sou · H6B384 · 2018-12-20 00:00:00 — Övriga föremål på listan utgörs av glas, metall, processat trä, keramik och gummi (Helcom, 2017b). I de svenska mätningarna domineras plastkate- gorin av rep. Men liksom i analysen för hela utgör rep, förpackningsplast från industri och handel, plastpåsar och övrig plast huvuddelen av det plastskräp som återfinns. I tabell 2.10 listas de vanligaste förekommande plastföremål i (alla mätsta- tioner) respektive de svenska mätstationerna. I figur 2.3 visas enbart de svenska mätningarna och den procentuella andelen som olika plastföremål utgör i huvudkategorin plast. Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen Tabell 2.10 Vanligt förekommande plastföremål i , alla mätstationer, kontra svenska mätstationer i Mätstationer 2012–2016 Svenska mätstationer 2015–2016 Förrpackn.plast från industri & handel Förrpackn.plast från industri & handel Källa: Baserad på Helcom (2017b) samt underlag från SLU Aqua. Figur 2.3 Plastföremål på havsbotten, svenska mätstationer, 2015‐2016 Källa: Baserad på underlag från SLU Aqua. Andelen baseras på medelvärde (räknat i antal) för perioden –2016. (M) står för monofilament. Ur ett åtgärdsperspektiv är det intressant att särskilja på storlek för exempelvis plastpåsar (fryspåsar, bärkassar, sopsäckar) samt om repen är fiske- eller sjöfartsrelaterade. Denna information framgår dock inte av det underlag från SLU Aqua som utredningen tagit del av eller av Helcom SPICE rapporten. Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen 2.6.2Resultat för svenska mätstationer i (, och norra ) I är de vanligaste förekommande skräpföremålen, räknat i antal, plastföremål. Figur 2.4 visar hur stor andel olika plast- föremål utgör av kategorin plast, räknat i antal. Värdena som anges är ett medelvärde för de plastföremål som påträffats i de svenska mätningarna för (BITS) –2016. Mätningarna i domineras av rep, följt av hoptrasslade fiskelinor och plastpåsar. Förpackningsplast från industri och handel samt fiskelinor (monofilament) är också vanligt förekommande. Figur 2.4 Plastföremål på havsbotten, svenska mätstationer 2015‐2016 Källa: Baserad på underlag från SLU Aqua. Andelen baseras på medelvärde (räknat i antal) för perioden –2016. (M) står för monofilament. 2.6.3Resultat för skräp på botten i kustvatten längs med De flesta skräpföremål som påträffades 2015–2016 tillhörde mate- rialkategorin plast. utgjorde plastföremålen av skräpföremålen. Figur 2.5 visar hur stor andel (räknat i antal) olika plastföremål utgör av kategorin plast. Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen Värdena som anges är ett medelvärde för de plastföremål som påträf- fats vid kustbottenprovtagningen –2016. Övrig plast dominerar skräpet , följt av förpackningsplast från industri och handel, plastflaskor, plastbackar och behållare samt rep. Dessa delkategorier utgör vardera 8–av huvudkate- gorin plast. 12,10,10, Källa: Baserad på underlag från SLU Aqua. Andelen baseras på medelvärde (räknat i antal) för perioden –2016. (M) står för monofilament. Sammanfattning skräp på havsbotten Jämförelser mellan provtagningarna i , och kustbottenprovtagningen bör ske med försiktighet då olika förhål- landen som råder inte har analyserats, exempelvis används olika typer av båtar och trålar. Vid kustbottenprovtagningen trålas en mindre yta vid varje tråldrag, vilket innebär att det är större sanno- likhet att få tråldrag utan skräp i samband med denna provtagning än ute till havs. Analyserna ger dock en bild av vilka skräpföremål som dominerar i provtagningarna. De svenska mätningarna av plast- föremål i och perioden –2016 domineras av rep med 30–. I utgör förpackningsplast från industri- och handel den näst största kategorin . Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen I är det i stället hoptrasslade fiskelinor och plastpåsar som delar platsen som den näst största kategorin vardera. Plastpåsar är vanligt förekommande även i () och i är förpackningsplast från industri och han- del vanligt förekommande (). I utgör även fiske- linor (monofilament) en relativt stor andel av plastskräpet () och i utgör kategorin övrig plast en relativt stor andel (). De BITS-mätningar som har gjorts för hela be- kräftar bilden av att plastpåsar, förpackningsplast från industri och handel, rep och övrig plast är vanligt förekommande plastföremål på havsbotten. Denna bild bekräftas till stor del av kustbottentrål- ningen där övrig plast, förpackningsplast från industri och handel samt rep tillsammans utgör av huvudkategorin plast. Andra vanligt förekommande plastföremål i kustbottentrålningen är plastflaskor samt plastbackar och behållare. 2.7.1Mätresultat för skräp i biota – stormfågel –2014 analyserades innehållet från 525 stormfåglars (Fulmarus glacialis) magsäckar, av dessa innehöll någon plast och innehöll plast. Det vill säga av fåglarna hade nivåer av plastinne- håll i sina magsäckar som överstiger Ospars långsiktiga mål om att av fåglarna ska ha nivåer som överstiger plast. Medelvärdet var 33 plastpartiklar, med en vikt på , per fågel. har det inte skett någon signifikant förändring av mängden plast i fåglarnas maginnehåll. Be- ståndet av stormfåglar i är på nedåtgående men orsakerna till detta är inte väl utredda (Ospar, 2017). Intag av plastskräp är erkänt som ett ekologiskt hot som kan leda till svält, inre skador och försämrad allmänkondition. Det är därför inte osannolikt att de höga nivåerna av plastinnehåll hos stormfågel påverkar en signifikant andel av individerna och därmed hela popu- lationen. Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen 2.7.2Ekologisk skada av nedskräpning av haven EU:s tekniska arbetsgrupp för marint skräp (EU TG ML) har delat in skadebegreppet i tre generella kategorier: social, ekonomisk och ekologisk. Social skada avser exempelvis estetiska värden och all- mänhetens säkerhet, ekonomisk skada avser direkta och indirekta kostnader för exempelvis strandstädning, minskat fiske, skador på fiskeredskap och fiskefångst, skador på fartyg och påverkan på turism. Ekologisk skada avser direkt dödliga och indirekta effekter på djur och växter genom exempelvis insnärjning, fysisk skada, kväv- ning, intag av föremål inklusive upptag av mikroskräp samt möjlig påverkan av tillsatskemikalier, bidrag till invasiva arter och påverkan på bottenlevande samhällen och strukturer (et al., 2016). Ut- redningen fokuserar i denna del på vad som ovan beskrivs som eko- logisk skada. Det saknas exakta kunskaper om i hur hög grad marint skräp orsakar skada på populations- och ekosystemnivå även om det är välkänt att skräp orsakar skada på individnivå. I större skala har skräp en negativ effekt på den biologiska mångfalden (Secretariat of the Convention on Biological Diversity and the Scientific and Technical Advisory Panel — GEF, 2012; et al., 2016). bedömde Konventionen för biologisk mångfald (CBD) att 817 arter påträffats skadade på grund av marint skräp, det är en ökning sedan CBD gjorde sin senaste upp- skattning 2012 (Secretariat of the Convention on Biological Diversity, 2016). Flera av dessa arter finns med på Internationella naturvårdsunionens (IUCN) lista över hotade arter och av skadorna bedöms vara orsakat av plastskräp (et al., 2015). Vissa kategorier av skräp är mer skadliga än andra för det djurlivet eftersom det är större risk att djuren fastnar i denna typ av föremål eller att föremålen misstas för föda. Föremål innehåller även kemikalier som kan påverka djur och organismer negativt. Insnärjning eller intag av föremål är de två vanligaste sätt på vilket de djuren påverkas medan påverkan från kemikalier är en följ- deffekt av intag av föremål. Mest observerat och välkänt är effekter av insnärjning vilka är mer visuella. Effekter av intag av föremål är mindre visuella. Minst välkänt är påverkan av kemikalier (Wilcox et al., 2016). Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen Vanliga föremål som associeras med insnärjning är förlorade fiskeredskap (avsiktligt eller oavsiktligt), nät- och nätdelar, olika typer av rep och linor, olika typer av förpackningsband eller andra former av plastringar, det vill säga föremål som är formade som öglor, linor eller har nätliknande strukturer. En undersökning i indikerade att av det skräp som städas bort vid strandstädaraktiviteter utgörs av föremål som riskerar att snärja djur. Fem föremål som lyfts fram är plastpåsar/plastsäckar med mindre längd än en meter, rep längre än en meter, fiskelinor och nät samt ballonger med tillhörande attribut (Sheavly., 2007). EU:s tekniska arbetsgrupp för marint skräp har tagit fram en lista bestående av 217 typer av skräpföremål, av dessa utgör 44 typer av föremål en ökad risk för insnärjning. De flesta av dessa är fiskerela- terade föremål såsom nät- och nätdelar, instängningsredskap som burar och rep (et al., 2016). Denna bild överensstämmer väl med en australiensisk studie där påverkan i form av insnärjning, intag av plastföremål och exponering av kemikalier till följd av intag av plastföremål på sjö- fåglar, sköldpaddor och däggdjur undersöks (Wilcox et al., 2016). I jämförelse med andra konsumentprodukter anses förlorade fiskeredskap (nät, burar och andra instängningsredskap) vara det största ekologiska hotet i den miljön då de tillsammans med andra fiskerelaterade föremål som nätdelar och fiskelinor medför störst risk för insnärjning. Även plastpåsar och ballonger med till- hörande attribut är föremål som kan medföra en ökad risk för in- snärjning. Plastpåsar har vanligtvis handtag (öglor) och en tredi- mensionell struktur och till ballonger hör vanligen en fäst lina, attri- but som medför en ökad risk för insnärjning. Övriga studerade fö- remål anses inte utgöra någon stor risk för insnärjning. Risken för att föremål ska misstas för föda (intag) är mer jämnt fördelade mellan de studerade föremålen där engångsbestick i plast, plastpåsar, cigarettfimpar, snabbmatsförpackningar, ballonger och kapsyler an- ses medföra en ökad risk för intag (Wilcox et al., 2016). Arter på- verkas negativt av olika typer och storlekar av marint skräp vilket innebär att plastbitar i varierande storleksklasser riskerar att ha en negativ påverkan på en viss art (et al., 2016). I Wilcox studie bedöms negativa effekter från kemika- lier från plastföremål ha en mindre betydelse på de djurgrupper som Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen ingår i studien. Dock ansågs hälften av de studerade föremålen med- föra viss risk för kemikalieeffekter. Engångsbestick i plast17, hårda plastförpackningar (ej mat- eller dryckesförpackningar), cigarett- fimpar, plastpåsar och expanderad polystyren ansågs utgöra en större risk för negativa kemikalieeffekter än övriga föremål. Cigaret- ter innehåller gifter, tungmetaller, nikotin och cancerogena ämnen. Ämnen som kan finnas kvar i cigarettfimparna och vara mycket tox- iska för vattenlevande organismer (Novotny och Slaughter, 2014; et al., 2015). När Wilcox kombinerar risken för insnärjning, intag och negativa påverkan från kemikalier för de tre djurgrupperna sjöfåglar, sköldpaddor och däggdjur utgör fiskerelaterade fö- remål det största hotet följt av plastpåsar och engångsbestick i plast, därefter kommer ballonger och cigarettfimpar. En slutsats från stu- dien är att flertalet plastföremål utgör någon form av hot mot det djurlivet vilket innebär att det krävs övergripande lösningar för att åtgärda hela spektret av produkter som hamnar i den miljön. 2.7.3Tillsatskemikalier – en del i plastskräpet I detta avsnitt beskriver vi kortfattat tillsatskemikalier (s.k. additiv) kopplat till plastskräp. Utredningen kommer gå närmare in på miljö- problem med tillsatskemikalier i plast i slutbetänkandet. Plastskräp kan även ur en kemikaliesynpunkt ha en negativ på- verkan på miljön – antingen för att de själva innehåller skadliga addi- tiv eller för att de absorberar andra föroreningar som finns i miljön. Det råder dock kunskapsbrist om plastskräpets toxikologiska effekter på den miljön. Plast består av en eller flera polymerer och en komplex blandning av olika tillsatskemikalier. Additiven ger plasten önskvärda fysika- liska, kemiska, termiska och elektriska egenskaper. Exempel på olika additiv är antioxidanter, mjukgörare, flamskyddsmedel, biocider, fyllmedel och färgpigment. Tillsatskemikalierna är ofta inte bundna till polymeren vilket innebär att de riskerar avges från plast- produkten. Ett välkänt exempel är ftalater som används i mjukgjord PVC. Eftersom ftalater inte är kemiskt bundna till materialet kan de 17Engångsbestick omfattas av gällande material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Ur kemikaliesynpunkt är därför inte denna studie fullt jämförbar med svenska förhållanden. Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen emittera från materialen och även tas upp av kroppen (Kemikalie- inspektionen, 2015). Europeisk industri har till stor del ersatt de far- ligare lågmolekylära ftalaterna vilka är begränsade eller förbjudna, med andra mjukgörande ämnen. Flera additiv som används har hög molekylvikt just för att de inte ska migrera ut ur plasten under användning. Vissa vanligt förekom- mande additiv är dessutom i form av solida partiklar (t.ex. fyllmedel) som är fysiskt bundna i plasten. Det finns materialtyper där skadliga additiv förekommer vilket beskrivs i flera studier (t.ex. Andrady, 2015; , 2015; Klif, 2013). Många av tillsatskemikalierna har eller misstänks ha negativa hälso- och/eller miljöegenskaper (, 2015). Detta gäller inte minst för plast som im- porteras till EU. Tillsatskemikalier i plast kan även utgöra ett miljö- problem i avfallsledet och om plasten hamnar som skräp i miljön. Hur stor andel av en plast som utgörs av additiv beror på vilken typ av plast och vilket användningsområde det handlar om. I de plast som finns i världshaven ingår ungefär tillsatskemikalier18 (, and , 2016). Upp- skattningsvis läcker cirka en procent av additiven från plastskräpet till den miljön . På den globala nivån innebär det att runt frigjorda additiv från plastskräp hamnar i havet . Denna siffra beräknas öka till 2050 (Economy, 2016). Däremot är det svårt att rangordna de olika plastprodukter som utredningen identifierat i nedskräpningen utifrån innehåll av skad- liga kemikalier. Detta beror på att den statistik som förs inte går in på tillräckligt detaljerad nivå. Flertalet mätmetoder redovisar antal skräpföremål och inte skräp utifrån vikt eller vilken sorts plast det handlar om. Migrering av additiv korrelerar till plastskräpets vikt och struktur. Till viss del är det dock rimligt att anta att plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen ökar sannolikheten för att de kan orsaka negativa effekter från kemikalier på miljön. I kapiel 4 redogör vi för vilka plasttyper som är vanliga i nedskräpningen. I det sammanhanget ger vi även exempel på några möjliga additiv i de olika plastföremålen identifierade i detta kapitel. 18Antagande att av plast generellt utgörs av additiv. Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen Plastprodukter som kommer, är avsedda att komma eller rimligen kan förväntas komma i kontakt med livsmedel är reglerade inom EU. I EU:s plastförordning19 finns en lista över kemikalier som är god- kända att använda i plast ur en hälsosynpunkt.20 Plasten ska ha genomgått tester som visar att ämnen inte migrerar till livsmedlet över givna gränsvärden. Även om miljö- och avfallsaspekter inte tas med i bedömningen är det sannolikt att förekomst av farliga ämnen är mindre vanligt i dessa plastprodukter än andra som saknar denna reglering. Livsmedelsförpackningar av plast är dock inte helt fria från farliga ämnen, eftersom plastförordningen tillåter vissa ämnen som finns på Reach-förordningens21 kandidatförteckning över särskilt farliga ämnen (s.k. SVHC-ämnen). Plastförordningen uppdateras inte heller lika frekvent som kandidatförteckningen. Vidare regleras förpackningars innehåll av vissa tungmetaller (bly, kadmium, kvicksilver och sexvärt krom) i EU:s förpacknings- direktiv22. Den omfattar alla typer av förpackningar, inte bara plast i kontakt med livsmedel. Det största problemet ur en kemikaliesynpunkt är troligtvis im- porterad plast eftersom EU:s kemikalielagstiftning Reach förutom när det gäller begränsningar (bilaga XVII), inte tar hänsyn till kemi- kalier i importerade varor. Utöver kemikalier i själva plasten har studier visat att plast kan koncentrera kemikalier i den omgivande miljön och förekomst av kemikalier hos vissa arter, exempelvis havsfåglar, är korrelerade med plast i djurens tarmar (Teuten et al., 2007; Rochman et al., 2013; et al., 2001; Hardesty et al., 2015). 19Förordning (EG) nr 10/2011 om material och produkter av plast som är avsedda att komma ikontakt med livsmedel. 20Observera att ytterligare ämnen är tillåtna eller kan vara tillåtna enligt nationell lagstiftning enligt artikel 6 i förordningen. 21Europaparlamentets och rådets förordning(EG) nr 1907/2006. 22Europaparlamentets och rådets direktiv /62/EG om förpackningar och förpacknings- avfall. Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen Utredningen har identifierat följande plastföremål, utan inbördes rangordning, som särskilt förekommande i nedskräpningssam- manhang med risk för att ställa till skada för vattenlevande orga- nismer och djur: cigarettfimpar, förlorade fiskeredskap, förpackningar för snacks, godis, glass och snabbmat, förpackningsplast från industri och handel inklusive styva plast- band, plastbestick och sugrör, plastfragment inklusive fragment från expanderad polystyren, plastkapsyler och lock, rep, snören och nätdelar. Därutöver anser utredningen att följande skräpföremål bör läggas till listan över skräpföremål som är särskilt förekommande i ned- skräpningssammanhang med risk för att ställa till skada för vattenlevande organismer och djur: ballonger med tillhörande attribut och bomullstops. Utredningen har fått i uppdrag att identifiera de plastprodukter, in- klusive förpackningar, som ofta förekommer i nedskräpningen. Eftersom vissa skräpföremål är mer skadliga än andra för det djurlivet har utredningen valt att i möjligaste mån även väga in skade- perspektivet i form av insnärjning, intag och negativa effekter från kemikalier. Listan presenteras ovan och nedan motiveras valen. I jämförelse med andra konsumentprodukter bedöms förlorade fiskeredskap på grund av dess risk för insnärjning innebära störst Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen skaderisk i den miljön, men också andra fiskerelaterade före- mål såsom nätdelar och fiskelinor medför en hög risk för insnärj- ning. Även plastpåsar och gummiballonger med tillhörande attribut är föremål som medför en ökad risk för insnärjning. Plastpåsar riske- rar även, liksom föremål som kapsyler och lock, engångsbestick, snabbmatsförpackningar och cigarettfimpar att misstas för föda. Ur kemikaliesynpunkt är vissa plaster mer problematiska än andra. Det är svårt att rangordna de olika plastprodukter som utred- ningen identifierat i nedskräpningen utifrån innehåll av skadliga kemikalier. Men till viss del kan man anta att plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen ökar sannolikheten för negativa effekter från kemikalier. Cigarettfimpar är ett vanligt förekom- mande skräpföremål som kan innehålla rester av gifter, tungmetaller, nikotin och cancerogena ämnen. Ämnen som är mycket toxiska för vattenlevande organismer. Plastprodukter som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel är reglerade inom EU och det är rimligt att anta att förekomst av skadliga kemikalier är mindre van- ligt i dessa plastprodukter än andra som saknar denna reglering. Där- emot finns det andra faktorer som gör att de kan skada levande orga- nismer i den miljön. Fem delkategorier återfinns bland de tio vanligaste plastkategori- erna på alla svenska referensstränder: ”Övrig plast”, ”Förpackningar för snacks-, godis-, glass- och snabbmat”, ”Kapsyler och lock”, ”Rep” samt ”Plastpåsar”. Utöver dessa fem delkategorier återfinns ”Cigarettfimpar” och ”Engångsbestick och sugrör” bland de tio van- ligaste plastkategorierna på referensstränderna (stadsnära och oexploaterade) i . ”Styva plastband” är vanligt förekom- mande på referensstränder längs med (plats 5). De före- kommer även bland de tio vanligaste plastföremålen i mätningar på havsbotten, både i och samt i kustbotten- provtagningen. I Helcoms analys av vanligt förekommande skräp- föremål ryms styva plastband i samma delkategori som ”Förpack- ningsplast från industri och handel”. Utredningen har valt att inklu- dera styva plastband i kategorin ”Förpackningsplast från industri och handel”. Bomullstops ingår inte i kategorin plast men består vanligen i hu- vudsak av plast och är ett vanligt förekommande skräpföremål på re- ferensstränder längs med . Gummiballonger med till- hörande attribut är inte ett plastföremål men är däremot ett vanligt Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen förekommande skräpföremål som, i ett flertal rapporter, lyfts fram som särskilt skadligt för det djurlivet. På havsbotten är det framför allt plastkategorierna: ”Plastpåsar”, ”Förpackningsplast från industri och handel” samt ”Rep” som do- minerar nedskräpningen. Itätortsmiljö dominerar cigarettfimpar nedskräpningsstati- stiken. Plastkategorin (exklusive cigarettfimpar) domineras av plast- bitar i olika storlekar, följt av förpackningar för godis, glass och snacks. Andra skräpföremål att uppmärksamma I syfte att ha en dialog med relevanta intressenter och inhämta kun- skap höll utredningen en workshop (se bilaga 4) där bland annat listan med identifierade plastprodukter diskuterades och om det finns andra plastprodukter som inte är med på listan men som ändå borde uppmärksammas och i så fall varför (exempelvis ut- ifrån skadlighet, onödig produkt, enkla åtgärdslösningar eller dylikt). Ett föremål som finns med på listan men som ändå lyftes var bomullstops. Dels utifrån att det är ett föremål som vanligen till övervägande del består av plast där det bör finnas andra bättre materialalternativ. Dels utifrån att de ofta förekommer i stort antal vid enskilda mättillfällen, även om de på vissa stränder förekommer i relativt stort antal kontinuerligt. Källan till bomullstops bedöms vara konsumenten som spolar ner tops i toalettstolen. Bomulls- topsen når sedan den miljön via bräddningar och förekom- mer då vanligen i stort antal vid enstaka tillfällen. Alternativt kan bomullstopsen nå den miljön via ett underdimensionerat av- loppsledningssystem och förekommer då mer kontinuerligt på stränderna. Eftersom källan och transportvägen kan härledas bör även åtgärdslösningar riktade mot dessa kunna föreslås. Ett annat föremål som lyftes var så kallade biofilmsbärare. Detta föremål används vid biologisk rening i exempelvis reningsverk och massafabriker. Föremålet ser ut ungefär som ett pastahjul och ge- nom att ge aktiva bakterier en större yta att sitta på kan renings- effekten ökas. Detta föremål hittas på stränder i stora mängder vid enstaka tillfällen, möjligen till följd av ett driftstopp. Plastprodukter som ofta förekommer i nedskräpningen att det behövs information till berörda aktörer och att det bör finnas relativt enkla åtgärdslösningar för att komma tillrätta med risken för utsläpp av biofilmsbärare. Ett tredje föremål som lyftes var patronhylsor till hagelgevär. Patronhylsor är vanligt förekommande på referensstränder längs med med ett medelvärde på 52 skräpföremål per . Som källa till patronhylsorna har framförts att de kan komma från jakt av sjöfågel och från lerduveskytte på kryssningsfartyg. En informationskampanj till jägarförbundet om vikten av att plocka upp hylsorna föreslogs som en åtgärd. Ytterligare en produkt som lyftes var olika slags konfetti som an- vänds vid festliga arrangemang exempelvis vid examen och bröllop. kastades riskorn över bröllopsparet, används ofta glitter och konfetti i plast. Produkter som blir kvar utomhus med risk för att slutligen hamna i den miljön.