sou · H6B361 · 2018-08-16 00:00:00 — Detta förbud avser uppgifter som omfattas av frågeförbudet för vittnen i rättegång och innefattar också ett skydd för närståendekommunika- tion.8 Se 27 kap. 1–3 och 9 §§ RB. För att få tillstånd till postkontroll enligt preventivlagen gäller samma förutsättningar som för hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, se 4 § preventivlagen. 3.6.3Hur har tvångsmedlet tillämpats? har –2014, enligt SIN:s uttalande dnr 46-2015, använt postkontroll vid 11 kammare/enheter och tillstånd har meddelats i 23 tvångsmedelsärenden. Postkontrollen har resulterat i beslag i 8 av dessa ärenden. har inte använt postkontroll alls. Postkontroll förekommer även men används mer sällan än övriga hemliga tvångsmedel. Användningen synes främst avse paketförsändel- ser, som t.ex. kan misstänkas innehålla narkotika eller komponenter för bombtillverkning. 3.7Övriga förutsättningar för att använda hemliga tvångsmedel Tillstånd till hemlig övervakning och avlyssning av elektronisk kom- munikation, hemlig kameraövervakning, hemlig rumsavlyssning och postkontroll ges av rätten, efter ansökan av åklagaren. Även under- sökningsledaren får ansöka om postkontroll. Åklagaren får ge ett interimistiskt tillstånd, om det kan befaras att en prövning av rätten skulle medföra en fördröjning av väsentlig betydelse för utredningen 7Beslagsutredningen har föreslagit ytterligare en beslagsgrund, se avsnitt 6.6. 8Beslagsutredningen har föreslagit att förbudet för närståendekommunikation ska tas bort se avsnitt 6.6. eller för att förhindra den brottsliga verksamheten. Det gäller emel- lertid inte alla hemliga tvångsmedel; interimistiska tillstånd till hemlig rumsavlyssning kan bara ges vid krig eller krigsfara. Efter ett interimistiskt beslut ska rätten genast underrättas och därefter skyndsamt pröva ärendet. Om rätten finner att det inte funnits skäl för åtgärden får de inhämtade uppgifterna inte användas i en brotts- utredning till nackdel för den som uppgifterna avser. Se 27 kap. 9, 9 a, 21 och 22 §§ RB, 6 och 6 a §§ preventivlagen samt 28 § lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndig- heterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. I ett beslut att tillåta hemlig övervakning eller avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning eller hem- lig rumsavlyssning ska det anges vilken tid tillståndet avser. Tiden får inte bestämmas längre än nödvändigt. När det gäller tid som in- faller efter beslutet får tiden inte överstiga en månad för beslutet. I beslutet ska också anges telefonnummer, adress, kommu- nikationsutrustning eller geografiskt område respektive plats som tillståndet avser. Vid hemlig övervakning och avlyssning av elektro- nisk kommunikation ska vidare anges om åtgärden får verkställas utanför allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationsnät. För hemlig kameraövervakning och rumsavlyssning ska det anges om tillståndet är förenat med ett särskilt tillstånd att få tillträde till en plats för att installera tekniska hjälpmedel (tillträdestillstånd).9 I ett beslut att tillåta hemlig rumsavlyssning ska det också anges vem som är skäligen misstänkt för brottet. Slutligen ska det, när skäl finns, anges villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte kränks i onödan. Exempel på sådana villkor kan vara att en avlyssning av en allmän telefon bara får äga rum när den används av den misstänkte eller att en rumsavlyssning bara får aktiveras när ett visst möte äger rum. I fråga om postkontroll under förundersökning ska tid som förordnandet gäller anges. Denna tid får vara högst en månad. Se 27 kap. 9 och 21 §§ RB samt prop. 2013/14:237 s. 182. Vid åtgärder enligt preventivlagen ska det, förutom ovanstående uppgifter, anges vilket eller vilka tvångsmedel som får användas och 9För hemlig kameraövervakning kan sådant tillstånd endast erhållas om en plats ska bli föremål för både hemlig rumsavlyssning och hemlig kameraövervakning. Tillståndet får inte avse någons stadigvarande bostad. Se 27 kap. 25 a § RB. vilken eller vilka brott10 som ligger till grund för tillståndet, se 7 och 8 §§ preventivlagen. Om det inte längre finns skäl för ett tillstånd till att använda hemliga tvångsmedel ska åklagaren eller rätten häva till- ståndet, se 27 kap. 23 § RB och 10 § preventivlagen. Något uttryck- ligt sådant krav finns emellertid inte avseende postkontroll vid för- undersökning. För sådan postkontroll finns det inte ens möjlighet för åklagaren att häva tillståndet.11 Offentliga ombud ska bevaka enskildas integritetsintressen i ärenden hos domstol om hemlig avlyssning av elektronisk kom- munikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning. Ett offentligt ombud har rätt att ta del av det som förekommer i ärendet, yttra sig i ärendet och överklaga rättens beslut. Ombudet ska också närvara vid det sammanträde som ska hållas efter att en ansökan inkommit. Se 26 och 28 §§ RB samt 6 § andra stycket preventivlagen. Ett beslut vid tingsrätten att tillåta en hemlig tvångsåtgärd utgör ett beslut under rättegång, om det avser en tidsperiod framåt i tiden. Tillstånd att ta del av enbart historiska uppgifter meddelas däremot i ett slutligt beslut. Beslut att avslå en ansökan (i sin helhet) utgör alltid ett slutligt beslut. Oaktat om beslutet är slutligt eller inte får det överklagas. Hovrättens beslut kan överklagas till Högsta dom- stolen. Se 49 kap. 3 § och 5 § 6 samt 54 kap. 3 § första stycket RB. Efter överklagande får hovrätten besluta att ett beviljat tillstånd ska inhiberas eller, om tingsrätten avslagit ansökan, bevilja den ansökta åtgärden tills vidare. Någon motsvarande bestämmelse finns inte för handläggningen i . Se 52 kap. 7 § tredje stycket RB samt 56 kap. 11 § första stycket RB e contrario. Överskottsinformation, dvs. uppgifter som rör annat än den brotts- lighet som legat till grund för tillståndet till en hemlig övervaknings- åtgärd, får endast användas under vissa förutsättningar. 10Egentligen vilken av punkterna i 1 § första stycket 1–7 preventivlagen. 11Läs mer om detta i avsnitt 7.3.1. Vid användning av tvångsmedel under förundersökning gäller följande. Uppgifter från hemlig övervakning och avlyssning av elek- tronisk kommunikation samt från hemlig kameraövervakning får användas för att utreda brottet. Förundersökning får emellertid bara inledas på grund av uppgifterna om det är föreskrivet fängelse eller däröver för brottet och det kan antas att brottet inte leder till endast böter, eller om det föreligger särskilda skäl. För uppgifter från hemlig rumsavlyssning krävs att brottet är sådant som hemlig rumsavlyssning hade fått användas mot eller att det är föreskrivet fängelse eller däröver för brottet, för att uppgifterna över- huvudtaget ska få användas för att utreda brott. Om det fram- kommit uppgifter om ett förestående brott får uppgifterna användas för att förhindra brottet, oavsett vilket av tvångsmedlen som använts och oavsett vad det är för brott. Några specifika bestämmelser om överskottsinformation som framkommit vid granskning av försän- delser under förundersökning finns inte. Se 27 kap. 23 a § RB. Om det framkommer överskottsinformation när tvångsmedel används i preventivt syfte gäller att uppgifterna endast får användas för att 1) utreda sådana brott som preventivlagen får användas mot samt försök, förberedelse eller stämpling till ett sådant brott, om en sådan gärning är belagd med straff, 2) utreda annat brott om det är föreskrivet fängelse eller däröver för brottet eller 3) förhindra brott, se 12 § preventivlagen. Det är förundersökningsledaren som beslutar hur överskotts- materialet ska hanteras. Åklagare som leder andra förundersök- ningar än den inom vilken den hemliga tvångsåtgärden vidtas har ingen ovillkorlig rätt att få del av informationen. Om meningsskilj- aktigheter uppstår kan Utvecklingscentrum avgöra om den ska lämnas ut eller inte, se RättsPM 2012:8 avsnitt 3. 3.7.3Granskning, förstöring och dokumentation En upptagning eller uppteckning som har gjorts vid hemlig över- vakning eller avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning ska granskas möjligt. Det är bara rätten, åklagaren, undersökningsledaren, Polis- myndigheten eller Säkerhetspolisen (de två sistnämnda endast vid tvångsanvändning enligt preventivlagen) som får granska upptag- ningen eller uppteckningen.12 Efter anvisning från någon av de be- höriga kan även en anlitad sakkunnig få göra granskningen. Motsvar- ande gäller för postkontroll och efterföljande beslag. Se 27 kap. 12 och 24 §§ RB samt 13 och 14 §§ preventivlagen. Upptagningarna och uppteckningarna ska bevaras i de delar de är av betydelse från brottsutredningssynpunkt till dess att ärendet av- slutats, t.ex. genom att förundersökning lagts ned eller målet avgjorts slutligt i domstol. Om materialet är av betydelse för att för- hindra brott ska det bevaras så länge de behövs för det syftet. De ska därefter förstöras. Se 27 kap. 24 § andra stycket RB och 13 § andra stycket preventivlagen. Uppgifter från upptagningarna och uppteckningarna får be- handlas enligt vad som är särskilt föreskrivit i lag. Härrör uppgifter från hemlig rumsavlyssning eller tvångsåtgärder enligt preventiv- lagen gäller dock samma begränsningar som för överskottsinfor- mation. Se 27 kap. 24 § tredje stycket RB och 13 § tredje stycket preventivlagen. Vid förundersökningen ska det föras ett protokoll över det som har förekommit som är av betydelse för utredningen. Protokollet ska ge en trogen bild av vad som förekommit vid förundersökningen av betydelse för målet. Av protokollet ska bl.a. beslut om tvångsmedel framgå. Utan att det finns något lagstöd för det har hemliga tvångs- medel tidigare ansetts undantagna från denna anteckningsplikt. Något sådant undantag tycks emellertid inte längre tillämpas. Av protokollet ska vidare framgå t.ex. tid och plats för åtgärder under förunder- sökningen, uppgift om att det finns utredningsmaterial som inte har tagits med i protokollet samt det som i övrigt är av betydelse att anteckna. Se 23 kap. 21 § första stycket RB, 20 och 22 §§ förunder- sökningskungörelsen, SOU 2010:14 s. 181 och 182, , Straff- processuella tvångsmedel, 3:e uppl. s. 515, Rätts- PM 2008:4 s. 13 och 14 och 2012:8 s. 35 samt SIN:s uttalande 2013- 06-18 dnr 80-2012. 12Se dock förslag, avsnitt 6.6 i detta betänkande. I föreskrifter, ÅFS 2005:19 3 och 6 §§, finns bestämmelser om diarieföring vid användning av hemliga tvångs- medel. Av dem framgår att det i tvångsmedelsdiariet ska registreras uppgifter om postkontroll, hemlig övervakning och avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning. Till uppgifter av detta slag hör frågor som gäller underrättelser till enskild med anledning av hemligt tvångsmedel. Registrering ska göras ärendevis och tidpunkten för när ett ärende inleds eller avslutas ska registreras. Därutöver ska de uppgifter som krävs för att kunna följa handläggningen av ett ärende registreras. Det finns också föreskrifter avseende dokumentation, ÅFS 2005:30. Av dem framgår i huvudsak endast vilka uppgifter som ska dokumenteras om åklagarens beslut att använda straffprocessuella tvångsmedel eller häva sådan åtgärd. Det framgår även att åtgärder som avser underrättelser ska dokumenteras. I Riksåklagarens rikt- linjer, RåR 2012:1, förtydligas att varje prövning av om sekretess hindrar en underrättelse ska dokumenteras i bevakningsärendet. har även upprättat en RättsPM 2012:8, som beslutsstöd bl.a. för vad som ska dokumenteras. Av den framgår att samtliga beslut rörande hemliga tvångsmedel ska dokumenteras och diarieföras samt att det är åklagarens ansvar att se till att diarieföring sker i sina ärenden. Vidare framgår att beslut om att förstöra upp- tagningar och uppteckningar ska vara skriftliga och expedieras till . Även ett ställningstagande som t.ex. att inte använda sig av överskottsinformation ska dokumenteras. Det fram- går också att åtgärder som att underrätta den enskilde, att skjuta upp underrättelsen och att underlåta att underrätta ska registreras i sam- ma diarium som själva tvångsmedlet har registrerats i. Utöver rätts- promemorian finns det vägledning om dokumentation i Åklagar- myndighetens ärendehandbok. Förutom de bestämmelser som specifikt avser uppgifter från hemliga tvångsmedel finns det bestämmelser i åklagardatalagen (2015:433)13 och åklagardataförordningen (2015:575) om hur per- sonuppgifter ska hanteras. 13Ersätts av lag om åklagarväsendets behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område , enligt förslaget i prop. 2017/18:269. har upprättat riktlinjer för användningen av hem- liga tvångsmedel inom myndigheten, PM 2017:53. Av riktlinjerna framgår bl.a. följande. Varje polisregion och nationella operativa avdelningen ska ha en ansvarig funktion för hemliga tvångsmedel (HTM-funktion). Behö- righet att hantera hemliga tvångsmedel samt till de system där hem- liga tvångsmedel och material från hemliga tvångsmedel hanteras får endast ges till medarbetare som har den kunskap och erfarenhet som krävs för uppgiften och som behöver tillgången för att kunna full- göra sina arbetsuppgifter. Behörigheter ska revideras fortlöpande. Personalen som har tillgång till systemen för hemliga tvångsmedel ska ha utbildning i systemet i enlighet med för området gällande styrdokument samt vara säkerhetsprövade och placerade i lägst säkerhetsklass 2. Det ska finnas en förteckning över behörig perso- nal. Behörig personal beslutas av chefen för . Handlingar rörande hemliga tvångsmedel ska levereras på ett av godkänt leveranssätt och med godkänd krypt- eringsmetod. Vid leverans till ska det ske genom av godkänd metod. Chefen för en HTM-funktion ansvarar för att erforderliga åtgärder vidtas för att granskning och bearbetning ska kunna göras möjligt, att särskilda villkor följs och att nödvändiga åtgärder görs med infor- mation som inte är tillåten att behandla. Om det uppstår osäkerhet kring om ett samtal omfattas av av- lyssningsförbudet ska förundersökningsledaren kontaktas för att avgöra frågan. Förstörandebeslut ska verkställas och absolut inte senare än från att beslutet kommit in till STI (sektionen som verkställer förstörandet). Hemliga tvångsmedel ska enbart registreras i det särskilda hem- liga diarium som är avsett för det. Det ska finnas förteckningar över samtliga hemliga tvångsmedel, såväl pågående som avslutade. Av förteckningarna ska även framgå uppgifter om förstöring, t.ex. tid för beslutet och om förstöring skett. Det ska även finnas en lista över allt material som förstörts. Arkivering av handlingar i ärenden om hemliga tvångsmedel ska ske i enlighet med arkivlagen samt Polis- myndighetens riktlinjer för arkivbildning och arkivvård, PM 2016:53, och , PM 2016:54. har även upprättat ytterligare riktlinjer för hanteringen av hemlig rumsavlyssning, PM 2016:20. Utöver de bestämmelser som specifikt avser uppgifter från hemliga tvångsmedel finns det bestämmelser i polisdatalagen (2010:361)14 och polisdataförordningen (2010:1155) om hur personuppgifter ska hanteras. Även Säkerhetspolisen har upprättat styrdokument för hanteringen av hemliga tvångsmedel. Av dem framgår bl.a. rutiner för verkställig- het och förstöring av uppgifter, ansvarsfördelning, vilken behörighet som krävs för att använda avlyssnings- och övervakningssystemen samt att medarbetarna ska ha den särskilda utbildning som krävs för att arbetsuppgifterna ska kunna fullgöras. Liksom den öppna polisen är Säkerhetspolisen skyldig att be- handla personuppgifter i enlighet med polisdatalagen och polisdata- förordningen. För användning av hemliga tvångsmedel finns före- skrifter, TFS 2014:7. Av föreskrifterna framgår bl.a. följande. Den personal som arbetar med avlyssning, övervakning och bearbetning ska med godkänt resultat ha genomgått en utbildning i systemen som hanterar informationsinhämtningen. Beslut om tillgång till systemen och eventuella villkor för sådan tillgång fattas av chefen för enheten. Chefen eller biträdande chefen för enheten för kom- munikationsövervakning ska besluta om personalens behörighet till systemen. Handlingarna ska diarieföras i hemligt diarium. Ett tillstånd till att använda ett hemligt tvångsmedel ska lämnas till chefen eller biträdande chefen för enheten för kommunikationsövervakning, som tar vissa beslut om verkställigheten. Utöver föreskrifterna finns det stöddokument avseende bl.a. an- vändningen av hemliga tvångsmedel. De är dock inte sammanhållna 14Ersätts av lag om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område den 1januari 2019, enligt förslaget i prop. 2017/18:269. på det sätt som och rikt- linjer är. genomför en översyn av såväl föreskrifter som stöddokument. är i sin brottsbekämpande verksamhet skyldigt att hantera personuppgifter i enlighet med tullbrottsdatalagen (2017:447)15 och tullbrottsdataförordningen (2017:450). Den som utsatts för en hemlig tvångsmedelsåtgärd ska som huvud- regel underrättas om åtgärden i efterhand. Vid tvångsanvändning under förundersökning (förutom post- kontroll) ska den som är eller har varit misstänkt och som utsatts för tvångsmedlet underrättas om tvångsmedelsanvändningen så snart det kan ske utan men för utredningen, dock senast inom efter att förundersökningen avslutades. Vid hemliga tvångsåtgärder som rör elektronisk kommunikation ska även innehavaren av den adress eller utrustning som åtgärden avsett underrättas. För hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning ska innehavaren av den avsedda platsen underrättas, om det inte är en plats som all- mänheten har tillgång till. Det finns dock vissa möjligheter att skjuta upp underrättelsen om de uppgifter som den ska innehålla omfattas av vissa former av sekretess. Om sekretess fortfarande gäller efter att förundersökningen avslutades behöver underrättelse inte lämnas alls. I sådana fall ska dock SIN underrättas om beslutet att underlåta underrättelse. Vissa brott som faller inom Säkerhets- polisens ansvarsområde är helt undantagna från underrättelse- skyldigheten. Ytterligare ett undantag från underrättelseskyldig- heten gäller vid hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Om övervakningen har skett i syfte att utreda vem som är skäligen misstänkt och integritetsintrånget för den enskilde kan antas vara ringa behöver inte underrättelse lämnas. Någon underrättelse behö- ver inte heller lämnas om den med hänsyn till omständigheterna uppenbart är utan betydelse, t.ex. om den avser en målsägande som bistår polisen. Underrättelseskyldigheten ska fullgöras av den åklagare som varit förundersökningsledare. Se 27 kap. 31 och 33 §§ 15Ersätts av lag om behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område , enligt förslaget i prop. 2017/18:269. , 14 b § andra stycket förundersökningskun- görelsen (1947:948) och prop. 2006/07:133 s. 84. Personer som indirekt omfattas av en övervakning eller avlyssning, t.ex. en person som ringt till ett avlyssnat nummer, blir som huvudregel inte underrättade om att de utsatts för ett hemligt tvångsmedel. I de fall förundersökning inleds mot personen, på grund av uppgifter som framkommit genom den hemliga tvångsåt- gärden, ska emellertid underrättelse lämnas. Inte heller personer som det framkommit intressanta uppgifter om men som inte själva blivit avlyssnade eller övervakade (t.ex. om A och B pratar om ett brott som C begått) behöver underrättas, prop. 2006/07:133 s. 84. Vid tvångsmedelsanvändning enligt preventivlagen gäller ingen underrättelseskyldighet, förutom avseende mord, dråp, grov miss- handel, människorov eller olaga frihetsberövande i avsikt att påverka ett offentligt organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhets- förmedling eller annan journalistik, att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd. Om tvångsmedlet har avsett ett telefonnummer eller annan adress, en viss elektronisk kommunika- tionsutrustning eller en plats som innehas av någon annan ska även den personen underrättas. Underrättelse ska lämnas så snart det kan ske efter det att det ärende som åtgärden vidtogs i har avlutats. Underrättelse behöver dock inte heller lämnas om den med hänsyn till omständigheterna uppenbart är utan betydelse. Om sekretess gäller får underrättelse skjutas upp och om sekretess hindrar underrättelse behöver någon underrättelse inte lämnas. SIN ska då underrättas om detta. Underrättelseskyldigheten ska fullgöras av åklagaren. Se 16–18 §§ preventivlagen samt förordningen (2007:1144) om fullgörande av underrättelseskyldighet enligt lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Enligt Riksåklagarens riktlinjer RåR 2012:1, ska åklagaren före utgången av varje kalenderkvartal pröva samtliga de uppskjutna frågor om underrättelse till enskild som han eller hon ansvarar för. Varken vid förundersökning eller i preventivt syfte finns det någon underrättelseskyldighet vid postkontroll. Om postkontrollen leder till beslag kommer mottagaren dock att underrättas om beslaget, så snart det kan ske utan men för utredningen, 27 kap. 11 § RB. Preventivlagen reglerar brottsbekämpande myndigheters möjlighet att använda hemliga tvångsmedel för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. De hemliga tvångsmedel som får användas i preven- tivt syfte är hemlig övervakning och avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och en särskild form av postkontroll, som även ger möjlighet att granska försändelserna. Hur de hemliga tvångsmedlen får användas i preventivt syfte är redogjort för i de tidigare avsnitten. Men för att ge läsaren en samlad bild redogörs här kortfattat för preventivlagens bestämmelser. Den brottslighet som får förhindras är nästan uteslutande sådan som utreds av Säkerhetspolisen. Tvångsmedelsanvändningen är emeller- tid inte kopplad till någon brottsutredning, eftersom lagen tillämpas i preventivt syfte. I stället ska det finnas en påtaglig risk för att en person, organisation eller grupp kommer att utöva brottslighet som innefattar: –sabotage eller grovt sabotage –mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, kapning, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage, om brottet innefattar sabotage –uppror, väpnat hot mot laglig ordning eller brott mot medborger- lig frihet –högförräderi, krigsanstiftan, spioneri, grovt spioneri, grov obe- hörig befattning med hemlig uppgift eller grov olovlig under- rättelseverksamhet mot , mot främmande makt eller mot person –företagsspioneri, om det finns anledning att anta att den brotts- liga verksamheten kommer att utövas på uppdrag av eller under- stödjas av en främmande makt eller av någon som kommer att agera för en främmande makts räkning –terroristbrott, grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller grovt brott enligt 6 § lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet –mord, dråp, grov misshandel, synnerligen grov misshandel, män- niskorov eller olaga frihetsberövande, i avsikt att påverka offentliga organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhetsför- medling eller annan journalistik att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd.16 Om det är en organisation eller grupp som risken avser, får tillstånd till hemliga tvångsmedel beviljas om det kan befaras att en person som tillhör eller verkar för organisationen eller gruppen medvetet kommer att främja den brottsliga verksamheten. Se 1 § preventiv- lagen. Tillstånd enligt preventivlagen får endast beviljas om åtgärden är av synnerlig vikt för att förhindra den brottsliga verksamheten och om åtgärden är proportionell, 5 § preventivlagen.