sou · H6B370 · 2018-09-06 00:00:00 — Av ansökningen framgår i närståendefrågan endast att arvlåtaren hade varit gift med sökandens morbror, som gått bort . I skälen för beslutet anger Kammarkollegiet i närståendefrågan att omständigheterna inte är sådana att arvet kan avstås. Kammarkollegiets två beslut , dnr 13.2-820-2015 I det första beslutet avslogs ansökan om arvsavstående. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Av ansökningen framgick i närståendefrågan att sökanden och arvlåt- aren hade varit grannar och goda vänner och att hon hjälpt arvlåtaren när han varit i behov av social kontakt, omsorg och sjuk- vård. Av skälen för beslutet framgår i närståendefrågan att kollegiet inte ifrågasätter att sökanden och arvlåtaren har haft en nära relation men att det inte har framgått att det har funnits ett sådant närmare beroendeförhållande mellan dem som krävs för arvsavstående. Även i det andra beslutet, som avsåg samma arvlåtare men en annan sökande, avslogs ansökningen om arvsavstående. Sökanden hade begärt att en bostadsrätt skulle avstås till honom både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att han stått arvlåtaren Av ansökningen framgick i närståendefrågan att sökanden och arvlåtaren hade känt varandra och att de hade varit grannar . Sökanden uppgav att arvlåtaren varit som en fadersgestalt för honom, att de haft en nära relation och hjälpt varandra på olika sätt; han har bl.a. hjälpt arvlåtaren med att betala räkningar och sjukhus- besök. Av skälen för beslutet framgår i närståendefrågan att kollegiet inte ifrågasätter att sökanden och arvlåtaren har haft en nära relation men att det inte har framgått att det har funnits ett sådant närmare beroendeförhållande mellan dem som krävs för arvsavstående. Kammarkollegiets två beslut , dnr 13.2-4835-2014 I det första beslutet avslogs ansökningen om arvsavstående. Sökan- den hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i närståendefrågan att hon varit sambo med arvlåt- aren under hans sista i livet samt att de hade planerat att gifta sig men att arvlåtaren hastigt insjuknade och gick bort innan bröllopet skulle hållas. Hon uppgav också att hon har vårdat och värnat arvlåtaren på alla sätt under hans sjukhusvistelser och även efter hans bortgång. Av skälen för beslutet framgår i närstående- frågan endast att det inte framgått att sökanden kan anses ha stått arv- låtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Även i det andra beslutet avslogs ansökningen. Sökandena hade begärt att arvet skulle avstås till dem både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att de stått arvlåtaren nära. Sökan- dena, som var sambor, anförde i närståendefrågan att den ena av dem var kusin med arvlåtaren och att de båda hade umgåtts med honom. Av skälen för beslutet framgår i närståendefrågan endast att det inte har framgått att sökanden kan anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Kammarkollegiets beslut , dnr. Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i när- ståendefrågan att hon känt arvlåtaren , då de bodde grannar, och att arvlåtaren engagerat sig mycket i hennes upp- växt, bl.a. genom att lära henne simma och cykla. Sökanden angav vidare att hon senare blev familjehemsplacerad hos arvlåtaren och att de därefter haft en nära relation och firat födelsedagar och jular tillsammans; hon såg arvlåtaren som sin riktiga mamma och arvlåt- aren ansåg sig vara mormor till hennes barn. Av ansökningen fram- gick vidare att arvlåtaren haft ett fondsparande med sökanden som förmånstagare men att arvlåtarens gode man hade avslutat detta i slutet av arvlåtarens liv, när denna enligt sökanden inte var i stånd att samtycka till det. Av skälen för beslutet framgår i närståendefrågan att kollegiet inte ifrågasätter att sökandena och arvlåtaren har haft en nära relation men att det inte har framgått att det funnits ett sådant närmare beroendeförhållande mellan dem som krävs för arvs- avstående. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-1461-2013 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till honom både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att han stått arvlåtaren nära. Av beslutet framgår att sökanden och arvlåtaren var sambor men att sökanden inte när- mare angett grunden för sin begäran. Sökanden hade inte heller gått att nå för komplettering av sin ansökan. Av skälen för beslutet fram- går endast att det inte framgått att sökanden kan anses ha stått arv- låtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett arvsavstående. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-1051-2015 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökandena hade begärt att arvet skulle avstås till dem både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att de stått arvlåtaren nära. Sökandena anförde i när- ståendefrågan att den ena av dem var kusin till arvlåtaren och att den andre hade varit god man för honom. De angav vidare att de båda hjälpt honom och att han hade varit en viktig del av deras familj samt att de under arvlåtarens sista år varit hans enda familj. Av skälen för beslutet framgår i närståendefrågan att kollegiet inte ifrågasätter att sökandena och arvlåtaren har haft en nära rela- tion men att det inte framgått att det funnits ett sådant närmare beroendeförhållande mellan dem som krävs för arvsavstående. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-1933-2015 Kammarkollegiet biföll ansökningen och avstod hela arvet, , till sökanden. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i närstå- endefrågan bl.a. att hon och arvlåtaren blev bekanta för omkring genom deras gemensamma arbete. Hon uppgav angav också att hon hjälpt arvlåtaren med räk- ningar, sjukhusbesök m.m. samt att de hade kontakt och ringde ofta. Vidare uppgav hon att arvlåtaren hade bott hos henne då hon hjälpte arvlåtaren att städa lägenheten, att arvlåtarens bohag hade förvarats hos henne sedan arvlåtaren gick bort och att hon stod närmast när arvlåtaren fick sjukhusvård. Av yttrande framgår att sökanden har lagt mycket tid på att hjälpa arvlåtaren och har avstått annat till förmån för att hjälpa henne och göra henne sällskap. Det framgår också av yttrandet att arvlåtaren inte har velat ta emot hemtjänst och att sökanden då hjälpt henne i stället. Av skälen för beslutet framgår bl.a. följande. En sökande som tagit vård om och hjälpt arvlåtaren kan anses som närstående i lagens mening, om det är klarlagt att vården och hjälpen varit långvarig, frekvent och utgått i mycket stor omfattning. Det är vidare avgör- ande att de uppgifter som sökanden lämnat om vården och hjälpen kan bekräftas av utomstående personer. Av utredningen framgår att sökanden har hjälpt och bistått arvlåtaren på olika sätt under ett stort antal år, även utöver vad som omfattats av hennes uppdrag som god man för arvlåtaren. Sökanden får därmed anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Vad som framkommit i ärendet motiverar att hela arvet avstås till sökanden. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-2211-2015 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i närståendefrågan att arvlåtarens tidigare bortgångne sambo var hennes moster och att hon vuxit upp i huset samt varit på semester med sin moster och arvlåtaren. Sökanden angav vidare att hon var det enda syskonbarnet till sin moster och att hon hjälpt mostern och arvlåt- aren mycket, särskilt sedan mostern blev sjuk då hon var god man åt henne enligt arvlåtarens önskemål. Hon har tillagt att hon hade full- makt att betala räkningar åt arvlåtaren och att hon vakat över både honom och mostern sedan de blev sämre. Av skälen för beslutet framgår i närståendefrågan att kollegiet inte ifrågasätter att sökanden och arvlåtaren haft en nära relation men att det inte framgått att det förelegat ett sådant beroendeförhållande mellan dem som krävs för arvsavstående. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-3924-2013 (se även beslut ) Kammarkollegiet beviljade att avstås till sökanden. Sökanden hade begärt att Kammarkollegiet skulle ompröva sitt tidi- gare beslut att avslå hennes ansökan om avstå- ende av arv. Av ansökningen framgår att sökanden och arvlåtaren var grannar och att sökanden och hennes familj hjälpt arvlåtaren med bl.a. skötsel av fastigheten och en båt, skjuts när bilen gick sönder, sjukhusbesök samt att fylla i papper och tyda information. Av skälen för beslutet framgår att kollegiet funnit att det kommit fram nya omständigheter i ärendet avseende i vilken omfattning arv- låtaren fått hjälp av sökanden och hennes familj och att kollegiet därför tagit upp ärendet till omprövning. Med hänsyn till vad som kommit fram i ärendet bedömer kollegiet att det kan anses föreligga ett närmare beroende mellan arvlåtaren och sökanden än vad som har redovisats. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-4544-2015 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att en del av arvet skulle avstås till honom både på grund av att det var arvlåt- arens yttersta vilja och för att han stått arvlåtaren nära. Av ansök- ningen framgick att sökanden och arvlåtaren känt varandra och att de levt som sambor. Det framgick vidare att arvlåtaren varit sjuk och blivit isolerad i hemmet samt att sökanden och hem- tjänsten tagit hand om arvlåtaren så att hon kunde bo kvar; arvlåtaren var beroende av sökanden . Av skälen för beslutet framgår följande i närståendefrågan. Arvlåtaren och sökan- den har haft en nära relation och arvlåtaren kan anses ha varit bero- ende av sökanden för sin omvårdnad och uppehälle . Eftersom sökanden äger en fastighet med ett taxeringsvärde på när- mare anses hans ekonomiska förutsättningar dock vara sådana att det inte kan anses skäligt att arvet avstås till honom. Regeringens beslut , dnr S2015/06290/RS (Kammarkollegiets yttrande , dnr 13.2-2576-2013) Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till honom både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att han stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i närståendefrågan att han var granne med arvlåtaren och att han hjälpt arvlåtaren med skogen samt skött dennes gård. Av Kammarkollegiets yttrande, som främst behandlar frågan om arvet ska avstås p.g.a. att de kan anses stämma överens med arvlåtarens yttersta vilja, framgår endast att omständigheterna enligt kollegiets bedömning inte är sådana att arvet kan avstås på annan grund. Regeringen anger i skälen för sitt beslut endast att den delar den bedömning som Kammar- kollegiet har gjort i ärendet. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-3709-2015 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att en del av arvet skulle avstås till honom både på grund av att det var arv- låtarens yttersta vilja och för att han stått arvlåtaren nära. Av beslutet framgår att sökanden av Allmänna arvsfonden hade köpt en fastighet som funnits i arvlåtarens dödsbo och att ansökningen avsåg att den betalda köpeskillingen skulle avstås till honom. Det framgår vidare att sökanden och arvlåtaren var kusiner, att deras familjer hade levt ett tätt sammanfogat liv och att han och arvlåtaren hade umgåtts som bröder. Av skälen för beslutet – som främst behandlar frågan om arvet ska avstås på grund av att det kan anses överensstämma med arvlåtarens yttersta vilja – framgår i närståendefrågan endast att den hjälp arvlåtaren har fått av sökanden, trots att den varit betydande, inte kan anses ha utgått på ett sådant omfattande, frekvent och långvarigt sätt som förutsätts för att ansökningen ska kunna bifallas p.g.a. att sökanden är att betrakta som närstående. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-3115-2015 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att hela arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Av yttrande framgår att ansökningen främst tog sikte på att det var för- enligt med arvlåtarens yttersta vilja att avstå arvet. Av yttrandet framgår när det gäller frågan om närstående att arvlåtaren inte hade umgåtts med någon annan än sökanden och hennes familj och att han gett sökanden en fastighet i gåva. Av skälen för Kammarkollegiets beslut framgår i närståendefrågan endast att sökanden inte kan anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-2595-2014 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att en fastighet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåt- arens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Av läns- styrelsens yttrande framgår att ansökningen främst tog sikte på att det var förenligt med arvlåtarens yttersta vilja att avstå arvet. Av yttrandet framgår när det gäller frågan om närstående att sökandens och arvlåtarens föräldrar varit grannar under sökandens uppväxt och att de haft en nära kontakt; sedan arvlåtaren flyttade till från det land de växte upp i tillsammans har kontakten upprätthållits genom telefonsamtal, brev och ett årligt sommarbesök. för Kammarkollegiets beslut framgår i närståendefrågan endast att sökanden inte kan anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-6356-2015 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till honom både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att han stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i närståendefrågan att hans mor var kusin till arvlåtaren och att han var den som stod närmst denne. Han angav också att han ställt upp som borgensman när sökanden behövt låna pengar till en lägenhet. Kammarkollegiet anger i skälen för beslutet att det har framgått att sökanden har haft en mångårig och nära relation till arvlåtaren men att sökanden inte har varit beroende av eller vårdat arvlåtaren på ett sådant sätt som förutsätts för arvsavstående. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-1973-2016 Kammarkollegiet beviljade att avstås till sökanden. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Av yttrande framgår att sökanden inom ramen för sitt arbete i hemvården arbetat hos arvlåtaren och att hon därefter, sedan hon gått i pension, besökt och hjälpt honom under ; hjälpen bestod i bl.a. morgonbestyr, inköp och att hålla arvlåtaren sällskap. Av skälen för beslutet framgår i närstå- endefrågan att utredningen visat att sökanden hjälpt arvlåtaren på olika sätt under ett stort antal år och att hon därmed får anses ha stått honom nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Vad som framkommit i ärendet motiverar enligt kollegiets mening ett belopp om . Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-210-2016 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökandena hade begärt att en viss del av värdet på en fastighet skulle avstås till dem både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att de stått arvlåtaren nära. Av ansökningen framgick att sökandena och arvlåtaren var del- ägare till den aktuella fastigheten och att sökandena, som stått för drift och skötsel av gården, ville köpa ut arvlåtaren från den. Sökan- dena angav att fastigheten varit i familjens ägo och att de önskade förvalta arvet till kommande generationer. Av skälen för beslutet framgår i närståendefrågan endast att sökandena inte kan anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett arvsavstående. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-5136-2015 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Av ansökningen framgick i närståendefrågan endast att sökandens far och arvlåtaren var kusiner. Av skälen för beslutet framgår i närståendefrågan att sökanden inte kan anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett arvsavstående. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-4413-2016 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att ett björnspjut skulle avstås till honom på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja, att han stått arvlåtaren nära och att björnspjutet är ett samiskt kulturföremål som lämpligen borde förvaltas av honom. Sök- anden anförde bl.a. att han var kusin till arvlåtaren och att arvlåtarens far önskade att björnspjutet skulle stanna i familjen. Av Kammar- kollegiets skäl för beslutet framgår bl.a. följande. Det har inte styrkts att det kan anses stämma överens med arvlåtarens yttersta vilja att någon del av arvet avstås till sökanden. Det har inte heller av utred- ningen framgått att sökanden stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående. Björnspjutet kan inte heller avstås på den grunden att det är fråga om ett kulturföremål, eftersom så- dana föremål endast kan avstås till en juridisk person. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-781-2016 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökandena hade begärt att arvet skulle avstås till dem både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att de stått arvlåtaren nära. Sökandena anförde i när- ståendefrågan bl.a. att de var kusinbarn till arvlåtaren, att de hade en stark relation och att de besökte varandra regelbundet. Av skälen för beslutet framgår bl.a. att Kammarkollegiet fann att utredningen inte tillräckligt tydligt visade att det var arvlåtarens vilja att arvet skulle tillfalla sökandena och att sökandena inte heller kunde anses ha varit närstående på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Kammarkollegiet beslutade dock att överlämna visst lösöre med inget eller ringa försäljningsvärde, men med affektionsvärde, till sökandena. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-3516-2015 Kammarkollegiet beviljade att avstås till sökanden. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i närståendefrågan att hon och arvlåtaren träffades på ett aktivitetshus för personer med psykisk ohälsa eller funktionsnedsättning, att de varit ett par och att arvlåtaren bott hos henne men behållit sin egen lägenhet eftersom tanken var att de skulle skaffa en gemensam bostad. Hon angav vidare att arvlåtaren lidit av psykisk skörhet och svår ångest, att hon hade besökt honom när han varit inlagd på olika boenden, att han varit i stort behov av henne och att hon uppoffrat en stor del av sitt eget liv för hans skull. Av skälen för Kammarkollegiets beslut framgår bl.a. följande. Det har inte styrkts att det skulle stämma över- ens med arvlåtarens yttersta vilja att arvet efter honom avstås till sökanden. Av utredningen framgår dock att sökanden dels tagit vård om arvlåtaren i sådan omfattning och på ett sådant sätt som annars skulle krävt omsorg genom professionell vårdgivare, dels att hon i viss mån varit ekonomiskt beroende av honom. Sökandens ekono- miska förhållanden talar inte emot att arvet avstås till henne och hon får därmed anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förut- sätts för ett avstående av arv. Kollegiet finner att ett belopp om skäligen kan avstås till sökanden. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-4113-2015 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att en fastighet skulle avstås till henne både på grund av att det var arv- låtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i närståendefrågan att hon var kusin till arvlåtaren och att den aktuella fastigheten var en del av en släktgård som avstyckats av deras far- respektive morföräldrar för och där sök- andens sida av släkten ägde stamfastigheten. Hon har tillagt att fastig- heterna hör samman med varandra och att det är viktigt för henne att de får stanna kvar i släkten. Av skälen för Kammarkollegiets beslut framgår bl.a. följande. Det har inte styrkts att det skulle stämma över- ens med arvlåtarens yttersta vilja att arvet efter honom avstås till sökanden. Av utredningen i ärendet framgår inte heller att sökanden kan anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Kammarkollegiets två beslut , dnr 13.2-4720-2014 I det första beslutet beviljade Kammarkollegiet att avstås till sökanden. Sökanden hade åberopat att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i närstående- frågan att hon och arvlåtaren hade levt ihop mer eller mindre dag- ligen , att arvlåtaren talat om bröllop vid upprepade tillfällen och att hon skötte om arvlåtaren i stor utsträckning när han blev allt mer sjuk. Av skälen för Kammar- kollegiets beslut framgår bl.a. följande i närståendefrågan. Av utred- ningen framgår att sökanden vårdat och hjälpt arvlåtaren på olika sätt . Enligt kollegiets uppfattning har sökanden stått arv- låtaren nära på det sätt som avses i lagen om Allmänna arvsfonden. Kollegiet anser därför att det är skäligt att en del av arvet avstås till sökanden. I enlighet med kollegiets praxis är det kollegiets bedöm- ning att ett belopp om ska avstås till sökanden. I det andra beslutet avslogs ansökan om arvsavstående. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Av beslutet framgår i närståendefrågan att sökanden och arvlåtaren haft en nära relation och att personer som är släkt till sökanden har be- kräftat att sökanden och arvlåtaren haft en god släktrelation. Kammar- kollegiet anför i skälen för beslutet bl.a. att det av utredningen i ärendet inte framgår att sökanden kan anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett avstående av arv. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-2444-2016 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökanden hade begärt att arvet skulle avstås till henne både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att hon stått arvlåtaren nära. Sökanden anförde i när- ståendefrågan bl.a. hon och arvlåtaren hade varit särbo och varit förlovade . Hon har uppgav också att arvlåtaren blev sjuk och att det på grund av hans hälsa och vårdbehov inte blev av att de flyttade ihop; hon tillbringade sin tid hos honom så mycket hon kunde och besökte honom och ibland . Hon tillade att hon och arvlåtaren inte hade gemensam ekonomi. Kammarkollegiet anför i skälen för beslutet i närståendefrågan endast att det av utredningen i ärendet inte framgår att sökanden kan anses ha stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt som förutsätts för ett av- stående av arv. Kammarkollegiets beslut , dnr 13.2-1329-2016 Ansökan om arvsavstående avslogs. Sökandena hade begärt att arvet skulle avstås till dem både på grund av att det var arvlåtarens yttersta vilja och för att de stått arvlåtaren nära. Sökandena anförde i när- ståendefrågan bl.a. att deras och arvlåtarens pappor var bröder och att familjerna hade umgåtts under uppväxten. Vidare uppgav en av sökandena att han varit god man till arvlåtaren, som till följd av sjuk- dom till stor del fått tillbringa sitt liv på sjukhus. Av skälen för Kammarkollegiets beslut framgår bl.a. följande. Kollegiet tvivlar inte på att det funnits en nära och god relation och att sökandena funnits där och hjälpt arvlåtaren . Det är dock inte vad som