sou · H6B320 · 2018-03-19 00:00:00 — Att privatpersoner tillhandahåller krediter till näringsidkare är en vanlig form av lånebaserad gräsrotsfinansiering. Det kan förvisso sägas råda ett konsumentförhållande mellan parterna i ett sådant kreditavtal. Konsumentkreditlagens skyddsobjekt är dock kredittag- ande konsumenter, och lagen gäller inte i fråga om krediter som lämnas eller förmedlas till näringsidkare. En kreditgivande privat- person, som får anses vara den skyddsvärda i en sådan partsrelation, kan antas ha begränsade möjligheter att göra en kreditprövning av det kapitalsökande företaget. Kapitalförmedlaren bör därför åläggas en skyldighet att pröva risken för att de förpliktelser som följer av ett kreditavtal inte kan fullgöras av näringsidkaren. Ett skydd för en Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag privatperson, som i egenskap av konsument, tillhandahåller en näringsidkare finansiering kan därutöver tillgodoses genom förslaget om s.k. passandebedömning (se vidare 11.7.5). Att en regelrätt kreditprövning föregår anskaffning och tillhanda- hållande av finansiering genom lånebaserad gräsrotsfinansiering innebär inte bara att risken för överskuldsättning motverkas. En prövning av kapitalsökandes återbetalningsförmåga och kreditvär- dighet är också av avgörande betydelse för att skapa förtroende för marknaden. Skyldigheten, som alltså åläggs kapitalförmedlaren, bör framgå uttryckligen av den nya lagen och inte, utgöra ett utflöde av det generella sundhetskravet. Behovet av att finansiärer ska kunna förlita sig på att kapitalsökande företag och privatpersoner har genomgått någon form av bedömning av den som tillhandahåller förmedlingstjänster har påtalats också av exempelvis EBA.56 De föreslagna kraven på kapitalförmedlare att agera ombud re- spektive utföra kreditprövning bör, som tidigare föreslagits, gälla också för företag som är undantagna från tillståndsplikt och driver verksamhet enligt den nya lagen efter anmälan, om inte motsvaran- de krav gäller enligt den näringsrättsliga lagstiftning som reglerar företagets ordinarie verksamhet innehåller motsvarande krav (se avsnitt 11.3.3). Förslag: Innan tillhandahållande av finansiering genom andels- baserad eller lånebaserad gräsrotsfinansiering får inledas, ska en kapitalförmedlare lämna den information som krävs för att de som avser att tillhandahålla finansiering ska kunna fatta välgrun- dade beslut. Om denna information visar sig vara felaktig eller bristfällig, ska kapitalförmedlaren rätta eller komplet- tera informationen. Kapitalförmedlaren ska lämna tydlig information om att lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller lagen (1999:158) om investerarskydd inte gäller vid anskaffning, tillhandahållande och förmedling av finansiering enligt den nya lagen, och vad det inne- 56 Se Opinion of Banking Authority on lending-based crowdfunding, /Op/2015/03 26 February 2015 s 20. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag Kapitalförmedlaren ska också tillgängliggöra klar och begrip- lig information om de tjänster som tillhandahålls samt om priser och avgifter. Informationen ska på begäran lämnas i läsbar och varaktig form. Om föreskriven information inte lämnas ska marknadsförings- lagen (2008:486) tillämpas. Bestämmelserna i 29–36 §§ om mark- nadsstörningsavgift ska dock tillämpas bara såvitt avser bristande information om att lagen om insättningsgaranti inte är tillämplig. Den angivna informationen ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. Regeringen eller den myndigheten regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilken information som ska lämnas och på vilket sätt informationen ska tillhandahållas. Informationskrav för värdepappersinstitut, fondbolag och förvaltare av alternativa investeringsfonder samt försäkringsföretag För att det ska gå att bilda sig en välgrundad uppfattning om möj- ligheter till ekonomisk avkastning och risker förknippade med ett visst investeringserbjudande, måste presumtiva investerare och små- sparare få nödvändiga och relevanta uppgifter om erbjudandet. Såväl lagen om värdepappersmarknaden som fondlagstiftningen innehåller bestämmelser om skyldighet att lämna information till kunder, både befintliga och presumtiva. Ett värdepappersinstitut ska förse kunder med lämplig och be- griplig information om bland annat institutet och dess tjänster, finansiella instrument och placeringsstrategier samt riskerna med instrumenten och strategierna. Informationen ska lämnas innan en investeringstjänst eller sidotjänst tillhandahålls. Kraven på information i fråga om finansiella instrument och föreslagna inve- steringsstrategier är preciserade i lagen. Likaså är det en lagstadgad skyldighet att tillgängliggöra uppgifter om kostnader och avgifter. Information om kostnader och avgifter ska lämnas regelbundet, åtminstone , under investeringens varaktighet. Om ett värde- pappersinstitut inte lämnar den information till kunder som krävs enligt lagen om värdepappersmarknaden ska även marknadsförings- lagen tillämpas (9 kap 14 §, se även 15 och 16 §§ lagen om värde- Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag Ett värdepappersinstitut ska därutöver bland annat förse sina kunder med lämplig information om institutets riktlinjer för utförande av order. Informationen ska förklara hur en order kommer att utföras på ett sätt som är tydligt, tillräckligt detaljerat och lätt för kunder att förstå (9 kap. 34 §). När det gäller fondbolag och värdepappersfonder är informa- tionsskyldigheten omfattande (4 kap. 15–24 §§ lagen om värde- pappersfonder). Det ska finnas både informationsbroschyr och faktablad för varje värdepappersfond. Informationsbroschyren ska innehålla bland annat fondbestämmelser och en tydlig och lätt- begriplig förklaring av fondens riskprofil. I informationsbroschyren och i allt övrigt marknadsföringsmaterial avseende fonden ska bland annat anges om fondens värde kan variera kraftigt på grund av fondens sammansättning och de förvaltningsmetoder fondbolaget använder sig av. ska på ett lättbegripligt sätt och i sammanfattning innehålla den grundläggande information som be- hövs för att investerare ska kunna bedöma fonden och den risk som är förenad med att investera i den. Innehållet i faktabladet ska vara rättvisande och tydligt och får inte vara vilseledande. Det ska stämma överens med relevanta delar i informationsbroschyren. ska vidare innehålla en upplysning om att information om fondbolagets ersättningspolicy är tillgänglig på en angiven webbplats och att en papperskopia kan fås kostnadsfritt på begäran. Detaljerade regler om faktabladets innehåll och form finns i kom- missionens förordning (EU) nr 583/2010. Det innebär att reglerna såvitt gäller faktablad är fullharmoniserade. För varje fond ska upp- rättas årsberättelse och halvårsredogörelse. Informationsbroschyren, faktabladet, den senaste årsberättelsen och, i förekommande fall, den halvårsredogörelse som publicerats därefter ska på begäran kostnadsfritt tillhandahållas den som avser att köpa andelar i en värdepappersfond. Utöver nämnda information kan andelsägare eller den som avser att förvärva andelar i en fond begära kompletterande information om bland annat riskhanteringen för fonden. Fond- bolagen är vidare skyldiga att skriftligen informera varje andelsägare i en värdepappersfond om hur stort belopp av de totala kostnaderna för fonden under det närmast föregående året som hänför sig till andelsinnehavet. I informationen ska det anges hur stor del av beloppet som avser förvaltningskostnader. in- fördes krav på att redovisa även information som behövs för förstå- Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag elsen av fondens förvaltning med avseende på hållbarhet, däribland i frågor som rör miljö, sociala förhållanden, personal, respekt för mänskliga rättigheter och motverkande av korruption. Även förvaltare av alternativa investeringsfonder är skyldiga att tillhandahålla informationsbroschyr, årsberättelse och halvårsredo- görelser samt, beträffande fonder som marknadsförs till icke- professionella investerare, faktablad (10 kap. lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Informationsbroschyren ska inne- hålla uppgifter bland annat om fondens investeringsstrategi och mål, de tillgångsslag som fonden får placera i, fondens riskprofil, de vik- tigaste rättsliga följderna av en investering i fonden samt avgifter och alla andra kostnader, liksom maximibelopp för direkta och in- direkta avgifter och kostnader, som belastar fondens investerare. Informationsbroschyren och faktabladet ska på begäran kostnadsfritt tillhandahållas den som avser att köpa andelar eller aktier i en alter- nativ investeringsfond som marknadsförs till icke-professionella investerare i . Köparen ska även utan begäran tillhandahållas faktabladet innan avtal ingås. För specialfonder gäller be- stämmelser motsvarande dem som finns för värdepappersfonder (12 kap. 7–12 §§). Även försäkringsföretag ska lämna information till försäkrings- tagare och dem som erbjuds att teckna en försäkring. Informa- tionen ska vara anpassad efter försäkringens art och tydligt visa försäkringens villkor och värdeutveckling (4 kap. 2 § försäkrings- rörelselagen, 2010:1043). Detaljerade bestämmelser finns i Finans- inspektionens föreskrifter och allmänna råd om information som gäller försäkring och tjänstepension (FFFS 2011:39). För de företag och privatpersoner som vill anskaffa eller tillhanda- hålla finansiering genom lånebaserad eller andelsbaserad gräsrots- finansiering finns ett stort behov av information, dels om finan- sieringsformen, processen och dess villkor, dels om företaget som tillhandahåller förmedlingstjänster. För presumtiva finansiärer finns dessutom ett behov av information om de enskilda investerings- erbjudandena. Detta behov är i mångt och mycket detsamma som det som finns vid andra former av placeringar. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag anledning att i den nya lagen ta in bestämmelser om skyldighet för kapitalförmedlare att tillgängliggöra information för kunder och presumtiva kunder. De informationskrav som gäller enligt ovan redo- visad lagstiftning kan tjäna som utgångspunkt. Omfattningen av informationsskyldigheten bör dock bestämmas utifrån de förhållan- den som gäller för lånebaserad gräsrotsfinansiering och andelsbasrad gräsrotfinansiering, och krav bör ställas utifrån informationsbehovet hos de privatpersoner och företag som anskaffar eller tillhandahåller sådan finansiering. Informationsskyldigheten bör, som anförts, gälla också för företag som är undantagna från tillståndsplikten enligt den nya lagen och driver verksamhet efter anmälan till Finansinspek- tionen (se avsnitt 11.3.3). Beträffande andelsbaserad gräsrotsfinansiering är investerare i be- hov av vissa uppgifter motsvarande dem som ska finnas i prospekt. Det som framför allt är av intresse är sådan information som rör det emitterande företaget och dess ekonomiska ställning. Relevanta hand- lingar är således årsredovisningar och delårsrapporter samt revisors- rapporter. Av relevans är också aktuella uppgifter om företagets ägare och ledning, de produkter eller tjänster som tillhandahålls eller avses att tillhandahållas samt företagets ställning inom sin bransch. Med hänsyn till att den nya lagens tillämpningsområde, såvitt gäller andelsbaserad gräsrotsfinansiering, är begränsat till förmed- ling av finansiering som sker genom överlåtelse och förvärv av värde- papper i privata aktiebolag, är det inte på samma sätt som vid upp- rättande av prospekt relevant att närmare beskriva det utgivna instrumentet som sådant. Däremot är uppgifter om sådana förhåll- anden som har motiverat prissättningen av central betydelse. Det bör också tydliggöras att aktier och andra värdepapper emitterade av privata aktiebolag anses vara illikvida tillgångar som inte kan kategoriseras som okomplicerade finansiella instrument, eller som finansiella instrument över huvud taget. När det gäller tillhandahållande av finansiering genom krediter behövs uppgift om kreditvärdighet hos den som söker finansieringen. Kreditvärdighet är nära kopplat till kreditrisk. Ett innehav av ett värdepapper som bedöms ha hög kreditvärdighet anses därmed vara förknippat med låg kreditrisk. Med kreditrisk menas den risk som en borgenär löper för att gäldenären inte fullföljer sina åtaganden i Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag enlighet med vad som avtalats dem emellan.57 Redovisning av kredit- värdighet sker vanligtvis genom att kapitalsökande kreditprövas och utifrån resultatet placeras i kreditvärdighetsklasser, även kallade ratingklasser, vilka uttrycks i ett fåtal bokstäver eller siffror, till exempel: AAA, AA+, A1, B– etc. Kapitalförmedlaren bör alltså informera om att en kreditprövning har genomförts och resultatet av den. Av den information som således ska lämnas bör det vara möjligt för presumtiva finansiärer att också göra en egen riskbe- dömning och fatta ett välgrundat beslut om huruvida ett kreditavtal i det enskilda fallet ska ingås med den som söker finansiering. Vid kapitalanskaffning, oavsett om det sker genom lånebaserad eller andelsbaserad gräsrotsfinansiering, bör kapitalförmedlaren vara skyldig att under pågående kapitalanskaffning tillgängliggöra nya uppgifter som framkommit om den fysiska eller juridiska person som anskaffar finansiering. Det ska dock vara fråga om sådana om- ständigheter som kan påverka bedömningen av investeringserbjud- andets risk, såsom den kapitalsökande personens återbetalnings- förmåga. Också om det uppmärksammas att redan tillgängliggjorda uppgifter är felaktiga eller om någon uppgift av förbiseende har ute- lämnats, bör kapitalförmedlaren korrigera och kom- plettera informationen. I kapitalförmedlarens ansvar att tillgängliggöra relevanta uppgif- ter ligger även ett ansvar att inhämta dessa från den som avser att anskaffa kapital och att vidta rimliga åtgärder för att få uppgifterna verifierade. Detta påverkar dock inte ansvaret att lämna korrekt information som gäller för emittenter enligt andra författningar. Anskaffning och förmedling av finansiering som tillhandahålls genom gräsrotsfinansiering anses förvisso inte utgöra inlåningsverk- samhet och faller även utanför sådan investeringsverksamhet som regleras i lagen om värdepappersmarknaden. Trots detta bör det för presumtiva finansiärer klargöras att det kapital som de tillhanda- håller inte skyddas genom bestämmelserna i lagen om insättnings- garanti eller lagen om investerarskydd. Beträffande tillhandahållande av krediter i samband med lånebaserad gräsrotsfinansiering bör framhållas att medlen kan förloras, om den som söker och tar emot finansieringen försätts i konkurs eller annars har betalningssvårig- heter. Detsamma gäller beträffande finansiering av ett aktiebolag 57 Se exempelvis SOU 1998:160 s. 196. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag genom förvärv av ägar- eller skuldandelar i det emitterande bolaget. Oavsett om det är privatpersoner eller företag som tillhandahåller finansiering, ska alltså kapitalförmedlaren tydliggöra att de nämnda lagarna om insättningsgaranti och investerarskydd inte är tillämp- liga och innebörden av detta. Syftet med föreslagna informationskrav är alltså att tillgodose främst presumtiva finansiärers behov av förskriven information. Även om kravet är motiverat av framför allt konsumentskyddsskäl gäller skyldigheten oberoende av om en finansiär handlar för ända- mål har samband med egen näringsverksamhet eller för ändamål som huvudsakligen faller utanför näringsverksamhet. Om en kapital- förmedlare riktar sin verksamhet mot konsumenter bör dock infor- mationen vara anpassad för den kundkategorin och presenterad på ett lättbegripligt sätt. För privatpersoner som anskaffar finansiering genom lånebaserad gräsrotsfinansiering torde behovet av information främst bestå i att få upplysningar om villkoren för de kreditavtal som han eller hon avser att ingå. En kapitalförmedlare som på kreditgivarsidan tar emot privatpersoner som kunder och förmedlar tillhandahållet kapital till andra privatpersoner föreslås vara skyldig agera ombud för kredit- givaren (avsnitt 11.7.3). Enligt konsumentkreditlagen är en kredit- förmedlare skyldig att bland annat tillhandahålla information före det att kreditavtal ingås och i samband med marknadsföring. I de fall finansiärerna i stället utgörs av företag med tillstånd till kreditgiv- ning (finansiella företag) åligger informationsskyldigheterna primärt kreditgivarna själva. Den som avser att anskaffa finansiering har, liksom en presum- tiv finansiär, behov av viss generell information om gräsrotsfinan- siering. Kapitalförmedlare bör vara skyldiga att också lämna sådan information som ger samtliga presumtiva kunder rimliga möjlig- heter att förstå vad lånebaserad gräsrotsfinansiering och andelsbaserad gräsrotsfinansiering innebär. Kravet innebär att kapitalförmedlare ska ge en beskrivning av huvuddragen av de fördelar med och risker som generellt sett är förknippade med dessa former av kapital- anskaffning och investeringar, inbegripet att tillhandahållet kapital kan komma att förloras och att det är ovisst huruvida det finns avyttringsmöjlighet för förvärvade ägar- eller skuldandelar i privata aktiebolag. Utöver sådan allmän information bör också uppgifter lämnas om de kostnader och avgifter som är förenade med kapital- Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag Skyldighet att lämna sådana uppgifter följer också av prisinformationslagen (2004:347), över vilken Konsument- verket utövar tillsyn.58 Företag som tillhandahåller förmedlings- tjänster vid belöningsbaserad eller donationsbaserad gräsrotsfinan- siering är alltså enligt den lagen skyldiga att lämna information om priser och avgifter för sina tjänster. Den ifrågavarande informationen bör vara lättbegriplig och finnas tillgänglig senast i samband med att den som söker respektive tillhandahåller finansiering blir kund hos kapitalförmedlaren, och vara en del av det informations- och avtalspaket som kunden då får. Närmare bestämmelser om vilken information som ska tillhanda- hållas och på vilket sätt bör regleras i myndighetsföreskrifter. Ett bemyndigande om detta tas därför in i den nya lagen. Det bör be- aktas att gräsrotsfinansieringstjänster i regel sker på elektroniska plattformar. Regleringen bör vara teknikneutral. Det är dock befogat att i lagen ta in en bestämmelse om att det ska vara möjligt för en kund att, på begäran, få information i läsbar och varaktig form. Vidare är det befogat att i den nya lagen införa en bestämmelse om att marknadsföringslagen gäller, om en kapitalförmedlare inte lämnar förskriven information till sina kunder. Bestämmelser med hänvisning om tillsyn över bestämmelser om information finns i flera andra lagar på finansmarknadsområdet, bland annat i de inlednings- vis redovisade författningarna. Det förhållandet att även marknads- föringslagen ska tillämpas i ett sådant fall innebär dock inte något hinder mot att ingriper mot kapitalförmedlaren med stöd av den nya lagen. Genom kopplingen till marknads- föringslagen, över vars efterlevnad utövar tillsyn, och den lagens sanktionssystem är det av betydelse att myndigheter- na samråder i arbetet med att ta fram föreskrifter om informations- kraven. 58 I prisinformationslagen fastläggs grundreglerna för hur prisinformationen ska se ut. Lagen kompletteras genom föreskrifter om prisinformation, KOVFS 2012:1. Föreskrifterna är bindande. Om det i någon annan lag eller författning finns särskilda bestäm- melser om prisinformation till konsumenter gäller dessa bestämmelser i stället för reglerna i prisinformationslagen. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag Förslag: En kapitalförmedlare är skyldig att av en kund som inte är näringsidkare och som avser att tillhandahålla finansiering genom andelsbaserad eller lånebaserad gräsrotsfinansiering, begära att kunden lämnar uppgifter om sina kunskaper om och erfarenheter av den avsedda investeringen så att förmedlaren kan bedöma om den passar kunden och förvissa sig om att kunden har förstått de risker som är förenade med investeringen. Kapitalförmedlar- en ska underrätta kunden om resultatet av bedömningen. Information får mottas och lämnas i standardiserad form. Kapitalförmedlaren ska, om förmedlaren mot bakgrund av de uppgifter som erhållits anser att tjänsten eller produkten inte passar kunden, informera kunden om detta. Förmedlaren ska, om en kund inte lämnar några uppgifter eller lämnar ofullständiga uppgifter, informera kunden om att förmedlaren inte kan avgöra om tjänsten eller produkten passar kunden. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som ska iakttas vid inhämtande av uppgifter och vad som ska iakttas vid en sådan prövning. Som konstaterats uppvisar andelsbaserad gräsrotsfinansiering och lånebaserad gräsrotsfinansiering vissa likheter med andra reglerade spar- och investeringsformer. Med beaktande av konsumenters gene- rellt sett begränsade kunskap i och bristande engagemang för finan- siella frågor kan det antas att en viss andel av dem som väljer att förvärva ägar- eller skuldandelar i ett företag eller deltar i finan- siering av krediter till privatpersoner, gör så i tron att den gjorda investeringen är jämförbar med exempelvis köp av aktier på börsen, investering i en värdepappersfond eller insättning på ett sparkonto. Enbart krav på information från kapitalförmedlarens sida kan inte anses vara ett tillräckligt skydd när andra än näringsidkare väljer att medverka som finansiär vid de ifrågavarande formerna av gräsrots- finansiering. Det finns därmed anledning att överväga att införa krav på att kapitalförmedlaren också ska förvissa sig om att kunder som avser att tillhandahålla finansiering har tillräcklig kännedom om vad gräsrotsfinansiering är och att de är införstådda med de risker Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag som sådan investering är förknippad med. Det faller sig således natur- ligt att överväga krav på någon form av lämplighetsbedömning. I lagen om värdepappersmarknaden finns bestämmelser om infor- mationsutbyte mellan ett värdepappersinstitut och dess kunder. För värdepappersinstitut som tillhandahåller de tillståndspliktiga tjänst- erna investeringsrådgivning och portföljförvaltning (2 kap. 1 § 4 och 5) krävs att företaget inhämtar nödvändiga upplysningar om kundens kunskaper och erfarenheter av det investeringsområde som är relevant för den tjänst eller produkt som är aktuell, samt upp- gifter om kundens ekonomiska situation (9 kap. 23 §).59 Vad som är nödvändiga upplysningar varierar från fall till fall. Genom att upp- lysningar ska inhämtas om den specifika tjänsten eller produkten som är aktuell behöver värdepappersinstitutet, om kunden bara är intresserad av exempelvis aktier, inte inhämta upplysningar om kun- dens erfarenhet av andra finansiella instrument än aktier. Företaget ska också inhämta information om kundens finansiella ställning (eko- nomiska situation) och investeringsmål (syfte). Informationen ska inhämtas i sådan utsträckning att företaget kan rekommendera in- vesteringstjänster och finansiella instrument som är lämpliga för kunden. Prövningen, som görs på basis av inhämtad information, kallas lämplighetsbedömning. har publicerat riktlinjer om vissa aspekter av lämplighetskraven i MiFID då investeringstjänster till- handahålls icke-professionella investerare.60 Riktlinjerna föreskriver bland annat att företagen ska ha egna riktlinjer och rutiner för hur lämplighetsbedömningarna ska genomföras och dokumenteras, att anställda som är involverade i lämplighetsbedömningarna ska ha den kompetens och kunskap som krävs, att rimliga åtgärder ska vidtas för att säkerställa att den insamlade informationen är tillförlitlig, samt att det finns lämpliga rutiner för att kunna uppdatera den in- samlade informationen, i de fall då kundrelationen pågår . För illikvida finansiella instrument omfattar sådan nödvändig information som ska inhämtas uppgifter om hur länge kunden är beredd att inneha investeringen.