sou · H6B314 · 2018-02-28 00:00:00 — KA åtalades för bidragsbrott med påstående om att han vid fyra tillfällen lämnat oriktiga uppgifter i ansökan om sjukpenning från genom att intyga att han på grund av sjukdom inte kunnat stå till arbetsmarknadens förfogande eller arbeta alls En genomgång av rättspraxis trots att han arbetat deltid vid en kommun och fått lön. På så sätt skulle han ha orsakat fara för att sjukpenning betalats ut med sammanlagt mer än vad han haft rätt till. Be- loppet hade också betalats ut. Åtalet omfattade även ett påstående om bedrägeri för tiden före det att bidragsbrottslagen trätt ikraft. Av utredningen framgick att KA lämnat felaktiga uppgifter till och att han till följd av detta fått ut sjukersätt- ning som han inte har varit berättigad till. Han förnekade att det skett uppsåtligen. KA hade arbetat bl.a. som tolk åt en kommun men varit sjukskriven på heltid på grund av hjärtproblem. När han skulle fylla i blanketterna, åkte han till , där någon instruerade hur han skulle göra. Han förstod inte att han gjorde fel och trodde att det arbete han utförde ”inte räknades”. Tingsrätten ogillade åtalet. Efter överklagande fastställde hov- rätten tingsrättens dom. Hovrätten konstaterade att KA bott i och behärskade det svenska språket väl. hade han fått inte helt obetydliga förvärvsinkomster och borde enligt hovrätten ha insett att detta inte gick att förena med full sjukpenning. Hovrätten framhöll emellertid att det kräv- des uppsåt för att dömas för bidragsbrott och menade att detta var vanskligt att bedöma på grundval av den utredning som åklagaren hade åberopat. Hovrätten tog fasta på att de dokument där de fel- aktiga uppgifterna lämnades inte hade visats upp i målet. Det var därför svårt, ansåg hovrätten, att bedöma vilket utrymme för miss- förstånd som fanns. Det var därför inte styrkt mot KAs förnek- ande att han har haft uppsåt att lämna felaktiga uppgifter. 7.7Invändningar om språkförbistring, missuppfattning av regler och liknande Under vårt arbete har det framförts att invändningar om språkför- bistring, missuppfattning av regler eller dåligt mående ofta åter- kommer i mål om bidragsbrott som förklaring till varför personen menar att han eller hon inte agerat med uppsåt eller av grov oakt- samhet. Vi har därför samlat ett antal avgöranden där domstolarna behandlat just sådana frågor. En genomgång av rättspraxis , dom i mål B 6127-17 HK åtalades för bidragsbrott med påstående om att han vid ansö- kan om arbetslöshetsersättning angett oriktiga uppgifter om sin arbetssituation, att han varit arbetslös han i själva verket arbetat. Detta skulle ha inneburit att arbetslöshetskassan fel- aktigt utbetalat ersättning med . Det hände vid sex tillfällen . HK erkände de faktiska omständigheterna, men motsatte sig att dömas för brott med hänvisning till att han inte haft uppsåt. Av utredningen framgick att HK lämnat felaktiga uppgifter vilket lett till de utbetalningar som påståtts. Frågan var om han agerat med uppsåt. Enligt HK, som sade sig tala dålig svenska, kunde han inte få hjälp med ansökningarna av sin svenskspråkiga fru eftersom att de vid tillfället var osams. I stället gick han till a-kassan där perso- nalen visade honom hur han skulle fylla i kassakorten. Sedan fyllde han även i kassakort hemma. När han frågade personalen vad som skulle hända om det uppstod något fel sa de att inget skulle hända, utan att han bara skulle få betala tillbaka det han fått. Tingsrätten dömde HK för bidragsbrott enligt åtalet. Efter över- klagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. Hovrätten gjorde inte någon annan bedömning än tingsrätten i frågan om HK begått gärningarna med uppsåt. Uppgiften om att han fått besked från arbetslöshetskassan att ”inget skulle hända” om ”något blev fel” med kassakorten kunde enligt hovrätten inte leda till frihet från ansvar på grund av straffrättsvillfarelse. Hovrätten för och , dom i mål B 685-16 MS åtalades för bidragsbrott. Det som lades henne till last var att hon i ansökan om tillfällig föräldrapenning hos vid elva tillfällen lämnat oriktiga uppgifter genom att begära tillfäl- lig föräldrapenning för vård av sjukt barn, trots att hon själv varit sjuk, inte skulle ha arbetat, arbetat men barnet har inte varit frånva- rande från skolan samt att hon från och med en viss angiven tid- punkt inte haft någon anställning. På så sätt skulle hon ha orsakat att betalats ut felaktigt till henne. Åtalet om- fattade en tidsperiod . En genomgång av rättspraxis MS förnekade gärningarna. Hon berättade sammanfattningsvis att hennes ena barn avled i början av perioden, vilket påverkade henne kraftigt och att hon hade oklara minnesbilder från . Utredningen visade att MS lämnat oriktiga uppgifter i ansökningar på det sätt som påståtts, vilket lett till utbetalningar med det an- givna beloppet. Tingsrätten dömde MS för bidragsbrott enligt åtalet. Tings- rätten konstaterade att MS fyllt i ansökan om tillfällig föräldrapen- ning elektroniskt och därvid gjort en aktiv handling. Hon hade då bl.a. angett orsaken till ansökan såsom sjukt barn och även fyllt i sjukdomsorsaken. Vidare hade hon fyllt i vilka dagar hon begärt ersättning för och undertecknat ansökan elektroniskt. Enligt tings- rätten visade ansökningarna att MS på ett aktivt och medvetet sätt begärt ersättning vid de olika tillfällena. Det måste också ha stått klart för henne, även i den tunga period som hon befann sig i, att ersättning från gällande tillfällig föräldrapenning inte skulle utgå när hon själv var sjuk, inte skulle arbeta eller när barnet inte var sjukt. Förhållandena var sammantaget sådana att MS skulle dömas för bidragsbrott på det sätt som åklagaren påstått. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. , dom i mål B 3982-15 ID åtalades för bidragsbrott. Åklagaren påstod att följande hade hänt. ID hade ansökt om ersättning från en viss arbetslöshetskassa och därvid lämnat oriktiga uppgifter genom att på i vart fall 30 kassa- kort intyga att han arbetat och därutöver varit arbetslös trots att han rätteligen arbetat . ID hade underlåtit att deklarera . Uppgiften hade medfört fara för att arbets- löshetsersättning felaktigt skulle betalas ut, vilket också har skett med . Åtalet omfattade en tidsperiod om . ID erkände att han agerat enligt det påstådda händelseförloppet men motsatte sig ansvar dels för att brotten skulle rubriceras som ringa och därför var preskriberade, dels för att han saknade uppsåt. Enligt ID arbetade han som timvikarie och fyllde i kassakorten löpande och utefter vad han hade arbetat. ID berättade att han an- vände sin almanacka, där han hade skrivit upp de timmar han arbe- En genomgång av rättspraxis tade, som underlag och att han trodde att han fyllde i på rätt sätt. Vid ett fåtal tillfällen hjälpte hans fru honom att fylla i kassakorten och då utifrån de timmar han antecknat i almanackan. Tingsrätten dömde ID för bidragsbrott enligt åtalet. Efter att ha konstaterat att det i objektiv mening var bevisat att han begått gär- ningen fann tingsrätten att han också agerat uppsåtligen. Det grun- dades på systematiken i hans agerande, den information ID fått när han skulle fylla i kassakorten samt att han tidigare återkrävts på betalning av arbetslöshetsersättning och tidigare dömts för samma slags brottslighet. Sammantaget innebar detta att han måste insett att han lämnade oriktiga uppgifter på det sätt som påståtts. Han an- sågs därför även ha uppsåt till att uppgifterna medfört fara för att arbetslöshetsersättning felaktigt skulle betalas ut, vilket också skett med . Samma bedömning gjordes beträffande de kassa- kort som ID låtit sin fru fylla i på uppdrag av honom. Tingsrätten fann att varje ifyllt kassakort och den efterföljande betalningen motsvarade ett brott. Det var därför fråga om 30 brott. Trots att 15 av de 30 kassakorten rörde belopp som understeg och därmed vid en rent beloppsmässig bedömning kunde anses som ringa, medförde brottslighetens systematik att även dessa brott an- sågs vara av den s.k. normalgraden. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. Hovrätten över och , dom i mål B 703-16 A-C C åtalades för bidragsbrott med påstående om att hon vid fem tillfällen genom att lämna oriktiga uppgifter i ansökan till en a-kassa orsakat att arbetslöshetsersättning med sammanlagt felaktigt betalats ut till henne. De orik- tiga uppgifterna skulle ha bestått i att hon fyllt i att hon varit arbets- lös och inte redovisat att hon arbetat. A-C C medgav det faktiska händelseförloppet men förnekade brott med hänvisning till bristande uppsåt. Enligt A-C C skickade hon inte in kassakorten för att hon var arbetslös, utan för att hon saknade inkomst. Hon tänkte inte efter ordentligt eftersom hon befann sig mitt i en separation där hon var hotad till livet av sin ex- sambo och mer eller mindre fått fly med sin dotter. Hon hade gått på a-kassa tidigare, så hon visste hur man fyller i kassakorten. En genomgång av rättspraxis fick inte dubbel ersättning eftersom det tog hon fick sin första lön och tänkte att det blev någon slags karens eller att hon kanske kunde betala tillbaka . Tingsrätten dömde A-C C för bidragsbrott enligt åtalet. Enligt tingsrätten var det utrett att hon lämnat oriktiga uppgifter i ansö- kan vilket lett till att ersättning felaktigt har betalats ut till henne. De objektiva förutsättningarna för ansvar var alltså uppfyllda. I fråga om A-C C begått gärningarna uppsåtligen vägde tingsrätten in att hon tidigare fått a-kassa och det rörde sig om flera ansöknings- tillfällen fördelade . Även om hennes första lön betalades ut först efter två månaders arbete så måste hon enligt tingsrätten ha varit medveten om att hon skulle få lön som hon fick a-kassa. Av såväl kassakorten som informationsbladet framgick vidare tydligt att ersättning inte betalas ut för tid då man är anställd. Där angavs inte heller något om ”karens” eller liknande. Vid dessa förhållanden menade tings- rätten att A-C C, som inte heller påstått att hon gjort några när- mare efterforskningar om hur det närmare förhöll sig, måste ha in- sett att det fanns en avsevärd risk att hon felaktigt skulle få a-kassa som hon skulle få lön. När hon trots detta ansökt om ersättning hade hon haft uppsåt till gärningen. Åtalet var därmed styrkt. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom i skuld- frågan. Hovrätten för , dom i mål B 5386-15 GB åtalades för bidragsbrott. Det som lades honom till last var att han lämnat oriktiga uppgifter till en a-kassa genom att uppge att han var arbetslös trots att han var anställd och/eller fick lön från sin arbetsgivare. På så vis orsakade han att sammanlagt betalades ut felaktigt till honom. GB förnekade brott och menade att han under de första tre må- naderna som åtalet gällde hade haft en obetald praktikplats. För tiden därefter hade han fått ersättning både från sin arbetsgivare och från a-kassan men inte haft uppsåt till att uppgifterna han läm- nat skulle vara felaktiga. Enligt GB hade a-kassan informerat honom En genomgång av rättspraxis om att han kunde fortsätta ”stämpla” även sedan han börjat få lön från sin arbetsgivare. Tingsrätten fann att det inte var visat att GB fått ersättning från sin praktikplats som omfattades av åtalet och ogillade därför dessa delar, liksom åtalet för en utbetal- ning som skett som omfattades av gärningsbeskriv- ningen. GB dömdes för bidragsbrott om totalt . Efter överklagande fastställde hovrätten domen i skuldfrågan. Hovrätten instämde i tingsrättens bedömning att de uppgifter som GB lämnat om att han muntligen informerat a-kassan om sina änd- rade inkomst- och arbetsförhållanden var så opreciserade och svä- vande att hans berättelse inte kunde läggas till grund för domsto- lens bedömning. Han hade överhuvudtaget inte kunnat redogöra för vilken information han lämnat till a-kassan . Av den av skriftliga utredningen som åklagaren åberopat framkom att GB varit i kontakt med a-kassan per telefon och att ingen av dessa kontakter rört änd- rade inkomst- eller arbetsförhållanden. Det kunde enligt hovrätten förvisso inte helt uteslutas att GB haft fler kontakter med a-kassan än vad som framgår av anteckningarna. Påståendet om att han skulle ha fått ett godkännande från a-kassan att uppbära full arbets- löshetsersättning som han förvärvsarbetade på heltid föll emellertid enligt hovrätten på sin egen orimlighet. Genom att i oförändrad omfattning begära och uppbära arbetslöshetsersättning och utan att meddela ändrade förhållanden till a-kassan, under förevändningen att han trodde sig ha rätt att ”stämpla upp” till en ”full” lön, hade GB enligt hovrättens bedömning avsiktligen orsakat att en ekonomisk förmån felaktigt betalats ut till honom. Gärningen var sålunda bevisad. Hovrätten prövade sedan frågan om s.k. straffrättsvillfarelse. Det innebär att även om en gärning begåtts uppsåtligen kan gär- ningsmannen (under vissa begränsade förutsättningar som närmare anges i 24 kap.9 § ) gå fri från ansvar på grund av att han var okunnig om att gärningen var förbjuden. Endast om gär- ningsmannen saknat möjlighet att förstå att gärningen var otillåten eller om hans bristande kännedom härom av annan orsak måste bedömas som uppenbart ursäktlig, ska ansvarsfrihet inträda (se prop. 1993/94:130, s. 74). När det gäller av gärningsmannen själv En genomgång av rättspraxis gjorda efterforskningar måste dessa kunna redovisas detaljerat. Blir inte uppgifterna på detta sätt preciserade har åklagaren ingen möjlig- het att motbevisa dem, vilket, om de ändå skulle godtas, i praktiken skulle innebära att även obefogade invändningar om straffrättsvillfarelse skulle leda till ansvarsfrihet (se tidigare nämnda prop., s. 60). Hovrätten fann att omständigheterna i detta fall inte var sådana att regeln om straffrättsvillfarelse ledde till ansvarsfrihet för GB. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 46-16 SN åtalades för bidragsbrott. Det gjordes gällande att han under- låtit att anmäla ändrade förhållanden till att han fått inkomst från arbete som han beviljats utbetald sjuk- penning på grund sjukskrivning på heltid. På så sätt skulle han ha orsakat fara för att sjukpenning till ett sammanlagt belopp om felaktigt utbetalats till honom. Åtalet omfattade fem tillfällen . SN medgav de faktiska omständigheterna, men förnekade brott. Han invände att sjukpenningen varit så låg att han befunnit sig i nöd och därmed varit tvungen att arbeta. Utredningen visade att SN arbetat trots att han varit sjukskri- ven, att han varit skyldig att anmäla detta till som betalat ut sjukpenning som SN inte har haft rätt till. Tingsrätten fann åtalet styrkt och dömde SN för bidragsbrott vid fem tillfällen, varav två bedömdes som ringa brott. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. Som skäl för det angavs följande. SN har under aktuell tidsperiod ansökt om sjukpenning hos Försäk- ringskassan. I ansökan har han intygat att han är sjukskriven på heltid och att han inte har arbetat alls. Han har i ansökan även informerats om att det är straffbart att lämna felaktiga uppgifter och att inte med- dela när uppgifterna förändras. SN har sedan åter- gått i arbete och underlåtit att meddela om detta. Han har alltså agerat uppsåtligt för att tillskansa sig en ekonomisk förmån. SN har uppgett att han återgått i arbete trots att han varit sjuk på grund av att felaktigt beslutat om för låg sjukpen- ninggrundande inkomst vilket inneburit att han fått för låg sjukpen- En genomgång av rättspraxis ning och att han därmed inte klarat sig ekonomiskt utan varit tvingad att återgå till arbete och att han därmed befunnit sig i en nödsituation. Med nöd avses att fara hotar liv, hälsa, egendom eller något annat viktigt av rättsordningen skyddat intresse (24 kap.4 § ). Det förutsätts att situationen är akut eller på så sätt över- hängande att den som ingriper har att överväga situa- tionen och sina handlingsalternativ. Ett agerande som utförs i nöd kan var en aktiv handling såväl som ett passivt handlande, men måste i situationen anses vara försvarlig för att vara straffri. Det finns ingen anledning att ifrågasätta SN:s uppgifter om anled- ningen till sitt handlande. Det har ändock inte förelegat en sådan akut faresituation att hans agerande är berättigat. Hovrätten konstaterar också att det är ett myndighetsansvar att fatta beslut om sjukpenning- grundande inkomst. har också i samband med SN:s ansökan om sjukpenning fattat ett sådant beslut , vilket efter SN begäran omprövades . Även om den en- skilde anser att ett myndighetsbeslut är felaktigt ger detta inte denne rätt att med åberopande av nödregeln ta sig rätten att agera för att motverka beslutet. Någon nödsituation har inte förelegat. , dom i mål B 9901-15 FS åtalades – såvitt är intressant nu – för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott. Det som lades FS till last var att han i ansö- kan om föräldrapenning uppsåtligen lämnat oriktiga uppgifter om att han vårdat sin son vid vissa närmare angivna tillfällen trots att han arbetat samtliga förutom när han haft semester och inte heller varit berättigad till föräldrapenning. FS på- stods vidare ha ansökt om föräldrapenning med helt belopp under en närmare angiven period och därefter uppsåtligen underlåtit att anmäla ändrade förhållanden till Försäk- ringskassan innebärande att han arbetat samt själv varit sjuk. På det sättet skulle han ha orsakat att föräldrapenning felaktigt be- talats ut med sammanlagt . Åtalet omfattade en tids- period . Påståendet om vårdslöst brott gällde en något och ett lägre belopp. FS vidgick de faktiska omständigheterna men förnekade brott med hänvisning till att han har blivit uppmanad till sitt agerande av en handläggare hos . Av utredningen framgick att han dels lämnat oriktiga uppgifter beträffande vård av barn, dels underlåtit att anmäla att han inte skulle vårda barn (det vill säga inte vara föräldraledig) enligt tidigare En genomgång av rättspraxis ansökan och på så sätt orsakat fara för att föräldrapenning felaktigt betalas ut, vilket i realiteten också har skett. I målet hördes MC, anställd på . Hon kände inte till begreppet att ”låsa dagar” och inte heller att någon handläggare på Försäkrings- kassan skulle ha lämnat en upplysning med den innebörd som FS redogjort för. Hon kunde emellertid inte uttala sig om det enskilda fallet. Tingsrätten dömde FS för bidragsbrott enligt åtalet. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. Hov- rätten konstaterade liksom tingsrätten att FS vidgått de faktiska omständigheterna och att de objektiva förutsättningarna för ansvar därmed var uppfyllda. FS uppgift om att en handläggare på Försäk- ringskassan skulle ha uppmanat honom att helt i strid med gällande regelverk ansöka om föräldradagar vid tillfällen då han inte haft rätt att ta ut sådana var – i ljuset av MC:s vittnesmål och innehållet i den ansökan om föräldrapenning som FS dessutom skickat in till För- säkringskassan retroaktivt – så osannolik att den kunde lämnas helt utan avseende. FS hade således begått gärningarna uppsåtligen och inte varit i villfarelse om vilka regler som gällt. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 505-15 AK åtalades – såvitt är intressant nu – för bidragsbrott. Det som lades AK till last var att han till Arbetsförmedlingen i en månads- redovisning för etableringsersättning lämnat oriktiga uppgifter eller inte anmält ändringar han varit skyldig att anmäla. Det oriktiga skulle ha bestått i att AK inte antecknat frånvaro på någon av dagarna trots att han varit frånvarande från verksamhet enligt etableringsplanen under hela månaden. På det sättet skulle han ha orsakat en felaktig utbetalning med . AK förnekade bidragsbrott men vidgick att han, av oaktsamhet, lämnat oriktiga uppgifter. Tingsrätten ogillade åtalet med hänvisning till att det inte var styrkt att AK agerat med uppsåt. Efter överklagande ändrade hovrätten domen och dömde AK för bidragsbrott enligt åtalet. I hovrätten justerades det till att AK begått gärningen uppsåtligen eller i vart fall av grov oaktsamhet. I skuldfrågan anförde hovrätten följande. En genomgång av rättspraxis AK har uppgett att han inte var närvarande mer än under sep- tember månad 2013 och att han inte fyllde i någon frånvaro på blanketten som avsåg . Orsaken till detta var att han hade familje- problem och var deprimerad. Han har inte medvetet försökt vilseleda arbetsförmedlingen att utbetala för hög ersättning för september månad 2013. Han har varit oaktsam eftersom han på något sätt blandat ihop blanketten för september månad 2013 med blanketten för augusti månad . Redan av AK:s egna uppgifter framgår att han medvetet underlåtit att redovisa frånvaro för september månad 2013. Vid nu angivna förhål- landen finner hovrätten det ställt utom rimligt tvivel att AK uppsåtligen underlåtit att anteckna frånvaro för någon av dagarna för , trots att han varit frånvarande under större delen av månaden. Här- igenom har han orsakat fara för att etableringsersättning skulle betalas ut med ett för högt belopp. Han ska således dömas för uppsåtligt bidrags- brott i enlighet med det anförda. Den gärning AK gjort sig skyldig till är inte att bedöma som ringa brott (se prop. 2006/07:80, s 96). Hovrätten för Nedre , dom i mål B 474-15 BP åtalades för bidragsbrott med påstående om att han inte anmält till att hans arbetsförmåga förbättrats på så sätt att han arbetat heltid och uppburit inkomster och därigenom ha orsakat att sjukersättning felaktigt utbetalats till honom vid 29 till- fällen med sammanlagt . Av utredningen framgick att BP varit medveten om att han inte hade rätt till sjukersättning som han arbetade och att han även kände till att han var skyldig att upplysa Försäkrings- kassan om sin arbetsförmåga. I samband med de första löneutbetal- ningarna hade han försökt uppsöka Försäkrings- kassans lokalkontor – som dock var stängt – och försökt få sin bank att återföra sjukersättningen till kassan vilket av tekniska skäl inte var möjligt. BP gjorde gällande att han till följd av sina sjukdomsbesvär inte klarat av att underrätta därefter. Tingsrätten dömde BP för bidragsbrott. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. Ifråga om BP:s möjligheter att anmäla sin förbättrade arbetsförmåga till konstaterade hovrätten att han under närmare därefter kunnat sköta ett arbete som taxichaufför. Det talade mot att hans besvär medfört sådana hinder mot kontakter En genomgång av rättspraxis med andra människor och myndigheter som han gjort gällande. Hovrätten tyckte även att det var rimligt att begära att BP skulle ha bett exempelvis någon anhörig eller arbetsgivaren om hjälp med att upplysa om de ändrade förhållandena. Det var där- för klarlagt att BP uppsåtligen underlåtit att underrätta Försäkrings- kassan om att hans arbetsförmåga förbättrats samt om att han arbetat och uppburit inkomster. , dom i mål B 6349-15 SS åtalades för bidragsbrott med påstående om att han lämnat fel- aktiga uppgifter på fem kassakort och orsakat felaktiga utbetal- ningar om . SS medgav att han agerat på det sätt som åklagaren påstått men godtog inte att dömas för brott eftersom han inte uppsåtligen lämnat felaktiga uppgifter. som SS begärt arbetslöshetsersättning hade han fått utbetalat föräldrapenning. SS berättade att hade hans andra barn just fötts och han blev arbetslös. Eftersom hans fru var relativt nyanländ till och inte var integrerad i samhället ankom det på honom att sköta allt det praktiska och hålla många bollar i luften. Enligt SS var han väldigt stressad och läste en- dast igenom papperna slarvigt. Han reflekterade inte över kolumnen benämnd sjuk/föräldrapenning på kassakortet och inte heller över att det kom in dubbla ersättningar på kontot. Först när han fick återbetalningskravet förstod han att det hade blivit fel. Tingsrätten ogillade åtalet med hänvisning till bristande uppsåt. Efter överklagande ändrade hovrätten tingsrättens dom och dömde SS för fem fall av bidragsbrott. I frågan om SS begått gärningarna uppsåtligen gjorde hovrätten följande överväganden.