sou · H6B318 · 2018-03-14 00:00:00 — Körtraditionen är också framträdande inom flera ortodoxa kyrkor och t.ex. arrangerar Syrisk-ortodoxa kyrkans ungdomsförbund år- ligen en körtävling för de syrisk-ortodoxa kyrkornas körer i . Körlivet är också aktivt inom och vid den katolska domkyrkoförsamlingen finns fem aktiva körer. Det judiska samfundet bedriver ett antal kulturella aktiviteter och stöd- jer även det judiska museet som har utställningar om judiskt liv och historia. 6.3.4Trossamfundens betydelse som bevarare av kulturella traditioner Religion och kultur är i stor utsträckning två sammanflätade sociala fenomen. Att t.ex. vara jude eller sikh innebär att vara både en del av en religiös gemenskap och en etnisk grupp. Många trossamfund i har etablerats i nära kontakt med sina nationella kyrkor eller samfund och flera församlingar är närmast etnokulturella för- eningar som både fyller en funktion för att tillmötesgå andliga be- hov och för att upprätthålla kulturella traditioner. Ett traditionellt firande av ett bröllop eller en religiös högtid kan ha en stor bety- delse för minoritetsgrupper för att upprätthåll sina kulturella tradi- tioner och sin identitet. Flera av trossamfunden som utredningen varit i kontakt med betonar deras betydelse av att vara kulturbärare. I stort sett samt- liga samfund som har en stor andel medlemmar med utländsk bak- grund har i utredningens enkät svarat att en viktig verksamhet för trossamfundet är att erbjuda aktiviteter som är betydelsefulla för att medlemmarna ska kunna upprätthålla sin identitet och kultur t.ex. genom att fira högtider med traditionell mat etc. I regeringens strategi för de nationella minoriteterna framhölls trossamfundens betydelse i att stärka och vitalisera de nationella minoritetsspråken (prop. 2008/09:158 s. 115). För den judiska grup- pen spelar samfundet också en viktig roll för att bevara gruppens status som nationell minoritet och som sådan tar den emot ett stöd som fördelas genom i . Ett motiv för staten att stödja trossamfunden var även att det i regeringsformen anges att etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv ska främjas (prop. 1998/99:124). Trossamfundens funktion som bevarare av kulturella traditioner kan ha en viktig betydelse för det mångkulturella samhället efter- som individer som känner sig trygga i sin egen identitet kan ha bättre förutsättningar att harmoniskt kunna samexistera med andra. liksom Invandrar- och minoritets- politiska kommittén uppmärksammade denna aspekt och argumenterade för att samhället borde stödja trossamfund liksom föreningar som bygger på etnisk och språkig grund eftersom dessa fyller ett behov för etnisk identitetsbildning för personer som invandrat till (SOU 1974:69 och SOU 1984:58). Trossamfundens verksamheter behöver dock inte nödvändigtvis ha positiva konsekvenser i dessa sammanhang utan trossamfunden kan också vara ett hinder för skapandet av samhällsgemenskap och integration eftersom de genom sina verksamheter kan konservera kulturella normer, levnadsmönster och föreställningar. Deras verk- samheter kan begränsa enskilda individers utveckling av sin identi- tet, i synnerhet individer vars levnadssätt eller sexuella läggning står i strid med vissa religiösa dogmer. Inte sällan har personer som in- vandrat till lämnat sitt hemland just eftersom religionen bi- dragit till förtryck och begränsning av deras mänskliga rättigheter. 6.4Trossamfundens sociala arbete och välfärdsinsatser Ett socialt arbete för människor i nöd är för många religiösa män- niskor ett sätt att uttrycka sin tro och flera trossamfund ser ett socialt arbete som en del av den religiösa kärnverksamheten. Histo- riskt sett har haft ett välfärdsansvar som inkluderat fattigvården. Under industrialiseringen flyttade stora grupper av människor från landsbygden till städerna och hamnade ofta i situa- tioner med stor nöd och fattigdom. Detta skedde i samband med väckelserörelsens etablering i och frikyrkorna växte sig ofta starka i storstäder och bruksorter där de engagerade sig för att möta den utbredda fattigdomen och alkoholismen. Det gällde bl.a. Fräls- ningsarmén som etablerades i och som arbetar för utslagna människor utifrån den kristna tron. Även inom växte en diakonirörelse fram med syftet att utifrån en tro visa en medmänsklig omsorg mot människor i utsatta livssituationer. Flera framstående kvinnor inom kyrkan, liksom präster, kom att engagera sig i de sociala frågor som de mötte i sina församlingar. En första grundades i av oorganiserade baptister och individer engage- rade inom . Flera diakonala institutioner bildades , däribland diakoni i och Samariterhemmet i , som självständiga föreningar eller stiftelser med tydliga kopplingar till kyrkan. I och med utbyggnaden av välfärdsstaten kom dock kyrkornas sociala insatser i att minska i betydelse och välgörenhets- insatserna riktades därefter i större utsträckning mot internationell biståndsverksamhet och utlandsmission. har dock trossamfundens sociala insatser ökat i omfattning i liksom i övriga . En förklaring till detta är att avregleringar inom den offentliga välfärden har gett civilsamhällsorganisationer ett ökat spelrum som välfärdsleverantörer, men också att de socioekonomiska klyftorna i samhället har ökat. Migrationen har också lett till att det är ett ökande antal personer som är i behov av det sociala stöd som trossamfund och civilsamhällsorganisationer erbjuder. 6.4.1Trossamfundens insatser för socialt utsatta grupper De flesta trossamfund i bedriver någon form av verksamhet som är inriktad på socialt utsatta grupper såsom hemlösa, flyk- tingar, papperslösa, EU-migranter, drogmissbrukare m.m. Enligt utredningens enkät till trossamfunden (se avsnitt 9.3.3) framgår att förmedla hjälp och stöd till socialt utsatta personer, t.ex. genom soppkök, insamling av kläder etc., är en mycket viktig uppgift för flera trossamfund och är särskilt betydelsefullt för samt de frikyrkliga och ortodoxa samfunden. Arbetet sker huvudsakligen inom församlingarna och bygger oftast på frivilliga in- satser. Exempel på arbete som görs är utdelning av matkassar och kläder liksom organisering av soppkök, härbärgen, stödboenden och jourhavande präst. har särskilda organisationer som vid sidan av församlingarna arbetar med stöd till utsatta grupper. I anslutning till Svenska missionskyrka (nu Equmeniakyrkan) etablerades Sociala missionen och Hela människan, som har flera kristna organisa- tioner som huvudmän, medan den s.k. LP-verksamheten är en del av och är uppkallad efter initiativtagaren . , som är en del av , och Islamic relief, som är medlem i muslimska råd, bedriver en social verksamhet i , även om deras huvudsakliga verksamhet är internationellt bistånd. Därutöver finns ett flertal organisationer som är bildade på religiös grund, men som inte har någon nära koppling till något trossamfund, däribland Stadsmissionerna, Räddningmissio- nen, Ny gemenskap och Individuell människohjälp. Omfattningen av sociala insatser Eftersom det inte finns någon samlad statistik är det svårt att be- döma omfattningen av det sociala arbete som bedrivs av trossam- fund och trosbaserade organisationer. Arbetet sker både organise- rat inom samfunden och som en del av församlingarnas uppdrag att utöva diakoni. Inom är det sociala arbetet själva fundamentet i samfundets verksamhet. Enligt egna uppgifter tog emot cirka 46 000 hjälpsökande, gav 11 500 stödsamtal och serverade mat eller fika vid 215 600 tillfällen. Verksamheten finansieras huvudsakligen genom gåvor och intäkter från Myrornas försäljning av secondhandvaror (2016). sociala hjälpverksamhet i omfattar cirka 780 000 stödsamtal, 108 000 hembesök och i ut- betalda bidrag . Verksamheten sker genom den ordinarie för- samlingsverksamheten, ofta med anställda diakoner, eller genom etablering av diakonicentraler och stöd till stadsmissioner som till- sammans med kommuner bl.a. anordnar natthärbärge och soppkök samt delar ut matkassar och ekonomiska bidrag. har skapat en nationell stödfunktion för att underlätta stiftens och församlingarnas arbete med asylsökande, flyktingar och utsatta EU-medborgare (2015b). Flera andra trossamfund bedriver ett socialt arbete genom olika initiativ på församlingsnivå. Det utåtriktade sociala arbete som samfunden bedriver är, enligt de samfund som utredningen varit i kontakt med, riktat till alla hjälp- behövande utan hänsyn till religiös tillhörighet. Trossamfundens betydelse i arbetet med hemlösa, papperslösa, EU-migranter, missbrukare och andra utsatta har uppmärksammats i rapporter från flera olika myndigheter, däribland den nationella hemlöshetssamordnarens slutrapport (2014) och om hemlöshet bland utrikesfödda personer utan permanent uppehållstillstånd i (2013). Enligt slutredovisningen från den nationella samordnaren för ut- satta EU-medborgare har engagemanget från trossamfund och andra civilsamhällsorganisationer en särskild betydelse när det kommer till att erbjuda hjälp till individer som inte kommunens socialtjänst har rättsliga möjligheter att bevilja ekonomiskt bistånd till (SOU 2016:6). 6.4.2Trossamfundens stöd vid flyktingmottagandet och bidrag i integrationsarbetet Trossamfunden har visat sig kunna bidra med insatser för att hjälpa nyanlända invandrare och att stödja dem vid etableringen i sam- hället. För nyanlända kan trossamfunden utgöra ett sammanhang där de enkelt kan komma i kontakt med landsmän eller personer med samma etniska bakgrund. Den religiösa gemenskapen är vidare en plats där nyanlända kan känna en språklig, social och kulturell samhörighet som samfundsgemenskapen kan ge ingångar in i samhället. På detta sätt kan samfunden fungera som bryggor mellan det nya och det gamla. Denna funktion har framhållits av flera tidigare utredningar, däribland av Invandrarpolitiska kommit- tén (SOU 1984:58) och (SOU 1996:55). Funktionen som brygga var av särskild betydelse då sammanlagt 162 877 personer sökte asyl i . Under somma- ren och , då flyktingmottagandet var som störst, fick organisationer inom det civila samhället en viktig roll i att bistå myn- digheter i mottagandearbetet. Ideella föreningar, sociala nätverk (t.ex. Refugees welcome) och trossamfund kunde mobilisera olika frivillig- insatser för att hjälpa till i den akuta fasen av mottagandet och de visade sig ha stor kompetens för arbetet (MUCF 2016). I utredningens samtal med olika trossamfund liksom av utred- ningens enkät till samfunden (se avsnitt 9.3.3) har det framkommit att arbetet för att hjälpa nyanlända har varit en viktig del av verk- samheten . Det var av trossamfunden som i enkäten svarade att förmedla hjälp och stöd till nyanlända, t.ex. i form av språkundervisning, juridisk hjälp, skol- eller jobb- kontakter etc., är en mycket eller ganska betydelsefull verksamhet för trossamfundet. Det tycks vara vanligt att nyanlända själva söker sig till samfunden för att få stöd med praktiska frågor liksom med andliga och psykosociala behov. Exempelvis har unga ensamkom- mande från sökt sig till shiaförsamlingar medan unga eritreaner har sökt sig till de eritreanska trossamfunden, såsom den Eritreansk ortodoxa kyrkan. Det gäller även för sunnimuslimer och kristna från och som söker sig till de muslimska och syrisk-ortodoxa samfunden. Även och frikyrkorna har bidragit aktivt i mot- tagandet av flyktingar. Företrädare för frikyrkorna har framhållit värdet av deras tradition av socialt arbete. Engagemang från med- lemmar, liksom de befintliga församlingslokalerna där verksamhet har kunnat förläggas, har varit en tillgång. Kyrkornas närvaro i gles- bygden har varit betydelsefull eftersom ett stort antal asylanlägg- ningar har varit förlagda där. Trossamfunden har kunnat engagera flera äldre personer som i sig har upplevt sig behövda. Statligt stöd till trossamfunden för flyktingmottagande Som en del av regeringens insatser för att hantera flyktingsituationen fick SST i uppdrag av regeringen att fördela till ett urval av statsbidragsberättigade trossam- fund för att stärka samfundens kapacitet i pågående insatser för asylsökande och nyanlända (dnr Ku2015/02981/D). Företrädare för i stort sett alla samfund som tagit emot detta stöd har framhållit till utredningen att stödet varit till stor hjälp för det arbete de har utfört. SST har i en delrapport liksom i en reportagebok redogjort för trossamfundens insatser för nyanlända (SST 2016 och 2017b). En- ligt dessa har några samfund anställt personer som koordinerat och organiserat arbetet och som skapat samarbete och samverkan mellan olika aktörer. Flera trossamfund har också utbildat volontärer och församlingsledare i t.ex. religionsdialog samt om asylprocessen och och kommunernas ansvar och arbete. Enligt del- rapporten betyder detta att det i många trossamfund finns erfarenhet, kunskap och beredskap för sådant arbete. En stor del av verksamheten har handlat om språkundervisning, språkkaféer och undervisning i samhällskunskap. Församlingarna har ofta ordnat med transporter från förläggningarna till församlingarna för att nyanlända ska kunna delta i olika former av verksamhet. I vissa fall har lokaler för övernattning erbjudits. En liknande bild har framkommit i utredningens intervjuer med samfunden. Några trossamfund menar att flera nyanlända har haft ett behov av att delta i den religiösa verksamheten och att just präs- ter och imamer har haft stor betydelse som auktoriteter. Flyk- tingarna har ofta lidit av trauma och har haft behov av att samtala med de religiösa ledarna eller med personer i församlingarna som pratar samma språk. Församlingsmedlemmar har hjälpt till med att samla in kläder, leksaker och bohag till ett första boende m.m. Den sociala gemenskapen i församlingarna har också varit viktig för att skapa trygghet och en känsla av delaktighet. Flyktingmottagandet har inte varit problemfritt för trossam- funden. I SST:s delrapport framkommer det exempel på saker som har blivit fel på grund av missförstånd, missriktad välvilja och att uthålligheten har nått sin gräns. Det har hänt att vissa församlingar inte släppts in på förläggningar och det har funnits rädsla för ter- rorism eller för att trossamfunden ska rekrytera medlemmar genom att missionera. I utredningens intervjuer har det också framkommit att vissa trossamfund har känt att arbetet inte varit koordinerat och att de i vissa fall hade önskat att information om deras verksamhet skulle spridits på asylboendena. Några trossamfund menar att in- strömningen av nyanlända har skapat värderingskonflikter eftersom flyktingarna ofta har haft en mer konservativ syn på religiösa frågor, samfundsliv och jämställdhet än de etablerade medlemmarna. Trossamfundens bidrag i integrationsprocessen Utöver de insatser som det ideella föreningslivet bidragit med i den akuta fasen av flyktingmottagandet har deras arbete haft en stor betydelse för integrationsprocessen. Detta arbete består bl.a. av att anordna språkkaféer, stöd för introducering i samhälls- och arbets- livet och andra sociala insatser. Allmänt sett är också trossamfun- den viktiga sociala sammanhang i det nya landet, men nyanlända har också visat sig ha särskilda existentiella behov. Vid ankomsten till ett nytt samhälle och en ny kultur uppstår ofta frågor om tillhörighet, existens och trostillhörighet samt ett behov av stabilitet och förtröstan som religionen i viss mån kan fylla (2011, s. 26). Några samfund som utredningen har varit i kon- takt med vittnar om att de nyanländas aktivitet i samfunden är som störst efter ankomsten för att därefter avta. kan trossamfundens aktiviteter bidra till att upprätt- hålla normer och värderingar som t.ex. kan innebära begränsningar för kvinnor att utöva sina fri- och rättigheter, och som kan vara ett hinder för integration, vilket redogjorts för i avsnitt 6.3.4. 6.4.3Trossamfundens insatser inom bistånds- och utvecklingsarbetet En viktig del av trossamfundens verksamhet genom historien har varit missionsverksamhet. Kristendomens utbredning i och stora delar av är bl.a. ett resultat av insatser från euro- peiska kristna missionärer. Missionen bedrevs tillsammans med den västerländska kolonialismen och bär delvis på ett arv av övergrepp, förtryck och missriktad godhet. har missionsverk- samheten tonats ned och de flesta trossamfund bedriver biståndsorga- nisationer som har mänskliga rättigheter och inte omvändelsemission i fokus (2014). I vissa avseenden kan de religiösa biståndsorga- nisationerna vara en särskild tillgång i hjälparbete eftersom de enklare kan få tillgång till det civila samhället i länder där religiösa organi- sationer har en framträdande roll. Flera stora biståndsorganisationer är knutna till trossamfund så- som internationella arbete, , Pingstmissio- nens utvecklingssamarbete (PMU Interlife), , och relief. SIDA har ett ramavtal med ett antal svenska civilsamhällesorganisationer varav fyra är kristna biståndsorgani- sationer: , PMU Interlife, och . tog de emot för bl.a. utveckling av det civila samhället i samarbetsländer (Sida 2015). För att ta emot stöd krävs bl.a. en egen insats på från den mottagande organisationen. 6.4.4Trossamfundens insatser inom utbildnings- och välfärdssektorn Avregleringen av den offentliga sektorn i har öppnat upp för organisationer inom det civila samhället att bedriva olika former av verksamheter inom välfärden. Bakgrunden till avregleringen var, enligt , bl.a. kritik mot att den offentliga sek- torn blivit för ineffektiv, stor och svårstyrd samt att den inte sva- rade mot medborgarnas behov och önskemål (SOU 2016:78). Dess- utom ansågs produktivitets- och effektivitetsutvecklingen vara dålig. Avregleringen innebar att flera trosbaserade organisationer utveck- lade en verksamhet som utför välfärdstjänster och som utgör alternativ eller komplement till offentlig verksamhet. En sektor som tidigt avreglerades och där flera trosbaserade organisationer är aktiva är individ- och familjeomsorgen. Enligt Väl- färdsutredningen drevs närmare hälften av hemmen för vård och boende (HVB-hem) 1990 i egen regi (a.a. s. 127). Flera HVB-hem drivs av LP-verksamheten inom liksom av Fräls- ningsarmén. reformerades även hälso- och sjuk- vården. Inom vård- och omsorgssektorn har religiösa aktörer tradi- tionellt sett varit aktiva genom t.ex. diakoni i och Sammariterhemmet i , men gällande lagstiftning gör att det är svårt för trossamfunden att etablera sig inom denna sektor. är det inom detta område som allmänheten enligt enkät- undersökningar har störst förväntningar på insatser från ideella aktö- rer (Ds 2015:3 s. 59). Den verksamhet som bedrivs omfattar i huvud- sak sjukhem, hospiceverksamhet, hemtjänst och äldreboende. Sammantaget utgör dock de icke vinstdrivande aktörerna, såsom trossamfund, ideella föreningar eller stiftelser, en ytterst liten del av välfärdsutförarna . Enligt dominerade så- dana icke vinstdrivande aktörer , men de regelverk om upphandling och konkurrensutsättning som infördes och som har förstärkts har inneburit att de vinst- drivande aktörerna har tagit över. Konfessionella aktörer inom utbildningssektorn Sedan friskolereformen 1992 har det varit möjligt för religiösa aktö- rer att bedriva konfessionella skolor. Det är tillåtet med konfes- sionella inslag i utbildningen, men inte i undervisningen (2012). Det betyder att undervisningen måste följa skolplanen, medan skolan vid sidan av den reguljära undervisningen kan anordna and- akter, bönestunder eller annan form av religionsutövning. Det får också finns religiösa symboler i skolans inredning. Deltagandet i religiösa ceremonier måste dock vara frivilligt. Det är ytterst få trossamfund som har startat grundskolor. De konfessionella skolorna har i stället etablerats av enskilda aktörer som har koppling till något trossamfund. Det finns 66 kon- fessionella skolor och de utgör sammanlagt av landets 4 887 grundskolor och av landets 792 friskolor på grund- skolenivå (Ds 2015:3 s. 55 f.). Av dessa skolor har 30 frikyrklig grund, medan 10 skolor är muslimska, 2 judiska, 1 ortodoxa och 4 katolska. Ytterligare 18 skolor är kristna utan specifik konfession. Flera kon- fessionella skolor har haft ekonomiska svårigheter och de har också haft problem med att upprätthålla kvalitén. Vidare har det fram- kommit att religiösa friskolor har hållit pojkar och flickor separerade av religiösa skäl. Attitydundersökningar visar att det är en över- vägande majoritet av svenskarna som är negativa till att religiösa aktörer bedriver undervisning och skolor (a.a.). Det är betydligt vanligare att samfund bedriver folkhögskolor och flera trossamfund är också huvudmän för högskolor med exa- mensrätt, vilket beskrivs närmare i kapitel 8. 6.4.5Trossamfundens insatser inom miljö- och klimatarbetet För att kunna bemöta de pågående klimatförändringarna och ställa om till ett fossilfritt samhälle röstade igenom en ny klimatlag, nya klimatmål och ett klimatpolitiskt ramverk med inga nettoutsläpp av växthusgaser i (prop. 2016/17:146). Reformen är en central del i arbetet för att ska leva upp till . Det är viktigt att alla delar av samhället bidrar till arbetet med att minska växthusgaser. De insatser som olika delar av det civila samhället, däribland trossamfunden, gör har betydelse. har också flera religiösa företrädare betonat vikten av insatser för klimatet. Påve gav 2015 ut en encyklika, Laudato Si, som var en uppmaning till ”ekologisk omvändelse” och handling (Påve 2015). Inför klimatmötet i skrev ett hundratal religiösa ledare under ett upprop om ett ambitiöst klimatavtal som de själva lovade att sprida kunskap om klimatförändringarna och minska den egna klimatpåverkan. Ett stort antal muslimska ledare skrev 2015 under den Islamiska dekla- rationen om globala klimatförändringar, i vilken ledarna uppmanar till ett miljöarbete på grundval av den etik som uttrycks i (IFEES 2015). Sammantaget kan trossamfunden ta en roll i arbetet för att möta klimatförändringar genom att bidra med en medvetenhet om hur enskilda handlingar påverkar klimatet i stort och framtida genera- tioners livsvillkor. I har flera trossamfund också bedrivit ett aktivt miljöarbete. Kyrkomötet inom antog 2016 i Kyrkoordningen (kyrkans regelverk) en uppförandekod och rikt- linjer som berör olika hållbarhetsaspekter. Vidare arrangerade en ekumenisk konferens, Interfaith climate summit, tillsammans med kristna råd 2008. kristna råd, som företräder , frikyrkorna, och de statsstödsberättigade ortodoxa samfunden, har spridit ett sam- talsmaterial om klimatet till sina medlemskyrkor. Globalisering, migration och värderingsförändringar har gjort att religion blivit ett mer synligt fenomen i det svenska samhället. Det är oklart vilken betydelse detta har för demokratins utveckling. Kon- fliktytor kan uppstå mellan de fundamentala principerna i demokra- tin, såsom individens fri- och rättigheter och allas lika värde, och religion. Sådana spänningar har t.ex. kommit till uttryck när det gäller familjepolitik, jämställdhet mellan kvinnor och män och HBTQ- rättigheter. Spänningar har också varit närvarande genom demokratins historia och tagit sig uttryck i en politisk skiljelinje mellan kyrka och stat, liksom mellan den religiösa överheten och den sekulära staten. Generellt sett har demokratins framväxt i inneburit att den religiösa makten fått retirera och att kyrka och stat gradvis separerats. spelade olika trossamfund och religiösa gemen- skaper en viktig roll för demokratins framväxt i . Det var bl.a. genom organiseringen inom frikyrkorna som religionsfriheten in- friades i och är i sig en central del av den folkrörelsetradition som den svenska demokratin har växt fram ur. Därutöver är religionsfriheten i sig en av de grundläggande fri- och rättigheterna som det allmänna är förpliktat att tillförsäkra enskilda. Regering och riksdag har betonat den positiva kraft som trossamfunden utgör för den svenska demokratin. beredning om stat och kyrka framhölls betydelsen av att olika ideologier och trosinriktningar får goda möjligheter att göra sig gäl- lande.