sou · H6B365 · 2018-08-16 00:00:00 — Detsamma gäller enligt 10 kap. 19 § samma lag uppgifter som behövs för att förhindra ett förestående eller avbryta ett pågående brott som avses i den paragrafen. Av 10 kap. 18 a § samma lag framgår att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild som inte har fyllt tjugoett år lämnas till eller Säkerhetspolisen i brottsförebyggande syfte under vissa angivna förutsättningar. Från ska utan hinder av sekretess lämnas 1.uppgifter om huruvida någon vistas i ett hem för vård eller boende, stödboende eller familjehem, om uppgifterna för särskilt fall begärs av en domstol, en åklagarmyndighet, , , eller , 2.uppgifter som behövs i ett ärende hos om skyddad folkbokföring enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481), 3.uppgifter om en studerande som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja denne från högskoleutbildning eller polisprogrammet. Denna lag träder i kraft . 1.2Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) dels att 10 kap. 18 a § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas två nya paragrafer, 10 kap. 23 a § och 35 kap. 10 c §, av följande lydelse. Sekretessen enligt 26 kap. 1 § Sekretessen enligt 26 kap. 1 § hindrar inte att en uppgift som hindrar inte att en uppgift som rör en enskild som inte fyllt rör en enskild som inte fyllt tjugoett år lämnas till Polis- tjugoett år lämnas till Polis- 1.det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den unge kommer att utöva brottslig verksamhet, 2.uppgiften kan antas bidra till att förhindra det, och 3.det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den unge eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. En uppgift som angår misstanke om ett begånget brott får dock lämnas endast under de förutsättningar som i övrigt anges i denna lag. Sekretessen enligt 26 kap. 1 § hindrar inte att en uppgift som angår misstanke om ett begånget brott lämnas till eller Säkerhetspolisen om uppgiften angår 1Senaste lydelse 2014:633. 1. terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, 2. brott enligt lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, eller 3. brott enligt lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet. Sekretessen enligt 1 § hindrar inte att i syfte att förebygga terrorism lämnar uppgift om en enskild till en myndighet inom som kan antas behöva uppgiften i sin verksamhet, om det med hänsyn till omständigheterna inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. Denna lag träder i kraft . 1.3Förslag till förordning om ändring i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2001:650) om vägtrafikregister dels att nuvarande 4 kap. 10 b och 10 c §§ ska betecknas 4 kap. 10 c och d §§, dels att rubriken närmast före 4 kap. 10 c § ska sättas närmast före 4 kap. 10 d §, dels att det ska införas en ny paragraf, 4 kap. 10 b §, av följande seende passager ska på begäran skyndsamt lämnas ut till eller Säkerhetspolisen om den myndigheten i ett brådskande fall behöver uppgifterna för att förhindra eller på annat sätt ingripa mot en handling som kan utgöra brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Denna förordning träder i kraft . Utredningen har till uppdrag att utreda behovet av och lämna nödvändiga förslag till förändringar av de regler om sekretess och informationsutbyte som gäller för bl.a. och i arbetet med att motverka terrorism. Syftet med uppdraget är att säkerställa att det finns förutsättningar för ett effektivt och rättssäkert informationsutbyte i detta arbete. Direktiven för utredningen finns i bilaga 1. Uppdraget är indelat i olika delfrågor. Den första delfrågan innebär att vi ska utreda behovet av att information som är sekretessbelagd vid på ett enklare sätt än kan lämnas ut till myndigheter och andra aktörer, t.ex. skola och socialtjänst, inom ramen för arbetet med att motverka terrorism. Enligt den andra delfrågan ska vi utreda om information som omfattas av sekretess eller tystnadsplikt inom i större omfattning än bör kunna lämnas ut till och Säkerhetspolisen inom ramen för arbetet med att motverka terrorism. Enligt den tredje delfrågan ska vi utreda om ytterligare aktörer som deltar i arbetet med att motverka terrorism behöver förbättrade möjligheter att utbyta information. Den fjärde delfrågan innebär att vi ska utreda och Säkerhetspolisens behov av att på ett enklare sätt än få tillgång till uppgifter som hämtas in med hjälp av trängselskattekameror inom ramen för arbetet med att motverka terrorism och hantera konsekvenserna av ett terroristattentat. Utredningens arbete påbörjades . Arbetet har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden med gruppen av sakkunniga och experter. Utredningen har sammanträtt vid sammanlagt åtta tillfällen. I arbetet med att kartlägga behovet av förbättrade möjligheter att utbyta sekretessbelagd information har utredningen tagit del av relevanta publikationer. För att informera oss om det pågående förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism och terrorism och för att inhämta synpunkter i olika avseenden har utredningen haft ett antal kontakter med den tidigare nationella samordningen mot våldsbejakande extremism (Ju 2014:18) och med företrädare för Center mot våldsbejakande extremism vid . För att få en utökad kunskap om frågeställningarna i våra direktiv och för att kartlägga behoven av förbättrade möjligheter till informationsutbyte har utredningen träffat företrädare för och Säkerhetspolisen. Vi har även besökt . Samråd med berörda statliga myndigheter har i övrigt främst skett genom utredningens experter. I syfte att kartlägga de kommunala myndigheternas behov av förbättrade möjligheter att utbyta sekretessbelagd information har utredningen besökt , , , stad och stad och i olika former samtalat med företrädare för kommunala myndigheter som arbetar med aktuella frågor. Ytterligare kontakter med dessa aktörer har förekommit efter mötena. Utredningen har vidare medverkat vid nätverksträffar och utbildningar anordnade för aktörer som i sitt arbete kommer i kontakt med våldsbejakande extremism på och regional nivå. Vi har således medverkat vid ett möte i Kommuner och Landstings (SKL) nätverk för förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism. Vi har även deltagit i tre kunskapsseminarier om våldsbejakande extremism som har arrangerats av bl.a. i . Vidare har vi medverkat i en konferens anordnad av den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism och . Utredningen har även deltagit i ett möte i för skolchefer där några av utredningens frågor har diskuterats. Efter de inledande bakgrundsavsnitten innehåller betänkandet i avsnitt 6 några allmänna utgångspunkter för våra överväganden. I avsnitt 7 behandlas frågan om information som är sekretessbelagd vid på ett enklare sätt än bör kunna lämnas ut till myndigheter och andra aktörer inom ramen för arbetet med att motverka terrorism. Avsnitt 8 behandlar frågan om sekretessbelagd information som finns inom i större omfattning än bör kunna lämnas ut till och Säkerhetspolisen inom ramen för arbetet med att motverka terrorism. I avsnitt 9 behandlas frågan rörande andra aktörers informationsutbyte i syfte att förebygga terrorism. Avsnitt 10 behandlar frågan om och Säkerhetspolisens tillgång till uppgifter som hämtas in med hjälp av trängselskattekameror inom ramen för dessa myndigheters arbete med att motverka terrorism och hantera konsekvenserna av ett terroristattentat. I avsnitt 11 beskrivs konsekvenserna av våra förslag. Avsnitt 12 behandlar ikraftträdande och övergångsbestämmelser. Avsnitt 13 innehåller en författningskommentar. 3 Samverkan mot terrorism 3.1Vad är terrorism? Terrorism definieras i som våldshandlingar som är politiskt betingade och syftar till att påverka samhället eller ett lands politik utan hänsyn till om oskyldiga drabbas. Terrorism har ibland också beskrivits som en extrem form av våldsbejakande extremism (se t.ex. regeringens strategi mot terrorism, skr. 2014/15:146 s. 9). Be- greppet våldsbejakande extremism har etablerats i för att beskriva rörelser, ideologier och miljöer som inte accepterar en demokratisk samhällsordning och som främjar våld för att uppnå ett ideologiskt mål. Den nuvarande svenska straffrättsliga regleringen av terrorismområdet är i huvudsak intagen i tre olika lagar. Regleringen har tillkommit som en följd av förpliktelser enligt unionsrätten och internationella konventioner. Enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (terroristbrottslagen) ska en gärning betraktas som ett terroristbrott om den allvarligt kan skada en stat eller en mellanstatlig organisation. Dessutom krävs att den har utförts med avsikt att injaga allvarlig fruktan hos en befolkning eller befolkningsgrupp, för att otillbörligen tvinga offentliga organ eller en mellanstatlig organisation att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller för att allvarligt skada grundläggande samhällsstrukturer (2 §). De gärningar som under dessa förutsättningar utgör terroristbrott är t.ex. mord, dråp, grov misshandel, människorov, olaga frihetsberövande, grov skadegörelse, mordbrand och sabotage (3 §). Straffet för terroristbrott är fängelse i lägst fyra och högst , eller på livstid. Om brottet är mindre grovt är straffet fängelse i lägst två och högst . Försök, förberedelse och stämpling till terroristbrott samt underlåtenhet att avslöja eller förhindra ett sådant brott är också straffbelagt (4 §). Lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet (rekryteringslagen) föreskriver ett särskilt straffansvar för den som i ett meddelande till allmänheten uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvarlig brottslighet (offentlig uppmaning, 3 §) eller i annat fall söker förmå någon annan att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet (rekrytering, 4 §). Även den som meddelar eller söker meddela instruktioner om tillverkning eller användning av sådana sprängämnen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen eller om andra metoder eller tekniker som är särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet, kan dömas till ansvar enligt lagen, om gärningen begåtts med vetskap om att instruktionerna är avsedda att användas för särskilt allvarlig brottslighet (utbildning, 5 §). Också den som tar emot instruktionerna i avsikt att använda dem för särskilt allvarlig brottslighet kan dömas till ansvar enligt lagen (5 a §). Lagen innehåller även ett straffansvar för den som reser eller påbörjar en resa till ett annat land än det land där han eller hon är medborgare, om avsikten med resan är att begå eller förbereda särskilt allvarlig brottslighet eller att meddela eller ta emot sådan utbildning som avses i lagen (resa, 5 b §). Med särskilt allvarlig brottslighet menas i lagen bl.a. terroristbrott och sådan brottslighet som avses i vissa i lagen angivna internationella överenskommelser. Straff för brott enligt lagen är fängelse i högst . Med undantag för resebrottet finns en särskild straffskala för grova brott. Straffet för grovt brott är fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om brottet avsett särskilt allvarlig brottslighet som innefattat fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om brottet ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller om det annars varit av särskilt farlig art. I ringa fall döms inte till ansvar. I lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall (finansieringslagen) anges att det är straffbart att samla in, tillhandahålla eller ta emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas för att begå särskilt allvarlig brottslighet eller av en person eller en sammanslutning av personer som begår sådan brottslighet eller gör sig skyldig till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brottslighet (3 §). av särskilt allvarlig brottslighet är också straffbelagt. Lagen innehåller även en bestämmelse om straffansvar för den som samlar in, tillhandahåller eller tar emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas för en resa i terrorismsyfte (3 a §). Även i finansieringslagen avses med särskilt allvarlig brottslighet bl.a. terroristbrott och sådan brottslighet som avses i vissa i lagen angivna internationella överenskommelser. Brott mot bestämmelserna i lagen kan leda till fängelse i högst eller, i vissa fall av grovt brott, lägst och högst . I ringa fall döms inte till ansvar. Den straffrättsliga lagstiftningen på terrorismområdet är under förändring. antog och Europeiska unionens råd ett direktiv om bekämpande av terrorism.1 Avsikten med direktivet är bl.a. att fastställa minimiregler rörande definitionen av straffbara gärningar samt påföljder och sanktioner på området för terroristbrott, brott med anknytning till en terroristgrupp och brott med anknytning till terroristverksamhet. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Terrorismdirektivet kommer att genomföras i svensk rätt dels genom att straffbestämmelsen om terroristbrott utvidgas, dels genom att straffbestämmelserna om rekrytering, utbildning, resa och finansiering utvidgas (se prop. 2017/18:174 En mer heltäckande terrorismlagstiftning, bet. 2017/18:JuU35 och rskr. 2017/18:390). När det gäller rekrytering kommer straffansvaret omfatta även den som i vissa fall söker förmå någon annan att begå eller annars medverka till försök, förberedelse eller stämpling till särskilt allvarlig brottslighet. Bestämmelsen om den som utbildar sig i vapentekniker m.m.i 5 a § rekryteringslagen kommer att utvidgas så att självstudier och deltagande i legitim utbildning omfattas av straffansvaret. Straffbestämmelsen om resa kommer att utvidgas till att omfatta även resor till medborgarskapsland (förutom ) och den som reser i avsikt att göra sig skyldig till stämpling eller medverkan till särskilt allvarlig brottslighet eller i avsikt att utbilda sig för terrorism. Straffansvaret för finansiering av terrorism kommer att utvidgas genom en långtgående kriminalisering av finansiering av handlingar som 1Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 av om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF och om ändring av rådets beslut /671/RIF. typiskt sett kan leda till att terroristbrott begås. Lagändringarna träder i kraft . En särskild utredare har fått i uppdrag att genomföra en översyn av den nationella straffrättsliga lagstiftningen för att bekämpa terrorism (dir. 2017:14). Syftet med översynen är att åstadkomma en ändamålsenlig, effektiv och överskådlig reglering som är förenlig med ett väl fungerande skydd för grundläggande fri- och rättigheter. Den föreslagna regleringen bör enligt utredningsdirektiven samlas i ett regelverk. I uppdraget ingår bl.a. att analysera och ta ställning till behovet av förändringar i straffskalorna för brott som omfattas av den straffrättsliga lagstiftningen mot terrorism. Uppdraget ska redovisas . Utredningen har antagit namnet (Ju 2017:03). En särskild utredare har vidare haft i uppdrag att utreda om det bör införas ett särskilt straffansvar för den som deltar i eller på annat sätt stöder en terroristorganisation. I Ds 2017:62 förslås att det ska införas ett sådant särskilt straffansvar för att delta i en terroristorganisations verksamhet. Det kan till exempel handla om att attrahera nya medlemmar, få in ekonomiska bidrag, sprida information, utföra transporter, ordna möteslokaler eller underhålla vapen. Även offentlig uppmaning och rekrytering till att delta i en terroristorganisations verksamhet samt att resa i syfte att delta i en terroristorganisations verksamhet föreslås bli straffbart. Vidare föreslås att det ska bli straffbart att ha samröre med en terroristorganisation genom att till exempel sälja vapen, fordon eller annan liknande utrustning till en sådan organisation. Straffet för brotten föreslås bli upp till fängelse. Vid grova fall ska fängelse upp till kunna dömas ut. Förslaget bereds nu inom . Terroristbrottslighet är ett allvarligt internationellt problem. Terrorism utgör en svår påfrestning för drabbade samhällen och hotar såväl internationell fred och säkerhet som nationell säkerhet och är ett av de allvarligaste hoten mot demokratin, mot det fria utövandet av mänskliga rättigheter och mot den ekonomiska och sociala utvecklingen. Terrorism dödar och skadar enskilda individer, skapar svåra trauman hos de som drabbas och sprider rädsla och fruktan. Dessutom kan terrorism ge upphov till mycket omfattande materiell förstörelse med stora ekonomiska konsekvenser. (Se t.ex. Ds 2017:62 s. Det anses vanligen finnas tre våldsbejakande extremistiska miljöer i ; högerextremism, vänsterextremism och islamistisk extremism. Beskrivningen av dessa miljöer i det följande är hämtade från aktuella offentliga publikationer. Vi har således inte själva kartlagt miljöerna eller gjort egna kategoriseringar eller bedömningar. Enligt har antalet individer i de våldsbejakande extremistiska miljöerna i ökat från hundratal till omkring 3 000. Två tredjedelar av dessa finns inom våldsamma islamistiska extremistkretsar medan övriga hotaktörer finns i höger- och vänsterextrema miljöer. Säkerhetspolisen följer kontinuerligt alla tre extremistmiljöerna och bedömer löpande vilket hot de utgör i termer av avsikt och förmåga. (Se Säkerhetspolisen, Så mycket har extremistmiljöerna vuxit, .) bedömer Säkerhetspolisen att den våldsbejakande islamistiska extremismen utgör det största hotet. Det beror bl.a. på den uttalade avsikten och förmågan aktörerna har att allvarligt skada staten , orsaka stora påfrestningar på samhället och injaga fruktan i befolkningen. Det beror också på antalet personer som attraheras och inspireras av det ideologiska budskapet och uppmaningar som till exempel sänds av organisationer som Islamiska staten (IS) eller . (Se 2017, s. En relativt stor mängd människor har rest till konfliktområden för att ansluta sig till en organisation, tränas för strid eller ingå i ett stridande förband. Enligt en forskningsrapport från och terrorismstudier vid har cirka 300 individer rest från för att ansluta sig till terroristgrupper i och –2016. Enligt är de flesta svenskar som ansluter sig till terroristgrupper unga män mellan , födda i med minst en förälder född utomlands. Flera saknar eller har låg inkomst. De flesta reser till för att ansluta sig till IS. De som reser är ofta oerfarna och har ett begränsat kontaktnät och begränsat extremistiskt umgänge. Även om de flesta som reser är unga män, utför även kvinnor och barn liknande resor. (Se 2016, s. 32 f.) har resandet till konfliktområden överlag minskat. Nedgången är sannolikt resultatet av flera faktorer, däribland den skärpta kontrollen av den turkiska gränsen och det faktum att IS har pressats tillbaka i och . Antalet återvändande från konfliktområden har däremot ökat. De som återvänder har i de allra flesta fall samlat på sig ny kunskap och nya kontakter. Flera av dem återvänder med stridserfarenhet och har skaffat sig en förmåga att utföra allvarliga våldsbrott och kanske även en avsikt att begå attentat. De som återvänder från konfliktområden kan få en upphöjd status inom våldsbejakande extremistmiljöer och kan inspirera andra att ansluta sig eller begå terroristbrott i . Några som återkommer är besvikna på IS och sin vistelse i krigsområdet, medan andra är traumatiserade av sina upplevelser. (Se 2017, s. har IS uppmanat sina anhängare att avstå från försök att ta sig till det självutnämnda kalifatet och i stället agera i sina hemländer och utföra terroristattentat med alla tillgängliga medel. En effekt av denna uppmaning har setts med flera större eller mindre omfattande attentat i , , , och . Enligt Nationellt centrum för terrorhotbedömning (NCT, se mer om NCT nedan) bedöms terrorhotet mot 2018 från islamistiskt motiverad terrorism utgöra ett förhöjt hot, nivå tre på en femgradig skala. Vänster- och högerextrema grupper De politiska extremistmiljöerna utgörs av personer, grupper och organisationer som drivs av en politisk övertygelse och som uppmanar till eller själva använder våld, hot och trakasserier för att förändra samhället. I delar av de höger- och vänsterextrema miljöerna är brott en del av den politiska kampen. Den våldsbejakande högerextrema miljön, även kallad vit maktmiljön, består av individer, grupper och organisationer som på lång sikt strävar efter ett etniskt homogent samhälle och ett styrelseskick som baseras på svensk etnicitet. Den våldsbejakande vänstermiljön, även kallad den autonoma miljön, består av individer och grupper som kämpar mot olika former av vad som uppfattas som fascism och förtryck. Inom miljön finns en långsiktig vision om ett klasslöst samhälle fritt från auktoriteter och hierarkier. (Se NCT, Helårsbedömning 2018, s. Även om avsikten att allvarligt skada staten finns inom de högerextrema och vänsterextrema miljöerna, är uppmaningarna till terroristhandlingar inte lika tydliga i dessa miljöer som i de våldsbejakande islamistiska kretsarna och sker inte heller i lika stor omfattning. Trots det utgör de höger- och vänsterextrema miljöerna ett relativt allvarligt hot mot demokratin och enskilda individer eftersom de vid sidan av opinionsbildande yttringar och aktiviteter regelbundet och systematiskt använder våld, hot och trakasserier för att hindra människor från att mötas, utföra sina uppdrag och uttrycka sina åsikter. (Se 2017, s. Enligt NCT kommer valrörelsen sannolikt att leda till ökad våldsanvändning från och mellan den våldsbejakande högerextrema miljön och den våldsbejakande vänsterextrema miljön. NCT bedömer dock att terrorhotet 2018 mot från politiskt motiverad terrorism utgör ett lågt hot, nivå två på en femgradig skala. Ett ytterligare potentiellt hot mot är s.k. ensamagerande gärningspersoner. Dessa individer kan ha olika ideologiska bevekelsegrunder, men har det gemensamt att de inte tillhör etablerade grupper eller nätverk. De ensamagerande planerar och utför attentat utifrån eget uppsåt. Gärningspersonerna agerar således sällan på någon annans särskilda uppdrag, men uttalanden från vissa ledare kan uppfattas som ett legitimerande av attentat. Det kan understrykas att begreppet ensamagerande är ganska vagt och huruvida en gärningsperson är att betrakta som ensamagerande eller vägledd av någon terrororganisation kan i det enskilda fallet vara svårt att avgöra. Ett antal attentat har genomförts i västvärlden av ensamagerande aktörer. I har ensamagerande gärningspersoner inspirerade av våldsbejakande islamistisk ideologi genomfört eller planerat att genomföra attentat. Som exempel kan nämnas självmordsattentatet på i och dådet på i . Det finns också ensamagerande gärningspersoner som motiveras av rasistiska föreställningar. Attentaten som genomfördes av i och på Utöya är exempel på dåd utförda av en ensamagerande aktör inspirerad av högerextrem ideologi. Enligt kommer det mest troliga attentatshotet mot från en ensamagerande aktör med en våldsbejakande islamistisk ideologi. Motivbilden för ensamagerande aktörer med våldsbejakande islamistisk ideologi är ofta komplex och omfattar både personliga sårbarheter och drivkrafter och ideologi, det sistnämnda ibland som fernissa. Attentaten är ofta småskaliga med enkla medel och måltavlan ofta civil. (Se 2017, s. 3.2.2Kort om begreppet radikalisering Den process som kan leda till våldsbejakande extremism brukas kallas för radikalisering.