sou · H6B335 · 2018-05-09 00:00:00 — Det finns därför anledning att överväga om resultatet av de föreslagna processerna bör dokumen- teras och hållas tillgängliga på ett samlat sätt. •med arbetsförutsättningen att kommer att få i uppdrag att bedöma bostadsbyggnadsbehovet för respektive FA- region föreslå hur de bedömda bostadsbyggnadsbehoven ska för- delas på kommunerna vid ett första tillfälle, •föreslå hur kommande revideringar av bedömningar ska hanteras, •bedöma om det förslag till regeringsuppdrag som lämnat bör modifieras, •föreslå hur de aktuella bedömningarna av bostads- byggnadsbehoven på nivå ska dokumenteras och hållas tillgängliga, och •lämna förslag där utgifter för statens medverkan ryms inom befint- liga budgetramar. Uppdraget att säkerställa att det kommunala bostadsbyggnadsbehovet kommer till uttryck i översiktsplanen Om de förslag som utredaren lämnar enligt den första delen av uppdraget genomförs, kommer varje kommun att få en kvantitativ bedömning av bostadsbyggnadsbehovet att förhålla sig till. Detta bedömda bostadsbyggnadsbehov har vissa likheter med sådana rele- vanta nationella och regionala mål, planer och program av betydelse för bostadsförsörjningen, som kommunerna ska ta hänsyn till vid framtagande av riktlinjer för bostadsförsörjningen (2 § första stycket 3 BFL). Kommunerna förutsätts grunda sina riktlinjer på en analys av bl.a. den demografiska utvecklingen och efterfrågan på bostäder (2 § andra stycket BFL). Den bedömning av bostadsbyggnadsbehovet i kommunen som genomförs med stöd av utredarens förslag bör kom- ma till uttryck i den aktuella paragrafen. Kommunens riktlinjer för bostadsförsörjningen ska vara vägledan- de vid tillämpningen av 2 kap. 3 § första stycket 5 PBL (4 § BFL), dvs. kravet att planläggning enligt PBL bl.a. ska främja bostadsbyg- gande och utveckling av bostadsbeståndet. Av 3 kap. 5 § 5 PBL fram- går att det av kommunens översiktsplan i sin tur ska framgå hur kom- munen avser att tillgodose det långsiktiga behovet av bostäder. Det kan i sammanhanget nämnas att några remissinstanser i samband med lagstiftningsärendet framförde att det borde göras en mera direkt koppling mellan riktlinjerna för bostadsförsörjning och översikts- planen (prop. 2012/13:178 s. 23). Regeringen har beslutat om direk- tiv till en utredare med uppgift att föreslå en mer utvecklad översikt- planering (dir. 2017:6). Av direktiven framgår sammanfattningsvis att regeringen vill förstärka översiktplanens roll och tydliggöra hur de statliga intressena bör tas om hand vid efterföljande beslut om planer och bygglov. Det finns därför anledning att åter överväga om kopplingen mellan riktlinjerna för bostadsförsörjning och översikts- planen bör stärkas ytterligare. Det finns mot denna bakgrund behov av att överväga lagändringar både i BFL och PBL för att säkerställa att bostadsbyggnadsbehovet för en kommun, som det bestäms genom utredarens förslag, ska ligga till grund för kommunens bostadsförsörjningsplanering och att det av kommunens översiktplan framgår hur kommunen avser att till- godose det bedömda bostadsbyggnadsbehovet. Utredaren ska mot bakgrund av dessa överväganden föreslå de lagändringar i berörda delar av BFL och PBL som bedöms lämpliga. Utredaren ska vid utformandet av sina förslag bedöma om de kan komma att inskränka den kommunala självstyrelsen. Om sådana för- slag lämnas, ska utredaren genomföra en sådan proportionalitets- bedömning som krävs enligt 14 kap. 3 § regeringsformen. Vid propor- tionalitetsbedömningen ska hänsyn också tas till alternativ reglering. Om flera möjligheter finns för att nå samma mål, ska utredaren välja den som innebär minst intrång på den kommunala självstyrelsen. Samråd, arbetsformer och redovisning av uppdraget Uppdraget ska utöver vad som framgår under respektive rubrik ge- nomföras i nära samarbete med Kommuner och Landsting. Utredaren ska samråda med länsstyrelserna och regionalt utvecklings- ansvariga aktörer. Utredaren ska samråda med utredningen utvecklad översikts- planering (N2017:2). Utredaren ska beakta remissutfallet med anledning av metod för bedömning av bostadsbyggnadsbehovet. Uppdraget ska redovisas . Utredningen om planering för bostäder (N 2017:04) Utvidgning av och förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag på hur bedömningar av bostadsbygg- nadsbehovet framtagna av ska fördelas på kommunerna (dir. 2017:12). I uppdraget ingår att säkerställa att bostadsbyggnads- behovet för en kommun ska ligga till grund för kommunens bo- stadsförsörjningsplanering och att det av kommunens översiktsplan framgår hur kommunen avser att tillgodose det bedömda bostads- byggnadsbehovet. Utredaren får därutöver i uppdrag att •kartlägga hur kommunerna arbetar med att analysera och hantera efterfrågan och bostadsbehovet hos grupper med svag ställning på bostadsmarknaden ur ett lokalt och regionalt perspektiv, •kartlägga hur kommunerna använder olika verktyg och belysa vilka avvägningar kommunerna gör vid beslut om åtgärder för bostads- försörjning i syfte att tillgodose dessa behov, •analysera om det finns behov av vägledning eller kompletterande kommunala verktyg i syfte att underlätta arbetet med bostadsför- sörjningsfrågor för grupper med svag ställning på bostadsmark- naden, och lämna de förslag som analysen ger upphov till, och •vid behov föreslå förändringar i lagen om kommunernas bostads- försörjningsansvar och angränsande lagstiftning, som kan leda till att efterfrågan och bostadsbehovet hos grupper med svag ställning på bostadsmarknaden tillgodoses på ett ändamålsenligt sätt. Det ursprungliga uppdraget ska fort- farande redovisas medan uppdraget i övrigt ska redovisas . Regeringen aviserade i budgetpropositionen sin avsikt att presentera förslag om krav på planering för bostadsbyg- gande. Bakgrunden var att bostadsbyggandet i inte har hållit jämna steg med befolkningsutvecklingen. En särskild utredare fick i uppdrag att lämna förslag på hur bedömningar av bostadsbyggnadsbehovet framtagna av ska fördelas på kommunerna. Utredaren ska också överväga ändringar i lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar, förkortad BFL, och (2010:900) för att säkerställa att bo- stadsbyggnadsbehovet för en kommun, som det bestäms genom utredarens förslag, ska ligga till grund för kommunens bostadsför- sörjningsplanering och att det av kommunens översiktplan framgår hur kommunen avser att tillgodose det bedömda bostadsbyggnads- behovet. Syftet är att etablera en ordning där staten gör bedöm- ningar av behovet av nya bostäder i hela landet som kommunerna tillgodoser genom att i sin planering avsätta mark för ett bostads- byggande som motsvarar behoven. Behov av ytterligare utredning Enligt BFL ska varje kommun med riktlinjer planera för bostadsför- sörjningen och skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och främja att ändamålsenliga åtgärder för bostads- försörjningen förbereds och genomförs. Som framgår av de ursprungliga direktiven är en del av utredarens uppdrag att bl.a. säkerställa att bostadsbyggnadsbehovet för en kom- mun ska ligga till grund för kommunens bostadsförsörjningsplaner- För att kunna möta behovet är det viktigt att kommu- nen bedriver en ändamålsenlig planering för bostadsförsörjningen. Det handlar bl.a. om att aktivt arbeta med underlag och analyser, rikt- linjer för bostadsförsörjning, genomförande, uppföljning och de verk- tyg som finns till förfogande i arbetet, t.ex. bostadsförmedlingar, hyresgarantier, planmonopolet, markinnehav och en aktiv markpolitik samt allmännyttiga bostadsföretag, bostadsstiftelser och samarbete med andra aktörer. Befolkningen växer snabbt och situationen för grupper som står långt ifrån eller är nya på bostadsmarknaden har varit ansträngd. Det är oroande att det finns indikationer på att vissa grupper på bostadsmarknaden är trångbodda, att den sekundära bostadsmarknaden växer och att vittnar om att de möter personer vars avgörande problem är att de inte får tag i en bostad på den reguljära bostadsmarknaden. Det behövs en fördjupad kunskap om hur kommunerna arbetar med efterfrågan och bostads- behoven bland grupper som har svag ställning på bostadsmarknaden men som inte behöver, eller vid bättre balans på bostadsmarknaden inte skulle behöva, samhällets stöd. Det kan t.ex. handla om enskilda och hushåll som har svårt att etablera sig på bostadsmarknaden eller svårt att hitta en bostad som motsvarar livssituationen, vilken i för- längningen kan påverka barns uppväxtvillkor. Det behövs även kun- skap om hur kommunernas arbete förhåller sig till olika områden inom kommunen samt till det regionala perspektivet. Situationen på bostadsmarknaden påverkar rörligheten på arbetsmarknaden, syssel- sättningen och tillväxten. Utan ett aktivt arbete med bostadsförsörjningsfrågor finns en risk att kommunerna saknar en sammanhängande bild av efterfrågan och bostadsbehoven i kommunen och regionen och att nödvändiga åtgärder därför inte kommer till stånd. Sammantaget finns det behov av ytterligare utredning. Utredaren ska mot denna bakgrund •kartlägga hur kommunerna arbetar med att analysera och hantera efterfrågan och bostadsbehovet hos grupper med svag ställning på bostadsmarknaden ur ett lokalt och regionalt perspektiv, •kartlägga hur kommunerna använder olika verktyg och belysa vilka avvägningar kommunerna gör vid beslut om åtgärder för bostadsförsörjning i syfte att tillgodose dessa behov, •analysera om det finns behov av vägledning eller kompletterande kommunala verktyg i syfte att underlätta arbetet med bostads- försörjningsfrågor för grupper med svag ställning på bostads- marknaden, och lämna de förslag som analysen ger upphov till, och •vid behov föreslå förändringar i BFL och angränsande lagstift- ning, som kan leda till att efterfrågan och bostadsbehovet hos grupper med svag ställning på bostadsmarknaden tillgodoses på ett ändamålsenligt sätt. Förslagen ska utöver vad som framgår av de ursprungliga direktiven ta hänsyn till de skiftande förutsättningar som finns i delar av landet samt behovet av att minska och motverka socioekonomisk boende- segregation. De förslag som utredaren lämnar ska stå i överensstäm- melse med det handlingsutrymme som följer av inklusive statsstödsreglerna. Samråd och redovisning av uppdraget Utöver vad som redan gäller enligt det urspungliga uppdraget i frågan om konsekvensbeskrivningar, samråd och arbetsformer ska uredaren på lämpligt sätt tillvarata de kunskaper och den erfarenhet som finns hos länsstyrelserna, bl.a. genom bostadsmarknadsanalyserna och det arbete som bedrivits i samband med uppdraget om kommunernas riktlinjer för bostadsförsörjning (Fi2016/04376/SFÖ m.fl.) och om att stödja kommuner och andra aktörer i arbetet med att underlätta inträde på bostadsmarknaden m.m. (N2016/00696/PUB). Det ursprungliga uppdraget ska fort- farande redovisas medan uppdraget i övrigt enligt dessa tilläggsdirektiv ska redovisas . (Utdrag ur Bostadsförsörjning mer än bostadsbyggande, länsstyrelserna 2018) Försämrad situation för fler som har det svårt på bostadsmarknaden Det är positivt att bostadsbyggandet har tagit fart och har ökat i flera kommuner som flera kommuner inte bygger något alls på grund av att förutsättningarna är dåliga. Det är problematiskt att ny- produktion i regel är dyr. Att det saknas förutsättningar för en nyprodukt- ion av bostäder leder också till ökad bostadsbrist. Det har också blivit tydligt att kommunernas bostadsbyggande inte till- godoser det behov som genereras av befolkningsökningen i landet. Vi kan fortfarande se en ökad bostadsbrist som för de ekonomiskt utsatta hushål- len alltmer genererar ökad trångboddhet och hemlöshet. Alla invånare har inte samma förutsättningar vad gäller tillträde till bo- stadsmarknaden. Vissa möter hinder med att få bostadslån eller hyreskon- trakt på grund av betalningsanmärkningar, avsaknad av fast anställning eller avsaknad av personnummer. För andra är de bostäder som finns tillgängliga på marknaden inte överkomliga. Läget, tillgängligheten, priset eller hyres- nivån omöjliggör en tillfredsställande levnadsstandard eller fungerande lev- nadsvillkor i övrigt. I årliga rapport om hemlöshet (2017)1 beskrivs läget på den svenska bostadsmarknaden som krisartad då skenande priser och hög skuldsättning stänger ute allt fler. Det räcker med att hamna i en situ- ation med skilsmässa eller att förlora jobbet för att riskera hemlöshet. efterfrågar både kortsiktiga som långsiktiga åtgärder, ex- empelvis att förstärka bostadsbidraget och reformera skatte- och avdragssy- stemen för att få igång flyttkedjor och att på lokal nivå genomföra insatser för dem som riskerar hemlöshet. Enligt statistik från SCB2 förväntas folkmängden i att öka med . Det är historiskt sett en mycket hög nivå som tidigare bara förekommit några enstaka år på 1800- talet. Enligt beräkningarna kommer det att bo 739 000 fler i än det gör . Även (2021–2025) förväntas en fortsatt stor folkökning, i nivå med den som varit åren 2011–2015. Tema: i stort behov av nya grepp i hemlöshetspolitiken - kom- munerna måste ta kampen mot hemlöshet på allvar. 2Sveriges framtida befolkning 2016–2060, SCB snabb folkökning gör att befolkningen i kommer passera elva mil- joner . I folkmängd i olika åldrar 2015 och prognostiserad föränd- ring beräknas befolkningen öka i alla åldersklasser mellan 0 till , förutom i åldrarna 19–. Minskningen skulle fortsätta vara ännu större om det inte varit för den förväntade nettoinvandringen i dessa åldrar. befolkning koncentreras alltmer till , och . bor drygt 1,7 miljoner människor i de kommunerna och antalet beräknas öka . I glesbygdskommunerna väntas däremot folkmängden minska med 10 pro- cent, vilket påverkar den så kallade försörjningskvoten3. befolkning blir, i likhet med många andra länder, allt äldre. Fram beräknas andelen äldre öka kraftigt som ande- len personer i arbetsför ålder minskar. Samhället möter nya utmaningar när färre personer ska försörja allt fler. Ekonomiska förutsättningar för befolkningen av befolkningen är sysselsatta. Ytterligare drygt en tredjedel av befolkningen står utanför arbetsmarknaden på grund av att de är barn eller pensionärer. Resten är sjukskrivna, arbetslösa, studerar eller gör något annat4. I framkommer att nästan en av tio har lön från regelbundet eller tillfälligt arbete (försörj- ningsstöd den enskilt vanligaste inkomstkällan för personer i hemlöshet)5. 3 ”Ett enkelt sätt att sammanfatta vad den demografiska utvecklingen kan komma att betyda för de materiella livsvillkoren är att relatera hela befolkningen (i landet, länet eller kommunen) till antalet personer i yrkesaktiv ålder (). För- sörjningskvoten = hela befolkningen / befolkningen ”. 4https:///Fakta/Arbetsmarknad/Befolkning/Befolkning-och- arbetsmarknad/ I kartläggningen uppges totalt drygt 33250 personer som är kända av eller andra uppgiftslämnare leva i Inkomster för de resurssvaga individerna/hushållen Hälften av de vuxna med ekonomiskt bistånd fick det på grund av ar- betslöshet . Nästan fyra av tio hade bistånd under minst tio må- nader. har andelen med mycket långvarigt ekonomiskt bistånd ökat6. beräknades av befolkningen i ålder 20–försörjas av olika sociala ersättningar och bidrag (hit räknas sjukpenning, sjuk- och aktivitetsersättning, ersättning vid arbetslöshet, arbetsmarknads- åtgärder eller ekonomiskt bistånd). Var sjätte person i , som är eller äldre, har en inkomst som innebär risk för fattigdom7. Det är en något högre andel än bland äldre i andra nordiska länder. har den högsta andelen äldre med en disponibel inkomst under den relativa fattigdomsgränsen bland de nordiska länderna. av de som är eller äldre har låg disponibel inkomst jämfört med mellan i övriga . De svenska hushållen lägger i genomsnitt en femtedel av sin disponibla inkomst på boendet. Störst är andelen för hushåll i hyresrätt. gick av den disponibla inkomsten för hushåll i hyresrätt till boendet. För hushåll i bostadsrätt var andelen och för hushåll i ägt små- hus . Att andelen är större för hushåll i hyresrätt beror inte på att de har högre boendeutgift utan på att de i genomsnitt har lägre disponi- bel inkomst8. För ett genomsnittligt hushåll var utgiften för bostaden av den disponibla inkomsten. Ensamstående kvinnor betalar störst andel av inkomsten för sitt boende, . Minst andel, , betalar sammanboende under , utan barn. Kommuner och övriga myndigheter som berörs av bostadsför- sörjningsfrågorna uttrycker allt mer ett behov av samlad om- världsbevakning och relevant statistik när det rör befolkning i 6Öppna jämförelser av ekonomiskt bistånd. 7Enligt EU:s definition befinner sig en person i risk för fattigdom om man lever i ett hushåll där den disponibla inkomsten (inklusive sociala transfereringar) per konsumt- ionsenhet är av medianvärdet för samtliga i befolkningen. tassets/2f66741d8cd1477e92553e834b283769/hyresmarknad-utan-svarthandel-och- otillaten-andrahandsuthyrning-sou-2017-86.pdf relation till bostadsbehov. Kommunerna ser svårigheter att be- döma framtida behov då befolkningsprognoser är osäkra vilket gör det svårt att göra bedömningar vad som ska göras Befolkningen koncentreras alltmer till storstadsområdena vilket främst beror på att invandringen sker dit och födseltillskottet är större där och inte som tidigare på grund av inflyttning från öv- riga delar av landet. Det pågår inte en avfolkning av landsbyg- den, dock har många av landsbygdskommunerna ett födelseun- derskott. De utmaningar som finns på den svenska arbetsmarknaden handlar framförallt om vilka som ingår i arbetskraften och vilka som står utanför. Trots att sysselsättningen är hög för samhället i stort finns det grupper där läget ser helt annorlunda ut. Det är en relativt stor andel av befolkningen som försörjs av bidrag i någon form vilket försvårar deras möjligheter till att få inträde på bostadsmarknaden liksom att ges möjlighet till mer varaktiga bostadslösningar. Boendekostnaden tar en stor del av hushållens utgifter och än mer för de som är ekonomiskt utsatta (tex äldre ensamstående kvinnor). Bostadsmarknaden för de som har det svårt på bostadsmarknaden Varje kommun ska enligt lag planera för bostadsförsörjningen så att förutsättningar skapas för alla i kommunen att leva i goda bostäder. Plane- ringen ska främja att ändamålsenliga åtgärder förbereds och genomförs. Länsstyrelserna ska göra en analys av situationen på bostadsmark- naden i respektive län som sedan sammanställer nationellt. bostadsmarknadsenkät (BME)9 framgår att 255 av landets 290 kommuner bedömer att det är underskott på bostäder på marknaden. Det är en ökning med 72 kommuner . Situationen är fortfarande ansträngd för grupper som är nya på bostads- marknaden, så som unga och nyanlända, men även för äldre som vill flytta till en mer tillgänglig bostad. Detta trots ett ökat bostadsbyggande i vissa kommuner. Drygt 250 kommuner uppger ett underskott på bostäder för nyan- lända. Lika många kommuner uppger ett underskott på bostäder för ung- domar. Kommunerna återfinns i alla kommungrupper, såväl i storstadsreg- ioner som i kommuner med mindre folkmängd. 9 bostadsmarknaden/bostadsmarknadsenkaten-i-korthet/ Läget har försämrats när det gäller tillgången till särskilda boendefor- mer. Sämst är situationen för personer med funktionsnedsättning där 163 kommuner uppger att det saknas tillräckligt med bostäder. Drygt 11 000 allmännyttiga bostäder såldes . Över 90 pro- cent av dem såldes till privata hyresvärdar för fortsatt uthyrning. Allt fler kommuner tar fram riktlinjer för bostadsförsörjningen. Över hälften av landets kommuner har antagit riktlinjer under innevarande eller föregående mandatperiod. I syfte att kunna belysa dem som har det svårare att komma in på bo- stadsmarknaden har vi för vårt uppdrag benämnt särskilda mål- grupper utifrån vägledning till kommunerna vid framtagande av riktlinjer för bostadsförsörjningen enligt BFL10, dvs ungdomar, studenter, äldre, personer med funktionsnedsättning och nyanlända. Särskilda grupper definierar vi som de som av olika skäl har det svårt på bostadsmarknaden. Allt oftare används dock resurssvaga hushåll eller ekonomiskt svaga som täcker in fler än ovan nämnda som återfinns i t ex BME. I nämns även kvinnor i behov av skyddat boende och personer med låg be- talningsförmåga. Vilka som har svårt att komma in på bostadsmarknaden och etablera sig varierar och skiljer sig också beroende åt i landets kommuner be- roende på lokala och regionala förutsättningar. 10 Lag (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar Hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden- ett sammansatt problem Problemet med hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden är ett mångfasetterat problem. Orsakerna till hemlöshet kan sökas på olika ni- våer och arbetet med att motverka hemlöshet behöver också fokusera på olika aspekter. skiljer man på hemlöshet orsakad av strukturella fak- torer och hemlöshet orsakad av individuella faktorer11. På strukturell nivå kan orsaker till hemlöshet bland annat sökas i faktorer som berör arbetsmarknad, bostadsmarknad och migration. Urbaniseringen innebär en stor inflyttning till de stora städerna med stor efterfrågan på bo- städer. I andra regioner minskar befolkningen vilket resulterar i ett över- skott på bostäder. Bostadsmarknadens sätt att fungera påverkar tillgången på bostäder och den konkurrens som råder lokalt och regionalt påverkar vilka krav som ställs på bostadssökande. På institutionell nivå påverkar planeringen av bostadsbyggandet till- gången på bostäder. Hyreslagstiftningen påverkar människors möjligheter att få och behålla en bostad. Förekomsten av bostadsförmedling, kösystem och liknande påverkar fördelningen av befintliga bostäder. Biståndsinsatser och samhällsservice som exempelvis boendestöd och hushållsekonomisk rådgivning påverkar människors möjligheter att få och behålla bostäder. Många faktorer som är förknippade med familjerelationer har betydelse för möjligheten att få och behålla en bostad. Som ensamstående är perso- nen mer sårbar än om ansvaret för boendet delas. kan en parre- lation som inte fungerar, exempelvis innehåller våld, påverka möjligheten att bo kvar i en gemensam bostad. Sammanbrott i relationen genom skils- mässa eller den ena partens död kan innebära att bostaden går förlorad. På individuell nivå påverkar faktorer som ekonomi och anställningsför- hållanden möjligheten att få bostad. Ålder, kön, hälsa och eventuell funkt- ionsnedsättning spelar in. Om man är asylsökande eller har status som flykting kan också ha betydelse. Etnisk tillhörighet påverkar risken för att bli diskriminerad som bostadssökande. Individuella problem som exempel- vis missbruk kan minska möjligheterna medan individuella resurser som utbildning och kontaktnät kan öka möjligheterna att få och att behålla en bostad. 11 FEANTSA, som är det organ inom EU som arbetar med frågor som rör hemlöshet, använder en modell för att illustrera sårbarhet och risk för hemlöshetsproblematik som utgår från orsaker på strukturell, institutionell, relationell och individuell nivå. Bilden nedan illustrerar den komplexa utmaningen att arbeta med hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden. Det räcker inte att ar- beta inom enbart en nivå utan det krävs fokus på flera aspekter på en och samma gång. Detta är en utmaning sett till de som behöver medverka till beslut, åtgärder, insatser etc då det är många myndigheter och aktörer som berörs av frågorna; politiken, , länsstyrelserna, regionerna/lands- tingen m fl. Många frågor ligger helt utanför kommunens ansvar och möj- lighet att påverka. När det rör hemlöshetsproblematiken använder länsstyrelserna av Soci- alstyrelsens definitioner av hemlöshet12. De olika hemlöshetssituationerna omfattar personens akuta brist på tak över huvudet som mer långvariga bo- endeformer som inte kan jämställas med eget boende (pga. kontrakts- form). De invånare som har det svårt att komma in eller hålla sig kvar på bostadsmarknaden/hyresmarknaden