sou · H6B377 · 2018-11-01 00:00:00 — Lärosäten som erbjuder specialistsjuksköterske- och barn- morskeutbildningar bör fortsatt tillgodose att kurserna som ingår i utbildningsprogrammen även kan läsas som fristående kurser, antingen som en separat kurs eller som ett så kallat kurspaket med kurser vars innehåll bygger på varandra. Detta för att öka möjlig- heten för kurserna att läsas av fler. Utredningen gör bedömningen att lärosätena bör tydliggöra kursernas innehåll i ökad utsträckning och påvisa respektive kurs progression och hur kurserna förhåller sig till kurser vid andra lärosäten. Det krävs därför att lärosätena fördjupar sin kommunikation om hur innehållet i kurserna förhåller sig till varandra. Detta för att ge både sökande och arbetsgivare bätt- re kunskap om vilka kurser som leder till vilka kompetenser. 7Utredningens bedömning av kostnaden för en helårsstudent är något högre än vad UKÄ:s rapport visade: /download/18.12f25798156a345894e49c1/1487841862093/Kursklassificeringar- effektivitetsanalys-20131206.pdf Kurserna har även möjlighet att öka i efterfrågan och bli ökat eko- nomiskt bärkraftiga vid högskolorna. Sammantaget betyder det att kostnadsökningen inte behöver bli allt för omfattande men att ram- anslagen till universitet och högskolor kommer behöva öka. Utredningens beräkning av kostnaden för ökat antal fristående kurser i högskolan görs enligt det följande. Beräkningen baseras på utredningens antagande av kostnaden för ökat antal fristående kurser. Utredningen har utgått från att 4 000 individer ska kunna läsa en kurs om 7,5 högskolepoäng inom relevanta områden. Försla- get är dock skalbart och regeringen kan därför öka eller minska kost- naden utifrån bedömning av behov. Utifrån förslaget behöver lärosätenas anslag sammantaget tillföras Dessa kostnader ska finansieras genom en omfördelning på statsbudgeten från utgiftsområde 9 Hälsovård, sjuk- vård och social omsorg, inom ramen för den så kallade professions- miljarden till utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning. Utredningen bedömer att förhandling av ett är en kost- nad som uppstår för . Utredningen bedömer att avtalet behöver utformas och förhandlas i samråd med Kom- muner och Landsting och centrala parter för de privata vårdgivarna. Uppdraget bör genomföras i form av ett särskilt uppdrag till en förhandlare. 8Avtal för vårdvetenskaplig utbildning lärande och forskning. I förhandlingen av avtalet behöver staten bedöma det antal platser för den verksamhetsförlagda utbildningen (VFU) och VFU-ersätt- ningens storlek per helårsstudent för specialistsjuksköterskeutbild- ning och avancerad klinisk specialistsjuksköterskeutbildning, som staten ersätter vårdhuvudmännen för inom ramen för avtalet. Enligt utredningens bedömning kommer den nuvarande nivån i fråga om det totala antalet helårsstudenter som staten ersätter lärosätena för inom specialistsjuksköterskeutbildningen att vara tillräcklig. Däremot bedömer utredningen att en viss ökad kostnad even- tuellt kan komma att uppstå för staten i fråga om ersättningen för VFU. Detta med anledning av att ersättningsnivån för den verk- samhetsförlagda utbildningen kan komma att behöva justeras. Ut- redningen har inte haft möjlighet att göra en inventering av nuva- rande ersättning för VFU varför utredningen inte kan bedöma om ersättningen är korrekt eller behöver öka. Ersättningsnivån behöver därför ses över i samband med ett eventuellt ingående av ett VULF- avtal. I den så kallade principöverenskommelsen9 anges ersätt- ningen för klinisk utbildning (VFU) till per student och vecka. I överenskommelsen anges inte om eller hur ersättningen ska räknas upp. Utredningen bedömer dock att det är rimligt att huvud- männens kostnader för VFU har ökat , i likhet med uni- versitets och högskolors kostnader för utbildningen. Statens ersättning till lärosätena för VFU utifrån ersättningsnivå, per student och vecka har betalats ut på respektive högskolas anslag för utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Ersättningsbeloppen räknas upp genom den så kallade pris- och löneuppräkningen. En ökning av utbildningsersättningen görs därmed . Det är som nämnts ovan, för utredningen oklart om lärosätena har justerat VFU-ersättningen till vårdgivarna i samma takt som utbildningsersättningens ökning. Utbildningsersättningen för utbildningsområdet vård uppgick till och till . Ök- ningen motsvarar en procentuell ökning . Om den ersättning till huvudmännen för VFU som anges i principöverenskommelsen beräknas enligt samma modell uppgår den ersättningsnivå till per student och vecka. 2000/01:71. Enligt utredningens uppgifter uppgår omfattningen på VFU i spe- cialistsjuksköterskeutbildningen till mellan 5–30 högskolepoäng. Ut- redningen beräknar ett genomsnitt av VFU:s omfattning till 30 pro- cent av utbildningen, det vill säga (hela utbildningen uppgår till totalt ). Med ersättningsbeloppet baserat ersättningsnivå uppgår statens kostnad för VFU i specialistsjukskö- terskeutbildningen till per helårsstudent om ersätt- ningen är per student och vecka. För att beräkna den totala kostnaden för staten för VFU i spe- cialistsjuksköterskeexamen utgår utredningen från antalet program- nybörjare10. Antalet programnybörjare för vårterminen och höstter- minen uppgick till 2 337 stycken. Enligt utredningens beräkning uppgår ersättningsbeloppet för VFU prisnivå till per student och vecka. Utredningen räknar därmed med VFU till en omfattning av 30 pro- cent av utbildningen, det vill säga . Kostande för VFU för en helårsstudent ersättningsnivå uppgår enligt utredningens beräkningar till . Den totala kost- naden för staten för VFU ersättningsnivå uppgår med denna beräkningsmodell till . Sum- man anvisas inom nuvarande anslag för utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Kostnaden för VFU inom specialistsjuksköterskeutbildningen kan åskådliggöras genom en jämförelse med kostnaderna för statens ersättning till landstingen för den verksamhetsförlagda utbildningen inom läkarutbildningen. Antal helårsstudenter för läkarutbildningen uppgår till 7 800 studenter. Staten ersätter landstingen med per helårsstudent (prisnivå) vilket upp- går till en summa av . Utredningen bedömer att ett inte medför kon- sekvenser som strider mot lärosätenas autonomi. Förslaget tar sikte på en ny avtalsform och inte på nya regler i fråga om styrning för universitet och högskolor. Staten kommer att behöva fastställa det högsta antal platser för vilka ersättning för VFU utgår. Lärosäten kan fortsatt besluta om antalet platser inom specialistsjuk- sköterskeutbildningen men eventuella överskjutande platser bekos- tas av lärosätet i fråga. En konsekvens kan bli att statens fastställande 10UKÄ: s statistikdatabas om högskolan. av antal utbildningsplatser inte medger lika snabba volymändringar i fråga om antalet platser utifrån omvärldens behov. Det har dock visat sig att nivån på antalet nybörjarplatser ligger mer eller mindre över åren. Lärosätena fyller heller inte de nya platser de fått tilldelade sig av staten . Utredningen bedömer att avtalet kan främja samverkan i frågor som rör utbildningen, inte minst inom ramen för det råd som utredningen föreslår ska vara ett verktyg för regeringen vid dimensionering av antalet platser. Utredningen bedömer att kostnaderna för ökade forskningsmedel inom det vårdvetenskapliga området kommer att medföra en ökad kostnad för staten. Dessa kostnader ska finansieras genom en om- fördelning på statsbudgeten från utgiftsområde 9 Hälsovård, sjuk- vård och social omsorg, inom ramen för den så kallade profes- sionsmiljarden (anslag 1:6 Bidrag till folkhälsa och sjukvård ap.1 Professionsmiljarden) och överföras till utgiftsområde 16 Utbild- ning och universitetsforskning. Storleken på forskningsmedlen kommer att behöva förhandlas inom ramen för men utredningens bedömning är att forskningsmedel för området vårdvetenskap bör uppgå till 200 mil- joner kronor . För att åskådliggöra ovan summa och omfattning på utred- ningens förslag gör här en jämförelse med summan som utgår för de så kallade ALF-medlen för läkare och som uppgår till drygt 1,1 miljard . Utredningen bedömer att satsningen även innebär en förstärk- ning av vården genom ökat inslag av forskning inom vårdvetenskap vilket kan minska statens kostnader för vårdskador. Detta för att forskningen leder till ökad evidensbaserad kunskap vilket ökar patientsäkerheten. Utredningen bedömer att kostnaden för staten att införa förenade anställningar för specialistsjuksköterskor och avancerade specialist- sjuksköterskor är ytterst marginell. Detta beror på att universitet och högskolor som inrättar förenade anställningar endast gör detta när ett behov uppstår, liksom när anställningar inrättas vid ett lärosäte. Likaså gäller i /regionen eftersom en förenad anställning måste godkännas av /regionen före den kan inrättas. Samverkan på nationell nivå När det gäller utredningens förslag om att inrätta ett nationellt sam- verkansråd i bedöms inte förslagen medföra kost- nadsökningar för staten. Förslaget innebär att handläggarresurser i kommer behövas för samordning av rådet. Utred- ningen bedömer att samordningen skulle behöva omfatta cirka 30 pro- cent av en heltidsanställning. Utredningen bedömer att medel kan omfördelas från medlen till och Universitetskanslers- ämbetets uppdrag om kompetensförsörjning som löper ut . Förslaget om att inrätta den nya utbildningen till avancerad klinisk sjuksköterskeexamen bedöms inte medföra ökade kostnader för studiemedel trots att det innebär studier jämfört med nuvarande specialistsjuksköterskeutbildning. Eftersom utbild- ningen ska finansieras genom omprioriteringar inom ramen för högskolornas anslag för utbildning på grundnivå och avancerad nivå, bedöms det totala antalet utbildningsplatser vid högskolorna bli oförändrat. Därmed bedöms det inte uppstå några ytterligare kost- nader för studiemedel. Samverkan på nationell nivå Utredningens föreslår att regeringen ska inrätta ett råd för sam- verkan mellan staten och huvudmännen i frågor som rör kompetens- försörjningen för avancerad klinisk specialistsjuksköterskeexamen, barnmorskor, röntgensjuksköterskor och sjuksköterskor, specia- listsjuksköterskor. Kostnaderna bedöms kunna finansieras bland annat genom omfördelning från och arbete med samverkan om kompetensförsörjning och arbetet det nationella planeringsstödet. Uppdrag om översyn av specialiströntgensjuksköterskeexamen uppdras att ytterligare utreda vilka för- utsättningar som finns för de lärosäten som har examenstillstånd för röntgensjuksköterskeexamen att bedriva och genomföra en specia- liströntgensjuksköterskeexamen. Uppdraget bedöms kunna genom- föras inom ramen för den utredningsverksamhet som myndigheten har i uppgift att utföra och bedöms därför rymmas inom myndig- hetens befintliga anslag. Utredningens förslag om att ska ges bemyndigande att ta fram vilka krav som ska gälla för fortbildning, behöver utredas vidare av . bör därför uppdras av reger- ingen att utreda vilka krav som ska gälla. Kraven i fråga om fortbild- ning bör enligt utredningens mening innefatta krav om till exempel fortbildningens omfattning, vad som kan tillgodoräknas som fort- bildning, fortbildningens frekvens och konsekvenser av eventuell utebliven fortbildning för den enskilde yrkesutövaren samt hur till- synen över fortbildningen ska bedrivas. Kostnaden för detta uppdrag bedöms rymmas inom myndighetens befintliga förvaltningsanslag. Utredningens har i detta betänkande förslagit att bestämmelsen i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30)11 som ställer krav på att vård- givarna ska kvalitetssäkra och utveckla verksamheten fortlöpande 115 kap. 4 § HSL. särskilt ska avse verksamhetens kompetensförsörjning. Att det före- skrivna ledningssystemet12 även ska innehålla uppgifter om verk- samhetens kompetensförsörjning är ett förtydligande av gällande rätt.13 Förslaget bedöms utgöra en viktig pusselbit och ett verktyg för vårdgiven i vårdgivarens arbete att planera för verksamhetens kompetensbehov . Det utgör också i förläng- ningen en viktig informationskälla för lärosäten och regeringen i planeringen och dimensioneringen av utbildningar. Kompetens- försörjningen är, enligt utrednings bedömning, hälso- och sjukvår- dens ryggrad och ett av hälso- och sjukvårdsverksamhetens vik- tigaste uppdrag och detta ska därför synliggöras i lag. Alternativ till utredningens förslag att i lag lyfta fram att vård- givarnas krav att kvalitetssäkra och utveckla verksamheten fort- löpande särskilt ska avse verksamhetens kompetensförsörjning, är att ge i uppdrag att se över föreskrifterna om lednings- system14 i syfte att ledningssystemet ska inkludera kompetensför- sörjningsfrågor. Det som talar emot ett sådant tillvägagångssätt är enligt utred- ningen skäl till varför bestämmelsen om kompetens togs bort i de numera upphävda föreskrifterna.15 Nämligen att vård- givarna inte följde bestämmelserna gällande ledningssystem och att då valde att upphäva föreskriften och därmed också tog bort kravet på att ledningssystemet ska säkerställa att det finns rutiner som tillgodoser att personalen har den kompetens som krävs för att utföra arbetsuppgifterna och rutiner som anger personalens ansvar och befogenheter samt planer för personalens kompetens- utveckling utifrån verksamhetens behov. Ett ytterligare skäl enligt vad utredningen erfar i kontakter med är att föreskrifterna upphävdes för att ge vårdgivaren ett flexiblare system i syfte att öka följsamheten. Gällande föreskrifter om ledningssystem16 saknar krav på rutiner om kompetens. 12Enligt 3 kap. SOSFS (2011:9) om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete 135 kap. 2 § HSL och 3 kap. PSL. 14SOSFS (2011:9) om ledningssystem och systematiskt kvalitetssäkerhetsarbete. 15SOSFS (2005:12) om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjuk- vården. 16Se not 14. systematiskt kvalitetsarbete innehåller allmänt hållna råd om beho- vet av kompetens i hälso- och sjukvårdsverksamheten.17 Utredningen bedömer att förslaget att tydliggöra vårdgivarens ansvar avseende planering kompetensförsörjningen genom att verk- samhetens kvalitetssäkring och utveckling av verksamheten även ska avse kompetensförsörjningen endast medför marginella kostnader för . Kostnaden för genomförandet av regeringsupp- draget bedöms som marginell och kostnaden ryms inom Social- styrelsens förvaltningsanslag. Utredningens förslag om att införa ett nytt legitimationsyrke i i form av en avancerad klinisk specialistsjuksköterska be- döms medföra endast en marginell ökning av legitimationsärenden för myndigheten. Utifrån utredningens förslag om att tillgänglig- göra resurser för cirka 100 utbildningsplatser kommer antalet legitimationsansökningar inte överstiga 100 stycken . Det fak- tiska antalet ärenden bedöms i stället bli färre än 100 stycken då utredningen bedömer att inte alla studenter kommer att genomföra utbildningen . Konsekvenserna för myndigheten be- döms som små varför kostanden ryms inom myndighetens nuva- rande anslag. Samverkan på nationell nivå Utredningen föreslår att regeringen ska inrätta ett råd för samverkan mellan staten och huvudmännen i frågor som rör kompetensför- sörjningen för avancerad klinisk specialistsjuksköterskeexamen, barn- morskor, röntgensjuksköterskor, sjuksköterskor och specialistsjuk- sköterskor. Kostnaderna bedöms kunna finansieras bland annat genom omfördelning från och Social- styrelsens arbete med samverkan om kompetensförsörjning och arbetet det nationella planeringsstödet. 17Se avsnitt 4.7.24. 10.2.5Ekonomiska konsekvenser för landsting och kommuner (hälso- och sjukvårdshuvudmännen) och privata vårdgivare Vårdgivaren ansvarar för att där det bedrivs hälso- och sjukvårds- verksamhet ska finnas den personal, de lokaler och den utrustning som behövs för att god vård ska kunna ges.18 Detta innebär i prak- tiken att vårdgivaren ska förvissa sig om att personalen har rätt kom- petens för arbetsuppgifterna vilket även innefattar ett ansvar för att yrkesutövarens kompetens är uppdaterad så att arbetsuppgifterna kan utföras så att vårdkvaliteten fortsatt är god. Vårdgivarna ska genom att dels vid anställningstillfället säkerställa att personalen har rätt kompetens för de arbetsuppgifter som ska utföras och dels skapa förutsättningar för fortbildning för anställd personal så att dessa kan hålla sig uppdaterade inom sitt yrke. Detta för att vårdgivaren ska kunna uppfylla bestämmelsen om att det ska finnas den personal som krävs för att kunna ge god vård. När det gäller utredningens förslag om krav på fortbildning för de yrkesgrupper som ingår i utredningens översyn, bedömer utred- ningen att vårdgivarna har ett ansvar för att möjliggöra för att per- sonalen kan kompetensutveckla sig kontinuerligt. Detta genom att vårdgivarna ansvarar för att det i hälso- och sjukvårdsverksamheten finns den personal som behövs för de olika arbetsuppgifterna.19 Yrkesutövarna själva har därtill också ett personligt ansvar för att arbetsuppgifterna görs i överensstämmelse med vetenskap och be- prövad erfarenhet.20 Det innebär att ansvaret för att patienterna till- handahålls god vård är tudelat. Denna tudelning innebär inte att vare sig vårdgivarnas ansvar i förhållande till hälso- och sjukvårdslagen eller att yrkesutövarnas ansvar i förhållande till patientsäkerhets- lagen minskar utan respektive part är fullt ut ansvarig utifrån de regler som gäller för dessa. Detta tydliggörs för vårdgivarnas del i patentsäkerhetslagen 6 kap. 2 § andra stycket. 185 kap. 2 § HSL. 195 kap. 2 § HSL. 206 kap. 1 och 2 §§ PSL. Av detta framgår att förslaget om krav på fortbildning för yrkes- utövare de facto inte medför några ytterligare kostnader för vård- givarna då vårdgivarna ansvarar för att säkerställa att personalen har rätt kompetens för arbetsuppgifterna. Utredningen erfar dock att fortbildning för det yrkesgrupper som utredningen har att utreda endast möjliggörs i en mycket begränsad omfattning. Utifrån detta bedömer utredningen att förslaget om krav på att yrkesutövarna kontinuerligt och systematiskt ska fortbildas kan komma att medföra kostnader för att skapa förutsättningar för att personalen ska kunna kompetensutvecklas. Den eventuella ökningen i kostnader för vårdgivarna, bedömer utredningen däremot som marginell. Det kan komma att medföra ett visst ökat behov av planering för vårdgivaren i fråga om extra personal för att ersätta de personer som genomför sin fortbildning. Kostnadsökningen beräknas därför till största delen rymmas inom vårdgivarnas befintliga ekonomiska ramar och bedöms kunna balan- seras mot minskade kostnader för exempel vårdskador som sker inom ramen för verksamheten. Det bör noteras att regeringen har tillfört medel –2021 inom ramen för personalmiljarden med motsvarande för att stödja landstingen i arbetet med att ge goda förutsättningar för sjukvårdens medarbetare. Medlen kan användas till att erbjuda kompetensutveckling eller vidareutbildning till alla kategorier av vårdpersonal.21 Förslaget om krav på fortbildning bedöms öka patientsäkerheten i vården och öka vårdkvaliteten genom professionernas ökade möj- ligheter till kontinuerlig fortbildning och livslångt lärandet. Försla- get bedöms även öka sjuksköterskeyrkets attraktivitet. Dessutom menar utredningen att krav om fortbildning leder till ökad kompe- tens och trygghet i yrkesutövningen. Utredningen bedömer att för- slaget även innebär att i egenskap av medlemsstat i EU uppfyller artikel 22 b i yrkeskvalifikationsdirektivet (2013/55/EU). 2017/18:1. Utgiftsområde 9, s. 47. Avancerad klinisk specialistsjuksköterska () När det gäller utredningens förslag om att införa ett nytt legiti- mationsyrke i hälso- och sjukvården, i form av en AKS, bedöms detta medföra ett viktigt resurstillskott för vårdgivarna. AKS själv- ständiga roll att ansvara för att hälso- och sjukvårdens förändrade behov tillgodoses tillför vården en ytterligare kunskapsnivå som säkerställer att patientsäkerheten står i fokus utifrån ett holistiskt perspektiv. AKS utgör en viktig resurs i glesbygd, vilket och andra länder är bra exempel på. AKS kan även ge patienter ökad information om sin sjukdom och öka patientens delaktighet i sin sjukdom. AKS bedöms även kunna utgöra en central resurs och stöd vid handledning av både kliniska handledare och stöd för studenter på VFU. Vårdgivare har till utredningen uttryckt sitt behov av AKS inom både den öppna och den slutna vården. Utredningen erfar att i brist på utbildningsmöjlighet i har vårdgivare låtit sjuksköterskor utbilda sig till AKS i . Utredningen erfar att behovet av AKS är särskilt stort bland vårdgivare i glesbygd med få allmänläkare men även vid vårdcentraler i den nära vården som planeras byggas ut allt mer . AKS bedöms kunna bedriva egna mottag- ningar med särskild inriktning mot patienter med kroniska sjuk- domar så som diabetes, astma, kol men även mot barnhälsovård samt inom distriktsköterskans område. Inom den slutna vården har AKS en naturlig roll med flera funktioner inom vald inriktning genom att exempelvis utgöra kittet mellan högteknologisk operation och vård- avdelning som vårdar patienter efter sådan kirurgi. Utredningen bedömer att efterfrågan på yrkesgruppen AKS kommer att finnas över hela landet och i olika slags verksamheter. Utredningens bedömning är att efterfrågan kommer finnas motsvarande en AKS på varje vårdcentral i primärvården samt inom den slutna vården på vissa vårdavdelningar så som medicinska- och kirurgiska avdelningar med upp till så mycket som en AKS per arbetsskift. Mot denna bakgrund menar utredningen att efterfrågan på AKS kommer att vara stor över hela landet och inom olika verksamhetsområden. resultat i IHP-studierna som Vårdanalys sammanställer22 visar att svenska patienter inte känner sig hörda, sedda, lyssnade på 22Se avsnitt 4.5.22. eller får nödvändig information om sina problem, frågor och besvär samt att de inte känner sig trygga. Detta är både beklämmande för de patienter som drabbas och kostsamt för samhället. Det är utred- ningens uppfattning att sannolikheten är stor för att patienter vänder sig till exempelvis akutvårdsmottagningen för att få hjälp med sina problem och på så belastar akuten med besvär som kan lösas genom att patienten i mötet med vårdpersonalen med rätt kompetens inom exempelvis den öppna vården kan tillgodose. Det vill säga problem som inte är akuta tenderar att hamna på akuten när patienten känner sig osäker på hur de ska förhålla sig till sina besvär. En sjuksköterska23 med rätt kompetens och rätt förutsättningar i form av exempelvis relevant fortbildning24 kan i mötet med patienten ge det patienten behöver för att hon eller han ska känna sig trygg, lyssnad på och få svar på eventuella frågor om sina besvär. I den bästa av världar hade patienten förmodligen inte behövt uppsöka akut- vårdsmottagningen. Studier visar vikten av att patienten blir sedd, ges tid, uppmärksamhet och relevant information på rätt sätt för den unika patienten för att hon eller han ska känna sig trygg.25 AKS kan tillhandahålla vård som leder till högre patientnöjdhet till en lägre kostnad för samhället genom att patienten känner sig trygg med den information, vård och uppmärksamhet som AKS visat sig kunna ge genom sin fördjupade kompetens inom såväl medicin som omvårdnad och synen på patienten utifrån ett holistiskt perspektiv vilket även internationella studier visat år . Allt- sedan Vårdanalys startade att sammanställa av IHP undersökningar- na har antal frågeställningar som visar på dålig patient- nöjdhet i ökat. Förslaget om ett i delen som omfattar reglering av innebär ingen utvidgning av ansvar eller ny uppgift för kommuner eller landsting. Medverkan i den verksamhetsförlagda utbildningen regleras genom avtal mellan lärosäten och vårdgivare. tar sikte på organiseringen av verksam- 23Eller en specialistsjuksköterska alternativt en AKS. 24Inom exempelvis den öppna vården. 25Se avsnitt 4.5.22. heten genom avtal med reglering av antalet platser och ersättnings- belopp samt uppföljningsbara kvalitetskrav.