sou · H6B358 · 2018-06-29 00:00:00 — Utredningen föreslår att 3 kap. 2 § lagen om särskilda persontrans- porter ska innehålla en bestämmelse som innebär att sjukvårds- huvudmännen, utöver skyldigheten att utbetala ersättning enligt lagen om resekostnadsersättning vid sjukresor, får anordna sjukresor inom det egna länet. Härigenom bedömer utredningen att det är möjligt att behandla känsliga personuppgifter i samband med anordnande av s.k. sjukreselinjer utan krav på samtycke från varje registrerad resenär. Utredningen föreslår att den nya lagen om särskilda persontransporter ska innehålla bestämmelser om att det ska bedrivas ett systematiskt kvalitetsarbete i alla de verksamheter som erbjuder särskilda person- transporter. Med systematiskt kvalitetsarbete avses att verksamheterna systematiskt och kontinuerligt ska planera, följa upp och utveckla särskilda persontransporter. Varje huvudman ansvarar för att ett syste- matiskt kvalitetsarbete upprättas för sin verksamhet. Inriktningen på det systematiska kvalitetsarbetet ska vara att de nationella mål som införs i den nya lagen uppfylls. Om det vid uppföljning, genom klago- mål eller på annat sätt, kommer fram att det finns brister i verksam- heten ska huvudmannen se till att nödvändiga åtgärder vidtas. I kvali- tetsarbetet ska särskilt effektivitet, trafiksäkerhet, hållbarhet och god kvalitet för resenärerna ingå. Utredningen föreslår också att huvudmannen ska ha skriftliga rutiner för att hantera klagomål och andra synpunkter som berör verksamheten. Information om rutinerna ska lämnas till resenärerna på lämpligt och lättillgängligt sätt. Utredningen föreslår för att tillsyn ska utövas av det systematiska kvalitetsarbetet och att Transportstyrelsen blir ansvarig myndighet. Den tillsyn som utredningens föreslår fokuserar på det syste- matiska kvalitetsarbetet och avser dels en granskning av om det lag- stadgade underlaget om planering, uppföljning och utvärdering finns framtaget, dels en utvärdering av själva underlaget och de eventuella åtgärder som huvudmannen avser att vidta. Härigenom bedömer utredningen att det skapas förutsättningar att få ett helhetsgrepp om dessa frågor som i sin tur ger en ökad medvetenhet om vikten av en systematik i planering, uppföljning och utvärdering. Det i sin tur kan skapa underlag för politiska diskussioner, relevanta jämförelsetal och bidra till en fortsatt utveckling genom att lyfta fram utvecklings- områden. Utökad och bättre samordning Utredningen föreslår att i möjligaste mån ska huvudmannen sam- ordna verksamheten både vad gäller administrativa och trafikmässiga aspekter, såväl internt som gentemot andra huvudmän. Den sam- ordning som sker i form av samåkning får inte leda till väsentliga olägenheter för resenären. Arbetet med samordning ska regelbundet följas upp och utvärderas inom ramen för det systematiska kvalitets- arbetet. Den regionala kollektivtrafikmyndighetens betydelse för att öka samordningen För att i möjligaste mån skapa förutsättningar för att uppnå en ökad grad av samordning, bedömer utredningen att det bör skapas forum för samråd för alla intressenter, som regelbundet ska träffas och möj- liggöra dialog sinsemellan. Den bärande tanken är att samlat kunna föra diskussioner och hitta gemensamma nya vägar som kan leda till en ökad och förbättrad samordning . Arbetet med samordning ska redovisas i både kommunala och regionala trafikförsörjningspro- gram och gäller samtliga fyra transportformer. Vidare ska kommuner som inte har överlämnat ansvaret för uppgifter avseende färdtjänst och riksfärdtjänst, åläggas att till den regionala kollektivtrafikmyndigheten ge in det senaste trafikförsörjningsprogrammet som kommunen är skyldig att upprätta enligt lagen om kollektivtrafik. Det ankommer där- efter på den regionala kollektivtrafikmyndigheten att samlat offent- liggöra dessa program, t.ex. på myndighetens webbsida. Härigenom ges en möjlighet att göra såväl län- som kommunvisa jämförelser av den samordning som myndigheten respektive de olika kommunerna har lyckats åstadkomma. Utredningen föreslår att sekretesskyddet i 29 kap. 6 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) utökas till att avse samtliga särskilda persontransporter, dvs. även sjukresor och skolskjuts. Det utökade sekretesskyddet medför också att motsvarande ändringar behöver göras i 29 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen i syfte att kunna överlämna uppgifter till en enskild. I den föreslagna lagen om sär- skilda persontransporter införs det bestämmelser som möjliggör att uppgifter om personliga förhållanden får lämnas över till beställnings- central eller trafikutövare, i syfte att kunna anordna eller samordna särskilda persontransporter samt att tystnadsplikt råder för personer i dessa verksamheter. Behov av kompletterande nationell statistik Nationell statistik inom särskilda persontransporter finns tillgänglig i varierande grad. Möjligheten att på nationell nivå följa utvecklingen inom området är därför begränsad. Bristen på tillgång till nationell statistik är bekymmersam utifrån ett kvalitets- och uppföljnings- perspektiv. Att förbättra det statistiska underlaget kan skapa bättre förutsättningar för huvudmännen att analysera sin verksamhet, lära av varandra, förbättra kvaliteten och effektivisera verksamheten. Förekomsten av nationell statistik synliggör dessutom verksam- heten och kan på medföra att likvärdigheten ökar. Utred- ningen bedömer därför att den nationella statistiken på området behöver kompletteras, eftersom den är viktig både för lokalsamhället utifrån rättviseaspekter och för staten såsom garant för likvärdiga välfärdstjänster. Mot den bakgrunden bör regeringen ge Trafik- analys i uppdrag att i samråd med och andra relevanta aktörer utreda förutsättningarna för framtagande av kom- pletterande nationell statistik för särskilda persontransporter avse- ende utbud, kvalitet, kostnader och resande. Det bör övervägas om Trafikanalys ska ges rätt att kunna begära ut uppgifter från redovisnings- och beställningscentraler i enlighet med lagen (2014:20) om redovisningscentraler för taxitrafik. Med be- aktande av att redovisnings- och beställningscentralerna inte omfattas av krav på utlämnande av uppgifter till annat än skatte- kontroll, behöver det utredas ytterligare vilka andra författningsänd- ringar som är nödvändiga för att möjliggöra att uppgifterna används för statistik- och uppföljningsändamål, t.ex. avseende offentlighets- och sekretesslagen. Eftersom frågan är komplex och ytterligare utred- ningsbehov har identifierats, väljer utredningen att inte lägga fram några författningsförslag i den här delen. Utredningens samlade bedömning är att de kostnadsdrivande för- slagen, som bärs av kommuner, landsting och regionala kollektivtrafik- myndigheter, omhändertas genom att den ökade samordningen ger tillräckliga besparingseffekter. Genom krav på samordning ges möjlig- heter till kostnadsbesparingar och det leder till en högre effektivitet i huvudmännens verksamhet. Härigenom skapas bättre förutsättningar för huvudmännen att möta nuvarande och framtida utmaningar. 1.1Förslag till lag om särskilda persontransporter Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Tillämpningsområde och definitioner 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om särskilda persontrans- porter. Särskilda persontransporter delas in i färdtjänst, riksfärdtjänst, skolskjuts och sjukresor. 2 § Bestämmelser om skolskjuts finns i skollagen (2010:800). 3 § Bestämmelser om ersättning till sjukresor finns i lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresor. 4 § I denna lag betyder –särskilda persontransporter: persontransporter som genomförs efter särskilt beslut eller som det utgår ersättning för. –Huvudman: den som ansvarar för särskilda persontransporter. –Anordnare: den som planerar och organiserar särskilda person- transporter på uppdrag av huvudmannen. –Ledsagare: medföljande som resenären är i behov av assistans ifrån under resan för att kunna genomföra denna. Med kollektivtrafik och regional kollektivtrafikmyndighet avses detsamma som i lagen (2010:1065) om kollektivtrafik. 2 kap. Syfte med verksamheten 1 § Syftet med denna lag är att främja medborgarnas möjligheter att tillgodogöra sig en tillfredsställande trafikförsörjning samt säker- ställa likvärdiga särskilda persontransporter oavsett var i landet de anordnas. Varje kommun ansvarar för att de kommuninvånare som har rätt till särskilda persontransporter erbjuds ändamålsenliga trans- porter av god kvalitet eller erhåller ersättning för kostnader för sådana transporter. Detsamma gäller i fråga om den som är kvarskriven enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och som stadigvarande vistas inom kommunen. 2 § Sådana transporter enligt 1 § kan avse både kollektivtrafik samt lufttrafik och särskilt anordnade transporter. 3 kap. Allmänna skyldigheter för huvudmannen 1 § Verksamheten med särskilda persontransporter ska bedrivas så att kravet på likvärdiga transporter uppfylls. Det innebär att huvud- mannen ska erbjuda 1.färdtjänst inom den egna kommunen, och 2.färdtjänst till serviceort i annan kommun. Detta gäller endast för det fall närmaste belägna centrala serviceort är i en annan kom- mun och om resan företas för arbete, studier, pedagogisk omsorg, dagligvaruinköp eller annat liknande syfte. Därutöver ska huvudmannen lämna ersättning för kostnader för riksfärdtjänst. 2 § Huvudmannen får anordna färdtjänst i eller mellan andra kom- muner, sjukresor inom det egna länet och riksfärdtjänstresor. 3 § Resorna ska planeras och genomföras utifrån resenärens indivi- duella förutsättningar och med hänsyn till resans syfte i den utsträck- ning som är möjlig och skälig. 4 § Om det behövs för att uppnå ändamålet med resan får resenären ta med hjälpmedel som har förskrivits enligt 8 kap. 7 § och 12 kap. 5 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) om dessa är nödvändiga för den dagliga livsföringen och inte är tillgängliga på resmålet. Hjälp- medlen ska vara avsedda att kunna transporteras och får endast om det finns särskilda skäl för det, leda till att transporten väsentligt fördyras. Tillstånd till färdtjänst och riksfärdtjänst 1 § Det krävs tillstånd för att resa med färdtjänst och riksfärd- tjänst. Huvudmannen prövar frågor om tillstånd. 2 § Om den som beviljas tillstånd till färdtjänst eller riksfärdtjänst behöver ledsagare, ska tillståndet gälla även ledsagaren i samband med att en resa genomförs. 3 § Tillstånd till färdtjänst enligt 3 kap. 1 § första stycket 1 och 2 ska beviljas för dem som har en funktionsnedsättning som inte endast är tillfällig och har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller resa med kollektivtrafik. Om sökanden är ska prövningen göras i förhållande till barn i motsvarande ålder utan funktionsnedsättning. Tillståndet omfattar inte transporter som av någon annan anled- ning bekostas av det allmänna. 4 § Tillstånd till färdtjänst får meddelas eller tills vidare. Tillstånd får i skälig omfattning förenas med villkor om 1.vilket färdsätt som får användas, 2.inom vilket område resor får göras, och 3.hur många resor tillståndet omfattar. Sådana resor som kan anses vara väsentliga för resenären får begränsas till antalet endast om det finns synnerliga skäl. 5 § Tillstånd till riksfärdtjänstresa ska meddelas om 1.resenären till följd av en stor och varaktig funktionsnedsätt- ning måste resa på ett särskilt kostsamt sätt, 2.resenären till följd av funktionsnedsättningen har svårigheter att resa utan ledsagare i kollektivtrafik eller med lufttrafik, 3.ändamålet med resan är rekreation eller fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet, 4.resan görs inom från en kommun till en annan, 5.resan görs tillsammans med ledsagare i kollektivtrafik eller med lufttrafik eller, om det inte är möjligt, med taxi eller ett för ändamålet särskilt anpassat fordon, och 6.resan inte av någon annan anledning ska bekostas av det all- männa. En riksfärdtjänstresa ska företas mellan två av resenären ansökta adresser. Om sökanden är ska prövningen göras i förhållande till barn i motsvarande ålder utan funktionsnedsättning. 6 § Tillstånd till resor med riksfärdtjänst får meddelas för en längre sammanhållen period under förutsättning att det finns särskilda skäl och resorna är skäliga med hänsyn till syftet. Sådana resor får begrän- sas till antal. 7 § Den som beviljas tillstånd till resa med ledsagare i kollektiv- trafik eller med lufttrafik ska få ersättning med ett belopp som mot- svarar ledsagarens kostnad för resan och återresan. 8 § Den som beviljas tillstånd till resa med taxi eller ett fordon som är särskilt anpassat för ändamålet ska betala egenavgift enligt 6 kap. 9 § Tillstånd till riksfärdtjänstresa får förenas med villkor om färdsätt. Återkallelse av tillstånd till färdtjänst och riksfärdtjänst 10 § Huvudmannen får återkalla ett tillstånd om färdtjänst eller riksfärdtjänst, om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns. Ett tillstånd får också återkallas om tillståndshavaren gjort sig skyl- dig till allvarliga eller upprepade överträdelser av gällande villkor. Om det inte finns särskilda skäl får huvudmannen återkalla till- ståndet om resenären, trots upprepade påminnelser, inte har betalat tidigare egenavgifter. Villkoren i ett tillstånd får omprövas, om ändrade förhållanden föranleder det. 1 § Kommunen är huvudman för färdtjänst och riksfärdtjänst. 2 § Ansvaret för uppgifter som avser färdtjänst och riksfärdtjänst enligt denna lag får, efter överenskommelse, överlämnas till den regionala kollektivtrafikmyndigheten i länet. Efter överenskommelse med en annan kommun eller ett annat landsting får upphandling och samordning av särskilda persontranspor- ter utföras i enlighet med 9 kap. 37 § kommunallagen (2017:725). 3 § Har en kommun överlåtit sina uppgifter till en regional kollektiv- trafikmyndighet ansvarar myndigheten för att färdtjänst och riksfärd- tjänst anordnas för kommunens invånare i enlighet med denna lag. Avgifter för färdtjänst och riksfärdtjänst 1 § För resor med färdtjänst och riksfärdtjänst får huvudmannen ta ut en egenavgift enligt grunder som bestäms enligt 2–4 §§. Avgif- terna får inte överstiga huvudmannens självkostnader. 2 § Egenavgiften för en resa med riksfärdtjänst i taxi eller ett sär- skilt anpassat fordon får uppgå till högst 0,025 prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, avrundat till närmaste tio- tal kronor. 3 § För övriga resor med riksfärdtjänst ska egenavgiften för resor i kollektivtrafik eller med lufttrafik motsvara resenärens faktiska biljettkostnad. Egenavgiften för anslutningsresor till och från kollektivtrafik och lufttrafik bestäms av huvudmannen. 4 § Huvudmannen får besluta att vissa grupper av resenärer får betala reducerad egenavgift. 7 kap. Kvalitetsarbete, planering och samråd 1 § Huvudmannen ska genom ett systematiskt kvalitetsarbete säkerställa kvaliteten i verksamheten. Det ska ske genom att systema- tiskt och kontinuerligt planera, utveckla och utvärdera verksamheten. Inriktningen på kvalitetsarbetet ska vara att särskilda persontransporter bedrivs med hänsyn till effektivitet, trafiksäkerhet, hållbarhet och god kvalitet för resenärerna. Det systematiska kvalitetsarbetet ska dokumenteras. 2 § Huvudmannen ska säkerställa att det finns rutiner för att han- tera klagomål och andra synpunkter. Information om rutinerna ska lämnas till resenärerna på lämpligt sätt och nödvändiga åtgärder vid- tas om det i samband med kvalitetsarbetet, klagomål eller på annat sätt framkommer systematiska brister eller allvarligare brister av enskild karaktär i verksamheten. Planering och utförande av verksamheten 3 § Huvudmannen ska planera de särskilda persontransporterna med utgångspunkt i resenärernas behov av sådana transporter. 4 § Verksamhet med särskilda persontransporter ska planeras, organiseras och utföras så att kostnadseffektivitet, kvalitet och håll- barhet främjas. 5 § Huvudmannen ska så långt som det är möjligt och ändamåls- enligt samordna administration och transporter inom verksamheten som bedrivs enligt denna lag. Samordningen får inte innebära eller leda till väsentliga olägenheter för resenären. Arbetet med samordning och dess effekter ska regelbundet följas upp och utvärderas. 6 § Prissättningen och omfattningen av trafiken för färdtjänst och riksfärdtjänst samt arbetet med samordning av särskilda person- transporter ska dokumenteras i ett trafikförsörjningsprogram i enlig- het med 2 kap. 10 och 11 §§ lagen (2010:1065) om kollektivtrafik. 7 § För särskilda persontransporter ska det i varje län finnas forum för samråd mellan företrädare för huvudmännen, anordnare, trafik- utförare, berörda myndigheter och resenärer. Forumet ska regelbundet bistå huvudmännen i och medverka till huvudmännens kvalitetsarbete. Den regionala kollektivtrafikmyndigheten i länet ska vara sam- mankallande. 1 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över efterlevnaden av 7 kap. och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till dessa bestämmelser. 2 § Den tillsynsmyndighet som avses i 1 § får meddela de före- lägganden och förbud som behövs för efterlevnaden av 7 kap. och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till dessa bestämmelser. Ett beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. 3 § Huvudmannen ska på begäran av tillsynsmyndigheten ge myn- digheten de handlingar eller upplysningar som behövs för tillsynen. 1 § Trots sekretess får en huvudman eller anordnare lämna ut upp- gifter om enskildas personliga förhållanden till en beställningscen- tral för transporter eller en trafikutövare, om uppgifterna behövs för att anordna eller samordna transporter som avses i denna lag. Uppgifterna får lämnas mellan olika beställningscentraler, om syftet är att öka samordningen. 2 § Uppgifter om enskildas personliga förhållanden får lämnas till en beställningscentral för transporter eller trafikutövare om det behövs för att kunna upprätthålla trafiksäkerheten eller säkerställa en ända- målsenlig resa av god kvalitet med tillhörande service för resenären. 3 § Personer som är eller har varit verksamma inom en enskild verksamhet som bedrivs yrkesmässigt och som omfattas av denna lag får inte obehörigen röja vad de i verksamheten fått veta om någons personliga förhållanden. 4 § Den som bryter mot bestämmelser om sekretess kan dömas för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § . 10 kap. Bemyndiganden m.m. 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om kvalitetsarbete, planering och samråd enligt 7 kap. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för tillsyn enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 1 § Beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltnings- domstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammar- rätten. 1.Denna lag träder i kraft . a)lagen (1997:736) om färdtjänst, b)lagen (1997:735) om riksfärdtjänst och c)förordningen (1993:1148) om egenavgifter vid resor med riks- färdtjänst. 1.2Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) att 29 kap. 6 och 7 §§ ska ha följande lydelse. Sekretess gäller i ärende om Sekretess gäller i ärende om tillstånd till färdtjänst eller riks- tillstånd till färdtjänst och riks- färdtjänst enligt lagen (1997:736) om färdtjänst och lagen (1997) om riksfärdtjänst för uppgift om en eller beslut om särskilt anordnad enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att upp- giften kan röjas utan att den lagen (1991:491) om resekostnads- enskilde eller någon närstående ersättning vid sjukresor för upp- till denne lider men. gift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon när- stående till denne lider men. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Sekretessen enligt 6 § hindrar Sekretessen enligt 6 § hindrar inte att uppgift lämnas till en inte att uppgift lämnas till en enskild enligt vad som föreskrivs enskild enligt vad som föreskrivs i lagen (1997:736) om färdtjänst i lagen (2000:00) om särskilda och lagen (1997:735) om riks- Denna lag träder i kraft . 1.3Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (2010:800) att det i lagen ska införas en ny paragraf, 23 kap. 11 §, av följande lydelse. Kommunen eller får överlåta sina uppgifter avse- ende skolskjuts enligt denna lag till den regionala kollektivtrafik- myndigheten i länet. Med regional kollektivtrafikmyndighet avses i denna lag detsamma som i lagen (2010:1065) om kollektivtrafik. Denna lag träder i kraft . Den eller de som ansvarar för kollektivtrafiken enligt första- tredje styckena ansvarar också för färdtjänst och riksfärdtjänst enligt lagen (2000:00) om sär- skilda persontransporter eller sko- lskjuts enligt skollagen (2010:800) i sådana kommuner eller lands- ting som överlåtit sina uppgifter enligt någon av dessa lagar till den regionala kollektivtrafik- myndighet som avses i 2 §. 1.4Förslag till lag om ändring i lagen (2010:1065) om kollektivtrafik Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2010:1065) att 2 kap. 1, 10 och 11 §§ ska ha följande lydelse. och kommunerna inom ett län ansvarar gemensamt för den regionala kollektivtrafiken, om inte annat följer av andra eller tredje stycket. och kommunerna får dock komma överens om att antingen eller kommunerna ska bära ansvaret. I ansvarar ensamt för den regionala kollektivtrafiken, om inte och kommunerna kommer överens om att gemensamt ansvara för denna trafik eller om att endast kommunerna ska bära ansvaret. I ansvarar kommunen för den regionala kollektiv- trafiken. Den eller de som ansvarar för kollektivtrafiken enligt första- tredje styckena ansvarar också för persontransporter enligt lagen (1997:736) om färdtjänst eller lagen (1997:735) om riks- färdtjänst i sådana kommuner som överlåtit sina uppgifter en- ligt någon av dessa lagar till den regionala kollektivtrafikmyndig- het som avses i 2 §. Ett regionalt trafikförsörjningsprogram ska innehålla en redo- visning av 1.behovet av regional kollektivtrafik i länet samt mål för kollek- tivtrafikförsörjningen, 2.alla former av regional kollektivtrafik i länet, både trafik som bedöms kunna utföras på kommersiell grund och trafik som myn- digheten avser att ombesörja på grundval av allmän trafikplikt, 3.åtgärder för att skydda miljön, 4.tidsbestämda mål och åtgärder för anpassning av kollektiv- trafik med hänsyn till behov hos personer med funktionsned- sättning, 5.de bytespunkter och linjer som ska vara fullt tillgängliga för alla resenärer, samt 6. omfattningen av trafiken för enligt lagen (1997:736) om färd- färdtjänst och riksfärdtjänst samt tjänst och lagen (1997:735) om arbetet med samordning för all riksfärdtjänst och grunderna för trafik enligt lagen (2000:00) om särskilda persontransporter, grun- sådan trafik, i den mån uppgifter derna för prissättningen för resor enligt dessa lagar har överlåtits med sådan trafik, i den mån upp- till den regionala kollektivtrafik- gifter enligt denna lag har överlåtits till den regionala kollektivtrafik- Varje kommun ska regel- Varje kommun ska regel- bundet i ett trafikförsörjnings- bundet i ett trafikförsörjnings- program ange omfattningen av program ange omfattningen av trafik enligt lagen (1997:736) om trafiken för färdtjänst och riks- lagen (1997:735) färdtjänst samt arbetet med sam- om riksfärdtjänst och grunderna ordning av all trafik enligt lagen för prissättningen för resor med (2000:00) om särskilda person- sådan trafik, i den mån kom- transporter och grunderna för pris- munen inte överlåtit sina uppgif- sättningen för resor med sådan ter enligt dessa lagar till den trafik i den mån kommunen inte överlåtit sina uppgifter enligt denna lag till den regionala kollek- Det senast upprättade trafik- försörjningsprogrammet ska över- lämnas till den regionala kollek- tivtrafikmyndigheten i länet.