sou · H6B376 · 2018-10-12 00:00:00 — Utredningens överväganden behandlas i avsnitt 5.8. Den som har kvotplikt ska , med början , redovisa till tillsynsmyndigheten i vilken utsträckning och hur kvotplikten har uppfyllts under det föregående kalenderåret. Över- låtelse och förvärv av en kvotplikt ska framgå av redovisningen. I paragrafen anges att den som har kvotplikt ska redovisa till tillsynsmyndigheten hur kvotplikten har uppfyllts under det föregående kalenderåret. Ytterligare föreskrifter om hur redovisningen ska gå till kommer att framgå av förordning och föreskrifter från tillsynsmyndigheten. beslutar om beräkningsmetoder för hur kvot- plikten har uppfyllts. Beräkningar av resultat av åtgärderna ska i huvud- sak vara så enkla som möjligt med förmodade resultat för åtgärder på tillsynsmyndighetens förteckning. Kalkylerande beräkningar kan behövas för mer komplexa system eller komplexa byggnader. Mät- ning före och efter åtgärd ska användas undantagsvis och då med justering för andra förändringar som skett med att åtgärden genomförts. Beräkningarna ska ta hänsyn till alternativ utveckling, ett så kallat referensfall. Åtgärdens resultat ska adderas för åtgärdens livslängd så att åtgärder med lång livslängd ges ett högre värde. Utredningens överväganden behandlas i avsnitt 5.5. ska ta ut en förseningsavgift av den som har kvot- plikt och inte redovisar enligt 16 § i rätt tid. Avgiften får vara högst . får besluta att sätta ned eller avstå från att ta ut avgiften, om det finns synnerliga skäl. I paragrafen anges att en förseningsavgift på högst ska tas ut av en kvotpliktig som inte i rätt tid redovisar till tillsynsmyn- digheten hur kvotplikten har uppfyllts under det föregående kalender- året. Syftet är att säkerställa att den årliga redovisningen av hur kvot- plikten har uppfyllts kommer in . I lagen anges en högsta nivå på . Regeringen får ett bemyndigande att bestämma den exakta nivån på avgiften i förordning, se 24 §. Förseningsavgiften får sättas ned eller efterskänkas om det finns synnerliga skäl. Vad som avses med synnerliga skäl är, i detta sam- manhang, förhållanden som den kvotskyldige inte kunnat råda över. ska ta ut en kvotpliktsavgift av den som har kvot- plikt och inte har uppfyllt plikten för ett kalenderår. För kalenderåren 2021 och 2022 får avgiften per icke-uppfylld kWhack vara högst hälften av årsmedelvärdet av spotpriset på el multiplicerat med 14. För kalen- får avgiften per icke-uppfylld kWhack vara högst årsmedel- värdet av spotpriset på el mutiplicerat med 14. får besluta att sätta ned eller avstå från att ta ut avgiften, om det finns synnerliga skäl. I paragrafen anges att en kvotpliktsavgift ska tas ut av en kvotskyldig som inte har uppfyllt kvotplikten för ett kalenderår. Kostnaden per kWh för att få till stånd en åtgärd i ett kvotpliktsystem har i utländska system varit /livslängds-kWh. En sank- tionsavgift på någonstans /kWh, som har varit årsmedelvärdet av spotpriset på el , skulle därför ge incitament till kvotuppfyllnad. Kvoten är satt i ackumulerade kWh över åtgärdens livslängd utifrån ett antagande om 14 års livs- längd i snitt. Därför måste sanktionsavgiften också räknas upp för att hamna i samma nivå som en kWhack. Kvotpliktsavgiften är lägre för kalenderåren 2021 och 2022 än . Kvotpliktsavgiften får sättas ned eller efterskänkas om det finns synnerliga skäl. Med synnerliga skäl avses exempelvis oförutsedda yttre händelser eller andra omständigheter som gör att det är orim- ligt att kräva att kvotplikten uppfylls. Avgiften bör då helt kunna slopas eller sättas ned. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.11. Om en förseningsavgift eller en kvotpliktsavgift inte har betalats efter betalningsuppmaning ska avgiften lämnas för indrivning. Indrivningen får verkställas enligt utsökningsbalken. En förseningsavgift eller en kvotpliktsavgift som inte har betalats efter betalningsuppmaning ska lämnas för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga ford- ringar m.m. Skyldighet att spara uppgifter Den som har eller har haft kvotplikt ska spara uppgifter som har bety- delse för kvotplikten från utgången av det kalenderår som upp- gifterna avser. Den som har eller har haft kvotplikt ska spara uppgifter som har betydelse för kvotplikten. Det kan röra sig om räkenskaper eller annat underlag som har betydelse för kvotplikten exempelvis mäng- den såld el och underlag om utförda eleffektiviseringsåtgärder som ligger till grund för redovisningen av hur kvotplikten har uppfyllts. Underlaget ska bevaras efter utgången av det kalenderår som uppgifterna avser. Den som har eller har haft kvotplikt ska på tillsynsmyndighetens begäran lämna de upplysningar och de handlingar som myndigheten behöver för tillsynen. I paragrafen anges en skyldighet för den som har eller har haft kvot- plikt, dvs. elleverantörer att på tillsynsmyndighetens begäran lämna de upplysningar och de handlingar som myndigheten behöver för tillsynen. får besluta de förelägganden som behövs för till- synen och för att se till att den som har kvotplikt fullgör sina skyldigheter enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Av paragrafen framgår att tillsynsmyndigheten får meddela de före- lägganden som behövs för tillsynen och att ett föreläggande får förenas med vite. Bestämmelser om bland annat vitets storlek finns i lagen (1985:206) om viten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.godkända eleffektiviseringsåtgärder enligt 8 § andra stycket, 2.redovisning av kvotplikt enligt 16 §, 3.metoder för beräkning hur kvotplikten har uppfyllts och I paragrafen ges regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer ett bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter. Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om förseningsavgiften och kvotpliktsavgiften. Regeringen får ett bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter om förseningsavgiften och kvotpliktsavgiften. Detta innebär att högsta möjliga uttag av förseningsavgift och kvotpliktsavgift fram- går av lagen men att regeringen på förordningsnivå får fastställa slutligt hur höga avgifterna ska vara. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska löpande följa upp och utvärdera kvotpliktsystemet räknat från den dag lagen träder i kraft. Den första kvotpliktsperioden –2023 behöver utvärderas. Kvo- tens storlek behöver då också ses över så att den är rimlig och styr mot målet om förnybar elproduktion och den indikativa målnivån för systemet. Systemet behöver också följas upp och ut- värderas kontinuerligt för att uppmärksamma eventuella behov av regeljusteringar för att syftet med lagen ska uppnås. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.12 Beslut av tillsynsmyndigheten i följande frågor får överklagas hos all- män förvaltningsdomstol: 1.registrering enligt 6 § andra stycket, 2.avregistrering enligt 7 § andra stycket, 3.kvot för elleverantör enligt 14 §, 4.förseningsavgift enligt 17 §, 5.kvotpliktsavgift enligt 18 § och 6.föreläggande enligt 22 §. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Av paragrafen framgår vilka beslut av tillsynsmyndigheten som får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 11.2Förslaget till lag om ändring i ellagen (1997:857) En innehavare av en produktionsanläggning som kan leverera en effekt om högst ska för överföring av el betala endast den del av avgiften enligt nättariffen som motsvarar den årliga kostnaden för mätning, beräkning och rapportering på nätkoncessionshavarens nät. Innehavaren ska dessutom betala engångsavgift för anslutning. Om flera sådana anläggningar som är belägna i närheten av var- andra gemensamt matar in el på ledningsnätet, ska anläggningarna be- traktas som separata anläggningar vid tillämpningen av denna paragraf. En elanvändare som har ett säkringsabonnemang om högst 100 am- pere och som producerar el vars inmatning kan ske med en effekt om högst ska inte betala någon avgift för inmatningen. Detta gäller dock bara om elanvändaren under ett kalenderår har tagit ut mer el från elsystemet än han har matat in på systemet. Tvister i frågor som avses i första och tredje styckena prövas av nät- myndigheten. En tvist prövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part om dennes senaste kända adress. Paragrafen har ändrats på så sätt att gränsen för mikroproduktion i tredje stycket har justerats upp från till , vilket motsvarar att toppeffekt inte får överstiga (tidigare ). Enligt dagens regler gäller att en elanvändare som har ett säkringsabonnemang om högst och som producerar el vars inmatning kan ske med en effekt om högst inte ska betala någon avgift för inmatningen. Enligt 67 kap. 27–28 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) kan fysisk eller juridisk person som framställer förnybar el, i en och samma anslutningspunkt matar in förnybar el och tar ut el, har en säkring om högst i anslutningspunkten och har anmält till nätkoncessionshavaren att förnybar el framställs och matas in i anslutningspunkten begära skattereduktion för mikroproduktion av förnybar el. Rätten till skattereduktion gäller även dödsbon och svenska handelsbolag. Ut- redningens överväganden om varför gränserna för en säkring bör vara desamma i ellagen och inkomstskattelagen framgår av avsnitt 7.4.2. Särskilt yttrande av experten Utredningen har valt att ta utgångspunkt i de utmaningar som upp- står i ett elsystem med en ökande andel variabel, förnybar elproduk- tion – framför allt effektutmaningen. Jag delar uppfattningen om att det kommer att krävas olika åtgärder för att hantera framtida effekt- utmaningar i elsystemet, men anser att utredningen inte tillräckligt tydligt visat varför de förslag som läggs fram om kvotpliktsystem, auktionssystem och ett särskilt energirotavdrag skulle vara de mest lämpade åtgärderna för att hantera detta. Jag hade önskat att det hade funnits en bredare analys kring alternativa åtgärder och styrmedel, inte minst vad gäller stimulans av marknadsbaserade åtgärder, såsom incita- ment för flytt av eller minskat effektuttag. Effektutmaningen har flera nivåer. Det handlar om utmaningar på både nationell, regional och lokal nivå. Utredningen har skrivit en del om detta, särskilt i delbetänkandet. Men för de styrmedelsförslag som utredningen tittat på saknas en djupare analys kring vilken nivå i effektutmaningen som skulle avhjälpas. Det finns i de föreslagna styrmedlen inga incitament att genomföra åtgärder där de skulle ge största nytta ur ett elsystemperspektiv. Rimligtvis borde åtgärder för minskat effektuttag ha ett högre värde i de delar av elsystemet där effektproblematiken är störst. Men någon sådan aspekt finns inte utredningens förslag. Därför anser jag att det är osäkert hur stor effekten på de effektrelaterade utmaningarna i realiteten skulle bli. I utredningsdirektivet framhålls att förslag som läggs fram ska vara samhällsekonomiskt motiverade. Jag anser att utredningen hade be- hövt analysera den samhällsekonomiska lönsamheten av sina förslag djupare, framför allt i form av kvantifiering av de samhällsekonomiska effekterna. Förslagen om kvotpliktsystem, auktionsbaserat system och energi- rotavdrag kan samtliga komma att medföra fördelningspolitiska kon- sekvenser, genom omfördelning av medel mellan olika kundgrupper. Systemen skulle också främja dem som inte genomfört energieffek- tiviserande åtgärder tidigare, på bekostnad av dem som har det. Trots att det finns utmaningar i det framtida elsystemet så anser jag att det blir olyckligt med ett så entydigt fokus på minskad elanvänd- ning. Att ersätta fossila bränslen med el är en viktig klimatåtgärd i många sektorer. Det är därför viktigt att el inte görs oattraktivt, exempelvis genom höjda kostnader som gör konvertering till el mindre lönsamt. Jag hade önskat ett tydligare resonemang kring detta i och med utredningens avgränsning till el, samt de förslag som medför ökade kostnader för el. Jag anser inte att utredningen visat varför just ett kvotpliktsystem vore det mest lämpade och ändamålsenliga styrmedlet för att hantera effektutmaningen i elsystemet. För att dra den slutsatsen hade utred- ningen antingen behövt visa på en tydlig samhällsekonomisk vinst av förslaget, alternativt genom en jämförelse med flera möjliga alterna- tiv och styrmedel kommit till slutsatsen att kvotplikt är mest lämpat. Här hade jag bland annat önskat en djupare analys av marknadens egna förmåga att skapa incitament för minskat effektuttag eller flytt av last, samt förslag kring hur eventuella hinder för att åstadkomma detta skulle kunna undanröjas. I min mening är kvotpliktsystem ett mycket omfattande styrmedel som riskerar påverka marknadens normala funktioner och för- svåra för utvecklingen av verkligt marknadsbaserade åtgärder. Det är också ett administrativt tungt system med hög grad av styrning och reglering. Även om ett kvotpliktsystem benämns som ett marknads- baserat styrmedel, så är det en skapad marknad som är helt styrd av reglering. Eftersom den som är kvotpliktig, och därmed den som är ålagd att genomföra elbesparande åtgärder, inte är densamme som faktiskt har rådighet över elanvändningen och tar beslut om vilka åtgär- der som genomförs finns också en uppenbar risk för suboptimering. Ett kvotpliktsystem skulle bekostas av elanvändarna (exklusive elintensiv industri), och det finns osäkerheter kring hur stora kost- naderna skulle kunna bli. I konsekvensanalysen påpekas att kostna- derna är svåra att uppskatta och det anges flera olika kostnadsupp- skattningar, både baserat på internationella erfarenheter och egna modelleringar. Spannet för de potentiella kostnader som presenteras är relativt stort och det är inte helt tydligt hur beräkningarna är gjorda. Därtill är det upp till varje kvotpliktig elhandlare att avgöra hur stor kostnaden till kund blir, varför osäkerheterna kring kostnaderna ökar ytterligare. Utredningen pekar vidare på att kostnaden troligen kommer att öka när kvoterna höjs. Förslaget som presenteras saknar även viktiga delar som är avgörande för kostnaderna; exempel- vis kommer inriktningen på åtgärderna inom systemet att vara avgö- rande. Detta sammantaget gör det svårt att bedöma om utredningens kostnadsuppskattningar är rimliga. Eftersom det finns ett flertal nackdelar med ett kvotpliktsystem, är det helt centralt att utredningen verkligen visar varför man kommer till slutsatsen att det är motiverat att införa ett sådant system. Jag anser att utredningen inte visat på de samhällsekonomiska vinsterna med ett sådant här system, dess kostnadseffektivt och varför det vore det mest lämpliga styrmedlet för att hantera effektutmaningen som kommer med en ökande andel förnybar elproduktion. Därför avstyrker jag för- slaget om kvotpliktsystem. Det går i princip inte att bedöma additionaliteten av det auktions- baserade system som presenteras som utredningens andrahandsalter- nativ, eftersom det är mycket svårt att bedöma huruvida de åtgärder som skulle beviljas stöd genom systemet skulle genomförts ändå. Exempelvis är det avgörande vilken typ av åtgärder som är berättigade att delta i auktionerna, vilket inte är utrett. Detta är också avgörande för att bedöma kostnadseffektiviteten. De samhällsekonomiska konsekvenserna av ett stödsystem i form av ett auktionsbaserat system är enlig mig inte tillräckligt analyserade. Min bedömning är att det finns ett antal saker att utreda vidare innan det går att fatta beslut om ett auktionsbaserat system är lämpligt för . Så länge det inte finns en påvisad additionalitet samt samhällsekonomisk effektivitet, bör ett auktionsbaserat system inte införas. Utredningen föreslår att ett energirotavdrag införs, men lägger inte fram något författningsförslag. Att föreslå att ett styrmedel införs utan att lägga fram ett konkret förslag är anmärkningsvärt, och visar att arbete kvarstår. Vilken additionalitet som ett energirotavdrag skulle medföra är oklart. För att det ska finnas en additionalitet behöver det säkerställas att åtgärderna inte skulle ha genomförts utan möjligheten till av- draget, vilket inte är möjligt då det inte finns förslag om vilka åt- gärder som skulle vara berättigade avdragsmöjlighet. utredningar har kommit till slutsatsen att ett särskilt energi- rotavdrag inte är lämpligt, något som också hänvisas till i betänkandet. Senaste utredningen som behandlade frågan var Energisparlåneutred- ningen, som avstyrkte förslaget om energirotavdrag. Det hade varit önskvärt att utredningen förtydligat varför man kommer till en annan slutsats, och hänvisat till i vilka delar som analyserna skiljer sig. Värt att notera är också att ett energirotavdrag skulle bekostas av en höjning av elskatten, trots att möjligheten till avdrag inte är avgränsat till el. Utredningen föreslår att energirotavdraget samt ett eventuellt auk- tionsbaserat system skulle bekostas via en höjning av elskatten för alla elanvändare som betalar normal elskatt. Gruppen skulle få en höjd elskatt med per kWh om båda förslagen genomförs. Samma grupp fick en rejäl höjning av elskatten, och kommer att få en ytterligare höjning /2019. Det är Svenskt Näringslivs uppfattning att det är olämpligt att använda elskatten för att finansiera allehanda skattesänkningar och stöd. Att bibehålla låga kostnader för el är viktigt både för konkurrens- kraften och för att främja klimatåtgärder genom elektrifiering. Särskilt yttrande av experten Mänskligheten står inför en enorm utmaning när vi på bara behöver fasa ut världens fossila energianvändning. Forskningen pekar entydigt på lägets allvar, och det är den politiska viljan snarare än den tekniska utvecklingen som bromsar omställningen. Internationella forskningsstudier, flera hänvisade till i utredningen, lyfter fram energi- effektivisering som en nödvändighet för att nå klimat- mål. har emellertid energieffektiviseringen tillsammans med utbyggnaden av förnybart enbart kompenserat för den ökade energi- användningen i världen. Mängden fossil energi har inte mins- kat. Takten för både energieffektiviseringar och omställningen till förnybart behöver öka kraftigt. Här har utredningen gjort ett viktigt och betydelsefullt arbete med att belysa de hinder som mindre aktörer möter när de vill vara en del av energiomställning. Även i bidrar energieffektivi- sering och den förnybara utbyggnaden till att omställningen bort från fossil energi går fortare. Bl.a. genom att möjliggöra för en ökad elektrifiering av transportsektor och industri, men även genom att spara på värdefulla bioenergiresurser. I minskar användningen av fossil energi med i genomsnitt (sett till )1. I den takten skulle det ta att fasa ut all fossil energi i . Utredningen belyser att det finns en stor och lönsam potential för energieffektivisering i . Därtill skulle en ökad flexibilitet hos elanvändarna kunna bidra till att målet om för- nybar el till 2040 uppnås på ett mer kostnadseffektivt sätt. Jag anser att båda dessa potentialer behöver realiseras för att omställningen till ett helt förnybart energisystem ska ske med så stor nytta som möj- ligt för samhället. Mot bakgrund av detta vill jag framföra några kompletteringar till utredningens slutsatser. Det föreslagna kvotpliktsystemet för energieffektivisering är ett styrmedel som på ett kostnadseffektivt sätt påskyndar energieffek- tiviseringsåtgärder med särskilt fokus på minskad eleffekt. Enligt EU:s energieffektiviseringsdirektiv artikel sju åligger det att införa ett styrmedel av detta slag. Medlemsstater kan dock ersätta styrmedlet med andra lika effektfulla styrmedel. Jag kan bara konsta- tera att det under denna utredning inte har framkommit några bättre 1Energiläget i siffror 2018, , 2018. alternativa styrmedel för energieffektivisering, och anser därför att ett kvotpliktsystem bör införas. Däremot skulle ambitionsnivån på systemet kunna diskuteras vidare. Den framtagna målnivån utgår nu ifrån en skattad ökning av effekttoppen på 3 GW ; sam- tidigt visar många modelleringar att betydligt större effektgap kan uppstå i ett framtida elsystem. Minskad elanvändning är betydligt billi- gare och miljövänligare än nyutbyggd elproduktion. Det motsvarande energimålet på är också lågt i relation till den ökade elanvänd- ning som förväntas från transporter samt industri. En högre ambitions- nivå på målet behövs. Utredningen gör också en lång analys om att förändra energi- skatten på el som avslutas i en bedömning om att påverkan skulle vara låg på den utpekade målgruppen. framgår det att elkost- nadernas andel av hushållens totala utgifter minskat samt att energiskatten på el ska styra mot energieffektivisering. Där- till konstateras det att skatten som den är utformad nu har en häm- mande effekt på prissignaler för flexibilitet. Min slutsats av utred- ningens analys blir att det finns ett behov av att öka och förändra utformningen på energiskatten på el om vi vill att skatten ska leda vägen i energiomställningen. Det är därför beklagligt att utredningen inte valt att lägga fram några förslag på detta område. Avslutningsvis kan jag konstatera att av de områden som har adresserats i utredningen – energieffektivisering, efterfrågeflexibilitet, solenergi, energilager och infrastruktur för elbilsladdning – så läggs det fram förslag på alla områden utom efterfrågeflexibilitet. Energi- marknadsinspektionen lyfte i sin utredning2 fram efterfrågeflexibi- litet som en outnyttjad resurs i kraftsystemet och föreslog flera förbättringar samt ett investeringsstöd. Utredningen lyfter några av dessa tankar i sin analys och sina bedömningar men lägger tyvärr inga konkreta förslag. Att går före och ställer om sitt energi- system är en nyckel för vår framtida konkurrenskraft. De lösningar, både teknikmässigt och policymässigt, som vi tar fram kommer att efterfrågas i stora delar av världen när alla länder ska nå de inter- nationella klimatmålen. Det är nu vi måste agera. 2Åtgärder för ökad efterfrågeflexibilitet i det svenska elsystemet, , 2016. Särskilt yttrande av experten Utredningen syftar till att identifiera hinder för energieffektivisering och småskalig elproduktion och lagring för mindre aktörer. I upp- draget ingår att föreslå åtgärder som på marknadsmässig grund kan stimulera teknikutvecklingen och utvecklingen av nya tjänster inom småskalig elproduktion och energieffektivisering, exempelvis vita certifikat. Enligt kommittédirektivet ska utredningen också utvär- dera olika styrmedel och marknadsfrämjande åtgärder avseende deras förmåga att nå uppsatta mål gällande energi- och effekthänseende samt belysa kostnadseffektiviteten av dessa förslag relativt andra styr- medel, med hänsyn till såväl ett nationellt som ett nordiskt per- spektiv. Om det är samhällsekonomiskt motiverat ska utredaren lämna förslag till nya styrmedel. Antaganden av vikt för utfallet ska anges, inklusive antaganden om vad som sker om utredningens för- slag inte kommer till stånd. Utredningens uttalade målsättning (s. 37) är att föreslå nya styrmedel som stödjer en utveckling där mindre aktörer bidrar till en samhälls- ekonomiskt effektiv omställning till förnybar elproduk- tion som åtgärderna även bidrar till energiintensitetsmålet 2030, till klimatmålen 2030, 2040 och 2045 samt energipolitikens tre grundpelare. Utredningen föreslår flera saker, bland annat att regeringen inför två nya ekonomiska styrmedel för att stimulera energi- och eleffek- tivisering hos samtliga elanvändare utom elintensiv industri. Dessa styrmedel har varit av särskilt fokus i min roll som expert. De före- slagna styrmedlen är dels ett system med vita certifikat (kvotplikt- system), dels ett särskilt energi-rotavdrag vars ersättningsnivå är högre än det vanliga rotavdraget. Utredningens slutsats är att dessa styrmedel är samhällsekono- miskt motiverade, bl.a. eftersom målet om förnybar el- produktion kan nås till en lägre systemkostnad jämfört med vad som varit fallet utan extra styrmedel.