sou · H6B341 · 2018-06-11 00:00:00 — Centrumet har även till uppgift att stödja utbildningsanordnarna och högskolorna i ärenden som gäller utvärdering och kvalitetshantering. Syftet med utvär- deringarna är att utveckla utbildningen, stödja lärandet och säker- ställa utbildningens kvalitet. Utvärderingarna ger också information som kan användas för beslutsfattande på lokal, regional och nationell Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder nivå samt för utvecklingsarbete och internationella jämförelser (karvi.fi). är ett nationellt centrum för utbildningsforskning som arbetar tvärvetenskapligt med att under- söka, bedöma och utveckla det finländska utbildningssystemet. () ansvarar i sex regioner för vissa uppgifter som är underställda undervisnings- och kulturministeriet. RFV ansvarar bl.a. för informationsstyrning och kortvarig fort- bildning av personalen inom undervisnings- och småbarnspeda- gogik. RFV ansvarar även för vissa statsbidrag (). genomfördes en decentralisering och av- reglering inom skolans område som innebär att kommunerna fick ett större inflytande. Som exempel kan nämnas att den statliga läro- medelsgranskningen upphörde , ett system med en över- gripande läroplan och lokala läroplaner infördes och Skol- inspektionen, som bedrevs från regional nivå, upphörde . Inspektionen ersattes först av uppföljning och utvärdering och senare även av resultatstyrning. och framåt har besparingar genomförts både i den statliga skoladministrationen och kommunernas skolverksamhet. En pågående utveckling är att skolor i allt större utsträckning ingår i nätverk med andra skolor och med universitet. Även skolornas hu- vudmän bildar nätverk i allt större utsträckning, särskilt kommunala huvudmän. Detta avsnitt baseras på en sammanställning av Huber (2018). är en federal republik med 16 delstater. principen bygger på att varje delstat har sin egen utbildnings- och kulturpolitik. Detta betyder att det finns 16 olika skolsystem med vissa skillnader relaterade till utbildningspolitiken och dess mål- sättningar. I varje delstat finns statliga skolor, men också skolor som drivs av kyrkor, andra organisationer eller privatpersoner. I de statliga skolorna svarar ministeriet för finansieringen av bl.a. lärarlöner, medan en styrelse ansvarar för skolbyggnader, material och de personalgrupper som inte är lärare eller skolledare. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder På nationell nivå finns en så kallad Stående konferens, Kultus- ministerkonferenz (KFK), för ministrar inom utbildning och kultur. Den arbetar med att föreslå rekommendationer i utbildningsfrågor som sedan ska godkännas av delstatsdepartementen. Inom konfe- rensens ram förhandlas konsensus fram i många utbildningsfrågor och utbildningssatsningar med syfte att förbättra verksamheten. Skillnaderna mellan skolsystemen är därmed inte särskilt stora. Inom delstaterna är de högsta beslutande myndigheterna utbild- ningsministerierna. De arbetar på uppdrag av regeringarna med styrning, administrativa uppgifter och strategiska frågor för del- staterna. På denna nivå finns i de flesta delstaterna en särskild skol- myndighet som lämnar stöd till ministerierna i olika strategiska frågor och har ett speciellt fokus på implementering av delstatliga riktlinjer och program. Inspektionen av såväl statliga som icke-statliga skolor sker via en särskild regional myndighet (Schulämter). Inspektionen sker mot ett regelverk som reglerar kvaliteten i skolorna, men lärarens under- visning är inte i sig föremål för inspektion. Myndigheten ger även råd och support till skolorna. Inspektionen ser olika ut i olika del- stater, men det är vanligt att det efter en inspektion sammanställs en rapport som skickas till bl.a. huvudmannen och den berörda skolan. Även representanter för elever och föräldrar får del av rapporten. Vid behov innehåller rapporten rekommendationer om förbättrings- åtgärder till rektorn för skolan. Vid allvarligare brister åläggs rektorn att ta kontakt med en överordnad myndighet. har en ny form av inspektion i kombination med självvärdering införts inom samtliga delstater. Inspektörerna ger numera även stöd till förbättringsarbetet i skolorna med utgångspunkt från resultatet av inspektionerna. I varje delstat finns en statlig lärarutbildning som även ansvarar för fortbildning av lärare. resultat i PISA-undersökningen 2000 ansågs vara mediokert i jämförelse med resultaten från många andra länder. Med anledning av detta har en rad politiska initiativ tagits i syfte att förbättra skolresultaten och KFK har fått ett större inflytande över delstaternas utbildningspolitik. Exempelvis har nya regler införts när det gäller kvalitetsrapporter och storskaliga bedömningstester. Det finns en diskussion om hur staten på bästa sätt bör stödja skolor. Många som arbetar med sådana uppgifter Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder inom den statliga administrationen uppger att de är överlastade med administrativa arbetsuppgifter och därför inte hinner stödja skolor i den utsträckning som är önskvärd. Ett annat arbetssätt från myndig- heterna sida efterfrågas dessutom, som i större utsträckning än kan identifera och stödja skolors professionella kultur. Detta avsnitt baseras på en sammanställning av Sigurdadóttir m.fl. (2018). Ett särskilt ministerium, , Science and Culture ansvarar för frågor om utbildning, kultur och vetenskap. Ministeriet ansvarar för övergripande läroplansfrågor och andra styrdokument för förskolan, och gymnasieskolan. Ministeriet ansvarar också för kompetensutveckling inom gymnasie- skolan. Kommunerna har motsvarande ansvar när det gäller grund- skolan och förskolan. anses ha ett av de mest decentraliserade skolsystemen inom . Kommunerna är huvudmän för det stora flertalet skolor. Endast 2–av eleverna går i privata skolor. Skolorna leds av politiskt valda skolstyrelser på nivå. För gym- nasieskolorna utnämns dock skolstyrelserna av ministeriet. För- fattningsregleringen ger rektorerna ett stort självständigt ansvar för ledningen av skolan. Det finns en myndighet under ministeriet, The Directorate of Education, som är indelad i tre avdelningar. The Assessment and Evaluation Departement bevakar nationella examinationer, analy- serar och presenterar resultaten av dessa samt handhar internatio- nella studier. The Dissemination Departement producerar och distri- buerar läromedel, såväl tryckt som digitalt material och anvisningar för lärare. Departement utför olika administrativa upp- gifter, såsom validering av studieprogram, intagning till gymnasie- skolan och godkännande av privata skolor. Kommunerna på är organiserade i ett förbund, of . Förbundet har lagreglerade upp- gifter inom utbildningsområdet. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder med ministeriet med att utforma författningar och med att tillhanda- hålla information och material som stöd för kommunerna i deras skoluppdrag. Det finns ett råd för fortbildning av lärare, . Rådet som inrättades 2012 fungerar som ett forum för ministeriet, kommun- förbundet, lärarnas fackliga organisation och de tre universitet som utbildar lärare. Rådet har till uppgift att arbeta med lärarnas profes- sionella utveckling och att tillhandahålla information om dessa frågor på rådets webbplats. En decentralisering inom skolväsendet tog sin början 1994. Kom- munerna övertog ansvaret för lärares och vissa andra yrkesgruppers kompetensutveckling . Det har uppstått stora skillnader mellan kommunerna vad gäller stödet till kompetensutveckling, bl.a. beroende på kommunernas skilda ekonomiska förutsättningar och skillnader i kapacitet i övrigt. introducerades självvärdering i skolorna och ett nationellt system för insamling av resultatinformation från skolorna. fick kommunerna ett större ansvar för utvärdering av skolorna. Regeringen tog 2014 fram en handlingsplan för att bl.a. förbättra elevernas läsförmåga och minska avhoppen från gymnasieskolan. Detta ansågs vara ett trendbrott som markerade ett större statligt inflytande över skolan. Initiativet från regeringen kom som ett svar på försämrade resultat i PISA-undersökningen. Regeringen tar även i övrigt olika initiativ inom skolområdet för att komma till rätta med brister och för att förbättra skolresultaten. Det gäller exempelvis åtgärder för att komma till rätta med lärar- bristen. Det finns dock kritik mot att regeringens olika initiativ inte alltid är förankrade bland skolans huvudmän och att det finns en brist på tillit mellan de olika nivåerna i skolsystemet. Detta avsnitt baseras om inte annat anges på en sammanställning av MacRuaire (2018). Skolsystemet i är statligt finansierat och i hög grad central- styrt. Ministeriet, Departement of Education and Skills (DES), Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder ansvarar för att tillhandahålla utbildning för alla barn. Ministeriet be- stämmer personalstyrkan vid varje skola baserat på antalet elever och finansieringen av skolan i övrigt baseras på ett belopp per elev. Skolor i socioekonomiskt utsatta områden tilldelas större resurser. Det finns ett fåtal privata skolor i de större städerna. Dessa skolor får också del av den statliga finansieringen, men finansieras därut- över även av elevavgifter. En stor majoritet av alla skolor i styrs av ett trossamfund, vanligen katolska kyrkan. En skolchef som ofta är den lokala bisko- pen svarar för styrningen av skolan. Till sin hjälp har skolchefen en lekmannastyrelse. Rektorn har en stark ställning. () är en organisation inom ministeriet som utvecklar och reviderar läroplaner. Organisationen utvärderar även skolornas implemente- ring av läroplanen och stödjer skolornas arbete med att själva värdera undervisningen och efterlevnaden av läroplanen. () är en annan organisation inom ministeriet som bl.a. arbetar med stöd till skolor i specialpedagogiska frågor. The Inspectorate är också en organisation inom ministeriet med uppgift att utvärdera, inspektera och ge stöd till skolstyrelser, rektorer och lärare. The Inspectorate har även regionala kontor. Inspektionen delar ut betyg i fyra steg efter genomförd inspektion. Skolor som får låga betyg kan erbjudas stöd. The State Examinations Commission är en myndighet under led- ning av ministeriet som ansvarar för examinationer inom skol- väsendet. är en organisation som har författningsreglerade uppgifter om reglering av lärar- professionen och utveckling av de krav som lärarna måste uppfylla för att bli registrerade som behöriga. Organisationen utvecklar även karriärvägar för lärare. Organisationen styrs av ett råd som består av 37 personer, där lärarnas fackliga organisationer utser en majoritet av personerna, medan en minoritet utses av bl.a. ministeriet och lärarutbildningarna (). Resultaten från PISA-undersökningen 2009 väckte stor upp- märksamhet och gav upphov till ett ökat fokus på kunskaperna i läsning och matematik, vilket ledde till obligatoriska och standardi- serade tester av eleverna kunskaper. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder Migrationen till och en tilltagande sekularisering har gradvis påverkat skolsystemet och lett till framväxten av fler skolor som inte är knutna till katolska kyrkan. En större transparens om skolornas resultat i kombination med rätten att välja skola har också lett till en tendens till att skolor väljs eller väljs bort beroende av skolornas resultat. Detta avsnitt baseras på en sammanställning av Geijsel m.fl. (2018). I beslutar regering och parlamentet om lagar och andra regleringar för all utbildning. Det finns ett utbildningsministe- rium (MoE), som stöds av en grupp högre chefer från olika utbild- ningssektorer. Utbildning i är obligatorisk för alla barn och ungdomar mellan och bekostas av staten. Skolsystemet i är mycket decentraliserat. har ett överordnat ansvar och har formulerat uppnåendemål som varje skola måste precisera i egna läroplaner. Vid sidan av det statliga skolorna finns många privata skolor som dock är statligt finan- sierade. Flertalet statliga skolor drivs av särskilda styrelser som arbetar på kommunens uppdrag. Även privata skolor drivs av styrelser. Styrelserna är ansvariga för utbildningens kvalitet och för att de nationella målen uppnås. Styrelserna och de enskilda skolorna har stor frihet att utveckla läroplaner och undervisning. Detta innebär att skolorna har stor autonomi, men den balanseras genom kontroll som nationella tester och nationell skolinspektion. The Inspectorate of Education är en statlig myndig- het med ansvar för bl.a. att styra och kontrollera kvaliteten i ut- bildningen och bevaka att skolor följer styrdokumenten och får tillräckliga resurser. Ytterst kan ministeriet dra in finansieringen för en skola som missköter sig. Myndigheten bildades genom en sammanslagning av två tidigare myndigheter, Learning and Teaching (LTS), som arbetade med råd, stöd och kompetens- utveckling i läroplansfrågor och Her Majesty’s Inspectorate of Edu- cation (HMIE), som var en inspektionsmyndighet. The Inspectorate arbetar med riskbaserad tillsyn. Med inspiration från inspektionsmyndigheten i har inspektionen i blivit mer pedagogiskt Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder orienterad i sin inspektion och stimulerar en dialog om kvaliteten i undervisningen. Efter inspektionen betygsätter inspektionen skolorna i kategorierna mycket svag, godkänd och bra. är en statlig myndighet som har råd- givande uppgifter i skolsystemet, baserat på en årlig verksamhetsplan som godkänns av ministeriet. Myndigheten ger råd till ministeriet, parlamentet och i vissa specifika fall till lokala myndigheter. Regeringen finansierar ett antal organisationer, exempelvis obe- roende konsulter eller tillfälliga organisationer som regeringen in- rättat, för att t.ex. implementera politiska reformer, stödja processer och utveckla användningen av informations- och kommunikations- teknologi. Dessa organisationer utgör i praktiken ett viktigt medel för regeringen att påverka utvecklingen i det decentraliserade skolsystemet. Skolsystemet kännetecknas av en tidig selektion av eleverna. I slutet av den åttaåriga genomför eleverna ett natio- nellt test som tillsammans med rekommendationer från elevens grundskola avgör elevens gymnasieprogram. Det finns en pågående debatt om hur avgörande testet ska vara. har skolans rekommendationer tillmätts större betydelse och det nationella testet mindre. Det finns dock forskning som indikerar att detta varit till nackdel för elever med svagare socioekonomisk bakgrund eller med utländsk bakgrund. Det råder lärarbrist i . Frågor om hur lärarbristen kan åtgärdas står därför högt på dagordningen. Detta delavsnitt baseras på en sammanställning av Wylie (2018). ansvarar för att följa skolverksamheten och tar fram styrdokument och underlag för resursfördelning, såsom personalresurser och resurser i övrigt, skolskjuts samt nationella riktlinjer för introduktion av informations- och kommunikations- teknologi. Ministeriet administrerar också ett särskilt support- system inom det specialpedagogiska området. Ministeriet har där- utöver ett allmänt ansvar för att skolorna bedrivs på det sätt som de nationella styrdokumenten föreskriver. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder har ett av världens mest decentraliserade skol- system. Alla statliga skolor är självstyrande, genom skolstyrelse- ledamöter som är valda av skolans föräldrar. Det saknas en styrande myndighetsnivå mellan ministeriet och de enskilda skolorna. I skol- styrelsen ingår också representanter för personalen. Rektorn, som är tillsatt av skolstyrelsen, är självskriven medlem. Kommunerna har alltså inget inflytande över skolorna. Systemet med självstyrande skolor har funnits . Skolstyrelserna bedriver sin verksamhet med utgångspunkt från nationell lagstiftning som är fastställd av . Skolorna måste följa dessa nationella bestämmelser, men bestäm- melserna lämnar utrymme för lokalt beslutsfattande och varje skola förväntas utveckla en lokal läroplan. Varje skola ska dessutom ut- veckla en strategisk plan för verksamheten och göra en själv- värdering . Dessa aktiviteter ska sammanställas i en rapport till ministeriet och invånarna i skolans upptagningsområde. Skolstyrelserna har ansvar för rektorernas rekrytering av lärare. Antalet lärare per skola är fastställt centralt av ministeriet som också förhandlar om lärarnas löner med lärarnas fackliga organisation. Skolorna finansieras av statliga medel som i huvudsak baseras på ett fastställt belopp per elev, med tillägg för skolor i socioekonomiskt utsatta områden. introducerades en modell med frivilliga samarbeten mellan skolor inom givna geografiska områden, The Community of Learning, där skolorna under en rektors ledarskap samverkar för att förbättra undervisningen och elevernas studieresultat, utan att den enskilda skolans beslutsutrymme påverkas. Ministeriet har tio regionala kontor. Personalen vid dessa kontor har som huvudsaklig uppgift att ge råd till skolorna, särskilt i anslut- ning till implementering av nya bestämmelser eller program. Vid kontoren analyseras även bl.a. skolornas årliga rapporter. Skolor som behöver särskilt stöd eller en särskild åtgärd identifieras i samarbete med (se nedan). I viss utsträck- ning finns stödinsatser att sätta in vid behov. Office () är en statlig myndighet med ansvar att granska alla skolor. Myndigheten granskar skolor med olika intervall, baserat på en bedömning av skolornas kvalitet. Vidare använder data från granskningarna till grund för utvärderingsrapporter som behandlar skolornas kvalitet ur olika Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder aspekter och implementeringen av nationella styrdokument. sprider också goda exempel genom rapporter och videor på myndig- hetens hemsida. har även utvecklat forskningsbaserade indika- torer som kan användas av skolorna för självvärdering. The Qualifications Authority (NZQA) är en myn- dighet med ansvar för kvalitetskrav för skolornas arbete med prov och bedömning som är kopplade till inträdesbestämmelser för högre utbildning. är en fristående organisation med för- fattningsreglerade uppgifter som delvis finansieras via registre- ringsavgifter från lärare. Några medlemmar är valda av lärare och rektorer, men majoriteten är utsedda av ministeriet. Organisa- tionens huvuduppgifter är att registrera lärare och deras kvalifika- tioner för arbetet och förvalta läraryrkets koder och standarder. Organisationen säkerställer även att det finns sätt att utvärdera lärarnas arbete. Arbetet påverkar hur lärarutbildningarna utvecklas. Organisationen har vidare utvecklat en nationell ledarskaps- strategi. Ministeriet har via avtal gett The NZ School Trustees Asso- ciation, en organisation som representerar skolstyrelserna, i uppdrag att ge råd till skolstyrelserna och att i samarbete med ministeriet identifiera skolor där särskilda insatser behöver sättas in. I finns en oro för att systemet med självstyrande skolor utan en nivå mellan ministeriet och de enskilda skolorna är för fragmenterat för att skolsystemet ska kunna leva upp till högt satta nationella målsättningar. Det finns stora skillnader mellan skolor vad gäller elevernas studieresultat, ofta kopplat till elevernas socioekonomiska bakgrund. De regionala myndigheternas stöd till skolorna har inte alltid fallit väl ut, bl.a. har skolor som bedömts vara i behov av stöd känt sig utpekade. Den nya regering som tillträdde har förklarat att den vill etablera stödfunktioner för lärare och skolledare inom ministeriet, i stället för att finansiera stöd till skolor som genomförs via avtal mellan skolor och externa utförare. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder Detta avsnitt baseras på en sammanställning av Sivesind (2018). I ansvarar kommunerna för att tillhandahålla grundskola och förskola, medan den regionala nivån (fylkeskommunerna) an- svarar för utbildning på gymnasial nivå. På regeringsnivå är Kunnskapsdepartementet (KD) det ministe- rium som ansvarar för skolfrågorna. En viktig organisation under ministeriet är Utdanningsdirektoratet som har till huvuduppgift att styra och utveckla skolor och förskolor så att de utvecklas i enlighet med de nationella styrdokumenten. En av organisationens kärnupp- gifter är att svara för kompetensutveckling för lärare, genom att utveckla olika program, där universitet och högskolor tillhandahåller själva utbildningen. fusionerades Udannings- direktoratet med Senter for IKT i utdanningen, en myndighet med ansvar för information och kommunikationsteknologi (ICT). är en organisation som arbetar med stöd till skol- huvudmän i specialpedagogiska frågor. På regional nivå finns 17 organisationer (Fylkesmannen) som fungerar som statens representanter på regional nivå. En särskild av- delning inom varje sådan orgnisation har till uppgift att inspektera skolor och förskolor. Inspektionen sker i allmänhet i form av fall- studier, där ansvariga för skolan eller förskolan får svara på frågor som rör efterlevnaden av de nationella styrdokumenten. Inspek- tionen har förändrat sitt arbetssätt och blivit mer stödjande i sina kontakter med ansvariga för skolor och förskolor och deras personal. Den ombildade myndigheten ska ses som uttryck för en ambition att förbättra resultaten mot bak- grund av resultat i internationella kunskapsmätningar som upplevts vara mediokra. Det finns en ambition att skapa en sammanhållen strategi för att förbättra elevernas resultat där riktlinjer för läro- planen, tester, bedömningar och internationella standarder ingår som delar i strategin. Tanken är att en ökad digitalisering ska bidra till denna strategi. Exempelvis ska den regionala inspektionen via it- lösningar kunna få enkel tillgång till resultatinformation från den lokala nivån. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder Detta delavsnitt baseras på en sammanställning av (2018). Utbildningspolitik i beslutas av det skotska parla- mentet. Ministeriet har ett övergripande ansvar för skolpolitiken men verksamheten styrs av 32 lokala myndigheter. De lokala myn- digheterna administrerar det offentliga skolsystemet och anställer lärare och skolledare. Merparten av skolornas resurser kommer från staten medan tas ut via lokala skatter. Endast 4 pro- cent av eleverna går i privata skolor. Dessa får inte del av statliga bidrag men har vissa skattelättnader. Vid varje lokal myndighet finns en särskild styrelse med ansvar för utbildningsfrågorna. Vidare finns en tjänsteman som fungerar som skolchef. Antalet lärare vid en viss skola följer till stor del centrala bestämmelser och avtal, men de lokala myndigheterna kan till viss del besluta om fördelningen av resurser mellan skolor och även be- stämma över vissa andra resurser. Education är ett statligt organ som arbetar med att ut- veckla läroplaner, ge stöd i läroplansfrågor och genom inspektioner och granskningar utvärdera kvaliteten i utbildningen. Education arbetar även med kapacitetsbyggande, dvs. med att under- stödja hög kvalitet i undervisningen och ledarskapet, stimulera innovation och ge evidensbaserade råd till regeringen. The Scottish Qualifikations Authority (SQA) är ett självständigt statligt organ under ministeriet som ansvarar för skolans examina- tionssystem. SQA leds av en styrelse och det finns även ett råd där intressenterna finns representerade. Lärarutbildningen bedrivs vid olika universitet som även till- handahåller vidareutbildning för lärare under hela yrkeslivet. () är en oberoende icke vinstdrivande organisation som utbildar lärare i klassrummets ledarskap. Ledarskapsutbildning ges även till lärare som fått ledaruppgifter inom skolan eller som har ambitionen att bli rektorer. Organisationen är statligt finansierad. erbjuder rektorsutbildning som kommer att bli obliga- toriskt för rektorerna. () är en orga- nisation där lärarprofessionen har stort inflytande, men som även Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder har författningsreglerade uppgifter. GTCS beslutar om professio- nella standarder för lärares kvalifikationer.