sou · H6B314 · 2018-02-28 00:00:00 — PKA åtalades för vårdslöst bidragsbrott med påstående om att hon lämnat oriktiga uppgifter till en arbetslöshetskassa genom att påstå att hon var arbetssökande trots att hon arbetat vid en kommun och på så sätt orsakat att arbetslöshetsersättning felaktigt har betalats ut till henne med sammanlagt . Av utredningen framgick att PKA lämnat oriktiga uppgifter och orsakat felaktiga utbetalningar på det sätt som påståtts. PKA för- klarade detta med att hon hade arbetat oregelbundet, var ”jätte- slarvig” och trodde sig ha rätt till a-kassa samt att hon säkert fått men inte läst informationsfoldern om hur arbetslöshet på kassakort skulle redovisas. Tingsrätten dömde PKA för vårdslöst bidragsbrott. Efter över- klagande ogillade hovrätten åtalet. Enligt hovrätten hade PKA agerat En genomgång av rättspraxis grovt oaktsamt, men förekomsten av ett kontrollsystem hos den aktuella arbetslöshetskassan medförde att faran för slutlig skada fick anses vara begränsad. Gärningen var därför mindre allvarlig och alltså fri från straff. Målet är även refererat under rubriken mindre all- varlig? Hovrätten för , dom i mål B 1089-14 LA åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott, för att ha lämnat oriktig uppgift till en a-kassa när han på arbetslöshetskort hade deklarerat sig arbetslös trots att han haft heltidsarbete och där- igenom fått felaktigt utbetalat . Av utredningen framgick att LA fyllt i och skickat in kassakort via internet vid tre separata tillfällen. Varje tillfälle hade avsett er- sättning för tvåveckorsperioder. Vid det första tillfället hade en av veckorna på kassakortet infallit under tid då LA var arbetslös och den andra när han arbetat. De övriga tillfällena hade bara avsett veckor när han arbetat. av den långa tidsbegränsade anställningen begärde LA ingen ersättning från a-kassan. LA menade att han varken agerat uppsåtligen eller av oaktsam- het, att han varit stressad och av misstag fyllt i korten på samma sätt som han gjort tidigare. Tingsrätten dömde LA för bidragsbrott. Efter överklagande änd- rade hovrätten tingsrättens dom och dömde honom för vårdslöst bidragsbrott. Det var inte styrkt att LA uppsåtligen lämnat fel- aktiga uppgifter, men att han vid ett antal tillfällen inte bemödat sig om att kontrollera om han begärt ersättning under rätt tidsperiod var emellertid grovt oaktsamt. , dom i mål B 8956-14 MS åtalades för vårdslöst bidragsbrott med påstående om att han låtit bli att anmäla ändrade förhållanden som han varit skyldig att anmäla enligt lag, att han arbetat som han fått sjukersättning, och på så sätt orsakat en felaktig utbetalning om . En genomgång av rättspraxis Av utredningen framgick att MS vid tiden för händelsen genom- gick en 12-stegsbehandling för sina långvariga missbruksproblem. började han en provanställning och fick hjälp av personal på behandlingshemmet att fylla i ansökan om fortsatt sjukersätt- ning. MS fick sedan sjukersättning trots att han arbetade . Han gav inte in någon ansökan om s.k. steglös avräkning med anledning av sin änd- rade inkomst. Enligt visste han att han kunde få både bidrag och lön , men inte hur länge det var tillåtet. MS ansåg att hans underlåtenhet inte skulle bedömas som grovt oaktsam. Tingsrätten dömde MS för vårdslöst bidragsbrott. Efter över- klagande ändrade hovrätten tingsrättens dom och frikände MS. Hovrätten konstaterade att MS hade uppfattat att han skulle lämna in en ny ansökan , vilket hovrätten menade stöddes av den omständigheten att anställningsavtalet kom in till Försäkrings- kassan när ungefär hade passerat sedan ansökan. MS hade såväl i ansökan som i beslut upplysts om att han var skyldig att anmäla ändrade ekonomiska förhållanden till För- säkringskassan. Att ta emot ersättning från trots att han fick lön var oaktsamt, men enligt hovrätten måste utrymmet för att bedöma oaktsamheten som grov dock anses begränsad (se prop. 2006/07:80, s. 84). Mot bakgrund av de uppgifter som MS lämnat, som vann visst stöd i utredningen, och med hän- syn till hans speciella livssituation, var det inte visat att MS faktiskt misstänkte att det uppkommit en anmälningsskyldighet för honom. Han hade därför inte varit medvetet oaktsam. Omständigheterna var inte heller i övrigt sådana att hans omedvetna oaktsamhet borde bedömas som grov. Hovrätten över och , dom i mål B 3098-14 TG åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott, med påstående om att han underlåtit att anmäla änd- rade förhållanden som han varit skyldig att anmäla och på så sätt fått felaktigt utbetalat i sjukersättning. Påståendet om ansvar för vårdslöst bidragsbrott omfattade en något , som var satt utifrån reglerna om preskription, och ett belopp om . En genomgång av rättspraxis Av utredningen framgick att TG var beviljad hel sjukersättning och hade arbetat i viss utsträckning. Enligt då gällande regler var det tillåtet för personer med sjukersättning att arbeta, men med skyldighet att anmäla till att man arbe- tade, i vilken utsträckning och vilka inkomster det gav. Frågan var om TG uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hade underlåtit att an- mäla sina ändrade förhållanden till . TG förnekade detta. Tingsrätten ogillade åtalet. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. Liksom tingsrätten ansåg inte hovrätten att TG gjort sig skyldig till uppsåtligt brott. Ifråga om TG agerat grovt oaktsamt konstaterade hovrätten att det normalt borde krävas att en förmånstagare misstänkt att det har uppkommit en anmälningsskyldighet och därefter underlåtit att upp- fylla denna (se prop. 2006/07:80, s. 50 och NJA 2013 s. 369.). Enligt hovrätten var TG oaktsam när han utgick från att hans arbete och omfattningen av detta kommit till kännedom genom de tidrapporter som hans arbetsgivare skickat in till myn- digheten. Eftersom utredningen i målet inte visade att TG kände till att uppgifterna om arbete skulle anmälas i en särskild ordning var det inte heller visat att han insåg risken för eller misstänkte att inskickandet av tidrapporterna inte var tillräckligt för att han skulle ha fullgjort sin anmälningsskyldighet. Någon medveten oaktsamhet var det således inte fråga om. Eftersom utrymmet för att bedöma en omedveten oaktsamhet som grov var begränsat kunde TG:s under- låtenhet inte bedömas som grovt oaktsam. dom i mål B 4767-15 ED åtalades för vårdslöst bidragsbrott med påstående om att hon lämnat oriktiga uppgifter till en arbetslöshetskassa genom att inte redovisa alla arbetade timmar och sjukdagar, genom att redovisa arbetade timmar och veckor samt även redovisa sig helt arbetslös på nio av 41 arbetade veckor. Detta hade orsakat att fel- aktig ersättning betalats ut med sammanlagt . Åtalet omfattade en tidsperiod . ED medgav de faktiska omständigheterna men menade att hon inte varit grovt oaktsam. En genomgång av rättspraxis Tingsrätten ogillade åtalet. Efter överklagande ändrade hovrätten tingsrättens dom och dömde ED för vårdslöst bidragsbrott. Hovrätten konstaterade att den s.k. deltidsregeln aktualiserades i målet. Regeln gäller för den som både arbetar och får ersättning från a-kassan under samma vecka och innebär att de dagar som den enskilde får ersättning för i en sådan vecka dras från en pott med . När de för- brukats kan den enskilde bara få ersättning för veckor som han eller hon inte arbetar alls. Av utredningen i målet framgick att ED via e-post fick information om den s.k. deltidsregeln och att 56 av hennes var förbrukade. Efter den tidpunkt som del- tidsdagarna hade förbrukats förändrades ED:s beteende, menade hovrätten, på så sätt att hon felaktigt angav att hon inte arbetat alls . Beteendeförändringen och skillnaden mot hur hon faktiskt hade arbetat var så påtaglig att ED måste ha insett risken för att de uppgifter hon lämnade var oriktiga. I den delen hade hon agerat medvetet oaktsamt, vilket var att be- döma som grov oaktsamhet menade hovrätten och hänvisade till rättsfallet NJA 2013 s. 369. Att inte på något kassakort markera de sju sjukperioder hon haft, trots att det av kassakorten på ett tydligt sätt framgick att sjukperioder skulle anges, var även dessa sådana påtagliga avvikelser att hon måste ha insett risken för att de uppgif- ter hon lämnade var oriktiga. Även i detta avseende hade ED varit grovt oaktsam. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 250-16 MK åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott, med påstående om att hon lämnat oriktiga uppgifter i tre kassakort in- sända elektroniskt till en a-kassa fyllt i eller låtit annan för hennes räkning fylla i att hon varit arbetslös trots att hon då hade en an- ställning för vilken hon uppbar inkomst samt att hon på så sätt or- sakat fara för att ersättning felaktigt utbetalats till henne med sam- manlagt . Av utredningen framgick att MK hade haft en tidsbegränsad an- ställning . Enligt var det hennes man som fyllt i och skickat in kassakorten utan hennes vetskap. En genomgång av rättspraxis Tingsrätten dömde MK för vårdslöst bidragsbrott. MK var an- svarig för de uppgifter som lämnats även om det var hennes man som rent tekniskt skickat in kassakorten, menade tingsrätten, efter- som han inte kunde ha gjort det utan att få uppgifter från henne. MK hade fått lön som åtalet avsåg och om hon var av uppfattningen att lön inte skulle betalas ut borde hon ha tagit reda på om så var fallet. Genom att inte göra det hade hon varit grovt oaktsam när hon låtit skicka in kassakorten till a-kassan. Efter överklagande gjorde hovrätten ingen annan bedömning i fråga om skuld och rubricering än den tingsrätten gjort. Hovrätten över och , dom i mål B 2661-16 MO åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott, med påstående om att han på kassakort lämnat oriktiga uppgifter, att han var arbetslös när han fick föräldra- penning, och på så sätt orsakat fara för att arbetslöshetsersättning felaktigt betalats ut eller betalats ut med ett för högt belopp om . Av utredningen framgick att MO fått utbetalning från a-kassan som han fått för- äldrapenning. MO menade att han av misstag råkat markera fel när han fyllde i underlaget för arbetslöshetsersättning, att det var första gången han var arbetslös samt att han glömt bort att kryssa för de dagar då han fick ersättning från . Tingsrätten dömde MO för vårdslöst bidragsbrott. I frågan om uppsåt konstaterade tingsrätten att hans uppgifter framstod som rim- liga varför man utgick från att MO inte avsiktligt lämnat oriktiga uppgifter. Mot bakgrund av den information som lämnats i samband med att uppgifter lämnades till a-kassan bedömde tingsrätten att han varit medvetet oaktsam och alltså gjort sig skyldig till brottet av grov oaktsamhet. Efter överklagande till hovrätten fastställde hovrätten domen i skuldfrågan. En genomgång av rättspraxis 7.2Är gärningen mindre allvarlig? I avsnittet redovisar vi avgöranden som tar upp frågan om vårdslösa bidragsbrott varit gärningar som anses vara mindre allvarliga och därmed inte straffbara (se 4 § andra stycket bidragsbrottslagen och prop. 2006/07:80, s. 97–98). Vid sökningen har orden ”’vårdslöst bidragsbrott’ mindre all- varlig” använts. , dom i mål B 1456-13 PKA åtalades för vårdslöst bidragsbrott med påstående om att hon lämnat oriktiga uppgifter till en arbetslöshetskassa genom att påstå att hon var arbetssökande trots att hon arbetat vid en kommun. På så sätt skulle hon ha orsakat att arbetslöshetsersättning felaktigt har betalats ut till henne med sammanlagt . Av utredningen framgick att PKA lämnat oriktiga uppgifter och orsakat felaktiga utbetalningar på det sätt som påståtts. PKA för- klarade detta med att hon hade arbetat oregelbundet, var ”jätteslar- vig” och trodde sig ha rätt till a-kassa samt att hon säkert fått men inte läst informationsfoldern om hur arbetslöshet skulle redovisas på kassakort. Tingsrätten dömde PKA för vårdslöst bidragsbrott. Efter över- klagande ogillade hovrätten åtalet. Enligt hovrätten hade PKA agerat grovt oaktsamt. När det gällde om gärningen kunde anses mindre allvarlig konstaterade hovrätten att den aktuella arbetslöshetskassan hade en rutin där man var sjätte månad begärde in arbetsgivarintyg från den sökande. Systemet fick till följd att den som gav in ett arbetsgivarintyg som inte korresponderade med tidigare lämnade uppgifter blev föremål för utredning och sedan eventuella återkrav. Faran för slutlig skada fick därmed anses begränsad. Hovrätten fann därför att PKA:s gärning skulle anses vara mindre allvarlig och där- med inte straffbar. En genomgång av rättspraxis , dom , mål B 9910-12 HD åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott, för att han två gånger lämnat oriktiga uppgifter till en a-kassa genom att uppge att han varit arbetslös trots att han fått föräldrapenning. På så sätt skulle han ha orsakat, alternativt orsakat fara för, att en ekonomisk förmån felaktigt betalats ut med . HD medgav att han ansökt och fått bidrag på det sätt som på- ståtts och att det var grovt oaktsamt. Han förnekade att han hand- lat uppsåtligen. Tingsrätten ogillade åtalet med hänvisning till att gärningen var mindre allvarlig. Efter överklagande dömde hovrätten HD för vårdslöst bidrags- brott. Hovrätten konstaterade att enligt förarbetena kan gärningar där faran för slutlig ekonomisk skada är liten anses som mindre allvarliga (se prop. 2006/07:80, s. 98). Här hade ett felaktigt belopp betalats ut men betalats tillbaka genom att avdrag gjorts på HD:s senare ersättning från arbetslöshetskassan. Om HD hade begärt sitt utträde ur kassan och återbetalning därmed inte kunnat göras på det sätt som skett, eller om han av andra skäl inte velat eller kunnat betala tillbaka, hade den ekonomiska skadan kunnat bli slutlig. Risken för slutlig skada när gärningen begicks kunde därför inte sägas ha varit liten. Framför allt var det enligt hovrätten storleken på det fel- aktigt utbetalade beloppet som var avgörande för om gärningen skulle anses som mindre allvarlig och därmed fri från straff såvida det inte varit fråga om ett uppsåtligt handlande. Enligt förarbetena (prop. 2006/07:80, s. 97) bör belopp som rör ett par eller mindre som regel inte leda till straffansvar. Även med hänsyn till prisförändringarna efter lagens tillkomst ansåg hovrätten att de som målet rörde var ett för högt belopp för att gärningen skulle kunna anses som mindre allvarlig. , dom i mål B 1994-09 RI åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott, med påstående om att han lämnat oriktiga uppgifter på två kassakort genom att han underlåtit att deklarera att han uppbar föräldrapenning och på det sättet fått a-kassa felaktigt utbetalat med . En genomgång av rättspraxis RI medgav att han inte kryssat i rutorna för föräldrapenning men ansåg att han varken agerat uppsåtligen eller av grov oaktsamhet. Tingsrätten dömde RI för vårdslöst bidragsbrott. Efter över- klagande ogillade hovrätten åtalet. Hovrätten redogjorde för för- arbetsuttalandena (prop. 2006/07:80, s. 98) om att gärningar, där faran för slutlig ekonomisk skada är liten men inte helt försumbar, bör kunna anses vara mindre allvarliga. Om det inom ramen for admini- strationen av en förmån finns ett kontrollsystem som i efterhand fångar upp felaktiga utbetalningar med beslut om återkrav, bör gär- ningarna regelmässigt anses vara mindre allvarliga. De skulle således vara straffria såvida de inte sker uppsåtligen. Hovrätten pekade även på de allmänna uttalanden om gärningars klandervärdhet som finns tidigare i propositionen (s. 42). Även om det skulle vara så som tingsrätten funnit, att RI varit grovt oaktsam, fanns det ett kontroll- system som innebär att arbetslöshetskassan i efterhand regelmässigt kontrollerar med så att inte andra förmåner upp- bärs . Faran för slutlig ekonomisk skada får då anses begrän- sad. Det kan måhända ifrågasättas, menade hovrätten, om existensen av kontrollfunktioner bör påverka bedömningen av en gärningsmans agerande. Med hänsyn till de otvetydiga förarbetsuttalandena ansåg emellertid hovrätten att gärningen skulle anses vara mindre allvarlig och därmed inte straffbar. I avsnittet redovisar vi avgöranden där frågan varit om det funnits en konkret fara för felaktig utbetalning. Ett bidragsbrott fullbordas ju redan när den oriktiga uppgiften lämnas, under förutsättning att det därigenom uppkommer en konkret fara för att en ekonomisk förmån felaktigt betalas ut. Konkret fara anses normalt föreligga om den oriktiga uppgiften sannolikt inte skulle upptäckas vid en normal rutinmässig kontroll som myndigheten, kommunen eller arbetslös- hetskassan gör.3 Vid sökningen har orden ”bidragsbrott konkret fara” använts. 3 Se prop. 2006/07:80, s. 95 f. En genomgång av rättspraxis , dom i mål B 10456-12 JT åtalades för grovt bidragsbrott. Sammanfattningsvis påstods att han lämnat oriktiga uppgifter till en arbetslöshetskassa dels genom att felaktigt uppge att han inte fått avgångsvederlag, dels genom att skicka in förfalskade avtal. På det sättet skulle han ha orsakat fara för en felaktig utbetalning om . Åkla- garen menade att brottet var grovt då JT använt sig av förfalskade handlingar i syfte att dölja att han fått avgångsvederlag i samband med att hans anställning avslutades. JT medgav att händelseförloppet stämde överens med vad åkla- garen påstått. Utredningen visade att YE, som var anställd vid den aktuella a-kas- san, hade upptäckt att JT inte hade rätt till arbetslöshetsersättning eftersom han hade fått avgångsvederlag av sin arbetsgivare. Någon ersättning från a-kassan betalades därför inte ut. YE berättade att uppgifterna om avgångsvederlag betalats ut eller inte skiljde sig åt i underlaget. Hon ringde upp arbetsgivaren för att kontrollera saken och efter att ha motläst avtalet med denne kom hon fram till att det fanns avvikelser mellan avtalet och den överenskommelse som JT gett in. Tingsrätten dömde JT för grovt bidragsbrott. Efter överklagande ändrade hovrätten tingsrättens dom och ogillade åtalet. (I hovrätten gjorde åklagaren bara gällande att ersätt- ningen avsett den tidsperiod samt det belopp som tingsrätten kommit fram till, dvs. , vår anmärk- ning.) Avgörande för om det funnits en konkret fara för felaktig utbetalning var frågan om YE:s kontrollåtgärder låg inom ramen för en normal och rutinmässig kontroll eller om dessa sträckte sig längre än en sådan. Hovrätten tyckte inte att det med tillräcklig tydlighet framgick om det i den normala rutinmässiga kontrollen i ärenden av nu aktuellt slag endast ingick att begära in en komplet- tering från arbetstagaren, eller om en sådan kontroll också inne- fattade att man tog kontakt med arbetsgivaren per telefon och lät denna läsa ur originalhandlingar. Det kunde alltså inte uteslutas att YE i ärendet hade gjort kontrollåtgärder som sträckte sig längre än vad som kunde anses ingå i en normal och rutinmässig kontroll. Därför var det inte visat att JT:s oriktiga uppgifter orsakat en kon- En genomgång av rättspraxis kret fara för att arbetslöshetsersättning felaktigt skulle betalas ut till honom. Hovrätten för , dom i mål B 4483-09 MO åtalades för bidragsbrott med påstående om att han ansökt om ekonomiskt bistånd utan att ange att han fått ersättning från CSN samt att han vid ytterligare fem tillfällen hävdat nöd samt fått en rekvisition för tandvård utan att ange er- sättningen från CSN. Detta skulle ha lett till fara för felaktiga utbe- talningar eller utbetalningar med för höga belopp. Utredningen visade att MO haft studiemedel för studier som han ansökte om ekonomiskt bistånd utifrån riks- där han inte angav studiemedlet. Han fick däremot bistånd vid fem tillfällen enligt livsmedelsnorm för att undvika nöd samt en rekvisition för tandvård som betalades ut. Tingsrätten dömde MO för ringa bidragsbrott beträffande de två ansökningarna om ekonomiskt bistånd men ogillade åtalet i övrigt eftersom det inte bevisats att han lämnat oriktiga uppgifter. Efter överklagande ändrade hovrätten tingsrättens dom och ogillade åtalet helt. Hovrätten fann liksom tingsrätten att MO med uppsåt lämnat oriktiga uppgifter när han ansökt om ekonomiskt bistånd utan att ange studiemedlet. Frågan var om han genom upp- gifterna orsakat fara för en felaktig utbetalning. Hovrätten fäste vikt vid att den anställda vid socialförvaltningen i sitt vittnesmål för- klarat att MO inte kunde få bidrag enligt riksnorm om han, som var fallet, uteblev från planerade möten. Enligt vittnet kände MO till detta krav. Det framgick också av beslutet att anledningen till att ansökan avslogs var MO inte bidragit till att en utredning om hans biståndsrätt kunnat göras. Ansökningarna saknade uppgift inte bara om inkomster utan också om MO:s utgifter. Detta motiverade slutsatsen att det inte har funnits någon konkret fara för utbetal- ning av bistånd enligt ansökningarna. En genomgång av rättspraxis Hovrätten för , dom i mål B 5097-08 BL åtalades för grovt bidragsbrott med påstående att han genom att underlåta att meddela om sin förändrade arbets- förmåga orsakat fara för att sjukersättning om totalt 477 104 kro- nor felaktigt skulle ha betalats ut till honom. Åtalet i den delen omfattade en tidsperiod från och med november 2007.4 som BL fått sjukersättning hade han arbetat heltid som lastbilschaufför och inte underrättat om detta. Utredningen visade att BL erkände att han arbetat heltid utan att underrätta Försäkrings- kassan om sin ändrade arbetsförmåga. fattades ett provisoriskt beslut att dra in sjukersättningen från och med decem- ber 2007 som senare ersattes med ett definitivt av samma innebörd. Tingsrätten ogillade åtalet för grovt bidragsbrott –2011 men dömde BL enligt åtalet i övrigt. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. Hov- rätten konstaterade att det krävdes dels en underlåtenhet att uppge ändrad arbetsförmåga, dels en konkret fara för att underlåtenheten skulle medföra felaktig utbetalning av sjukersättning. Visserligen talade BL:s fleråriga underlåtenhet för att han, oavsett om han arbe- tade, skulle ha fortsatt att lyfta sjukersättningen fram till sin ålderspension. Detta var dock en spekulation. Enligt hov- rätten visade den tidigare underlåtenheten inte att det vid upptäck- ten funnits en konkret risk för felaktiga utbetalningar . Även om han inte blivit upptäckt hade BL haft fortsatt möjlighet att när som helst hindra vidare utbetalningar genom att informera kassan. Hovrätten tyckte inte att det med den till- räckliga grad av säkerhet som krävs i ett straffrättsligt sammanhang gick att bedöma en framtida underlåtenhet. I vart fall hade den kon- kreta risken för fortsatt felaktiga utbetalningar i tiden efter undanröjts genom beslutet att dra in ersättningen. 4 Åtalet omfattade även ett påstående om grovt bidragsbrott – och grovt bedrägeri för tiden – bestående i samma agerande. En genomgång av rättspraxis Särskilt om straffvärde och kravet på systematik och större omfattning Straffminimum för grovt bidragsbrott är detsamma som för grovt bedrägeri, dvs. fängelse i lägst . Däremot är straffmaxi- mum lägre, fängelse i högst , jämfört med för grovt be- drägeri. I förarbetena till bidragsbrottslagen motiverades skillnaden med att det i förhållande till andra typer av bedrägerier var svårt att se att det på detta område skulle kunna förekomma gärningar med ett så högt straffvärde som fängelse (se prop. 2006/07:80, s. 82). En del av vårt uppdrag är att utifrån praxis undersöka om detta antagande stämmer överens med dagens verklighet. Vid bedömningen av om ett bidragsbrott ska anses vara grovt ska det särskilt beaktas om brottet rört betydande belopp, om den som begått brottet använt falska handlingar eller om gärningen ingått i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större om- fattning (se 3 § bidragsbrottslagen). De särskilda kvalifikationsgrunder som anges i paragrafen är bara exempel men bör enligt förarbetena ändå ha stor betydelse vid bedömningen av om ett brott är grovt. I bedömningen ska samtliga omständigheter vid brottet beaktas.