationell lagstiftning, inte tillämpas på företag som yrkesmässigt bedriver godstransporter på väg endast med motorfordon eller fordons- kombinationer med en högsta tillåten vikt av eller företag som bedriver yrkesmässig trafik uteslutande med motorfordon med en högsta tillåten hastighet som inte överstiger . Utöver bestämmelserna i förordningen finns nationella bestäm- melser för yrkesmässig trafik. Enligt yrkestrafiklagen (2012:210) gäller dessa även för den som yrkesmässigt bedriver godstransporter med lätta lastbilar eller personbilar med en högsta tillåtna vikt under . Nationellt anses således yrkesmässig trafik vara trafik där personbilar, lastbilar, bussar, terrängmotorfordon eller traktorer med tillkopplade släpfordon (traktortåg) med förare ställs till allmänhe- tens förfogande mot betalning för transport av personer eller gods. När det gäller behörighetskrav vid yrkesmässig trafik finns det för traktortåg eller tung terrängvagn i yrkesmässig trafik enligt 2 kap. 10 § yrkestrafiklagen krav på att föraren har behörigheten C eller CE. Det är bara transportuppdrag åt andra som kräver tillstånd för yrkesmässig trafik och som därmed kan kräva att en förare har viss behörighet enligt 2 kap. 10 §. Företag som uteslutande bedriver verksamhet av visst slag såsom transporter med utryckningsfordon, transporter av döda, snö, is, sand eller annat halkbekämpnings- material avseende viss renhållning samt transporter av jordbrukspro- dukter och med traktor av produkter från, eller förnödenheter för, lantbruket eller skogsbruket, har ett särskilt undantag i 1 kap. 2 § yrkestrafikförordningen (2012:237). Motorredskap klass II omfattas inte av yrkestrafiklagens eller motsvarande bestämmelser om särskild behörighet vid yrkesmässiga godstransporter. För att försök med förarfria fordon ska kunna prövas, föreslår ut- redningen mot ovan bakgrund att ett undantag från bestämmelserna i 2 kap. 2 och 3 §§ körkortslagen (1998:488) införs i kap. 8 körkorts- förordningen så att traktor, motorredskap klass II, moped klass II, snöskoter och terränghjuling kan föras utan förare, om färden sker antingen; 1.i enlighet med ett tillstånd enligt förordningen (1017:309) om försöksverksamhet med självkörande fordon eller 2.med motorredskap klass II som är konstruerat för en hastighet av högst . Förslaget innebär att försök med förarfria fordon som är nationellt reglerade vad gäller förarens behörighet, kan genomföras efter till- stånd till försöksverksamhet. De fordon som omfattas är traktor, motorredskap klass I och II, moped klass II, snöskoter och terränghjuling samt motordrivna fordon som klassas som cykel (exempelvis eldriven rullstol och elcykel). Nedan beskrivs kort förutsättningarna för de olika fordonen. En traktor är ett motordrivet fordon med minst två hjulaxlar, som är inrättat för att dra andra fordon eller arbetsredskap och ska vara ut- med kopplingsanordning. Traktorer delas in i två under- grupper beroende på sin maximala konstruktiva hastighet. •En traktor a är konstruerad för en hastighet av högst . Hit hör också äldre traktorer () och bil om- byggd till traktor (), som ska vara begränsade till en hast- ighet av högst . Traktor a ska ha en skylt som talar om att det är ett långsamtgående fordon (LGF-skylt). •En traktor b är konstruerad för en hastighet som överstiger . Den högsta tillåtna hastigheten är 50 kilo- meter enligt 4 kap. 20 § trafikförordningen. Traktorer får köras på väg och ska då följa trafikreglerna. De får inte köras på motorväg eller motortrafikled. Traktor a ska köras i vägre- nen eller så långt till höger på körbanan som möjligt, medan traktor b ska köras på körbanan (vägen). Traktor delas in två skatteklasser. I skatteklass I hamnar traktorer med tjänstevikt över samt traktorer som är ombyggda bilar eller specialkonstruerade dragfordon, dvs. traktorer som främst an- vänds för transport på allmänna vägar. I skatteklass II hamnar trak- torer som mest används för transport av produkter från eller för- nödenheter för lantbruk, skogsbruk, yrkesmässig växtodling eller yrkesmässigt fiske. För en traktor b krävs som lägst körkort med behörigheten B. För traktor a och äldre traktorer (enligt ovan) krävs traktorkort eller körkort med AM-behörighet eller högre. För kortare sträckor på väg, till eller från en arbetsplats, mellan en gårds ägor eller liknande krävs inget körkort för traktor a. För traktor a eller b med till- kopplade släp i yrkesmässig godstrafik krävs behörigheten C eller CE (se vidare 2 kap. 10 § yrkestrafiklagen). Traktor ska vara registrerad och ha registreringsskylt. Kontroll- besiktning krävs inte men införs våren för snabbgående traktorer klassade som traktor b och för bilar som byggts om till traktorer (så kallad ). Besiktningskravet för dessa fordon införs för att öka trafiksäkerheten. Vidare krävs att traktorer har en trafikförsäkring. Ett motorredskap är ett motordrivet fordon som är byggt huvudsak- ligen som ett arbetsredskap eller för kortare förflyttningar av gods. Motorredskap delas in i klass I och klass II. •Motorredskap klass I ska vara konstruerat för en högsta hastighet som överstiger . Den högsta hastigheten som ett motorredskap klass I får köra är . Om motorredskapet har flera släpvagnar, eller en släpvagn, som inte är försedd med effektiva bromsar som kan manövreras från motorredskapet, är högsta tillåtna hastighet . I vissa fall gäller även en hastighetsbegränsning på 30 kilo- meter i timme, se 4 kap. § 20 trafikförordningen. •Motorredskap klass II ska vara konstruerat för en hastighet av högst . Det ska också vara utrustat med en särskild skylt för långsamtgående fordon (LGF-skylt). För förande av motorredskap klass I krävs lägst körkortsbehörig- heten B. För motorredskap klass II krävs lägst körkortsbehörigheten AM eller traktorkort. Ett motorredskap klass I ska ha registrerings- skylt medan ett motorredskap klass II kan behöva registreras bero- ende på användning. I princip gäller detta för motorredskap klass II som används för persontransport på allmän väg, för mer än kortare sträcka, se närmare 12–13 § lagen om vägtrafikregister (2001:558)7. Ett motorredskap klass I ska också kontrollbesiktigas. Om ett for- don omfattas av bestämmelser om fordonsskatt och krav på trafik- försäkring beror på dess användningsområde. Ett motorredskap klass II, med högsta tjänstevikt undantas från skatteplikt och ett motorredskap med en tjänstevikt av högst som är inrättat huvudsakligen som arbetsredskap och som varken är eller 7 12 § 1 st. LVTR: Motorredskap klass II när de används a)för persontransport på en väg som inte är enskild, om det sker i annat fall än vid passage över vägen, vid färd kortaste sträcka till eller från ett arbetsställe för fordonet eller liknande, eller undantagsvis vid färd kortare sträcka i andra fall än som har nämnts, b)för transport av gods i andra fall än som avses i 2 kap. 17 § vägtrafikskattelagen (2006:227), på en väg som inte är enskild. Enligt 2 kap. 17 § vägtrafikskattelagen (2006:227) tillhör motorredskap som, utan att höra till skatteklass I enligt 16 § 4, har en tjänstevikt som inte överstiger , skatteklass 2. Ett arbete med att se över LVTR pågår inom . Enligt uppgift kommer en ny lag om fordonsregler och brukande av fordon att föreslås . bör vara registrerat i vägtrafikregistret, behöver inte ha en trafikför- säkring. De motorredskap som har en tjänstevikt av högst är dock trafikförsäkringspliktiga om de har en transportfunktion, dvs. att de är inrättade eller används för gods- eller persontransport i en väsentlig omfattning. Enligt 8 kap. 16 § fordonsförordningen får Transportstyrelsen meddela föreskrifter om fordons beskaffenhet och utrustning. Enligt föreskrifter om motorredskap (VVFS 2003:27) ska mo- torredskap som förs på väg vara utrustade med viss belysning (2 halvljusstrålkastare, 2 baklyktor och 2 röda reflexer bak) samt LGF-skylt (långsamtgående fordon). När det gäller märkning får Transportstyrelsen meddela föreskrifter om att vissa fordonsdelar eller fordonstillbehör får tas i bruk, saluföras eller användas endast om de är märkta enligt styrelsens föreskrifter eller är av en typ som har godkänts av styrelsen eller någon annan myndighet. Däremot finns det inte något sådant bemyndigande vad avser ett helt fordon. Maskindirektivets krav på viss utrustning Direktiv /42/EG är en reviderad version av maskindirektivet, vars första version antogs 1989. Det nya maskindirektivet har varit tillämpligt . Direktivet har två syften, dels att harmonisera de gällande kraven för att uppnå ett starkt skydd för hälsa och säkerhet, dels att säkerställa fri rörlighet för maskiner på EU-marknaden. Det reviderade maskindirektivet innehåller förtydliganden och konsoliderar direktivets bestämmelser i syfte att underlätta den praktiska tillämpningen bland annat inne- håller direktivet bestämmelser om CE-märkning. Motorredskap är en svensk definition av fordon som normalt an- ses falla under maskindirektivets bestämmelser. Enligt 1.2.4.3. ma- skindirektivet ska sådana fordon vara försedda med nödstopp. Ma- skindirektivet innehåller även krav på viss information och varning på fordonet. Det finns också särskilda bestämmelser om självgående fordons förflyttningsfunktion i 3.3.3. Utan att det hindrar tillämp- ningen av gällande vägtrafikregler gäller att självgående maskiner och därtill hörande släp ska uppfylla kraven beträffande fartminskning, stopp, bromsning och uppställning för att säkerställa säkerheten under alla tillåtna arbets-, lastnings-, hastighets-, mark- och lutnings- förhållanden. Föraren måste kunna sakta ned och stanna en självgå- ende maskin med hjälp av ett huvudreglage. Om säkerheten så krä- ver, om huvudreglaget (färdbromsen) inte fungerar eller om det sak- nas tillräckligt med energi för att aktivera huvudreglaget, s.k. en nöd- stoppsanordning med helt oberoende och lätt tillgängligt manöver- don finnas, så att maskinen kan bromsas och stoppas. Om så erfordr- as av säkerhetsskäl, ska det finnas en parkeringsanordning (broms) som hindrar en stillastående maskin från att komma i rörelse. Denna anordning (broms) kan vara kombinerad med en av de anordningar som avses i andra stycket, förutsatt att den är helt mekanisk. Moped klass II är ett motorfordon på två, tre eller fyra hjul, som är konstruerat för en hastighet av högst och vars effekt inte överskrider . Denna klass inkluderar även äldre nationellt typgodkända så kallade 30-mopeder samt motori- serade cyklar. En motoriserad cykel är konstruerad för att drivas av en tramp- eller vevanordning och med en motor som inte ger något krafttillskott vid hastigheter . Skillnaden mellan en sådan cykel (som klassas som moped klass II) och en el- cykel (som klassas som cykel) är i princip att mopedcykeln har en starkare motor. För att få köra en moped klass II krävs förarbevis eller lägst körkortsbehörighet AM samt att personen är (den som har fyllt innan behöver inte ha något förarbevis eller körkort). Det finns inga krav på registrering eller besiktning. En moped klass II ska antingen vara typgodkänd enligt EU-gemensamma regler eller ha godkänts vid en mopedbesiktning. En typgodkänd moped har en skylt och ett intyg (EU-intyg om överensstämmelse med typ- godkännande, eng. Certificate of Conformity eller CoC-dokument) som visar att den omfattas av ett giltigt godkännande. En moped som har godkänts vid en mopedbesiktning ska ha en beteckning som är unik för fordonet. Från tillåts en ny typ av moped klass II. Den ska ha trampor och en hjälpmotor med en högsta effekt på . Motorn får endast ge ett krafttillskott upp till och med . Det räcker med cykelhjälm för att få köra just den här mopedtypen, medan det annars krävs skyddshjälm för att färdas på En moped som har godkänts enligt äldre svenska bestäm- melser (genom ett typintyg före ) tillhör även den moped klass II (så kallad 30-moped). Trafikreglerna för en moped klass II är desamma som för cykel, med vissa undantag (se exempelvis 3 kap. 12 a § trafikförordningen). En moped klass II kan därmed föras på cykelbana, såvida inte cykelbanan har en tilläggstavla under vägmärket för påbjuden cykelbana där det står ”ej moped”. *med släp i yrkestrafik krävs körkortsbehörigheten C. Lägre hastighet föreskrivs om det är ett obromsat släp. Vid körning kortare sträckor till och från arbetsplats eller mellan gårds ägor eller liknande gäller särskilda undantag. Det krävs till exempel inte viss behörighet. **se ovan under avsnittet om motorredskap. 13.6.3Utbildning för automatiserade fordon Bedömning: Det är för tidigt att lämna några förslag på hur den nationella lagstiftningen vad gäller utbildning för behörigheter och yrkeskunskaper ska utformas i förhållande till automatiserade fordon. För fordon som är delvis automatiserade kan det behövas nya moment, både i den vanliga körkortsutbildningen och i yrkes- förarutbildningen. Exempelvis kan utvecklingen av kolonnkörning med automatiserade fordon komma att påverka behovet av utbild- ning och behörighet. Utredningen lämnar inte några förslag i dessa delar. Däremot bör en översyn göras inom 3– , eller då införandet av sådana fordon kommit lite längre. Detta är också en fråga som är föremål för diskussion internationellt och förändringar kan komma att föreslås inom ramen för ett nytt körkortsdirektiv eller inom yrkeskvalifikationsdirektivet. kommer automatiserade och manuellt körda fordon att behöva samsas i trafiken. Just nu tillåter det internationella regelverket inte förarlösa fordon, men kommer detta antagligen att behöva ändras så att automatiserad körning utan förare blir möjlig. Många fordon med automatiserade funktioner, troligen de flesta, kommer dock att ha kvar en mix av möjligheter till körning med avancerat förarstöd, automati- serad körning där föraren är garant för körningen (dvs. där fordonets körsystem behöver hjälp av en förare i vissa situationer) och förarfri automatiserad körning. Risken med att många olika företag utvecklar sitt eget system i fordonen är att dessa, precis som moderna fordon , har helt olika möjligheter och funktioner. Även för en förare som kör samma fordon kan det vara svårt att avgöra vilka funktioner som finns eftersom uppdateringar av mjukvara kan ske utan att föraren är medveten om detta. I dagens fordon kan föraren ofta klara körningen genom att kunna vissa gemensamma grundfunktioner som gasa, bromsa styra och använda blinkers. Även om det finns avancerat förarstöd i form av kartor, filhållning och avståndsvarning, så behöver föraren inte använda eller behärska dessa helt. Det kan bli svårare framöver när delvis automatiserade fordon har olika system för att ge signal om att ta över, tidsfrister för detta och sätt att hantera förarens fel eller passivitet. Ett stort ansvar för att informera och i vissa fall utbilda föraren/köparen om fordonet ligger på den kommersiella säljaren och i en förlängning på fordonstillverkaren, som också måste informera och utbilda bland annat återförsäljare och uthyrare. Delvis kan problemen adresseras med en utveckling av tydliga och självförklarande system i fordonen kombinerat med god infor- mation från tillhandahållaren, liksom är fallet . För yrkestrafiken kan helt nya behov av utbildning uppstå då förarrollen förändras. Denna utveckling är redan på god väg eftersom exempelvis moderna lastbilar skiljer sig mycket från äldre sådana. Om och hur förarutbildningen och kraven för körkortsbehörig- heter och yrkesförare bör förändras är en fråga som bör behandlas internationellt inom ramen för EU:s mandat på området. Utred- ningen lämnar därför inga förslag i dessa delar, men anser att frågan bör tas upp inom 3–för att förbereda för och påverka eventuella EU-regler på området. 13.7Introduktion av vissa helt automatiserade fordon Förslag: Regler för en introduktion av vissa helt automatiserade fordon införs, som en första möjlighet att pröva helt automa- tiserade fordon i vägtrafiken. Det rör sig om långsamma fordon som till största delen används på kortare sträckor och inom nationella gränser. Fordon som är nationellt reglerade vad avser behörighets- kraven, dvs. sådana fordon som inte omfattas av körkortsdirek- tivets harmoniserade krav på viss körkortsbehörighet, ska kunna föras helt automatiserat, även utan förare, i nationell vägtrafik eller, efter internationell överenskommelse, i gränsöverskridande trafik. Tillstånd till försöksverksamhet kommer att krävas. Ex- empel på fordon som vi kan reglera nationellt, när det gäller behörighetskraven, är motorredskap, moped klass II, terräng- motorfordon, cykel och jordbrukstraktor. Frågor om regler för de olika fordonen behandlas närmare under avsnitt 13.10 om för- söksverksamhet. För fordon där det finns behörighetsregler i om vägtrafik eller i EU:s körkortsdirektiv, som till stor del utgår från , gäller särskilda, harmoniserade krav på föraren av dessa fordon. För andra fordon kan det finnas nationella bestäm- melser gällande behörighet att föra fordonen. I de fall det inte finns harmoniserade internationella behörighetsregler anser utredningen att förarbegreppet är mindre tydligt och mer öppet för tolkning. Körkortspliktiga motorfordon som enligt körkortsdirektivet kräver viss behörighet (bilar, bussar, motorcyklar och mopeder klass I), kan enligt utredningens bedömning köras med automati- serade funktioner så länge det finns en förare med behörighet för fordonet. Sådana fordon kan med detta synsätt alltså bara föras så länge det finns en förare, tills dess eventuella ändringar i eller gemensamma tolkningar av sker, samt andra nödvändiga justeringar av regelverken görs. Förarbegreppet bör dock tolkas i vid bemärkelse enligt vad som redogjorts ovan, för att möjliggöra den utveckling som kan förutses på kort sikt. När det gäller fordon som är nationellt reglerade, dvs. fordon utan harmoniserade krav på körkortsbehörighet enligt körkorts- direktivet, bör dessa kunna föras helt automatiserat i nationell väg- trafik eller enligt en internationell överenskommelse. Det rör fram- för allt långsamma fordon som till största delen förs inom nationella gränser. En introduktion av sådana fordon bör möjliggöras genom vissa regelförändringar. Exempel på fordon som vi kan reglera nationellt, när det gäller behörighetskrav, är motorredskap, moped klass II, terrängmotorfordon, cykel och jordbrukstraktor. Den möjliga användningen av sådana fordon är stor, exempelvis för godstransporter med små, eldrivna, långsamma fordon som antingen följer en person/ett fordon eller är helt självgående, samt för arbetsfordon. För de aktuella fordonsslagen gäller olika regler för behörighet och tekniska krav. Automatiserade fordon som är av- sedda att följa en person torde anses föras av denna person, och alltså ha en förare. För sådana motordrivna fordon som är avsedda att föras av gående gäller inte fordonslagen och bestämmelserna om kontroll och besiktning av fordon. Däremot kan de små leverans- fordon som redan finns på vissa håll i världen komma att omfattas både av fordonslagen och av de förfaranden för godkännande och tekniska krav som gäller. Utredningen kommer nedan först att föreslå vissa ändringar i behörighetsbestämmelserna, och sedan adressera de bestämmelser som gäller för försök med automatiserade fordon. Därefter tas de frågor som rör infrastrukturen upp. Syftet med detta är att finna en lösning för att kunna testa och introducera vissa mindre, långsamma, förarfria fordon på väg. 13.7.1Identifiering och märkning av automatiserade motorredskap klass II Förslag: I den nya lagen om automatiserad fordonstrafik införs det ett krav på att automatiserade motorredskap klass II som inte ska ha en registreringsskylt måste märkas.