sou · H6B360 · 2018-08-10 00:00:00 — Om godset lämnas ut utan att ägaren åtar sig person- lig ansvarighet för haveribidraget och, om det framställs krav på det, utan att han ställer säkerhet för det, svarar redaren för haveri- bidraget i förhållande till övriga som har del i haveriet. 6Senaste lydelse 2015:256. 7Senaste lydelse 1995:1314. Har en skada eller kostnad Har en skada eller kostnad drabbat fartyg eller last till följd drabbat fartyg eller last till följd av olyckshändelse och skall den av olyckshändelse och ska den varken hänföras till gemensamt eller enligt 13 kap. 15 § haveri eller enligt 13 kap. 45 § tredje stycket eller 14 kap. 40 § tredje stycket eller 14 kap. 40 § fördelas efter samma grunder, fördelas efter samma grunder, faller den som enskilt haveri på faller den som enskilt haveri på den egendom som har drabbats av den egendom som har drabbats av skadan eller orsakat kostnaden. skadan eller orsakat kostnaden. Om kostnader som skall hän- Om kostnader som ska hän- föras till enskilt haveri avser föras till enskilt haveri avser fartyget och lasten eller fartyget fartyget och lasten eller fartyget och viss del av lasten eller avser och viss del av lasten eller avser delar av lasten tillhörande olika delar av lasten tillhörande olika ägare, skall kostnaderna fördelas ägare, ska kostnaderna fördelas på den egendom för vars nytta de på den egendom för vars nytta de blivit gjorda enligt de grunder blivit gjorda enligt de grunder som gäller för gemensamt haveri. som gäller för gemensamt haveri. Kostnader för bärgning av last Kostnader för bärgning av last fördelas på dennas värde och den fördelas på dennas värde och den frakt som avser godset. frakt som avser godset. Utredning och fördelning av haveri som avses i andra stycket görs genom dispasch på begäran av någon som har del i haveriet. Bestäm- melserna i detta kapitel om generaldispasch gäller i tillämpliga delar. Följande fordringar upphör, vare sig ansvarigheten för dem är begränsad eller obegränsad, om talan inte väcks i laga ordning i fråga om 1.en fordran på bärgarlön eller på sådan särskild ersättning som avses i 16 kap. 9 §: från det bärgningsföretaget slutfördes, 2. en fordran på andel i bärgar- lön enligt 16 kap. 11 § andra stycket: från det veder- börande av redaren fått under- rättelse om bärgarlönens och an- delens storlek; fordringen upphör dock tidigast efter det bärg- ningsföretaget slutfördes, 3. en fordran på ersättning för sammanstötning: från den dag skadan inträffade, 4. en fordran på belopp som någon betalat utöver vad som belöper på denne enligt 8 kap. 1 §: från det beloppet betalades, 5. en fordran på ersättning enligt 13 kap., med undantag för 13 kap. 5 § andra stycket, 21, 22, 42, 45, 54, 55, 84 eller 95 §§: från den dag då godset läm- nades ut eller skulle ha lämnats ut, 6. en fordran på ersättning för personskada eller försening vid passagerartransport: från ilandstigningen eller, om pas- sageraren avlidit under transporten, från den dag ilandstigning skulle ha ägt rum, eller, om passageraren av- lidit efter ilandstigningen, från dödsfallet men inte senare än från ilandstig- ningen, 7. en fordran på ersättning på grund av att resgods har skadats, gått förlorat eller försenats vid trans- port: från det godset fördes i land eller, om det har gått förlorat, skulle ha förts i land, 8.en fordran på bidrag till gemensamt haveri eller en annan kostnad som ska fördelas enligt samma grund (13 kap. 45 § tredje stycket, 14 kap. 40 § och 17 kap. 6 §): från den dag dis- vann laga kraft, 9.en fordran på ersättning för en oljeskada eller bunkeroljeskada enligt 10 eller 10 a kap.: från den dag då skadan upp- kom, dock senast för den olycka som orsakade skadan eller, om olyckan utgjordes av en serie av händelser, för den första av dessa, 10.en fordran på ersättning för kostnader som avses i 11 a kap. 16 § första stycket: då det fastställdes att vraket utgör en fara, dock senast för den sjö- olycka som orsakade vraket eller, om sjöolyckan utgjordes av en serie av händelser, för den första av dessa. Svarar gäldenären i andra fall än som avses i första stycket för ersättning eller för någon annan fordran med begränsning av redare- ansvaret eller endast med inlastat gods upphör fordringen, om talan inte väcks i laga ordning, i fråga om en fordran på ersättning från den dag skadan in- träffade och i fråga om någon annan fordran efter det att fordringen förföll till betalning. Om borgenären har rätt att för ford- ringen hålla sig även till redare, lastägare eller någon annan utan att begränsning av ansvarigheten äger rum, gäller en sådan rätt som för en fordran i allmänhet. Om en fordran som avses i första eller andra stycket har kommit under behandling av dis- paschör, anses talan om fordringen väckt. Den som infriat en fordran som avses i 1 § första stycket 5 får väcka återkrav mot tredje man efter utgången av den där angivna tiden. En sådan talan får dock inte väckas senare än från den dag huvudanspråket infriades eller talan väcktes om det. Talan mot den som, enligt 13 kap. 64 § tredje stycket, är skeppslegobefraktare eller identi- fieras som transportör får väckas som anges i 1 § första stycket 5. En sådan talan får dock inte väckas senare än från den dag då transportören identi- fierades eller då fartygets registre- rade ägare eller skeppslegobefrak- taren visade att han eller hon inte var transportör. För kvittning med fordran som är preskriberad enligt 1 § första stycket 5 gäller 10 § preskriptions- lagen (1981:130). Ett avtal om förlängning av preskriptionstid som avses i 1 § första stycket 1–8 är giltigt endast om det har ingåtts efter fordringens tillkomst. Om avtalet gäller pre- skription i något annat fall än som avses i 1 § första stycket 1, 2 eller 5 har det inte verkan än åt gången, räknat för avtalet. En sådan pre- skriptionstid får inte i något fall genom avtal förlängas med sam- manlagt eller, i fall som avses i 1 § första stycket 6 eller 7, med från det iland- stigning eller ilandföring har ägt rum eller skulle ha ägt rum. Avtal om förlängning av pre- skriptionstid som avses i 1 § första stycket 5 ska vara skriftligt. I 13 kap. 7 § första stycket 4 och 14 kap. 2 § andra stycket finns föreskrifter om ogiltighet av avtals- villkor som avviker från bestäm- melserna i första och andra styck- ena samt 1 § första stycket 5 och 2 §. I 15 kap. 35 § andra och tredje styckena finns föreskrifter om ogil- tighet av avtalsvillkor som in- skränker en passagerares rättigheter enligt 1 § första stycket 6 och 7. Frågor om preskription av en fordran som avses i detta kapitel bedöms här i landet enligt svensk lag även om utländsk lag i övrigt är tillämplig på rättsförhållandet. Särskilda bestämmelser om pre- skription av sådana fordringar som avses i 1 § första stycket 6 och 7 finns i artikel 16 i bilaga I till och rådets för- ordning (EG) nr 392/2009 av om transportörens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passagerarbefordran till sjöss och artikel 16 Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras res- gods. 1.Denna lag träder i kraft beträffande 17 kap. 1 § och i övrigt den dag regeringen bestämmer. 2.I fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser. 1.2Förslag till lag om ändring i lagen (1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenska fartyg Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1940:176) med vissa bestäm- melser om fraktfart med svenska fartyg ska ha följande lydelse. I fråga om registrerings- I fråga om registrerings- pliktiga svenska fartyg får reger- pliktiga svenska fartyg får reger- ingen, i den mån det prövas erfor- ingen, i den mån det anses nöd- derligt, förordna, att resa med vändigt, förordna, att resa med sådant fartyg må företagas allenast sådant fartyg får ske endast med med tillstånd av regeringen eller tillstånd av regeringen eller den den regeringen därtill bemyndigat och under iakttagande av de vill- och under iakttagande av de vill- kor, som må hava uppställts för kor som gäller för tillståndet. Vad nu sagts skall nu sagda ska dock inte tillämpas dock ej äga tillämpning på fartyg, på fartyg, för vilket gällande pas- för vilket gällande passagerarfar- tygscertifikat är utfärdat och vars och vars bruttodräktighet under- bruttodräktighet understiger 350. För fortskaffande av proviant För fortskaffande av proviant fartyget, förnödenheter, tillhöriga fartyget, förnödenheter, tillhöriga passagerare eller å fartyget an- passagerare eller på fartyget an- ställda personer, eller gods som ställda personer, eller gods som bärgats ombord å fartyget må bärgats ombord på fartyget får villkor icke uppställas. villkor inte ställas upp. första stycket, skall i sjölagen första stycket, ska de bestämmelser (1994:1009) givna föreskrifter, som i sjölagen (1994:1009) som avser avser befogenhet för en befäl- befogenhet för en befälhavare att havare att sälja av redarens gods sälja av redarens gods eller för en eller för en befälhavare, trans- portör eller bortfraktare att sälja bortfraktare att sälja av lasten eller 8Senaste lydelse 1994:1014. av lasten eller som rör lossning av gods på annan plats än på bestämmelseorten, tillämpas även om därigenom gods skiljs från fartyget på annan ort än som vid lämnande av tillstånd till resan bestämts; dock får i fall, som av- ses i 13 kap. 11 § tredje stycket och 14 kap. 34 § sjölagen, loss- ning av gods inte ske på annan plats än i lastningshamnen utan medgivande av regeringen eller av den som regeringen därtill bemyn- digat. som rör lossning av gods på annan plats än på bestämmelseorten, tillämpas även om därigenom gods skiljs från fartyget på annan ort än som vid lämnande av tillstånd till resan bestämts; dock får i fall, som avses i 13 kap. 54 § andra stycket och 14 kap. 34 § sjölagen, lossning av gods inte ske på annan plats än i lastningshamnen utan medgiv- ande av regeringen eller av den som regeringen därtill bemyn- digat. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Följer tidpunkten för betal- ningen inte av avtalet, ska köparen betala när säljaren kräver det. Köparen är dock inte skyldig att betala förrän varan hålls henne eller honom till handa eller ställs till hans eller hennes förfogande i enlighet med avtalet.Innan köparen betalar har han eller hon rätt att undersöka varan på det sätt som följer av sedvänja eller bör medges med hänsyn till omständigheterna, om inte det avtalade sättet för avlämnandet och betalningen är oförenligt med en sådan undersökning.Har ett transportdokument utfärdats för varans transport till bestämmelseorten på sådana vill- kor att säljaren inte sedan betal- ning har skett får förfoga över varan, får utan hinder av första eller andra stycket betalning krävas mot transportdokumentet eller när köparen har tagit emot det eller annat bevis för att varan transporteras på sådana villkor. 1.3Förslag till lag om ändring i köplagen (1990:931) Härigenom föreskrivs att 49 § köplagen (1990:931) ska ha följande lydelse. Följer tidpunkten för betal- ningen inte av avtalet, skall köparen betala när säljaren kräver det. Köparen är dock inte skyldig att betala förrän varan hålls honom till handa eller ställs till hans förfogande i enlighet med avtalet. Innan köparen betalar har han rätt att undersöka varan på det sätt som följer av sedvänja eller bör medges med hänsyn till omständigheterna, om inte det avtalade sättet för avlämnandet och betalningen är oförenligt med en sådan undersökning. Har konossement utfärdats för varans transport till bestämmelse- orten eller transporteras varan i övrigt på sådana villkor att sälj- aren inte sedan betalning har skett får förfoga över varan, får utan hinder av första eller andra stycket betalning krävas mot konossement eller när köparen har tagit emot fraktsedel eller annat bevis för att varan transporteras på sådana villkor. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1.4Förslag till lag om ändring i lagen (2011:900) om dödande av förkommen handling Härigenom föreskrivs att 2, 12 och 24 §§ lagen (2011:900) om dödande av förkommen handling ska ha följande lydelse. Följande handlingar omfattas av bestämmelserna om dödande av förkommen handling: 3. konossement, 3. negotiabla transport- 4.andra handlingar än de som anges i 1–3, vars uppvisande utgör villkor för rätt att kräva betalning eller att begära att någon annan förpliktelse fullgörs, 5.handlingar, vars uppvisande utgör villkor för att antecknas som innehavare av en rättighet på ett sådant konto som avses i lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansi- ella instrument, Bestämmelserna tillämpas inte på banksedlar. De tillämpas inte heller på obligationer eller förlagsbevis utom i fråga om obligationer med en löptid på högst som har ställts till innehavaren och som ges ut av en bank eller ett kreditmarknadsföretag. Den som är förpliktad att fullgöra vad som blivit utfäst i en dödad handling ska utfärda en ny handling som svarar mot den handling som har dödats. Är den dödade handlingen en intecknad fordrings- handling eller ett aktiebrev ska i stället den intecknade egendomens ägare respektive aktiebolaget utfärda en ny handling. Någon ny handling ska dock inte utfärdas, om den dödade handlingen var en handling vars uppvisande endast utgjorde ett villkor för att någon 9Senaste lydelse 2016:63. 10Senaste lydelse 2016:63. ska antecknas som innehavare av en rättighet på ett sådant konto som avses i lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och konto- föring av finansiella instrument. En ny handling, som enligt första stycket utfärdas i stället för en dödad inteckningshandling, gäller inte som inteckningshandling förrän anteckning gjorts enligt 13 § andra stycket. I fråga om växel och konosse- I fråga om växel och nego- ment gäller även särskilda bestäm- melser om ställande av säkerhet. även särskilda bestämmelser om ställande av säkerhet. En förvaltningsmyndighets beslut om dödande av pantbrev i en fastighet eller en tomträtt får överklagas till tingsrätten i den ort där det inskrivningskontor som handlägger inskrivningsärenden avse- ende fastigheten ligger. Om beslutet avser pantbrev på grund av in- teckning i skepp eller skeppsbygge, får det överklagas till tingsrätten i skeppets hemort eller i den ort där bygget utförs. En förvaltningsmyndighets beslut om dödande av företagsinteck- ningsbrev eller företagsinteckning får överklagas till tingsrätten i den ort där inskrivningsmyndigheten ligger. En förvaltningsmyndighets beslut om dödande av intecknad ford- ringshandling får överklagas till tingsrätten i den ort där inskrivnings- myndigheten ligger eller, i fråga om inteckning i järnväg, tingsrätten i den ort där det inskrivningskontor som handlägger inskrivnings- ärenden avseende järnvägen ligger. beslut om dödande av konosse- beslut om dödande av negotiabelt ment får överklagas till tings- rätten i godsets bestämmelseort. till tingsrätten i godsets bestäm- I andra fall än som avses i första–fjärde styckena får en förvalt- ningsmyndighets beslut om dödande av förkommen handling över- klagas till tingsrätten i den ort där förpliktelsen ska fullgöras. Om en sådan ort inte är nämnd i handlingen får beslutet överklagas till den tingsrätt där den förpliktade ska svara i tvistemål som avser betal- ningsskyldighet i allmänhet. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Befälhavare på fartyg får inte inneha falska eller dubbla skepps- handlingar och negotiabla trans- portdokument. Det är inte heller tillåtet för befälhavaren att eller under vilken förevändning som helst föra utländsk flagga. 1.5Förslag till förordning om ändring i kungörelsen (1904:12 s. 3) angående vad till svenska handelns och sjöfartens betryggande under krig mellan främmande makter bör iakttagas m.m. Härigenom föreskrivs att 2 § kungörelsen (1904:12 s. 3) angående vad till svenska handelns och sjöfartens betryggande under krig mellan främmande makter bör iakttagas m.m. ska ha följande lydelse. Ej må fartygsbefälhafvare inne- hafva falska eller dubbla skepps- handlingar och konossementer. Likaledes vare honom förbjudet att eller under hvilken förevändning som helst hissa utländsk flagga. Denna förordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1.6Förslag till förordning om ändring i förordningen (1956:413) om klassificering av kött Härigenom föreskrivs att 6 § förordningen (1956:413) om klassifi- cering av kött ska ha följande lydelse. Kött av nötkreatur, häst, får, Kött av nötkreatur, häst, får, svin eller ren, som ej är klassifi- svin eller ren, som inte är klassifi- cerat, må ej försäljas eller saluhållas cerat, får inte säljas eller saluhållas under benämning, som överens- under benämning, som överens- stämmer med av jordbruksverket jämlikt 5 § för viss kvalitets klass enligt 5 § för viss kvalitets klass fastställd benämning eller är av fastställd benämning eller är av beskaffenhet att lätt kunna för- beskaffenhet att lätt kunna för- eller, utan att vara av beskaffen- eller, utan att vara av beskaffen- het som är sagt, innehåller het som är sagt, innehåller av detta ord eller ordsamman- av detta ord eller ordsamman- ställning, vari nämnda ord ingår. ställning, i vilken nämnda ord Hinder skall dock ej föreligga för Hinder ska dock inte före- ligga för användningen av benäm- ”” eller ”Sekunda”. ningen ”” eller ”Sekunda”. Ej må någon i slutsedel, leve- Det är inte tillåtet att i slut- räkning, följsedel, sedel, leveranskontrakt, räkning, fraktsedel, konossement eller annan följesedel, transportdokument eller sådan skriftlig handling, som upp- annan skriftlig handling, som upp- rättats i samband med försäljning rättats i samband med försäljning av ej klassificerat kött, använda av kött som inte är klassificerat, sådan benämning å köttet, som använda sådan benämning på enligt första stycket ej må nyttjas köttet, som enligt första stycket vid försäljning eller saluhållande inte får nyttjas vid försäljning eller saluhållande av varan. Denna förordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 11Senaste lydelse 1991:1686. Regeringen beslutade direktiv om att låta en särskild utredare lämna ett underlag för bedömningen av om bör tillträda konvention om avtal om interna- tionell transport av gods helt eller delvis till sjöss,1 de s.k. Rotterdam- reglerna, och lämna ett förslag till ställningstagande. Om utredaren föreslår att ska tillträda Rotterdamreglerna, ska utredningen också ange när det bör ske. I uppdraget ingår även att föreslå de lagändringar som behövs eller i övrigt bedöms lämpliga i samband med ett tillträde. Detta gäller oavsett vilket ställningstagande utredningen gör i frågan om tillträde till Rotterdamreglerna. Enligt direktiven ingår det inte i upp- draget att göra en översyn av bestämmelserna om befraktning av far- tyg. Utredningen är dock oförhindrad att föreslå ändringar i dessa bestämmelser, eller andra bestämmelser om godstransport, om det behövs eller framstår som lämpligt med anledning av ett tillträde till Rotterdamreglerna. Rotterdamreglerna innehåller bestämmelser om domstols behö- righet och skiljeförfaranden. En tillämpning av bestämmelserna krä- ver en särskild förklaring från den tillträdande staten. Enligt direk- tiven ska utredningen ha som utgångspunkt att inte ska förbinda sig att tillämpa bestämmelserna. Utredningen ska dock be- lysa hur de bestämmelser om behörig domstol, skiljeförfaranden och lagval som gäller i fråga om godstransporter till sjöss förhåller sig till ett tillträde till Rotterdamreglerna och lämna eventuella för- slag till lagändringar. Enligt direktiven ska utredningen särskilt be- skriva förenligheten av de bedömningar och förslag som utredningen 1United Nations Convention for the International Carriage of Goods or Partly by Sea, 2008. lämnar med den EU-rättsliga regleringen på området. Utredningen ska även överväga i vilken utsträckning den föreslagna regleringen ska vara tvingande. I uppdraget ingår även att föreslå hur regleringen av inrikes gods- transporter till sjöss ska vara utformad. Enligt direktiven bör ut- gångspunkten för utredningen vara att godstransporterna ska regle- ras likartat oavsett om det är fråga om inrikes eller internationella sjötransporter. I direktiven framhålls dock att det kan finnas skäl att särreglera vissa typer av inrikes sjötransporter. Regeringen beslutade tilläggsdirektiv om förlängd tid för uppdraget. Regeringens direktiv till utredningen samt tilläggsdirektivet bi- fogas betänkandet (dir. 2016:113 och 2017:121), se bilaga 1 och 2. Utredningen påbörjade sitt arbete . Arbetet har bedri- vits i samråd med de av regeringen utsedda experterna. Utredningen har i denna del haft tolv sammanträden. Utredningen har hållit sig informerad om det motsvarande lagstiftningsarbete som har påbörjats i och . Utredningen har även hållit sig informerad om hur andra länder som är betydelsefulla för ur handelspolitisk synvinkel ser på frågan om tillträde till och införlivande av Rotterdam- reglerna. 3Några utvecklingslinjer beträffande regleringen av styckegods till sjöss Den grundläggande regleringen av internationella styckegodsgods- transporter till sjöss utgörs av internationella konvention för förenhetligandet av vissa regler avseende konossement (Haag- reglerna).1 kompletterades Haagreglerna med ett ändrings- protokoll, kallat Visbyreglerna.2 Gemensamt benämns reglerna för Haag-Visbyreglerna. antog FN:s kommission för internationell handelsrätt (UNCITRAL) en ny konvention på området. Den fick namnet konvention avseende transport av gods till sjöss (Hamburgreglerna).3 Konventionen utgjorde ett försök till att moder- nisera Haag-Visbyreglerna. Hamburgreglerna fick emellertid inte någon större anslutning internationellt. utgör därmed Haag-Visbyreglerna den internationella standarden på området. () tog initia- tiv till ett nytt försök att modernisera den internationella regleringen på området. Efter förhandlingar i UNCITRAL antog Förenta Natio- nernas generalförsamling en konvention om avtal om inter- nationell transport av gods helt eller delvis till sjöss (Rotterdam- reglerna). 1International Convention for the Unification of Certain Rules of relating to Bills of Lading, 1924. 2Protocol to amend the International Convention for the Unification of Certain Rules of relating to Bills of Lading, 1968. 3United Nations Convention on the Carriage of Goods by Sea, 1978. Några utvecklingslinjer beträffande regleringen av styckegods till sjöss Ett av syftena med Haagreglerna var att skapa en balans mellan redarnas och transportkundernas intressen. Därtill fanns det ett behov av ett internationellt gångbart negotiabelt sjötransportdokument, dvs. ett omsättningsbart transportdokument som representerar godset. var det vanligt förekommande att sjötransportörerna an- vände sig av avtalsvillkor varigenom transportören friskrev sig från ansvar. Den berömda engelska sjörättsjuristen . Scrutton uttryckte saken på så sätt att friskrivningarna gick så långt att redarna till slut inte svarade för något annat än mottagandet av frakten (”... there appears to be no duty imposed on the fortunate shipowner but that of receiving the freight.” Se förordet till and Bills of Lading, 1 ed. Det rättstekniska hjälpmedlet för att stoppa friskrivningarna blev att införa tvingande rättsregler. I var transportkunderna domi- nerande, vilket ledde till att antog den s.k. Harter Act och därigenom skapade en ny fördelning av ansvaret mellan sjötrans- portörer och transportkunder för både export- och importgods. En liknande lagstiftning antogs därefter i andra länder. Med förebild i den lagstiftning som hade växt fram påbörjades det internationella förhandlingsarbete som skulle komma att resultera i Haagreglerna. Ett utkast till standardformulär för negotiabla trans- portdokument, s.k. konossement, utarbetades inom den engelska underavdelningen till CMI. Förslaget blev därefter reviderat och föremål för fortsatta förhandlingar innan det antogs. Konventions- texten kom att bygga på det framarbetade utkastet till standard- konossementen.