sou · H6B314 · 2018-02-28 00:00:00 — , dom i mål B 3411-12. , dom i mål B 1456-13. , dom i mål B 522-13. , dom i mål B 1885-15. , dom i mål B 672-16. , dom i mål B 1101-17. Hovrätten för , dom i mål B 5097-08. Hovrätten för , dom i mål B 4483-09. Hovrätten för , dom i mål B 3294-10. Hovrätten , dom i mål B 2701-12. Hovrätten för , dom i mål B 1017-13. Hovrätten för , dom i mål B 1089-14. Hovrätten för , dom i mål B 5386-15. Hovrätten för , dom i mål B 5320-15. Hovrätten för , dom i mål B 1510-17. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 384-10. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 507-11. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 441-11. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 474-15. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 505-15. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 46-16. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 250-16. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 247-16. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 432-17. Hovrätten för , dom i mål B 799-15. Hovrätten över och , dom i mål B 1314-11. Hovrätten över och , dom i mål B 34-12. Hovrätten över och , dom i mål B 3296-11. Hovrätten över och , dom i mål B 2931-11. Hovrätten över och , dom i mål B 3361-12. Hovrätten över och , dom i mål B 3098-14. Hovrätten över och , dom i mål B 1343-15. Hovrätten över och , dom i mål B 703-16. Hovrätten över och , dom i mål B 1944-16. Hovrätten över och , dom i mål B 685-16. Hovrätten över och , dom i mål B 1353-16. Hovrätten över och , dom i mål B 2661-16. , dom i mål B 7464-09. , dom i mål B 7404-09. , dom i mål B 7617-09. , dom i mål B 4322-11. , dom i mål B 335-12. , dom i mål B 13791-12. , dom i mål B 9919-12. , dom i mål B 10456-12. dom i mål B 9910-12. , dom i mål B 8980-12. , dom i mål nr B 5912-14. , dom i mål B 8956-14. , dom i mål B 5912-14. , dom i mål B 6349-15. , dom i mål B 9901-15. dom i mål B 4767-15. , dom i mål B 3982-15. , dom i mål B 10578-16. , dom i mål B 6127-17. JO beslut , dnr 6798-2012. Arbetsförmedlingens årsredovisning 2016. Arbetsförmedlingens faktablad till arbetsgivare – Nystartsjobb . Brå, Remissyttrande över rapporten Vad kostar felen? Omfattningen av felaktiga utbetalningar från trygghetssystemen. Rapport 7, D1.10 590/2007. Brå Rapport 2015:8 Intyget som dörröppnare till välfärdssystemet. Brå Rapport 2016:9 Bedrägeribrottsligheten i . , Attityder till bidragsbrott, . Delegationen mot felaktiga utbetalningar rapport 6, Vem fuskar och varför? Om attityder till bidragsfusk i . Delegationen mot felaktiga utbetalningar rapport 7, Vad kostar felen? Omfattningen av felaktiga utbetalningar från trygghetssystemen. skrivelse 2010:7 Samverkansuppdrag mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen 2009. skrivelse 2011:11 Samverkansuppdraget mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen 2010. , Felaktiga utbetalningar och brott mot socialförsäk- ringen, svar på regeringsuppdrag Dnr 002939–2010. 2012e, Kontrollpolicy, dnr. 090548–2010. , Förtroendet under kontroll? Socialförsäkrings- rapport 2014:5. , Efterhandskontroller inom tandvården, , diarienummer 008475–2014. riktlinje 2016:07 om arbetet med systematisk kvalitetsutveckling i handläggningen. , Särskild redovisning av felaktiga utbetalningar, Svar på regeringsuppdrag , Dnr 005742–2015. , Kontrollutredning – att skriva polisanmälan hos , . , Kontrollutredning, vägledning (2004:1) version 10. Inspektionen för socialförsäkringen och Brå Rapport 2011:12, Bidragsbrott och skattebrott – Välfärdens dubbla kriminalitet. ämbetsberättelse 2014/15. beslut , diarienummer 832 13925-16/121. internrevision, rapport , Granskning av polisregionernas handläggning av bedrägeriärenden, dnr. A244.678/2016. riktlinjer för ledning av förundersökning i brott- mål, PM 2017:19. Regeringsbeslut , Samverkansuppdrag om utveckling av metoder för och redovisning av resultat av arbetet mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, Fi2009/2137 (delvis). Regeringsbeslut , Uppdrag till och andra berörda myndigheter att utveckla den myndighetsgemensamma satsningen mot organiserad brottslighet, Ju2015/09350/PO. Regeringens skrivelse 2016/17:51. Regleringsbrev för avseende (Ju2015/05405/PO). 2011:20 Vad blev det av de misstänkta bidragsbrotten? 2016:11 Felaktiga utbetalningar inom social- försäkringen – kontrollverksamhet. 2016:22 Statliga stöd till innovation och företagande. Riksåklagarens riktlinjer (RåR 2013:01) Överprövning och annan prövningsverksamhet, senast uppdaterad . Rådet för skydd av EU:s finansiella intressen, Rapport om skyddet av EU:s finansiella intressen i –2015. Slutredovisning av regeringsuppdrag (Ju2015/09350/PO) att ut- veckla den myndighetsgemensamma satsningen mot organiserad brottslighet, Myndigheter i samverkan mot den organiserade brotts- ligheten 2017, . Statskontorets promemoria Uppföljning av Samverkansuppdrag mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, , Dnr 2009/60–5. Svallfors, , Trygg, stöttande, tillitsfull? Svenskarnas syn på social- försäkringarna, Underlagsrapport till den parlamentariska Social- försäkringsutredningen (S 2010:04). Kommuner och Landstings rapport, Säker digital meddelande- hantering mellan myndigheter, . TNS , Attitydundersökning om bidragsfusk 2010. promemoria Bidragsbrottslagen, RättsPM 2013:04. föreskrifter och allmänna råd (ÅFS 2005:9) om ledning av förundersökning i brottmål. En särskild utredare ges i uppdrag att utvärdera tillämpningen av bidragsbrottslagen (2007:612) och de effekter som lagen har fått. Syf- tet med utvärderingen är att följa upp och undersöka hur bestämmel- serna har fungerat i praktiken och om intentionerna med reformen har uppnåtts. Utredaren ska vidare utvärdera lagen (2008:206) om under- rättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar i välfärdssystemen. Mot bakgrund av resultatet av utvärderingen ska utredaren ta ställning till om det finns behov av ändringar i bidragsbrottslagen eller lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen och i så fall lämna förslag till nödvändiga för- fattningsändringar. Utredaren får även lämna förslag till andra åt- gärder för att motverka felaktiga utbetalningar. Uppdraget ska redovisas . Bidragsbrottslagen trädde i kraft (prop. 2006/07:80, bet. 2006/07:SfU12, rskr. 2006/07:214). Det huvudsakliga syftet med lagen är att minska antalet felaktiga utbetalningar och att stärka till- tron till välfärdssystemen. Lagen ska vidare skapa ett effektivt straff- rättsligt skydd för välfärdssystemen så att dessa kan upprätthållas på lång sikt (a. prop., s. 1 och 57). Enligt lagen ska den som lämnar oriktiga uppgifter eller under- låter att anmäla ändrade förhållanden som han eller hon är skyldig att anmäla enligt lag eller förordning, och på så sätt orsakar fara för att en ekonomisk förmån betalas ut felaktigt eller med ett för högt belopp från , , Centrala studie- stödsnämnden, , Arbetsförmedlingen, kommunerna eller arbetslöshetskassorna, dömas för bidragsbrott. Med ekonomisk förmån avses bidrag, ersättningar och lån för personligt ändamål. Bidragsbrottet kan vara ringa, av normalgraden eller grovt. Om någon saknar uppsåt, men begår den beskrivna gärningen av grov oaktsam- het, ska han eller hon dömas för vårdslöst bidragsbrott. Som ett led i arbetet med att motverka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen infördes även lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen (prop. 2007/08:48, bet. 2007/08:SfU7, rskr. 2007/08:166). Enligt denna lag har Migra- tionsverket, , , , , , Arbetsför- medlingen och arbetslöshetskassorna en särskild underrättelseskyl- dighet. De ska som huvudregel, om det finns anledning att anta att en ekonomisk förmån har beslutats eller betalats ut felaktigt eller med ett för högt belopp, underrätta den myndighet eller organisation som har fattat beslutet. Bidragsbrottslagen och lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen ska utvärderas I samband med införandet av bidragsbrottslagen uttalade reger- ingen att den hade för avsikt att noga följa upp vilka konsekvenser införandet av lagen fick för rättsväsendets myndigheter och vid be- hov återkomma i frågan. Vidare anförde regeringen att den även i övrigt hade för avsikt att följa upp reformen när den varit i kraft (prop. 2006/07:80, s. 93). I samband med den efterföl- jande riksdagsbehandlingen framhöll socialförsäkringsutskottet att regeringen angett att den hade för avsikt att följa upp reformen (bet. 2006/07:SfU12, s. 25). granskade effektiviteten i statens arbete med att motverka bidragsbrott i rapporten Vad blev det av de misstänkta (RiR 2011:20). Regeringen uttalade i sin skrivelse med anledning av rapporten bl.a. att det pågick flera projekt, både inom enskilda myndigheter och på myndighetsövergripande nivå, som syftade till att förbättra arbetet med felaktiga utbetalningar, samt att den hade för avsikt att göra en utvärdering av bidrags- brottslagen (skr. 2011/12:30). Bidragsbrottslagen har snart varit i kraft och konse- kvenserna av införandet av lagen bör vara påvisbara. Det bör därför utföras en bredare utvärdering av lagen för att undersöka hur be- stämmelserna i lagen har fungerat i praktiken, vilka konsekvenser som lagen har fått och om syftena med reformen har uppnåtts. Bidrags- brottslagen har en nära koppling till lagen om underrättelseskyldig- het vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, då de båda lagarna är tillämpliga på samma ekonomiska förmåner. En utvärder- ing av bidragsbrottslagen bör mot denna bakgrund även omfatta lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från väl- färdssystemen. En särskild utredare ges därför i uppdrag att •undersöka om syftena bakom införandet av bidragsbrottslagen har uppnåtts, •undersöka om, och i så fall på vilket sätt, bestämmelserna i bidrags- brottslagen har påverkat medborgarnas tilltro till välfärdssystemen, •göra en uppskattning av de offentligfinansiella effekterna av bi- dragsbrottslagens införande, •undersöka vilka konsekvenser införandet av bidragsbrottslagen och lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen fått för myndigheter, kommuner och arbets- löshetskassor, samt •kartlägga vilken kunskap som finns hos myndigheter, kommuner och arbetslöshetskassor om bidragsbrottslagen och lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärds- systemen samt hur denna sprids inom och mellan dem. Finns det anledning att ändra lagarnas tillämpningsområden? Det finns väsentliga särdrag i välfärdssystemens funktion och bety- delse som gör att det finns anledning att betrakta angrepp mot dessa som särskilt allvarliga. Utbetalningarna från systemen är i många fall av stor betydelse eller avgörande för enskildas försörjning. Det finns därför krav på en effektiv och snabb hantering av utbetal- ningarna. Inom systemen hanteras vidare en mycket stor mängd ärenden och utbetalningar, som det finns vissa begräns- ningar i möjligheterna till kontroll. Även om kontrollsystemen har effektiviserats, och åtgärder kan vidtas för att åstadkomma ytter- ligare effektiviseringar, kommer systemen även framöver att vara beroende av uppgifter från förmånstagare och andra som t.ex. ut- färdar intyg eller liknande. Det krävs att dessa lämnar nödvändiga uppgifter samt visar både aktsamhet och lojalitet mot välfärdssyste- men vid uppgiftslämnandet. Bidragsbrottslagen och lagen om unde- rrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen syftar till att säkerställa detta. Lagarna omfattar, som anförts ovan, endast utbetalningar från vissa särskilt angivna välfärdssystem för personliga ändamål. Det förekommer även utbetalningar från det offentliga som inte är för personliga ändamål, men där syftet indirekt är att gynna enskildas personliga ändamål, t.ex. genom lönesubventioner. Dessa utbetal- ningar uppvisar motsvarade särdrag avseende funktion och bety- delse som de som omfattas av de nämnda lagarna. Utbetalningar av detta slag hanteras också av de i lagarna angivna aktörerna. Flera ut- redningar och myndigheter har påtalat att det finns behov av att utvidga lagarnas tillämpningsområden. Delegationen mot felaktiga utbetalningar föreslog exempelvis att bidragsbrottslagens tillämp- ningsområde skulle utvidgas till att omfatta sådana bidrag och ersätt- ningar till arbetsgivare som utgör ekonomiskt stöd för anställning av enskild och som Arbetsförmedlingen beslutar om, dvs. arbetsmark- nadspolitiska stöd (SOU 2008:74). Utredningen om åtgärder mot fel- aktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten bedömde i sitt slutbetänkande att regeringen borde överväga att i bidragsbrottslagen och lagen om underrättelseskyldighet vid felak- tiga utbetalningar inom välfärdssystemen inkludera stöden som be- talas ut till arbetsgivare och anordnare inom arbetsmarknadspolitiken (SOU 2014:16). Lagarnas begränsade tillämpningsområde lyfts även fram i Brottsförebyggande rådets rapport som dörröppnare till välfärdssystemet (Rapport 2015:8). Rådet för skydd av EU:s finansiella intressen, i vilket myndig- heter som förvaltar och skyddar EU-medel i är represente- rade, ska lämna en rapport till regeringen om skyddet av EU-medel i . I sin rapport –2012 uppgav rådet bl.a. att ansvariga myndigheter hade uppmärksammat att det fanns behov av stöd för att avgöra när brott ska anmälas. Rådet konstate- rade vidare att antalet brottsanmälningar rörande misstänkta EU- bedrägerier hade varit lågt . Av rådets rapport –2015 framgår bl.a. att åtgärder har vidtagits för att tydliggöra när brott ska anmälas, men att antalet anmälningar trots detta allt- jämt är få. Inte heller utbetalningar av EU-medel omfattas av bidrags- brottslagen eller lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga ut- betalningar inom välfärdssystemen. •utreda om det finns skäl att i något avseende förändra bidrags- brottslagens eller lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemens tillämpningsområden. En vik- tig utgångspunkt för detta arbete bör vara att avgränsningen av lagarnas tillämpningsområde även fortsättningsvis ska vara tydlig och lättillgänglig. Är bidragsbrottslagen tillräckligt effektiv? bedömde i den ovan nämnda granskningsrapporten att det straffrättsliga systemet för bidragsbrott inte var effektivt, vilket bedömdes kunna minska den allmänpreventiva effekt som var regeringens huvudsakliga motiv till kriminaliseringen av oakt- samma beteenden. Myndigheten konstaterade bl.a. att många bidrags- brottsärenden hade blivit liggande hos de olika myndigheterna i ut- redningskedjan, vilket inneburit att det tagit från det att en misstanke uppstått till dess att beslut fattats i åtalsfrågan, samt att det fanns brister både vad gällde handläggarnas utbildning och åter- kopplingen från de brottsutredande myndigheterna. Vidare fram- höll att många bidragsbrottsärenden lades ned och att detta skedde i flera delar av utredningskedjan. Den viktigaste förklaringen till detta bedömdes vara svårigheten att bevisa uppsåt eller grov oaktsamhet. rekommenderade mot denna bakgrund regeringen att bl.a. se över vilka förutsättningar myndig- heterna hade att tillämpa bidragsbrottslagen. Det finns mot denna bakgrund behov av att undersöka om bidragsbrottslagen i sin nuvarande utformning är tillräckligt effek- tiv för att kunna uppfylla de ovan nämnda syftena. Det finns även behov av att utreda hur olika myndigheter, kommuner och arbetslös- hetskassor arbetar för att förebygga och förhindra bidragsbrott samt hur de säkerställer att bidragsbrott lagförs. •utreda hur olika myndigheter, kommuner och arbetslöshetskassor arbetar för att förebygga och förhindra bidragsbrott, hur de säker- ställer att bidragsbrott lagförs, i vilken utsträckning som miss- tänkta brott polisanmäls samt vilken kvalitet anmälningarna håller och hur de utreds, samt •utreda hur olika myndigheter och arbetslöshetskassor tillämpar lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Bidragsbrottslagens utformning ska ses över Syftet med att införa straffansvar för grovt oaktsamma gärningar genom bestämmelsen om vårdslöst bidragsbrott var främst att minska antalet felaktiga utbetalningar och att stärka tilltron till väl- färdssystemen, inte att straffa personer med begränsade möjlig- heter att sätta sig in i och förstå komplicerade regelverk. Det ansågs dock kunna krävas att en förmånstagare anstränger sig för att så långt möjligt ta del av den information som lämnas och kontaktar ansvarig myndighet, kommun eller arbetslöshetskassa om det är något som förmånstagaren inte förstår eller som ter sig oklart. Trots det upplysnings- och utredningskrav som finns för de utbetalande aktö- rerna måste enligt förarbetena utgångspunkten vara att den enskilda förmånstagaren tar ansvar för att alla efterfrågade uppgifter lämnas och att de är korrekta (prop. 2006/07:80, s. 49 f.). har i ett mål prövat gränsen för vad som anses som grovt oaktsamt i bidragsbrottslagens mening (NJA 2013 s. 369). I målet hade den tilltalade underlåtit att i en ansökan om försörjningsstöd redovisa att hon hade fått skatteåterbäring med Blanketten för ansökan om försörjningsstöd innehöll en särskild rad för uppgift om belopp och utbetalningsdag för det fall sökanden hade fått överskjutande skatt. Den tilltalades underlåtenhet ledde till att en kommun felaktigt beviljade henne för- sörjningsstöd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Kvinnan friades från brott med motiveringen att hon varit oaktsam när hon undertecknade blanketten utan att läsa igenom den ordentligt, och utan att kontrollera om skatteåterbäringen skulle redovisas, men att utrymmet för att bedöma den oaktsamheten som grov måste anses begränsat (jfr prop. 2006/07:80, s. 84). Mot den bakgrunden, och med hänsyn till den tilltalades bristande erfarenhet i ekonomiska frågor, kunde hon enligt domstolen inte anses ha gjort sig skyldig till grov oaktsamhet i bidragsbrottslagens mening. Mot bakgrund av Högsta domstolens avgörande kan det ifråga- sättas om utformningen av bestämmelsen om vårdslöst bidragsbrott är ändamålsenlig i förhållande till de utgångspunkter som redovisats ovan. Det finns därför skäl att se över bestämmelsens utformning. I NJA 2012 s. 886 uttalade sig bl.a. i frågan om vad som ska ses som ett eller flera bidragsbrott. Domstolen hänvisade till tidigare praxis avseende bedrägeribrott (NJA 2007 s. 973) och an- förde att det också vid bidragsbrott bör vara fråga om en gärning vid varje utbetalningstillfälle. Vid bedömningen av om ett bidragsbrott ska anses vara grovt ska det särskilt beaktas om brottet rört betydande belopp, om den som begått brottet använt falska handlingar eller om gärningen ingått i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större om- fattning. Ett riktmärke på cirka fem prisbasbelopp används i praxis som gräns för vad som ska anses vara ett betydande belopp. Att så stora belopp betalas ut vid ett enda tillfälle är mycket ovanligt. Mot denna bakgrund bör det övervägas om det finns behov av att ändra utformningen av bestämmelserna i bidragsbrottslagen så att än större vikt läggs vid om gärningen ingått i en brottslighet som utövats syste- matiskt eller i större omfattning. Grundläggande för straffskalornas utformning är principerna om proportionalitet och ekvivalens. Principerna innebär att svårare brott ska bestraffas strängare än lindrigare brott och att lika svåra brott ska bestraffas lika strängt. Vidare ska olika gärningar inom en och samma brottstyp bedömas olika strängt i det enskilda fallet, om det finns försvårande eller förmildrande omständigheter. dragsbrottslagen infördes fanns det inte någon särskild straffrättslig reglering som avsåg bidragsbrott. Gärningarna prövades i stället mot bestämmelserna om straffansvar för bedrägeri i . Straff- minimum för grovt bidragsbrott är detsamma som för grovt bedrä- geri, dvs. fängelse i lägst . Däremot är straffmaximum lägre, fängelse i högst , jämfört med för grovt bedrägeri. I förarbetena till bidragsbrottslagen motiverades skillnaden med att det i förhållande till andra typer av bedrägerier var svårt att se att det på detta område skulle kunna förekomma gärningar med ett så högt straffvärde som fängelse (se prop. 2006/07:80, s. 82). En natur- lig del av en utvärdering av lagen är att undersöka om detta antagande överensstämmer med dagens verklighet. Det är således motiverat att genomföra en praxisgenomgång och utifrån resultatet överväga om det finns skäl att se över straffskalan för bidragsbrott. Vid en sådan genomgång bör det även undersökas om det finns några särskilda tolkningsproblem eller andra svårigheter vid tillämpningen av bestäm- melserna i bidragsbrottslagen. •ta ställning till om utformningen av bestämmelsen om vårdslöst bidragsbrott är ändamålsenlig, •utreda behovet av en ändrad straffskala för bidragsbrott, •genomföra en praxisgenomgång, bl.a. i syfte att undersöka om det finns några särskilda tolkningsproblem eller andra svårigheter vid tillämpningen av bestämmelserna i bidragsbrottslagen, och •utreda om det i övrigt finns behov av att ändra utformningen av bestämmelserna i bidragsbrottslagen eller lagen om underrättel- seskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Utredaren ska lämna förslag till åtgärder Mot bakgrund av utvärderingen ska utredaren, om ett sådant behov konstateras, föreslå författningsändringar eller lämna förslag till andra åtgärder för att motverka felaktiga utbetalningar. Det står även utredaren fritt att behandla andra, närliggande frågor inom ramen för sitt uppdrag. Utredaren ska redovisa förslagens konsekvenser i enlighet med kom- mittéförordningen (1998:1474). Utredaren ska särskilt beräkna och redovisa förslagens samhällsekonomiska konsekvenser. För de för- slag som innebär kostnadsökningar eller intäktsminskningar för det offentliga ska utredaren föreslå en finansiering. För samtliga förslag som lämnas ska utredaren göra en analys av hur de samhällsekono- miska kostnaderna för statliga myndigheter, kommuner, arbetslös- hetskassor och domstolar förhåller sig till den effekt som förväntas uppnås. Utredaren ska vidare göra en analys av vilka konsekvenser som förslagen får för dem som erhåller ekonomiska förmåner från de aktuella välfärdssystemen. Om förslagen innebär en inskränkning av den kommunala självstyrelsen, ska utredaren utforma dessa så att de inte går utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till deras ändamål. Även om rätten till ekonomiska förmåner är densamma för kvinnor och män kan beviljandet av förmånerna vara ojämnt fördelat mellan könen. Utredaren ska mot denna bakgrund analysera för- slagens effekter för jämställdheten. Samråd och redovisning av uppdraget gav regeringen en särskild utredare i upp- drag att göra en översyn av välfärdsstatens förmåga att stå emot organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet (dir. 2015:96). Regeringen har vidare tillsatt en särskild delegation som ska motverka överutnyttjande av och felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade eller skatte- subventionerade system (dir. 2016:60). Utredaren ska noga följa och genom regelbundna samråd ta del av arbetet inom dessa utredningar samt vid framtagandet av förslag enligt dessa direktiv beakta den kart- läggning och problembeskrivning som utredningarna har gjort och de förslag till åtgärder som de överväger. Utredaren bör vidare samråda med utredningen som har i uppdrag att göra en översyn av insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshind- rade och assistansersättningen (dir. 2016:40). När det gäller metoder och former för uppdragets genomförande står det utredaren fritt att välja sådana efter vad som bedöms lämpligt. Av betydelse för utredningen är dock t.ex. redo- visning av hur myndigheten arbetar med att säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs och att bidragsbrott motverkas samt Statskon- torets uppföljning av samverkansuppdraget mot felaktiga utbetal- ningar från välfärdssystemen. Utredaren bör vidare samråda med och inhämta upplysningar från berörda företrädare för rättsväsendet, dvs. , , , Domstolar och .