sou · H6B349 · 2018-06-15 00:00:00 — Av det totala antalet fysiska personer med F-skatt var männens andel och kvinnornas andel . var i genomsnitt omkring 152 000 fysiska personer registrerade för F-skatt. Den årliga tillväxten av antalet fysiska personer med F-skatt har varierat . Ökningstakten var som lägst med omkring 1 000 nya företag . Den högsta ökningen var med nästan 8 000 nya företag. Den genomsnittliga ökningstakten var omkring 3 600 företag –2017. Även den årliga procentuella ökningen av antalet enskilda personer med F-skatt har varierat från en lägsta årlig ökning till . Den genomsnittliga ökningen var . Ökningen av antalet fysiska personer med F-skatt var störst . Antalet personer med FA-skatt hade nästan 332 000 personer FA-skatt, varav var män och kvinnor. Även antalet personer med FA-skatt har varierat i perioden, från cirka 275 000 personer till nästan 332 000 personer . I genomsnitt hade cirka 315 000 personer FA-skatt –2017. –ökade antalet personer med FA-skatt med 56 000 personer, eller . Kvinnorna svarade för mer än hälften av den totala ökningen (), medan männens svarade för av ökningen. Att det är fler män än kvinnor som har FA-skatt beror på att det är klart fler män än kvinnor som både driver ett företag och har en anställning. Men har andelen kvinnor ökat bland de som har FA- skatt medan männens andel har minskat, vilket också avspeglas i den större ökningen för kvinnor med FA-skatt. Förändringen av antalet personer med FA-skatt har varierat i ett brett intervall från en minskning med drygt 7 300 personer till en ökning med mer än 14 000 personer. Den årliga ökningstakten var i genomsnitt omkring 5 600 personer. I procent har variationerna svängt från en minskning med till en ökning med Den genomsnittliga procentuella ökningen var . Källa: och utredningens egna beräkningar Antalet ansökningar är summan av nyregistrerade (godkända) för F- skatt och antalet avslagsbeslut. Antalet nyregistrerade fysiska personer för F-skatt och FA-skatt minskade –2017 från cirka 56 500 till drygt 43 600, vilket innebär en minskning med cirka 13 000 nyregistreringar, eller . Det genomsnittliga antalet nyregistreringar för denna grupp var omkring 50 400 . När det gäller ansökningar om F-skatt för juridiska personer ökade dessa med omkring 10 400, vilket motsvarar . Det genomsnittliga antalet ansökningar för fysiska personer var ungefär 37 300. Antalet avslagsbeslut för fysiska personer har varierat mellan 1 151 beslut som lägst och 3 838 beslut som högst . I genomsnitt rör det sig om drygt 2 000 avslagsbeslut för Den totala ökningen av avslagsbeslut var nästan 2 500 avslagsbeslut, eller . Avslagsbesluten ökade även för juridiska personer, närmare bestämt från cirka 370 beslut till cirka 1 290 beslut, innebärande en ökning med . I genomsnitt avslogs cirka 900 ansökningar om F-skatt från juridiska personer . I tabellen ovan redovisas också andelen avslagsbeslut i förhållande till det samlade antalet ansökningar från fysiska personer beträffande både F-skatt och FA-skatt, eftersom avslagsbesluten omfattar båda dessa beskattningsformer. För fysiska personer varierar denna andel från till . Den genomsnittliga avslagsprocenten var . Andelen avslag på ansökningar om F-skatt och FA-skatt ökade kraftigt och de efterföljande åren . Denna kraftiga ökning är en konsekvens av ett minskat antal ansökningar och en ökning av antalet avslagsbeslut. För juridiska personer ligger den procentuella andelen avslagsbeslut för F-skatt på en betydligt lägre nivå än för andelen avslagsbeslut för fysiska personer, som omfattar både F-skatt och FA-skatt. För juridiska personer varierar avslagsprocenten mellan och med en genomsnittlig andel på . Skillnaderna för avslagsandelen mellan olika år är följaktligen mindre för juridiska personer jämfört med fysiska personer. Antalet återkallelser av godkännande för F-skatt har ökat mycket kraftigt . Som lägst var antalet återkallelser av F-skatt för juridiska och fysiska personer, liksom FA- skatt för den sistnämnda gruppen, nästan 35 2007. Detta kan jämföras med då återkallade cirka 85 000 godkännanden. I genomsnitt har återkallat 61 000 godkännanden för F-skatt och FA-skatt . Antalet återkallelsebeslut ökade med nästan 39 500 , eller med – alltså mer än en fördubbling av antalet personer som fick sin F-skatt eller FA-skatt återkallad; 48 pro- cent av den totala ökningen av återkallelsebesluten avsåg fysiska personer medan avsåg juridiska personer. En avgränsning till återkallelsebesluten för fysiska personer ger vid handen att den årliga spännvidden i antalet beslut varierar från drygt 30 700 beslut till mer än 62 600 beslut. Det genomsnittliga antalet beslut för denna grupp var nästan 45 000 återkallelser . ökade antalet återkallelsebeslut för denna grupp , eller drygt 19 000 beslut. När det gäller juridiska personer varierar antalet återkallelsebeslut mellan omkring 4 200 beslut till drygt 24 500 beslut . Det genomsnittliga antalet återkallelsebeslut för juridiska personer var drygt 16 300 beslut . Ökningen motsvarade nästan 20 400 beslut, eller . Utredningen ska enligt direktiven analysera om F-skattesystemet har lett till att de som egentligen är anställda har anlitats som näringsidkare – falska egenföretagare − och i vilken utsträckning systemet uppfattas ge sådana effekter. Det har varit svårt att få fram för utredningen relevant information om förekomsten och omfattningen av företeelsen falskt egenföretagande. Någon forskning eller annat vetenskapligt material avseende svenska förhållanden som behandlar falska egenföretagare inom det skatterättsliga området har utredningen inte funnit och när det gäller offentliga utredningar är företeelsen sparsamt behandlad. Som anges i avsnitt 2.2 är det inte självklart hur uttrycket falsk egenföretagare bör förstås i ett skatterättsligt sammanhang och hur det ska användas i betänkandet. I avsnitt 7.2 behandlas därför närmare vad som menas med falska egenföretagare i betänkandet. Falska eller fiktiva egenföretagare har även diskuterats i olika sammanhang inom Europeiska unionen (EU). I avsnitt 7.3 redogörs för detta där även den fria rörlighetens påverkan på företeelsen behandlas. Därefter presenteras i avsnitt 7.4 översiktligt några tidigare utredningar och lagstiftningsarbeten som på olika sätt kan anses ha relevans för utredningens uppdrag i denna del. Avslutningsvis redogörs i avsnitt 7.5 för det underlag som har kommit in till utredningen från myndigheter och arbetsmarknadens parter m.fl. I detta avsnitt presenteras även resultaten från Företagarnas och Tjänstemännens centralorganisations undersökningar om uppfattningar kring falska egenföretagare och atypiska företagares relationer till uppdragsgivare. 7.2Vad är falskt egenföretagande? 7.2.1Egenföretagare under anställningsliknande förhållanden De flesta egenföretagare är egenföretagare för att de vill vara sysselsatta på det sättet. Att personer startar näringsverksamhet eller går från anställning till företagande är normala inslag på arbetsmarknaden och i samhällsekonomin. Att nya företag startas bidrar till ekonomisk tillväxt, nya tjänster och varor för konsumenter och fler arbetstillfällen. I en del fall kan personer vara egenföretagare under som ett sätt att försörja sig, trots att de egentligen skulle vilja vara anställda. Det finns också egenföretagare som driver näringsverksamhet på prov , men sedan övergår till anställning p.g.a. att näringsverksamheten exempelvis inte bar sig eller visade sig innebära för mycket arbete. Andra egenföretagare som har uppmärksammats på olika sätt är de som arbetar under anställningsliknande förhållanden och som i detta betänkande benämns falska egenföretagare. Det finns ingen tydlig gräns mellan äkta egenföretagare som arbetar självständigt och falska egenföretagare. I avsnitt 2.2 diskuterar utredningen vad som i betänkandet ska förstås med uttrycket falsk egenföretagare och har där kommit fram till följande. Med falsk egenföretagare menas en fysisk person som formellt uppträder som egenföretagare (per definition i betänkandet), svensk som utländsk, med godkännande för F-skatt men som arbetar under anställningsliknande förhållanden och som, om alla omständigheter vore kända för , skulle beskattas i inkomstslaget tjänst. Det spelar i detta sammanhang ingen roll om egenföretagandet grundas på fri vilja eller inte. Begreppet falsk används för att understryka att det är statusen egenföretagare som är falsk. Falskheten ligger alltså i att egenföretagandet döljer anställningsförhållandet.1 I uttrycket falsk egenföretagare ryms t.ex. en fysisk person som har startat ett eget företag efter påtryckningar från huvudmannen eller annan, fastän arbetet som personen utför inte skiljer sig från anställda arbetstagares arbete. Här handlar det ofta om en person 1På annat håll har företeelsen beskrivits som dolda anställningar, se betänkandet SOU 2017:24 Ett arbetsliv i förändring – hur påverkas ansvaret för arbetsmiljön? s. 110 och där angivna hänvisningar. som egentligen inte ser sig själv som egenföretagare, men som efter krav från uppdragsgivaren har startat eget företag och skaffat godkännande för F-skatt. Det kan även handla om fall där en fysisk person som av egna affärsmässiga skäl skaffar godkännande för F-skatt och från till en annan byter skepnad från anställd till egenföretagare hos samma huvudman utan någon förändring i arbetsförhållandet i övrigt. Typiskt sett rör det sig om fall inom bristyrken, där den som vill få arbete utfört p.g.a. av brist på kvalificerad personal i princip inte har något annat val än att anlita den anställde som egenföretagare. Det kan också vara fråga om falskt egenföretagande när en fysisk person utför arbete under anställningsliknande förhållanden och denne har kommit i ett starkt ekonomiskt beroendeförhållande till uppdragsgivaren. Om en person på eget initiativ startar konsultverksamhet och får sin tidigare arbetsgivare som sin första uppdragsgivare, torde man emellertid inte i första hand kunna beskriva denne som en falsk egenföretagare. Förutom nämnda situationer kan falska egenföretagare tänkas vara delaktiga i en helt annan företeelse, nämligen entreprenörskedjor. Det har i vissa branscher blivit vanligt med långa underentreprenörskedjor på den svenska arbetsmarknaden.2 Med underentreprenörskedjor eller entreprenörskedjor ska förstås situationen när en entreprenör som har fått ett uppdrag (huvudentreprenör) anlitar en annan entreprenör (underentreprenör) för att utföra hela eller delar av uppdraget och där denne i sin tur anlitar ytterligare en underentreprenör osv. Annorlunda uttryckt är det alltså fråga om situationen där entreprenörer i vertikala led anlitar andra entreprenörer. Frågan om entreprenörskedjor och dess förekomst har uppmärksammats av bl.a. . I en rapport skriver bl.a. att det inom exempelvis bygg- och konstruktionsbranscherna inte är ovanligt med långa kedjor av underentreprenörer. Vidare anges att en eller flera av underentreprenörerna ofta är utländska företag med utländsk arbetskraft.3 Att förekomsten av långa entreprenörskedjor är kopplad till vissa särskilda branscher har även framhållits inom arbetsrättslig forskning, och då framför allt att det är inom bygg- och transportbranschen som företeelsen visar sig.4 2SOU 2017:24 s. 117. 3Arbetsmiljöverket, Förstudie om det fortsatta arbetet med utländska företag och arbetstagare, rapport 2012:5 s. 30. 4SOU 2017:24 s. 118 och där angiven källa. Ju längre entreprenörskedja desto svårare torde det vara att upptäcka om falska egenföretagare förekommer. Ett annat upplägg där underentreprenörer med F-skatt ofta anlitas i stället för att anställas är långa entreprenörsled där avsikten med hela upplägget är att dölja att svarta löner har betalats ut. Långa entreprenörsled är en faktor som återkommande beskrivs som central för svartarbete inom byggbranschen (se t.ex. Brottsförebyggande rådets rapport 2011:7 Storskaliga skattebrott – En kartläggning av skattebrottslingens kostnader). Detta handlar emellertid om mer omfattande företeelser än den som utredningen har att undersöka även om vissa av egenföretagarna vid en närmare granskning skulle kunna vara att klassificera som falska egenföretagare. () har beskrivit ett, enligt deras uppfattning, typiskt upplägg inom bygg- och anläggningsbranschen där stora företag anlitar egenföretagare genom ett konsultföretag enligt följande.5 Företaget A och B (som är stora byggföretag) bildar gemensamt företaget C. Företaget C har ingen anställd personal, förutom någon konsult som agerar kontaktperson mot de utländska egenföretagen. Företaget C agerar som en mellanhand mellan företagen A och B när de ska bemanna sina entreprenader (E) med egenföretagen F. Företagen A och B har oftast ingen egen anställd personal på dessa arbetsplatser, utan all bemanning sker genom att anlita egenföretagare med hjälp av det gemensamt ägda bolaget C. 5Uppgifter som kommit in till utredningen genom LO . Se även , J., F-skattare slår undan avtalsvillkoren, Arbetet, , 2017/11/09/f-skattare-slar-undan-avtalsvillkor/ (hämtat ), Enmansföretagare som affärsidé, Arbetet, , som-affarside-skapar-debatt/ (hämtat ) och Byggjobbare åker på skattesmällar, Arbetet, , (hämtat ). F FF F F menar att syftet med det illustrerade upplägget är att kringgå den svenska modellen. Arbetskraften är mer eller mindre, enligt , tvingad att starta enskild näringsverksamhet och skaffa godkännande för F-skatt för att få arbete. I detta avsnitt redogör utredningen för hur företeelsen falska egenföretagare har behandlats i olika sammanhang inom EU. Även praxis som har koppling till företeelsen som en följd av den fria rörlighetens påverkan berörs. Det är viktigt att inledningsvis understryka att uttrycket falska egenföretagare i EU-sammanhang skiljer sig från hur utredningen använder uttrycket i betänkandet. Den främsta skillnaden är givetvis att det inte finns någon koppling till den svenska F-skatten när falska egenföretagare diskuteras inom EU. Detsamma gäller i princip när utredningen använder uttrycket i detta avsnitt. Själva uttrycket falska egenföretagare dök upp inom EU , dock utan att det definierades.6 Knappt därefter rapporterade att ett antal länder noterat fenomenet falsk egenföretagare och börjat leta efter sätt att hantera frågan (t.ex. , , , , och ).7 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén har i flera yttranden uttalat att egenföretagandet är en legitim status på arbetsmarknaden och att alla har rätt att vara egenföretagare. Men kommittén har också konstaterat att det finns en baksida av denna företeelse, som svartarbete eller s.k. falska egenföretagare. I ett yttrande på eget initiativ ”Missbruk av status som egenföretagare”2013 togs dessa frågor upp. I yttrandet framställer kommittén företeelsen falsk egenföretagare som en ytterlighet i gruppen egenföretagare. Där anges att denna ytterlighet består av egenföretagare vars status inte har något annat syfte än att sänka uppdragsgivarens administrativa och ekonomiska kostnader. Enligt kommittén är personer i denna ställning falska egenföretagare och har begränsad eller ingen valfrihet, och de är ekonomiskt helt beroende av uppdragsgivaren. Falska egenföretagare har också diskuterats inom ramen för s.k. odeklarerat arbete. I ett beslut om att inrätta ett forum på området har och rådet förklarat att ”det är fråga om falskt egenföretagande när en person deklareras som egenföretagare men i själva verket uppfyller villkor som är typiska för ett anställningsförhållande, i syfte att undvika vissa rättsliga skyldigheter eller skyldigheter att betala skatter och avgifter”.9 6Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om Nya teknologiers inverkan på sysselsättningssituationen (97/C 66/20), punkt 2.8. 7European (2010), Self-employment in Europe 2010 s. 32. 82013/C 161/03. 9Europaparlamentets och rådets beslut(EU) 2016/344 om inrättande av ett europeiskt forum för att förbättra samarbetet när det gäller att bekämpa odeklarerat arbete, beaktandeskäl 8. 7.3.2Egenföretagande inom Europeiska unionen I en rapport från Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor (Eurofound)2017 identifierades fem kategorier av egenföretagare.11 Enligt rapporten är egenföretagare en mångfacetterad grupp med stor variation avseende attityder, inkomstnivåer, hälsa och välbefinnande. Analysen i rapporten baseras på data från den sjätte europeiska undersökningen om arbetsvillkor och EU:s arbetskraftsundersökning och den visar att jobbkvaliteten är hög för en majoritet av egenföretagarna. Det finns emellertid en oro för arbetstagarnas s.k. ekonomiska beroende. Även om de kategoriseras som egenföretagare saknar de både den självständighet som egenföretagare oftast har och det sociala skydd som en traditionell anställning ger. I rapporten anges att gränserna mellan egenföretagande och anställning håller på att suddas ut. Många egenföretagare, särskilt de som är beroende av en enda kund, anser själva att deras situation liknar en anställds i termer av ekonomiskt beroende och osjälvständighet. Detta leder till frågan om huruvida kriterierna för att avgöra anställningsstatus måste förtydligas eller om det behövs en blandstatus för ekonomiskt beroende egenföretagare. Enligt rapporten har medlemsstaterna gått olika vägar och det återstår att se vilket alternativ som ger bäst resultat. Sammanfattningsvis återges i rapporten fyra olika tillvägagångssätt som använts för att hantera mellanliggande situationer: 1.skapande av en hybridstatus för egenföretagare med särskilda rättigheter, särskilt när det gäller socialt skydd, 2.skapande av en status för ekonomiskt beroende arbetstagare, 3.användande av kriterier för ekonomiskt beroende för att identifiera och bekämpa falskt egenföretagande, 10Eurofound är ett trepartsorgan inom Europeiska unionen vars uppgift är att bidra med kunskap om social- och arbetsmarknadspolitik. Eurofound bildades genom rådets förordning (EEG) nr 1365/75 för att bidra till att planera för och utforma bättre levnads- och arbetsvillkor i . 11Eurofound (2017), Exploring self-employment in Union, Publications Office of Union, . Rapporten finns på: / publications/report/2017/exploring-self-employment-in-the-european-union. Se även sammanfattningen av rapporten, Egenföretagande inom Europeiska unionen – Sammanfattning, Publications Office of the Europena Union, . 4.fastställande av kriterier för att tydligt skilja anställning från egenföretagande.12 Enligt Eurofound är det uppenbart att otydligheterna kring hur arbetstagare kategoriseras måste minska och möjligheterna att missbruka ställningen som egenföretagare måste undanröjas.13 7.3.3Den fria rörlighetens påverkan Europeiska ekonomiska och sociala kommittén uttalade att inrättandet av den inre marknaden, och det därmed sammanhängande införandet av fri rörlighet, har bidragit till den utveckling som man kunnat konstatera i sammansättningen av gruppen egenföretagare, vid sidan om de klassiska typerna av egenföretagare, och som lett till att egenföretagande numera används inom de mest utsatta delarna av arbetsmarknaden. Enligt kommittén hyrs ett antal personer (genom alla former av förmedlingar) inte in som arbetstagare, utan som ”självständiga tjänsteleverantörer”. Det innebär att den person som anlitas inte får något anställningsavtal eftersom han eller hon genom sitt självständiga arbete tillhandahåller en särskild tjänst för egen räkning. Billig arbetskraft kan därigenom erbjudas mot faktura, utan att de nationella arbetsnormerna behöver följas. Det är därför enligt kommittén berättigat att fråga om denna nya form av egenföretagandestatus är äkta.14 Även i har sammansättningen i gruppen egenföretagare påverkats av den fria rörligheten. uppmärksammade en växande trend bestående i att företag i stället för att ha egna anställda anlitade utländska näringsidkare, vanligen med skatterättslig hemvist i annat land, som arbetade i under anställningsliknande former.15 De branscher som befanns mest representativa för denna företeelse var bygg, åkeri och slakteri. 13Eurofound (2017), Egenföretagande inom Europeiska unionen – Sammanfattning. 14Yttrandet ”Missbruk av status som egenföretagare” (2013/C 161/03), punkten 2.4. 15Informationen i avsnittet avseende förhållandena i är hämtad från bl.a. omprövningsbeslut (ärendenr 82-50479937, AG90, AG93, AG99, AG 102, AG105, AG 108, AG111, AG114, AG117, AG120, AG123 och AG126) rörande bl.a. arbetsgivaravgifter, omprövningsbeslut (dnr 82-1746886) rörande bl.a. arbetsgivaravgifter, omprövningsbeslut (beslutsidentitet 82-2712414, AG 24 och 29) rörande bl.a. arbetsgivaravgifter samt uppgifter Många av de utländska näringsidkarna saknade godkännande för F-skatt och i de flesta fall fanns inte heller intyg om tillämplig socialförsäkringstillhörighet. Ett flertal kunde dock uppvisa ett registreringsnummer för mervärdesskatt och/eller företagsregistreringsnummer i sitt hemland. Majoriteten av näringsidkarna hade registrerats för mervärdesskatt först efter eller nära i samband med att de började utföra arbete för det svenska bolaget. Detta tydde enligt på att registreringen skett med anledning av att uppdraget påbörjats eller skulle komma att påbörjas hos uppdragsgivaren i , och inte på grund av att personen bedrivit en näringsverksamhet i sitt hemland som krävt sådan registrering. De svenska företagen som anlitade de utländska näringsidkarna saknade ofta egna anställda. I vissa fall kunde dock konstatera att företagen tidigare hade haft egna anställda och att dessa ersatts med utländska näringsidkare. Det var t.o.m. så att vissa av de anställda hade förmåtts skaffa mervärdesskatte- och företagsregistreringsnummer i sitt hemland för att kunna fakturera arbetsgivaren som näringsidkare i stället för att fordra lön. Genom utredningar framkom att ett flertal av de svenska uppdragsgivarna inte hade betalat arbetsgivaravgifter och inte heller gjort skatteavdrag för de utländska näringsidkarna som saknade godkännande för F-skatt. I något fall förekom att kontrolluppgifter hade lämnats till av det anlitande företaget. De utländska näringsidkarna hade inte lämnat inkomstdeklaration i , eftersom de sannolikt ansåg sig skatterättsligt bosatta utomlands och att de inte hade haft något fast driftställe här. kunde konstatera att personer som var bosatta i hade åkt till sitt hemland för att där göra inregistreringar av företag, vilka sedan hade använts för att fakturera den svenske uppdragsgivaren. noterade också att det inte endast var den rena konkurrensfördelen som är direkt kopplad till fördelen av att betala lägre skatter och löner som utgjorde motivet för de granskade företagen att anlita utländsk arbetskraft, utan även svårigheten att få tag i arbetskraft inom vissa branscher, särskilt bygg- och slakteribranschen. Här kan även noteras i (dnr 410-115937-16/123) i vilken behandlas granskning av ett urval av svenska åkerier. 7.3.4Några domar och beslut i gränsöverskridande fall För att komplettera den bild som ovan framträtt av falskt egenföretagandekan det vara lämpligt att redogöra för några domar och beslut där företeelsen har varit aktuell. I en dom av definierade en part falska egenföretagare som bolagsmän som på ett atypiskt sätt befinner sig i en situation som liknar situationen för en löntagare. Domstolen återgav begreppet falska egenföretagare som sådant, men utan att återge partens definition.16 I en annan dom definierade en part falska egenföretagare som sådana som egentligen är arbetstagare men missbrukar ställningen som egenföretagare. Även här återgav domstolen begreppet falska egenföretagare som sådant, men inte partens definition.17 definierade dock falska egenföretagare som tjänsteleverantörer som befinner sig i en situation som är jämförbar med den som arbetstagare befinner sig i. Enligt domstolen ska begreppet arbetstagare i unionsrättslig mening definieras enligt de objektiva kriterier som kännetecknar ett anställningsförhållande, med beaktande av de berörda personernas rättigheter och skyldigheter.