sou · H6B341 · 2018-06-11 00:00:00 — Institutet delar bedömningen att det behövs en översyn av ansvarsförhållandet mellan olika forskningsfinansiärer. fram- håller att kan ha ett stort värde för forsk- ning inom det pedagogiska området. Idéburna skolors riksförbund framför att det saknas praktiknära forskning och anser att det behövs en successiv plan för utökade resurser till . Idéburna skolors riksförbund framför att det saknas praktiknära forskning och anser att det behövs en successiv plan för utökade resurser till . instämmer i bedömning att spridningen av forskning behöver utvecklas och påtalar bety- delsen av att den praktiknära forskningen utgår från verksamhetens behov. anser att det alltför är akademin som styr forskningsfrågorna. Ytterst få är negativa eller tveksamma till bedömningarna om forskning och övriga berör inte frågan. Andra statliga utredningar att förhålla sig till 6.1.4Organiseringen av en funktion för professionsfrågor föreslår att en nationell funktion för lärar- och skolledarutveckling ska inrättas. Att lämna förslag till hur funk- tionen ska se ut är enligt en uppgift för denna utredning. föreslår dock att funktionen ska regleras i skollagen och i en instruktion som beslutas av regeringen. Funktionen ska, enligt kommissionen, ha en bred sammansättning och ledamöter ska utses av regeringen. Kommissionen lyfter fram att det är viktigt att säkerställa ett reellt lärar- och skolledarin- flytande för att säkra funktionens legitimitet. föreslår att funktionen ska ha beredande, beställande, beslutande och utvärderande uppgifter. Avsikten är att funktionen ska utgöra ett institutionellt nav i den struktur för kompetensförsörjning till skolsektorn som kommissionen ser fram- för sig och funktionen ska ha ett starkt mandat att driva utvecklings- arbete när det gäller lärares och skolledares kompetensfrågor, på basis av forskning och beprövad erfarenhet. anser att en tänkbar form för funktionen är en nämnd, likt , med koppling till relevant skolmyndighet. Funktionen ska enligt kommissionens förslag inne- hålla ett professionsprogram. Remissinstanserna om en funktion för professionsfrågor Cirka hälften av remissinstanserna är positiva till eller har i huvudsak inget att invända mot förslag om en funktion för professionsfrågor. ställer sig positiv till en nationell funktion, men menar att den kan ingå i en befintlig myndighet. Skolinspektionen tillstyrker i stort förslaget om ett nationellt professionsprogram för lärare och skolledare och bedömer att det kan skapas bättre förutsättningar för strategisk kompetens- utveckling genom att bygga upp en stödstruktur för lärares och skolledares kompetensutveckling. och m.fl. kommuner instämmer i förslaget om en nationell funktion invänder inte mot förslaget, men menar att inrättandet av en nationell funktion behöver utredas grundligt så att Andra statliga utredningar att förhålla sig till lärosätenas ansvar tydliggörs. har samma synpunkt och anser dessutom att lärosätenas medverkan i en nationell funktion behöver säkras. Cirka en tredjedel har avstått eller inte berört förslaget och en minoritet är negativ eller tveksam till förslaget, däribland som anser att det är möjligt att uppnå profes- sionsprogrammets ambitioner inom ramen för befintliga strukturer. m.fl. universitet är också negativa till förslaget. anser att funktionen riskerar att leda till ytter- ligare detaljstyrning av lärarprofessionen. ställer sig undrande till hur förslaget förhåller sig till det som är arbetsgivarens och parternas ansvar. av- styrker förslaget och framför att det som föreslås är högskole- utbildning utan koppling till lärosätena och en uppgift som innebär att funktionen ska sammanställa och värdera forskning, en uppgift som ligger på . 6.1.5Ett sammanhållet uppföljnings- och utvärderingssystem bedömer att det nationella uppföljnings- och utvärderingssystemet måste kompletteras på viktiga punkter. Exempelvis menar kommissionen att det behövs uppgifter om elever i behov av stöd, stödinsatser och insatsernas effekter. Kommis- sionen menar också att tillförlitliga mått på elevernas kunskaps- utveckling behöver utvecklas. Förslagen berör i allra högsta grad skolmyndigheter, men bedöms inte i sak ha bäring på denna utrednings arbete, då det är kompli- cerade sakfrågor där det krävs ytterligare diskussion och politiska ställningstaganden. Utredningen väljer därför att endast översiktligt beröra kommissionens bedömning. Andra statliga utredningar att förhålla sig till Remissinstanserna om ett sammanhållet uppföljnings- och utvärderingssystem En mindre andel av remissinstanserna är uttryckligen positiva till bedömningar om uppföljning och utvärdering. En övervägande del har avstått eller inte berört bedömningarna, medan ett fåtal är negativa eller tveksamma. Synpunkterna utvecklas inte närmare här, mot bakgrund av vad som sagts ovan. bedömer att utvecklingen av kursplaner, ämnes- planer och kunskapskrav bör ske i en kontinuerlig process med stark förankring hos lärosäten och bland lärare och rektorer. Utredningen kan konstatera att regeringen med anledning av detta har ändrat instruktion (2015:1047) så att det framgår att myndig- heten ska utforma och kontinuerligt utveckla de styrdokument som myndigheten har bemyndigande att meddela föreskrifter om. Utred- ningen avstår därmed från att hantera den frågan i förhållande till myndigheternas uppgifter i sak. 6.1.7Berörda myndigheters ansvar för elevhälsan bör förtydligas bedömer att berörda myndigheters ansvar och samverkan när det gäller elevhälsan bör förtydligas. Frågan bör enligt hänvisas till myndighetsöversynen. Knappt hälften av remissinstanserna är positiva till eller har inget att invända mot bedömningen Däribland , , Myndig- heten för delaktighet, och flertalet kommuner. Drygt hälften har avstått eller har inte berört frågan, däribland och Skolinspektionen då de inte tar ställning till de frågor myndighetsöversynen har fått i uppdrag att hantera och som rör myndighetsstrukturen. Ytterst få är negativa eller tveksamma till förslaget. Andra statliga utredningar att förhålla sig till En annan utredning tar hand om elevhälsan Regeringen tillsatte en utredning som har i uppgift att bl.a. kartlägga och analysera hur elevhälsoarbetet kan utvecklas och föreslå insatser som kan bidra till att skapa ett mer aktivt och väl fungerande elevhälsoarbete och därmed stärka elevhälsans kom- pensatoriska roll. Frågan om ansvar och samverkan när det gäller elevhälsan kommer, enligt uppgift, att hanteras av den utredningen. föreslår att bestämmelserna i skollagen om statliga åtgärder för rättelse ska ändras så att det tydliggörs att sådana åtgärder bör aktualiseras i motsvarande situationer som ett åter- kallande av ett godkännande för enskild huvudman. Statliga åtgärder för rättelse ska kunna aktualiseras om ett föreläggande från tillsyns- myndigheten inte följts och missförhållandet är allvarligt. Vidare föreslår kommissionen att det ska anges i skollagen att statliga åtgärder för rättelse endast får vidtas om åtgärderna är propor- till sitt syfte och övriga omständigheter. Uppgiften är en fråga för en skolmyndighet, men regeringen har redan hanterat frågan i sak då den behandlas i regeringens proposition Samling för skolan (2017/18:182). Utredningen gör därför endast en bedömning i fråga om vilken myndighet som bör hantera åtgärder för rättelse. 6.2Praktiknära skolforskning i samverkan Utredningen skolforskning i samverkan (U 2017:03) har regeringens uppdrag att lämna förslag som innebär att universitet och högskolor som bedriver lärarutbildning och huvudmän inom skolväsendet ska kunna skapa långsiktig samverkan kring praktik- nära forskning för att stärka den vetenskapliga grund som utbild- ningen enligt skollagen (2010:800) ska vila på (dir. 2017:27, 2017:82). I det först nämnda direktivet nämns såväl som och deras uppdrag som rör forskning (se kap. 4). Andra statliga utredningar att förhålla sig till Uppdraget redovisades (SOU 2018:19). Av be- tänkandet framgår att den processnära forskningen ses ur ett process- perspektiv och ett antal steg karaktäriserar den praktiknära forsk- ningsprocessen: formulering av forskningsfrågan, forskningens finansiering, genomförande, delning, spridning och användning. Det framgår också att praktiknära forskning bör ligga till grund för arbetet med att utveckla och förbättra undervisningen i skolan och i lärar- och förskollärarutbildningarna så att barns, elevers och studenters lärande stärks. Utredaren anser att förbättringsarbetet, med t.ex. implementering av forskning, blir en del av forsknings- metoden om forskningsfrågorna kopplas direkt till identifierade behov för förbättring och om verksamhetens olika aktörer invol- veras i forskningen. Utredningen riktar ett antal rekommendationer till huvudmän, lärar- och förskollärarutbildningar och till regeringen. Dessa är sammantaget att •stärka huvudmannens medverkan i praktiknära forskning •stärka lärosätenas roll i utbildningssystemet •stärka stödet för en skola på vetenskaplig grund genom ett utökat uppdrag till •öka medelstilldelningen för praktikutvecklande forskning •skapa utrymmer för samverkan i det dagliga arbetet. Regeringen rekommenderas också att på ett antal områden för- tydliga uppdraget till den pågående försöksverksamheten om praktik- nära forskning mellan universitet eller högskolor och skolhuvudmän, vilken pågår 2017–2021. Det är inte möjligt att beakta remissinstansernas synpunkter då utredningen skolforskning i samverkan fick förlängd tid för uppdraget och remisstiden har inte gått ut vid denna utrednings redovisningstidpunkt. Andra statliga utredningar att förhålla sig till fick (Fi 2015:09) i uppdrag av regeringen att bl.a. föreslå en ny läns- och landstingsindelning som skulle innebära att delas in i väsentligt färre län och landsting. Kommittén fick även i uppdrag att analysera behovet av en sam- ordnad regionindelning avseende vissa statliga myndigheter och, om ett sådant behov finns, identifiera de statliga myndigheter för vilka en geografisk samordning kan vara relevant för både staten som helhet och kommunsektorn (dir. 2015:77). Av kommitténs direktiv framgår att för vissa nationella myndigheter är den geografiska organisationen helt eller delvis reglerad av riksdag och regering, men flertalet myndigheter bestämmer själva sin regionala indelning. Regeringen anger att hur centrala statliga myndigheter organiserar sin lokala närvaro och service är av stor vikt för den regionala utvecklingen, medborgarnas tillgång till statlig service och tillgången till kvalificerade arbetstillfällen i alla delar av landet. Utredningen har identifierat dessa båda delar av uppdraget som relevanta för arbetet, eftersom utredningen har i uppdrag att vid behov föreslå en organisering av skolmyndigheter som innefattar en regional närvaro (dir. 2017:37). lämnade kommittén ett delbetänkande till regeringen med förslaget att tre nya län och landsting skulle bildas (SOU 2016:48). fick emellertid kommittén ett tilläggs- uppdrag där uppdraget om att föreslå en ny läns- och landstings- indelning utgick och regeringen framför att den inte avser att fort- sätta bereda förslagen i delbetänkandet (dir. 2017:72). Uppdraget om statliga myndigheters regionala indelning kvarstod och är således fortsatt intressant för utredningen. lämnade sitt betänkande till regeringen (SOU 2018:10). Av betänkandet framgår att gjort be- dömningen att följande myndigheter har en sådan betydelse för regional samverkan att de ska ha en samordnad geografisk indelning: Arbetsförmedlingen, Försvarsmakten, Kriminalvården, Migra- tionsverket, , Rådet för Europeiska socialfonden i , , , Säkerhetspolisen och Åklagar- myndigheten. Myndigheter inom skolområdet har undantagits med hänvisning till den pågående myndighetsöversynen. Andra statliga utredningar att förhålla sig till anger att en av de grundläggande utgångs- punkterna varit att inte bryta några läns- eller landstingsgränser. Vidare har kommittén försökt lämna förslag som innebär så liten omställning som möjligt. Kommittén har därför utgått från be- fintliga strukturer och menar dessutom att en helt ny struktur skulle innebära ytterligare en struktur lagd till den redan mångfacetterade förvaltningskartan. föreslår en indelning som överensstämmer med de sex sjukvårdsregionerna, nämligen •Jämtland, , , •Dalarna, , , , , , •Blekinge, , . Kommittén konstaterar dock att det även finns andra samarbets- konstellationer, men menar att det finns mycket som talar för att samtliga landsting har ett regionalt utvecklingsansvar. En alternativ lösning som presenteras är en regional indelning som motsvarar sju regioner. Alternativet moti- veras av den nyligt genomförda och genomgripande organisations- förändringen av och kommittén pekar på att Säkerhetspolisen och har samma indelning. Mot denna indelning talar, enligt kommittén, att flera av ovan nämnda myndigheter resursmässigt har svårt att bära fler än sex regioner och att det inte finns någon motsvarighet inom kommun- sektorn. De alternativa regionerna är •Jämtland, , , Andra statliga utredningar att förhålla sig till •Blekinge, , , . Utredningen vill uppmärksamma på att båda alternativen kom- bineras med möjligheten att inrätta lokalkontor. fick, i likhet med utredningen forskning i samverkan, genom tilläggsdirektiv förlängd utrednings- tid. Därför är det inte heller här möjligt att beakta remissinstanser- nas synpunkter. Utredningen ska enligt direktiven (dir. 2017:37) hålla sig informerad om Tillitsdelegationens (Fi 2006:03) arbete i relevanta delar. Tillitsdelegationen ska enligt sina direktiv (dir. 2016:51) bl.a. föreslå modeller för hur en styrning baserad på tillit och kvalitativa mål kan utformas och föreslå försöksverksamheter inom områden där det finns ett nära samarbete mellan kommuner eller landsting och statliga myndigheter och tillsammans med berörda aktörer inventera s.k. tidstjuvar, dvs. åtgärder inom olika arbetsprocesser som skapar onödig administration och som tar tid från verksam- heten och, om möjligt, föreslå hur dessa kan tas bort. Delegationen ska vidare, tillsammans med berörda, analysera och redovisa hur den statliga tillsynen påverkar verksamhets- utveckling och identifiera och redovisa eventuella hinder för genom- förande av utvecklingsinsatser inom kommuner och landsting och utreda och om möjligt föreslå hur den statliga tillsynen över kommu- nal verksamhet kan bidra till verksamhetsutveckling. Av delega- tionens direktiv framgår att vissa tillsynsmyndigheter, t.ex. Skol- inspektionen, arbetar med att utveckla återföringen av tillsyns- resultaten till de granskade verksamheterna för att dessa och även andra verksamheter ska kunna ha nytta av och lära sig av tillsynen. Inom ramen för Tillitsdelegationen genomförs flera studier, bl.a. en studie vid som fokuserar på dels den styrning skolinspektionen är föremål för genom ansvarigt departements styrning, dels den styrning som skolinspektionen själv, via sitt till- synsuppdrag, utövar över svenska skolor. Andra statliga utredningar att förhålla sig till Delegationen följer också Inspektion 2018, Skolinspektionens pilotverksamhet, som är ny form av regelbunden granskning som bl.a. syftar till en bättre återföring till huvudmän och skolor. Denna utredning har i uppdrag att analysera och föreslå hur den statliga tillsynen av skolväsendet kan förbättras och organiseras så att nyttan för huvudmän, skolor och förskolor ökar (dir. 2017:37). Det är således av stor vikt att följa delegationens arbete, för att så långt möjligt förvissa sig om att inga onödiga överlappningar eller skillnader uppstår. Delegationen ska lämna sin slutredovisning till regeringen den efter det att denna utredning har lämnat sitt betänkande. 6.5Bättre skola genom mer attraktiva skolprofessioner fick en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag som syftar till att ge bättre förutsättningar för lärare, för- skollärare, rektorer och förskolechefer att utföra sina uppdrag. Utredaren fick också i uppdrag att bl.a. se över behörighets- och legitimationsreglerna (U 2016:06, dir. 2016:76). Utredaren ska enligt sina direktiv informera sig om annat pågående utredningsarbete som kan vara av betydelse för uppdragets genomförande t.ex. skolkommission (SOU 2017:35). Som nämnts ovan föreslår att en nationell funktion för professionsutveckling bör inrättas och frågan hänvisas i betänkandet till denna utredning. Dessutom föreslås att ett natio- nellt professionsprogram för lärare bör införas och att kompetens- utvecklingen av lärare och rektorer ska systematiseras och göras mer likvärdig. Det senare anges även i direktiven till utredningen skola genom mer attraktiva skolprofessioner, liksom att utredaren vid behov ska lämna kompletterande förslag som bidrar till att säker- ställa att huvudmannen tar sitt ansvar för kompetensutveckling. Professionsprogrammet kopplas i skolkommissionens betänkande till den nationella funktionen. Utredningen skola genom mer attraktiva skolprofessioner slutredovisade sitt uppdrag till regeringen (SOU 2018:17). I betänkandet föreslås ett professionsprogram som bygger Andra statliga utredningar att förhålla sig till på tre antaganden vilka kan sammanfattas med att det behövs en kompetensutvecklande del, tydliga beskrivningar av lärar- och rektorskompetens från grundläggande till mycket avancerad nivå – kompetenserkännanden – och att det behövs mer utvecklade modeller för att använda kompetens så att identifierad och erkänd kompetens kan användas mer strategiskt. Utredaren framför att programmet ska genomföras nationellt och å ena sidan innehålla en tydlig systematik för att likvärdighet ska kunna nås och å andra sidan en variation av metoder och innehåll beroende på huvudmäns och skol- enheters olika förutsättningar och behov. Programmet stödjer utveckling och är enligt förslaget inte enbart ett utbildningsprogram. I betänkandet betonas att lärare och rektorer ska vara drivande aktörer för utvecklingen. Det föreslås vidare att den nuvarande karriärstegsreformen ska kopplas till professionsprogrammet och principen om tydliga be- skrivningar av lärarkompetens. Betänkandet gick ut på remiss och synpunkter ska ha lämnats , dvs. efter det att denna utredning slutfört arbetet. 6.6Samordning, ansvar och kommunikation En av regeringen utsedd nationell samordnare i frågor som rör specialskolans målgrupp lämnade sitt betänkande till regeringen (SOU 2016:46). Den nationella samordnaren fann bl.a. att det specialpedagogiska stödet behöver utvecklas och att många aktörer har efterlyst en bättre samordning av de resurser som finns. I betänkandet föreslås att SPSM ska inrätta tio till femton s.k. regionala nav som innebär att det i regionerna ska inrättas ett kansli med en regional samordnare för elever med dövhet, hörsel- nedsättning och grav språkstörning. Det ska enligt förslaget finnas kompetens för varje målgrupp och insatser mellan kommun, land- sting och stat ska samordnas för att eleverna ska nå bättre mål- uppfyllelse. Av betänkandet framförs vidare att SPSM:s rådgivare behöver komma närmare klassrummet och att det i dagens system oftast är en specialpedagog som får kompetensutveckling via en rådgivare, medan det blir flera led innan stödet når eleven. Andra statliga utredningar att förhålla sig till att rådgivaren inte ska ta över undervisningen, men kunna ge stöd direkt till de lärare och specialpedagoger som berörs. Dessutom pekar den nationella samordnaren på att kompetenserna behöver kompletteras och att rådgivningen behöver bli mer aktiv gentemot huvudmännen i syfte att möta enskilda elevers behov. Remissinstanserna om regionala nav Regeringen remitterade betänkandet Samordning, ansvar och kom- munikation till 85 instanser varav 43, enligt uppgift från Ut- bildningsdepartementet, har lämnat synpunkter på betänkandet. Utredningen har efterfrågat synpunkter på frågan om regionala nav och har tagit del av de 35 remissvar som rör förslaget. Av dessa är 27 i huvudsak positiva eller har inget att invända mot förslaget, medan åtta är negativa eller tveksamma till hela eller stora delar av förslaget. ställer sig positiv till förslaget, men bedömer att det är svårt att få en bild av hur omfattande verksamheten kan förväntas bli och vilka resultat som kan komma att uppnås. bedömer att det är viktigt med kontinuerliga uppföljningar och utvärderingar av de regionala navens verksamhet och resultat. Skolinspektionen är i princip positiv, men vill framhålla vikten av att förslaget samordnas med andra förslag om statlig regional närvaro inom utbildningsområdet. Även andra instanser, t.ex. kommun och SPSM, som är positiva i sak, betonar vikten av att det blir tillräckligt antal nav i syfte att uppnå likvärdighet för barn- och elevgruppen. SPSM menar att antalet nav bör anpassas efter läns- eller regionindelning. anser att SPSM:s regionala organisation bör ses över så att den överens- stämmer med de regionala naven. anser vidare att det finns stora fördelar med decentraliserad kompetens om språkstörning. SPSM som tillstyrker förslaget betonar att det behövs ett reglerat åliggande för deltagande i navet. Om inte det finns menar SPSM att det finns risk för stora regionala skillnader. Ett alternativ som lyfts fram är att deltagande i naven ska vara en förutsättning för att kunna få statliga bidrag. kommun anser att det är viktigt att den Andra statliga utredningar att förhålla sig till kommunala huvudmannen får möjlighet att utveckla ett gott sam- arbete med kunskapsnavet. Detta är särskilt viktigt, menar kom- munen för att minska sårbarheten när det gäller kompetensfrågor. SPSM noterar vidare, i likhet med t.ex. , och , att även elever med andra funktionsnedsättningar än dövhet, hörsel- nedsättning och grav språkstörning kan ha motsvarande behov av samordning. Även , som är negativt till förslaget, pekar på att problembilden är generell för de allra flesta barn med funktionsnedsättningar. Förbundet menar bl.a. att ett samordningsansvar för förbundets målgrupp helst ska utgå från kommunen då varje individ främst är kommunmedborgare och skolan är kommunens ansvar. Några kommuner är också negativa till förslaget. anser att uppdraget bör kunna rymmas inom SPSM:s nuvarande regionkontor och kommun anser att befintliga strukturer som SPSM kan nyttjas och stärkas utifrån den ansvars- fördelning som följer av skollagen. kommun är kritisk till lösningen då den frångår den princip om styrning på statlig och nivå som gäller i övrigt inom skolväsendet. (A 2016:03) ska enligt sina direktiv (dir. 2016:56) analysera hur väl samspelet och ansvarsfördelningen fungerar mellan aktörer som påverkar arbetsmarknadernas funk- tionssätt, med särskilt fokus på statliga myndigheters och kom- munernas profil. Utredaren ska vidare lämna förslag som kan göra det statliga åtagandet för arbetsmarknadspolitiken mer effektivt och tydligt. Genom tilläggsdirektiv (2017:71) fick utredningen bl.a. i uppdrag att lämna förslag om hur arbetsförmedlingens samarbete med andra relevanta aktörer, t.ex. utbildningsaktörer, kan förbättras, hur kommunernas roll i arbetsmarknadspolitiken bör förtydligas, och hur enskilda kommuner, i de fall det är effektivt, i högre grad ska kunna medverka i genomförandet av arbetsmarknadspolitiken, arbetsmarknadspolitiken i större utsträckning ska kunna samverka med relevanta aktörer på regional och nationell nivå i syfte att stärka kompetensförsörjningen och hur arbetsmarknadsutbildningen kan Andra statliga utredningar att förhålla sig till svara mot arbetsmarknadens behov samt i vilken form och av vilka aktörer arbetsmarknadsutbildningar ska tillhandahållas. Av tilläggsdirektiven framgår att ska ha kontakt med denna utredning. En dialog har hållits och den föranledde ingen fråga att ta särskild hänsyn till för denna utredning. 6.8Utredningen om planering och dimensionering av gymnasial utbildning