sou · H6B385 · 2018-12-18 00:00:00 — Kriminalvården har (på vår fråga 4 b) bedömt att ett ökat bruk av på- följderna villkorlig dom, skyddstillsyn och fängelse för den kategori lagöverträdare i åldern 18–som döms till ett högt antal dagsböter kommer att innebära en årlig kostnadsökning på . Av detta belopp avser verkställighet i anstalt och frivård. Krimi- nalvården har vid denna beräkning utgått från det totala antalet dags- botspåföljder 2017 inom aktuell åldersgrupp och antagit att en tion- del av dessa avser fler än 100 dagsböter. Vidare har Kriminalvården utgått från att ett straffmätningsvärde på fängelsenivå i tre fjärde- delar av fallen kommer att leda till en frivårdspåföljd och i en fjärdedel av fallen fängelse. Det eventuella fängelsestraffets längd har antagits vara . Det ökade bruket av fängelse samt villkorlig dom och skyddstill- syn bland lagöverträdare i åldern 18–som skulle ha dömts till en lindrigare påföljd har av Kriminalvården (på vår fråga 5 a men be- svarad i samband med fråga 12) bedömts medföra en årlig kostnads- ökning på . Av detta belopp avser knappt 684miljoner kronor verkställighet i anstalt och drygt 15 miljoner kro- nor frivård. Kostnadseffekten har bedömts vara knappt Kriminalvården har vid denna beräkning utgått från att antalet fängelsedomar inom denna åldersgrupp kommer att öka från 451 till 980. En förutsättning är då samma fördelning mellan frivårds- och fängelsepåföljder som . Vidare har Kriminalvår- den antagit att de 980 fängelsedomarna kommer att fördelas på mot- svarande sätt som tidigare, dvs. på så sätt att de allra flesta (i räkne- exemplet 817 av 980, dvs. ) av de lagöverträdare som döms till fängelse får ett fängelsestraff på en månad till . Den minskade s.k. ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldern 18–som döms till fängelse har av Kriminalvården (på vår fråga 5 b) bedömts medföra en årlig kostnadsökning på knappt Konsekvenser av utredningens förslag Kostnadseffekten har bedömts vara . Kriminalvården har därvid utgått från –att 18-åriga lagöverträdare, för vilka är , kommer att få ett straff på , –att 19-åriga lagöverträdare, för vilka är , kommer att få ett straff på och –att 20-åriga lagöverträdare, för vilka är , kommer att få ett straff på . Skärpta påföljder kan i förlängningen väntas medföra också att fler unga lagöverträdare häktas. Den årliga kostnadsökningen för en ökad användning av häktning bland lagöverträdare i åldern 18–har av Kriminalvården (på vår fråga 6) bedömts vara drygt 22 miljo- ner kronor. Kriminalvården har därvid valt att utgå från den för- väntade ökningen av antalet fängelsedomar , inom den aktuella åldersgruppen, och presumerat att alla som döms till en sådan påföljd får sitta i häkte . Häktning tillämpas även beträffande personer som döms till kortare fängelsestraff eller frikänns och det förekommer att personer som döms till fäng- else eller mer inte häktas men det av Kriminalvården gjorda antagan- det kan läggas till grund för de schablonmässiga beräkningar som ska göras. Kostnaden per vårddygn har uppskattats till . Utöver dessa kostnadsökningar har Kriminalvården angett att det skulle krävas en utökning av antalet platser i bostadspaviljonger, vil- ket skulle medföra en kostnadsökning på . Kri- minalvården har då räknat på en genomsnittlig kostnad per plats på . Kriminalvården har därutöver bedömt att det skulle behövas bl.a. utökade sysselsättningsytor och en anpassning av fri- vårdens lokalsituation. Sistnämnda kostnader har dock inte kunnat uppskattas med hänvisning till att kostnaden för iordningsställande av platser skiljer sig åt mellan olika verksamhetsställen inom Krimi- nalvården. Så här långt kan vi konstatera att våra förslag avseende lagöver- trädare i åldern 18–skulle leda till kostnadsökningar på – i vart fall – för Kriminalvården, enligt den myndig- hetens egna beräkningar. Konsekvenser av utredningens förslag När det gäller förslagens påverkan på statens bötesintäkter kan en- dast en mycket grov uppskattning göras eftersom det är oklart hur fördelningen av dagsbotsstraff, när det gäller såväl antalet dagsböter som dagsbotens storlek, kommer att se ut. Av Brottsförebyggande rådets påföljdsstatistik6 avseende den senaste tioårsperioden kan vi utläsa att antalet lagöverträdare som var 18–för lagföringen och som dömdes till dagsböter brukar ligga inom span- net 2 000–3 500. Om fördelningen på 18-, 19- respektive 20-åringar som döms till dagsböter antas vara lika, så kan antalet antas vara 1 000 inom respektive årsgrupp. Om fördelningen också antas vara jämnt fördelad på ”straffmätningsstationerna” 30, 40, 50, 60, 80, 100, 120 och 150 dagsböter (här bortses från att upp till 200 dags- böter kan dömas ut för flerfaldig brottslighet), så kan det nuvarande läget avseende antalet bötespåföljder för lagförda i olika åldrar be- skrivas enligt följande tabell: Om vi också utgår från att dagsbotens storlek som utgångspunkt bestäms till för lagförda i dessa åldrar, så kan det nuvarande läget avseende statens bötesintäkter beskrivas enligt följande tabell: Konsekvenser av utredningens förslagSOU 2018:85 De skuggade fälten beskriver de nuvarande årliga bötesintäkter som kan bedömas utgå om den s.k. ungdomsreduktionen avskaffas för lag- överträdare i åldern 18–, med följd att de som döms till dags- botsstraff på dessa nivåer i stället kommer att dömas till villkorlig dom, skyddstillsyn eller fängelse. Det rör sig alltså om en intäktsminskning på . En slopad s.k. ungdomsreduktion skulle (som utgångs- punkt) medföra straffmätningsvärden i enlighet med straffvärdet. För en 18-åring kan antalet dagsböter utan s.k. reduktion anses vara av det antal som gäller . För en 19-årig kan antalet dagsböter anses vara av det antal som gäller . För en 20-åring kan antalet dagsböter antas vara 10 fler än . Detta skulle leda till intäktsökningar enligt följande tabell. SOU 2018:85Konsekvenser av utredningens förslag Den uppskattade årliga intäktsökningen – genom höjda straffmätnings- värden inom ramen för påföljdsarten böter – kan alltså summeras till . Vi kan alltså förutse en minskning av bötesintäkterna på avseende de dagsbotsnivåer som utan s.k. ung- domsreduktion kommer att innebära straffmätningsvärden på fäng- elsenivå (och därmed inga bötesintäkter alls) och en ökning på avseende straffmätningsvärden på lägre nivåer (som kommer att leda till större intäkter utan s.k. ungdomsreduktion). Detta gör att vi kan tala om en nettominskning av bötesintäkterna på . I praktiken tar alltså minskningen och ökningen i stor utsträckning ut varandra. I detta sammanhang kan påminnas om att beräkningarna bygger på grova uppskattningar. Eftersom de ekonomiska konsekvenserna såvitt avser böter är marginella i förhållande till den kostnadsökning som kan hänföras till verkställighet av andra påföljder, går det att bortse från böter i det fortsatta. Sammanfattningsvis – med beaktande även av Kriminalvårdens inte specificerade kostnad för att iordningsställa lokaler – kan kostnads- ökningen av att genomföra våra förslag i fråga om lagöverträdare i åldern 18–uppskattas till . Konsekvenser av utredningens förslag 11.5.3De ekonomiska konsekvenserna avseende lagöverträdare i åldern 15–beror på vilken av de presenterade modellerna som väljs Bedömning: Vi har bedömt att någon ändring inte bör genomfö- ras avseende lagöverträdare i åldern 15–(det alternativ som vihar benämnt alternativ 1). Den bedömning som vi har stannat vid medför alltså inte någon kostnadsökning eller kostnadsminsk- ning. De alternativa modeller som vi har presenterat (alternativ 2–4) skulle alla innebära ökade kostnader för samhället. De huvudsakliga effekterna av de olika modellerna Den modell som vi har lagt fram i första hand (alternativ 1) innebär inte någon ändring avseende lagöverträdare i åldern 15–i för- hållande till vad som gäller . Vårt förstahandsalternativ avseende denna åldersgrupp är alltså kostnadsneutralt. Alternativ 1 berörs där- för inte i det fortsatta. Modellen ”brantare lutning” (alternativ 2) skulle innebära samma läge som för en lagöverträdare som hade fyllt vid tid- punkten för brottet. För den som var något äldre och upp till närmare skulle alternativ 2 dock innebära att det s.k. straffmätningsvär- det skulle vara högre än . Det skulle i sin tur leda till att strängare påföljdsarter skulle aktualiseras vid lägre straffvärden än för lag- överträdare som var något och vid brotts- tidpunkten. Modellen ”förhöjd startpunkt” (alternativ 3) skulle sammanfatt- ningsvis och i sin renaste form innebära att lagöverträdare i åldern 15–skulle ta över den plats i påföljdssystemet som lagöverträ- dare i åldern 18–har . Modellen ”mindre tröskel” (alternativ 4) är i matematiskt hänse- ende ett slags mellanting mellan alternativ 1 och 2 på så sätt att en viss tröskel kvarstår vid 18-årsdagen samtidigt som lutningen på re- duktionskurvan är mindre brant än med alternativ 2. Liksom med al- ternativ 2 skulle alternativ 4 innebära högre s.k. straffmätningsvär- den än och att strängare påföljdsarter skulle aktualiseras vid Konsekvenser av utredningens förslag lägre straffvärden än för lagöverträdare som var något och vid brottstidpunkten. Ekonomiska konsekvenser för Kriminalvården, Alternativ 2 och 4 Alternativ 2 och 4 har stora likheter med varandra i matematiskt hän- seende och behandlas därför i ett sammanhang. För de 16- och 17-åriga lagöverträdare som döms till Frihetsberövande påföljder, kan frihetsberövandenas längd med al- ternativ 2 antas fördubblas för 16-åringarnas del respektive öka med för 17-åringarnas del. Statens institutionssty- relse har (på vår fråga 9) svarat att alternativ 2 skulle medföra ökade kostnader avseende sluten ungdomsvård med i denna del. har då utgått från en kostnad på per vårddygn. Kriminalvården har (på samma frå- ga) svarat att alternativ 2 skulle medföra ökade kostnader avseende fängelse med . Kriminalvården har då beak- tat att endast en låg andel av de 15–17-åriga lagöverträdare som döms till en frihetsberövande påföljd döms till fängelse. I räkneexemplet utgås från fem personer och en ökning av straffmätningsvärdena till av dagens nivåer. Kriminalvården utgår vid den beräk- ningen från att något fler 17-åringar än 16-åringar skulle dömas till fängelse. Kriminalvården och har (på vår fråga 15) uppskattat skillnaden i kostnadsökning mellan att välja alternativ 2 och det mindre ingripande alternativet 4 till . Kostnadsökningen för fler 15–17-åriga lagöverträdare i häkte med alternativ 2 och 4 har av Kriminalvården (på vår fråga 16) bedömts till (med båda alternativen). Även i fråga om 15–17-åriga lagöverträdare har Kriminalvården utgått från en genomsnittlig häktestid . Kostnaden per vårddygn har upp- skattats till . Av Kriminalvårdens och Statens institutionsstyrelses beräkningar framgår att kostnadsförändringarna för alternativ 4 jämfört med alter- nativ 2 ligger nära varandra. Kostnadsökningen med alternativ 2 Konsekvenser av utredningens förslag ligger – avrundat uppåt – på . Enligt beräknin- garna skulle kostnadsökningen med alternativ 4 kunna vara närmare 0,1 än . måste en konsekvensberäkning ta höjd för att lagöverträdare som närmar sig skulle kun- na komma att bedömas på samma sätt, av domstolarna, som lagöver- trädare som har fyllt . Med hänsyn till den osäkerhet som råder kring hur domstolarna skulle tillämpa alternativ 4 i fråga om lagöverträdare som var strax under för brottet anges som uppskattad kostnad för såväl alter- nativ 2 som alternativ 4 i det fortsatta. Som vi har angett ovan har Kommuner och Landsting i ett sent skede av utredningsarbetet svarat att den organisationen inte kan göra en bedömning av förslagens ekonomiska konsekvenser för kommunerna. Vi har därför valt att göra en grov uppskattning i den delen. Här kan först hänvisas till vad vi har angett i fråga om böter redan i den del som gäller 18–20-åriga lagöverträdare. På motsva- rande sätt innebär alternativ 2 och 4 att lagöverträdare i åldern 15– lättare än kommer att nå upp från bötesnivå till nivåer där ungdomspåföljder som verkställs i regi är relevanta sam- tidigt som vissa av de lagöverträdare som befinner sig i den övre delen av tillämpningsområdet för dessa påföljder kommer att nå upp till nivån för sluten ungdomsvård eller fängelse, vilka påföljder verk- ställs i statlig regi. Den samtidiga kostnadsökningen och kostnads- minskningen avseende ungdomsvård och ungdomstjänst kan alltså förväntas ta ut varandra i stor utsträckning. Till detta kommer att kommunernas socialtjänster har ett ansvar för barn som begår brott oavsett vilken påföljd som döms ut. Exempelvis har socialtjänsterna ett ansvar för barn som döms till böter trots att kommunerna inte ansvarar för verkställigheten av sådana påföljder i och för sig. Det- samma gäller uppföljning i fråga om barn som döms till sluten ung- domsvård. Sammantaget leder detta till en osäkerhet i fråga om alter- nativ 2 eller 4 skulle leda till en viss kostnadsökning eller viss kostnadsminskning för kommunernas del. Vi anser därför att de ekonomiska konsekvenserna för kommunerna av att genomföra alter- nativ 2 eller 4 kan uppskattas vara neutrala. Konsekvenser av utredningens förslag Kriminalvården har (på vår fråga 12) bedömt att en överföring av de lagöverträdare i åldern 15–som döms till ungdomsvård eller ungdomstjänst till påföljder avsedda för vuxna skulle medföra en kostnadsökning för den myndigheten på drygt 516 miljoner kro- nor, varav avser fängelsepåföljder och avser frivård. Kriminalvården har då an- tagit att antalet fängelsedomar inom denna åldersgrupp skulle öka från 5 till 437 och därvid förutsatt samma fördelning mellan fängelse och icke frihetsberövande påföljder, vid s.k. straffmätningsvärden på fängelsenivå, som . Om påföljderna skulle skärpas men sluten ungdomsvård skulle tillämpas i stället för fängelse, har Kriminalvården (på vår fråga 13) angett att det inte skulle uppstå någon kostnadsökning i fängelse- delen (de i föregående stycke nämnda knappt 488 miljoner kronor- na). Om även de 15–17-åriga lagöverträdare som döms till fäng- else skulle dömas till sluten ungdomsvård, skulle det i stället uppstå en kostnadsminskning på . Statens insti- tutionsstyrelse har (på samma fråga) angett att det skulle uppstå en kostnadsökning, för den myndigheten, på . Kriminalvården har (på vår fråga 14 a) bedömt att kostnadsök- ningen för minskad s.k. ungdomsreduktion för de lagöverträdare i åldern 15–som döms till en frihetsberövande påföljd (sluten ungdomsvård eller fängelse) skulle vara . Kostnadseffekten skulle vara knappt 81 mil- joner kronor. Om en skärpning av straffmätningen enligt alternativ 3 skulle ge- nomföras men sluten ungdomsvård alltid skulle väljas i stället för fängelse, har Kriminalvården (på vår fråga 14 b) bedömt att det skulle uppstå en kostnadsminskning på . Samti- digt har (på samma fråga) bedömt att det skulle uppstå en kostnadsökning för den myndigheten på 254 miljo- ner kronor. Kostnadsökningen för fler 15–17-åriga lagöverträdare i häkte med alternativ 3 har av Kriminalvården (på vår fråga 16) bedömts till . Kriminalvården har här, liksom vid övriga be- räkningar av kostnader för häktning, utgått från i häkte . Konsekvenser av utredningens förslag När det gäller ekonomiska konsekvenser för kommunerna kan först hänvisas till vad vi har sagt ovan beträffande alternativ 2 och 4. Alternativ 3 skulle visserligen i dess renaste form innebära att barn som begår brott skulle föras över från det nuvarande systemet med särskilda ungdomspåföljder till det påföljdssystem som gäller för myndiga lagöverträdare. Detta skulle i och för sig kunna antas leda till kostnadsminskningar för kommunernas del. vill vi även här belysa den omständigheten att kommunernas socialtjänster har ett ansvar för barn som begår brott oavsett vilken påföljd som dessa döms till. Om en lagöverträdare i åldern 15–döms till exem- pelvis villkorlig dom, skyddstillsyn eller fängelse innebär det alltså inte att kommunen inte längre har ett ansvar för barnet. Vikten av att följa upp barnets utveckling efter brottet kan snarare öka om barnet döms till en vuxenpåföljd eftersom exempelvis verkställighe- ten av ett fängelsestraff riskerar att leda till att barnet socialiseras in i en kriminell livsstil. Det kan antas att kommunernas socialtjänster, om alternativ 3 skulle införas, skulle behöva ha löpande och omfat- tande kontakter med exempelvis Kriminalvården inklusive frivården i fråga om lagöverträdare i nu aktuella åldrar. Detta innebär samman- taget att den faktiska kostnadsminskningen för kommunerna blir be- tydligt mindre än om endast de minskade kostnaderna för verkställig- heten av ungdomsvård och ungdomstjänst betraktas isolerade. Med tanke på kommunernas bibehållna ansvar för unga lagöverträdare även med alternativ 3 och med hänsyn till det bristande underlaget för be- räkningar i denna del anser vi att beräkningen av ekonomiska konse- kvenser försiktighetsvis inte bör innefatta en eventuell kostnads- minskning för kommunernas del. Som vi har sett i avsnitt 11.5.2 ovan, avseende lagöverträdare i åldern 18–, går de ekonomiska konsekvenserna av att minska den s.k. ungdomsreduktionen på dagsbotsnivå i två olika riktningar: dels går det att förutse en intäktsminskning som handlar om de fall där en slopad s.k. reduktion skulle innebära att straffmätningsvärdet skulle gå upp på fängelsenivå, dels går det att förutse en intäktsökning som avser de lägre antal dagsböter där en skärpning medför högre bötes- Konsekvenser av utredningens förslag Dessa effekter tar i stor utsträckning ut varandra. Därtill kom- mer att beloppen är förhållandevis låga, vid en jämförelse med kost- naderna för verkställighet av andra påföljder. Som vi har konstaterat i fråga om lagöverträdare i åldern 18–kan vi därför bortse från den ekonomiska effekten såvitt avser dagsböter. Alternativ 1 innebär inte någon ändring i förhållande till vad som gäl- ler och därmed ingen kostnadseffekt. Såväl alternativ 2 som alternativ 4 skulle – i de alternativens renaste former – leda till kostnadsökningar för samhället i storleksordningen . Alternativ 3 skulle leda till kostnadsökningar för samhället i stor- leksordningen . 11.5.4Finansiering av våra förslag Bedömning: De ökade kostnaderna för verkställighet av påfölj- der kan inte förväntas kompenseras av minskad ungdomsbrotts- lighet och minskade därmed förbundna kostnader. Det krävs där- för att förslagen finansieras på annat sätt. Finansieringen av våra förslag bör ske inom ramen för de resurser som kan förväntas be- höva tillföras rättsväsendet . Som framgår av avsnitten 11.5.2 och 11.5.3 kan de olika modeller som vi har presenterat – i sina renaste former och grovt uppskattat – förväntas leda till kostnadsökningar för samhället enligt följande tabell. Konsekvenser av utredningens förslag En utredning som lämnar förslag som innebär kostnadsökningar eller intäktsminskningar för staten eller kommuner ska föreslå en finans- iering av förslagen.7 De ökade kostnaderna för verkställighet kan inte förväntas kom- penseras av minskad ungdomsbrottslighet och minskade därmed förbundna kostnader.8 Detta innebär att kostnadsökningarna måste finansieras på annat sätt. Redan inledningsvis står klart att de förändringar som presenteras som möjliga alternativ i detta betänkande – oavsett om en reform genomförs endast avseende lagöverträdare i åldern 18–eller också avseende lagöverträdare i åldern 15–– inte kan finansieras inom ramen för de berörda myndigheternas befintliga resurser. Det är inte heller möjligt att finansiera förslagen genom att överföra me- del till de myndigheter som drabbas av kostnadsökningar från någon annan del av rättsväsendet (exempelvis från domstolarna till Kriminalvården). Ett genomförande av de förslag som vi har lämnat i fråga om myndiga lagöverträdare och eventuellt något av de pre- senterade alternativen 2–4 i fråga om omyndiga lagöverträdare krä- ver därför att det tillskjuts medel framför allt till Kriminalvården och –i förekommande fall – . Våra förslag till ändringar i framför allt får anses ut- göra endast en del av de kriminalpolitiska överväganden som kan antas aktualiseras i . Enligt vår uppfattning är det inte möjligt att bryta ut finansieringen av de förslag som vi läm- nar från den övergripande frågan om rättsväsendets finansiering på . Vi kommer därför till slutsatsen att finansieringen av våra förslag bör ske inom ramen för de resurser som kan förväntas behöva tillföras rättsväsendet . Bedömning: Våra förslag kommer inte att medföra några förutse- bara konsekvenser för jämställdheten mellan män och kvinnor, den kommunala självstyrelsen, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, kon- 7Se avsnitt 11.1. 8Se t.ex. avsnitt 7.4 och 11.5.1. Konsekvenser av utredningens förslag kurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större före- tag eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Förslagen kommer inte heller att medföra några andra konse- kvenser som ska redovisas. Vi bedömer att våra förslag inte får några sådana konsekvenser som anges i 15 § kommittéförordningen som ska redovisas i betänkandet, dvs. konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män, för den kommunala självstyrelsen, för sysselsättning och offentlig ser- vice i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större före- tag eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Vi bedömer att förslagen inte påverkar uppfyllelse av de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unio- nen. Det saknas anledning att, med hänsyn till de i detta avsnitt be- skrivna konsekvenserna, bestämma tidpunkten för ikraftträdande för något av våra förslag till lagändringar på särskilt sätt. Förslagen kräver inte att några särskilda informationsinsatser ge- nomförs, i den mening som får anses vara avsedd i 6 § förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning. En annan sak är att det kan uppstå ett behov av exempelvis interna utbildningar för rättsvä- sendets aktörer beträffande påföljdsbestämning för unga lagöverträ- dare, särskilt om en reform inte skulle stanna vid att omfatta lagöver- trädare i åldern 18–utan också avse lagöverträdare i åldern 15– (dvs. att alternativ 2–4 skulle väljas i stället för den modell, alter- nativ 1, som vi har förordat avseende den åldersgruppen). Vi bedömer att förslagen inte kan få effekter av betydelse för före- tags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt, på sätt som avses i 7 § förordningen om konsekvensutredning vid regel- givning. Förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . De ändringar som föreslås och flera av de modeller som i övrigt pre- senteras i detta betänkande innebär att påföljderna ska skärpas för unga lagöverträdare. Det rör sig om lagändringar som i vissa fall kommer att innebära dubbelt så stränga påföljder som . Ändringarna är ingripande för de enskilda lagöverträdarna och kommer, som vi har konstaterat i avsnitt 11.5, att leda till betydande kostnadsökningar för samhället. Detta innebär dels att det bör avsättas en generös tid för remissförfarandet, dels att det bör finnas ett tillräckligt tidsmäs- sigt utrymme för att hantera budgetfrågor. till den tid som kan beräknas gå åt för remissförfarandet och beredningen i samt riksdagsbehandlingen av såväl lagförslagen i sig som budgetfrågorna kan författningsändringarna träda i kraft . Vi föreslår därför detta datum för ikraft- trädandet. vill vi peka på att praktiska aspekter, exempelvis i form av behov av att bygga nya kriminalvårdsanstalter för att kunna hantera det ökade fångtalet, skulle kunna tala för ett senare datum för ikraftträdandet. Bedömning: Enligt 5 § andra stycket lagen (1964:163) om infö- rande av ska påföljden bestämmas enligt den lag som gällde när brottet begicks, om inte en nyare lag leder till straffrihet eller lindrigare påföljd.