sou · H6B328 · 2018-04-03 00:00:00 — Som nämnts tidigare föreslås den nationella alarmeringsfunktionen få en författningsreglerad ensamrätt att hantera en viss del av larm- behandlingen, nämligen att ta emot samtal och göra en första sor- tering. När det gäller övriga delar av larmbehandlingen så anser utred- ningen att dessa antingen ska få skötas av hjälporganen själva i egen regi eller av den nationella alarmeringsfunktionen på uppdrag av hjälporganen. Delmomentet att leda en hjälpinsats bör dock inte kunna omfattas av ett sådant uppdrag, eftersom det i sådana fall skulle innebära en inskränkning av hjälporganens rådighet över sina resurser. Ledning ska i detta sammanhang inte förväxlas med ut- larmning och dirigering (se föregående avsnitt), som exempelvis kan handla om att den nationella alarmeringsfunktionen, precis som SOS Alarm gör åt många landsting, skickar ut ambulanser. Ledning ska i detta sammanhang förstås som den operativa led- ningen av en hjälpinsats. SOS Alarm sköter i stor utsträckning delar av larm- behandlingen på uppdrag av hjälporganen, enligt alarmeringsavtalet. Det kallas i alarmeringsavtalet för full larmbehandling. En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen ningarna ser olika ut för hjälporganen när det gäller att klara av larmbehandlingen i egen regi. Vissa har emellanåt behov av särskild kompetens för att kunna genomföra larmbehandlingen, bland annat eftersom det kan handla om sällanhändelser. Den av utredningen föreslagna ordningen skapar en nödvändig flexibilitet och stämmer väl överens med önskemål och behov som framförts vid utredningens samråd med hjälporgan, andra berörda aktörer, experter och sakkunniga samt med synpunkterna från majoriteten av remissinstanserna på överväganden och förslag. I detta sammanhang vill utredningen framhålla att även om delar av larmbehandlingen bedrivs i egen regi så ska den ändå skötas inom den nationella alarmeringsfunktionens samverkansstruktur. Som föreslagits i avsnitt 7.1 ska ju samtliga hjälporgan vara anslutna till funktionen, oavsett om de bedriver delar av larmbehandlingen i egen regi eller inte. Det har framförts synpunkter till utredningen på att det bör ställas samma krav på de hjälporgan som sköter larmbehandlingen i egen regi, som det ställs på den nationella alarmeringsfunktionen – t.ex. i fråga om svarstider och redundans. I detta sammanhang vill utredningen påpeka att det givetvis är viktigt att även de hjälporgan som väljer att sköta larmbehandlingen i egen regi uppfyller rimliga krav på t.ex. robusthet, redundans och effektivitet i larmbehand- lingen. Men det ligger inom respektive hjälporgans ansvarsområde att organisera sin verksamhet på ett sådant sätt att t.ex. svarstider och redundans hanteras på ett rimligt sätt. Som utredningen har beskrivit tidigare är kravet i direktivet på att hjälporganen även fortsättningsvis ska anses ha full bestäm- manderätt över sina resurser och fulla befogenheter inom sina nuvarande ansvarsområden inte förenligt med en lagregelrad ensam- rätt för den nationella alarmeringsfunktionen att hantera vad som kallas full larmbehandling. Utredningen bedömer med andra ord att den författningsreglerade ensamrätten inte kan omfatta full larmbehandling. En annan fråga är vad den nationella alarmerings- funktionen kan sköta på uppdrag av ett hjälporgan. I kapitel 6 har utredningen beskrivit, analyserat och bedömt såväl regler om etableringsrätt och rätten att tillhand- hålla tjänster, konkurrens, upphandling, statsstöd och de grund- läggande friheterna etableringsrätt och rätten att tillhandhålla tjäns- SOU 2018:28 En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen ter som de motsvarande nationella reglerna, när det gäller möjlig- heterna för hjälporganen lämna uppdrag inom larmbehandlingen till den nationella alarmeringsfunktionen. Utredningen har bedömt att det är möjligt för hjälporganen att ge sådana uppdrag under förutsättning att det görs inom ramen för nuvarande regler. Utredningen har också konstaterat att det är möj- ligt även inom ramen för den nationella regleringen. Det så kallade Hamburgundantaget (jämför avsnitt 6.3.4) kan utifrån syftet med verksamheten och utformningen av den nationella alarmeringsfunk- tionens organisation medföra att hjälporganens köp kan ske direkt utan upphandling av den nationella alarmeringsfunktionen. Om eventuella undantag från upphandlingslagstiftningen kan hävdas får bedömas i det enskilda fallet. 8.9Den nationella alarmeringsfunktionen får behandla vissa larm som kommer in till funktionen via annan larmväg än på nödnummer 112 Förslag: Den nationella alarmeringsfunktionen får behandla sådana larm som kommer in till funktionen via annan larmväg än nöd- nummer 112. Förslaget genomförs genom 8 § alarmeringslagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilka nödkanaler och nöd- sändare som den nationella alarmeringsfunktionen ska kunna ta emot och behandla. Förslaget genomförs genom 10 § alarmeringslagen. Bedömning: Det är möjligt, inom ramen för regler om etableringsrätt och rätten att tillhandhålla tjänster, konkur- rens, upphandling, statsstöd, för den nationella alarmeringsfunk- tionen att ta emot och behandla vissa larm på annan larmväg. Det är möjligt även inom ramen för den nationella konkurrens- och upphandlingsrätten. En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen Genom att den nationella alarmeringsfunktionen även ska kunna sköta sådan larmbehandling så minskar behovet hos hjälporganen att bygga upp egna larmcentraler. Skälen för utredningens förslag och bedömningar 8.9.1Nödkanaler via radio och olika typer av nödsändare som går till statliga myndigheter som ansvarar Utredningen har, med hänsyn bland annat till remissinstansernas kritik mot bristerna i överväganden och förslag när det gäller vad som kan anses vara annan larmväg, funnit det viktigt att beskriva de viktigaste befintliga kanaler för nödanrop som finns och som går direkt till hjälporganen. Med befintliga kanaler åsyftas då olika typer av radiokanaler och sändare. Beskrivningen är inte uttömmande. Det är framför allt befintliga kanaler för nödanrop till de statliga myndigheter som ansvarar för räddningstjänst som beskrivs. Utifrån beskrivningen prövar 112- utredningen om dessa larmvägar kan eller bör tas emot av den natio- nella alarmeringsfunktionen. Ett sätt att se på begreppet ”annan larmväg” är att utgå från att det avser nödanrop som kan komma på olika kanaler till hjälporganen, exempelvis via befintliga radiokanaler för nöd och nödsändare. En sådan avgränsning utesluter dock framtida andra larmvägar. Om man befinner sig i ett annat land och aktiverar sin nöd- sändare (PLB) går larm till den funktion som är SPOC (of Contact) i det aktuella landet, eller den SRR (Search and Rescue Region), där man befinner sig. går en notifiering (NOCR = Notice of Country Registration) till den funktion som är data provider (SDP) i registreringslandet, i fall JRCC. SDP är kontaktpunkt gentemot andra länders räddnings- SOU 2018:28 En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen tjänster och bistår räddningsledaren i det aktuella landet med ytter- ligare information. Nuvarande radiokanaler för nöd och nödsändare går samtliga till Sjö- och flygräddningscentralen (JRCC). Konceptet med larm från ett fartyg bygger på att de främsta räddningsresurserna är andra närliggande fartyg. Ett mayday-anrop aktiverar snabbt närliggande fartyg och JRCC. Ett argument för att den nationella alarmeringsfunktionen ska överta mottagningen av dessa larm är att det skulle bidra till att skapa en sammanhållen nationell alarmeringsfunktion. Ett argument för att dessa larm ska ligga kvar hos den statliga sjö- och flygräddningen är att det ur ett totalt larmperspektiv handlar om sällanhändelser som kräver spetskompetens för att inte riskera att kvalitén i mot- tagningen försämras samt att utlarmning och hjälpinsats som en följd av det fördröjs. Eftersom det rör sig om nödsändare som aktiveras är det inte heller så att hjälpsökande som aktiverar en nödsändare behöver hålla reda på var denne vänder sig. En viktig aspekt om de fortsatt skulle hanteras av är att en snabb och korrekt tek- nisk informationsdelning mellan och den nationella alarmeringsfunktionen behöver utvecklas15 och kravställas. I kapitel 13 görs därför ytterligare överväganden i denna fråga. De statliga myndigheter som ansvarar för räddningstjänst kan nås via nödnummer 112. När det gäller nödkanaler via radio och olika typer av nödsändare in till Sjö- och flygräddningscentralen (JRCC) så består dessa larmvägar, som är en del i GMDSS- systemet16, av: 15Ett utvecklingsarbete har redan påbörjats för att kunna koppla ihop ledningssystemen mellan JRCC och SOS Alarm. JRCC:s system är konfigurerat för att kunna kopplas ihop med andra system, bl. a. SOS Alarms. Målet är att ihopkoppling med SOS Alarm ska införas för att snabbare erhålla en gemensam lägesbild och en ”mjukare” övergång mel- lan hjälpsökande och hjälporganet. 16Internationellt regelverk som omfattar regler för procedurer, utrustning och kommunika- tionsprotokoll, fastställt i . En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen VHF () innebär radiokommunikation på VHF-bandet 30–300 MHz.18 VHF-kanal 16 är sjöfartens internatio- nella nödkanal som passas dygnet runt av personal på Sjö- och flyg- räddningscentralen (JRCC) med särskild behörighet att hantera VHF-trafik.19 VHF-trafik kräver särskild utrustning för mottagning och sändning, certifikat och tillstånd från , utbyggt kustradionät samt behöriga användare. DSC (Digital Selective Call) använder VHF-kanalen 70 (156,) och innebär ett digitalt nödanrop och direktuppringning med användarprogrammerade MMSI-identitet (Identifier) som identifierar fartyget vid kommunikation med RCC eller andra fartyg. Anropet kan även delge position med ansluten GPS. Med DSC-utrustad kan fartyg sända och ta emot digitala anrop från andra fartyg och landstationer. JRCC är i enlighet med GMDSS en mottagarstation för nödanrop via VHF DSC och hanterar anrop enligt LSO. 17www.pts.se/upload/Ovrigt/Tele/Bransch/112/eCall-och-nummerrelaterade-fragor-2015- 05-12.pdf, s 9, /sv/Sjofart/Sjo--och-flygraddning/Kontakt/Larmvagar/ (hämtat ). 18www.stockholmradio.se/vhf-fakta (hämtat ). 19SOU 2013:33, s. 67 och 126 samt /sv/Sjofart/Sjo--och-flygradd- ning/Kontakt/Larmvagar/ (hämtat ). SOU 2018:28 En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen MF (Medium Frequency) eller så kallad mellanvågsradio har längre räckvidd än VHF och används i de områden som inte täcks av VHF (MF går liksom VHF via kustradionätet). DSC (Digital Selective Call, 2187,5 kHz) innebär ett digitalt nöd- anrop och direktuppringning med användarprogrammerad MMSI- identitet (Identifier) som identifierar far- tyget vid kommunikation med RCC eller andra fartyg. Anropet kan även delge position med ansluten GPS. Med DSC-utrustad kan fartyg sända och ta emot digitala anrop från andra fartyg och landstationer. JRCC är i enlighet med GMDSS en mottagarstation för nödanrop via MF DSC och hanterar anropen enligt LSO. Fartyg utanför räckvidd för VHF och MF kan larma via C och larmen terminerar i ett sk MCC (). MCC vidarebefordrar larmet till berörd räddningscentral. C kan även vara bärare av SSAS-larm. SSAS-larm () är ett IMO-reglerat system som ingår i ISPS-koden (ISPS = International Ship and Port facil- ity and Security). Innehåller direktiv och regelverk för åtgärder vid terrorattacker och fartygskapningar. JRCC är svensk mottagare av SSAS-larm och förmedlar informationen vidare till ansvariga (Polisen) och övriga berörda. En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen EPIRB20 (Emergency Position Indicating Radio Beacon) är en nöd- sändare för larmning i nödsituation till sjöss genom Cospas-Sarsat- systemet. Cospas-Sarsat är ett internationellt system för mot- tagning av nödsignaler och lokalisering av nödsändare för bland annat sjö- och flygräddning. är ett av medlemsländerna i Cospas-Sarsat.21 Ansvarig och samordnande myndighet i är MSB.22 Det finns olika typer av nödsändare som sänder på frekven- sen , som är en internationellt fredad frekvens. Sändaren registreras hos och det är JRCC som är mottagare av larm via mottagningsstationen i om nödsändaren aktiveras inom svenskt territorium.23 JRCC tar även emot om en svensk nödsändare aktiverats utanför SRR-NOCR.24 PLB (Personal Locator Beacon) är en personlig nödsändare för larmning i en nödsituation genom Cospas-Sarsat-systemet.25 Sända- ren kan köpas av privatpersoner och användas av privatpersoner som exempelvis vandrar i fjällen, i båtar och i privata luftfartyg.26 Nödsändaren fungerar på samma sätt som sjöfartens och flygets nöd- sändare men aktiveras aldrig automatiskt. PLB kan programmeras med olika identiteter.27 Sändaren registreras internationellt direkt hos Cospas-Sarsat via Sjöfartsverket.28 JRCC tar emot larm via 20jämför SOU 2013:33, s. 67. 21www.sjofartsverket.se/sv/Sjofart/Sjo--och-flygraddning/Uppdrag-och- verksamhet/Nodsandare-for-satellitsystem/ (hämtat ). 22www.msb.se/sv/Insats--beredskap/Hantera-olyckor--kriser/Nodsandare/ (hämtat ). 23www.sjofartsverket.se/sv/Sjofart/Sjo--och-flygraddning/Uppdrag-och- verksamhet/Nodsandare-for-satellitsystem/ (hämtat ) och SOU 2013:33, s. 67. 24SRR står för search and rescue region eller svensk räddningsregion. NOCR står för notification of country registration. En notifiering till det land i vilket en sändare är registrerad. För svenskregistrerade sändare går denna notifiering till JRCC även när signalen sänds utanför svensk räddningsregion. 25SOU 2013:33, s. 67 och 126. 26www.sjofartsverket.se/sv/Sjofart/Sjo--och-flygraddning/Uppdrag-och-verksamhet/ Nodsandare-for-satellitsystem/ och /sv/Insats--beredskap/Hantera-olyckor-- kriser/Nodsandare/ (hämtat ). 27SOU 2013:33, s. 67 och 126. 28www.sjofartsverket.se/sv/Sjofart/Sjo--och-flygraddning/Uppdrag-och-verksamhet/ Nodsandare-for-satellitsystem/ (hämtat ), /sv/Sjofart/Sjo-- och-flygraddning/Uppdrag-och-verksamhet/Nodsandare-for-satellitsystem/Ny-rutin- gallande-registrering-och-uppdatering-av-PLB/ (hämtat ). SOU 2018:28 En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen mottagningsstationen i om nödsändaren aktiveras inom svenskt territorium. JRCC tar även emot om en svensk nödsändare aktive- rats utanför SRR-NOCR. JRCC informationsdelar när larm berör annat hjälporgan, t.ex. polisen. ELT (Emergency Locator Transmitter) är en fastmonterad nödsän- dare som används av luftfarten.29 Sändaren registreras hos Transport- styrelsen.30 JRCC tar emot larm via mottagningsstationen i om nödsändaren aktiveras inom svenskt territorium.31 JRCC tar även emot om en svensk nödsändare aktiverats utanför SRR-NOCR. 8.9.2Larm via telefon, radio, fax och e-post kan också komma in direkt till hjälporganen Vissa av hjälporganen – och även andra privata och offentliga aktörer – tar själva emot olika larm via telefon, radio, fax och e-post. Så sker vid t.ex. JRCC och ledningscentral.32 Likaså kan polisens regionledningscentraler ta emot larm om statlig räddningstjänst via telefon direkt till regionledningscentralen.33 och Sjukvårdens Larmcentral (SVLC) kan även i vissa fall ta emot larm via telefon direkt in till sina led- ningscentraler respektive sina larmcentraler. Hjälporganen kan även motta larm internt exempelvis via radio och via Rakelsystemet. 29www.sjofartsverket.se/sv/Sjofart/Sjo--och-flygraddning/Uppdrag-och-verksamhet/ Nodsandare-for-satellitsystem/ (hämtat ). 30www.sjofartsverket.se/sv/Sjofart/Sjo--och-flygraddning/Uppdrag-och-verksamhet/ Nodsandare-for-satellitsystem/ (hämtat ). 31www.sjofartsverket.se/sv/Sjofart/Sjo--och-flygraddning/Uppdrag-och-verksamhet/ Nodsandare-for-satellitsystem/ (hämtat ). 32SOU 2013:33 s. 127 f. 33Jämför a. bet. En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen Larm om händelser utanför gränser Larm och information om utsläpp utanför gränser där svenska resurser kan behövas kommer exempelvis till Kustbevak- ningens ledningscentral via alarmeringsrutiner som beslutats inom ramen för internationella avtal (HELCOM, och Köpen- hamnsavtalet) samt regelverk inom EU. Även JRCC kan ta emot larm från grannländers RCC och samverkar med dessa i enlighet med bilaterala avtal och internationella krav. Inom EU-systemet, Safe Sea Net (SSN), kommer ett larmmed- delande per e-post och larminformationen vidarebefordras automa- tiskt till EU:s larmsystem CECIS (and ).34 Larm från länder inom HELCOM kommer per fax och e-post och inom Köpenhamns- avtalet används e-post. När e-post används inom HELCOM och ska kontakt även tas via telefon med mot- tagaren. Larm inom kommer via SSN och CECIS. kan även ta emot larm på telefon eller e-post till följd av utsläpp som upptäckts via satellitbilder inom systemet CleanSeaNet. Vid sådana larm behöver återrap- portera genomförda åtgärder med anledning av larmet till EMSA ().35 använder även CECIS (för att svara på begäran från ett annat land om resurser eller för att begära hjälp om egna resurser inte är tillräckliga. Det finns en avsikt att övergå till att använda SSN och CECIS inom och inom HELCOM.36 8.9.3Uppdrag till den nationella alarmeringsfunktionen eller hantering i egen regi? I avsnitten ovan har utredningen redogjort för exempel på sådana andra larm än sådana som kommer in på nödnummer 112. Här avses sådana larm som kommer via annan larmväg. Som beskrivits kan det röra sig om larm som tas emot av hjälporganen själva, stat- liga myndigheter eller privata aktörer. bet s. 128 f. 35www.emsa.europa.eu/csn-menu.html (hämtat 20180312). 36http://ec.europa.eu/echo/what/civil-protection/mechanism (hämtat 20180312). SOU 2018:28 En nationell alarmeringsfunktion – närmare om roller med mera i larmbehandlingen Utredningen har haft att ta ställning till om hjälporganen ska kunna sköta larmbehandlingen av dessa larm i egen regi, eller om det är mer ändamålsenligt och lämpligt att detta ska kunna skötas av den nationella alarmeringsfunktionen. ska ses mot bakgrund av att regeringen i direk- tiven till utredningen säger att den nationella alarmeringsfunktionen bör kunna ta emot och behandla larm som inte kräver omedelbara insatser från samhällets hjälporgan. Skälet är att hjälporganen inte – såvida de inte själva önskar göra det – ska behöva bygga upp egna larmcentraler. I varje fall inte i någon större omfattning. Enligt ut- redningen bör regeringens skrivning också ses som ett uttryck för strävan efter att hålla ihop det offentliga åtagandet och att stärka en samordnad larmbehandling inom ramen för samhällets alarmerings- tjänst. Utredningen ser inga hinder mot att den nationella alarmerings- funktionen ges en möjlighet att på uppdrag av hjälporganen få behandla även sådana larm som kommer in till funktionen via annan larmväg än nödnummer 112. Det kan t.o.m. vara gynnsamt för att stärka samordningen av samhällets alarmeringstjänst. Förslaget genomförs därför genom 9 § alarmeringslagen. Utredningen föreslår också att regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer får meddela närmare föreskrifter om vilka nödkanaler och nöd- sändare som den nationella alarmeringsfunktionen ska kunna ta emot och behandla. Det förslaget genomförs genom 11 § alarmer- ingslagen. MSB kan vara ett alternativ, men det behöver bedömas i ljuset av hur regeringen går vidare med utredningens övriga förslag och andra förslag som kan behöva samordnas. 8.9.4Automatiska och andra larm rörande objekt som kan anses ha särskild betydelse för människors säkerhet, hälsa, egendom och miljö Dessa larm behandlar utredningen närmare i kapitel 11. Dessa larm behandlar utredningen närmare i kapitel 11. 9.1Vissa andra relevanta uppgifter av betydelse för den enskildes säkerhet och trygghet samt för samhällets skydd mot olyckor och I direktiven till utredningen säger regeringen att den nationella alarmeringsfunktionens verksamhet i första hand ska omfatta mot- tagning och behandling av larm dvs. Det är grund- uppdraget, som har behandlats i kapitel 7 och 8. I anslutning till detta säger regeringen att funktionen också ska ägna sig åt till larm- behandlingen anknytande verksamhet.1 I direktivet utvecklar regeringen detta genom att exemplifiera med verksamheter som innehåller uppgifter som har stor betydelse för den enskildes säkerhet och trygghet samt för samhällets skydd mot olyckor och för krisberedskapen och som den nationella alarmer- ingsfunktionen bör kunna anförtros. Frågor som regeringen med andra ord bedömer har en nära och naturlig koppling till larm- behandlingen. I direktivet lyfts följande uppgifter fram: •Sammanställa aktuella lägesbilder av samhällets samlade resurser för hjälpinsatser samt vilka hjälpinsatser som pågår och förmedla denna information till myndigheter som har behov av uppgiften för sin verksamhet. Denna fråga analyseras närmare i kapitel 10. •På uppdrag av berörda myndigheter och andra organ och med stöd av underlag från dessa kunna utföra informations- och var- ningstjänster i samband med allvarliga olyckor och kriser. 1 Dir. 2015:113 s. 7. En nationell alarmeringsfunktion – övriga uppgifter pel på sådana tjänster är viktigt meddelande till allmänheten (VMA), webbplatsen och det särskilda infor- mationsnumret 113 13 för större eller extraordinära händelser. I vissa fall, t.ex. vid störningar i 112-funktionen, ska den natio- nella alarmeringsfunktionen enligt direktivet på egen hand kunna utföra informations- och varningstjänster. Dessa frågor analyseras närmare i kapitel 10. •På uppdrag av hjälporganen och samhällsviktiga aktörer med särskilda uppgifter inom krisberedskapen utföra uppgifter som är väsentliga för aktörernas förmåga att hantera en olycka eller kris. Exempel på sådana tjänster är dokumentationsstöd vid hjälpinsatser, vidareförmedla krisinformation till krisberedskaps- funktioner samt på uppdrag av ansvariga aktörer arrangera sam- verkanskonferenser. Denna fråga analyseras närmare i kapitel 10. •Ta emot sådana larm från automatiska larmanläggningar som har betydelse för människors säkerhet och hälsa, egendom och miljö. Denna fråga analyseras närmare i kapitel 11. •Om och i vilken utsträckning den nationella alarmeringsfunk- tionen även bör kunna bedriva kommersiell verksamhet så som hantering av inbrottslarm och driftslarm. I vissa fall kan t.ex. tjänster som driftslarm ha betydelse för krisberedskapen. Denna fråga analyseras närmare i kapitel 11. •Hänvisningstjänsterna jourhavande präst, socialjourer och Gift- informationen ska även i fortsättningen kunna nås på nödnum- mer 112. Denna fråga analyseras närmare i kapitel 12. Utredningen har haft i uppdrag att analysera i vilken utsträckning det är ändamålsenligt och lämpligt att den nationella alarmerings- funktionen utöver larmbehandling ska kunna anförtros några eller alla dessa nämnda uppgifter. Utredningens analyser, överväganden och förslag när det gäller dessa övriga uppgifter hanteras i de följande kapitlen 10–12. Frågor om förutsättningarna enligt kon- kurrens- och upphandlingsrätten för att den nationella alarmerings- funktionen ska kunna ägna sig åt anknytande verksamhet och huru- vida det kan eller bör ske inom ramen för en författningsreglera ensamrätt har behandlats i kapitel 6. 10Lägesbilder, informations- och varningstjänster, andra uppgifter och den nationella alarmerings- funktionens roll inom samhällets krisberedskap