sou · H6B357 · 2018-06-28 00:00:00 — Motsvarande gäller för gymnasieskolan, där delproven ges inom den första respektive sista kursen i svenska och svenska som andraspråk. Därutöver ges även betyg i svenska och svenska som andraspråk från årskurs 6 i , sameskolan och grundsär- skolan (om så eleven begär det) samt från årskurs 7 i specialskolan. I gymnasieskolan ges betyg i varje kurs i svenska och svenska som andraspråk. Som tidigare nämnts finns det också de internationella undersök- ningarna PIRLS och som mäter 10-åringars, respektive 15- åringars läsförståelse.7 3Skollagen (2010:800). 4Skolförordningen (2011:185). 5Gymnasieförordningen (2010:2039). 6Bland annat SKOLFS 2011:19 som avser kunskapskrav för ämnen. 7Se vidare bilaga 2 Rapport om läsförmåga, läsvanor och läsintresse bland barn och ungdomar i . Uppföljning av och samverkan kring barns och ungas läsning 10.2.3Uppföljning av det läsfrämjande arbetet utanför skolan har i enlighet med bibliotekslagen i uppdrag att ha en nationell överblick över och främja samverkan inom det all- männa biblioteksväsendet.8 Enligt bibliotekslagen ska kommuner och landsting anta biblioteksplaner för sin verksamhet på biblioteks- området. ska tillsammans med de regionala biblioteksverksamheterna och kommunerna följa upp hur biblioteks- planerna har utformats och hur de används. har i uppdrag att initiera, samordna och följa upp läs- främjande insatser av nationellt strategiskt intresse. Som nämnts i tidigare kapitel fördelar en rad olika statsbidrag. I Kultur- rådets uppdrag ingår även att följa upp hur statsbidragen har använts. Utfallet av statsbidragen redovisas i årsredovisning. 10.3Bedömning gällande uppföljning av barns och ungas läsning Delegationens bedömning: Uppföljning av det läsfrämjande arbe- tet i och utanför skolan bör vara ett ansvar för alla nivåer: nationell, regional, och lokal nivå. Uppföljning av det läsfrämjande arbetet generellt Uppföljning är svårt och undersökningar visar att det inte är ovanligt att just uppföljningen av en insats brister på något sätt eller över- huvudtaget inte genomförs. Uppföljning är dock avgörande för att man ska veta att man gör rätt insatser eller om man behöver förändra något. Uppföljningen ska ställas mot de mål man har för verksam- heten och utifrån resultaten på uppföljningen ska man ha möjlighet att förbättra eller förändra pågående eller kommande insatser. Delegationen gör bedömningen att man generellt bör stärka upp- följningen av det läsfrämjande arbetet, både i och utanför skolan och att man i detta arbete måste bygga på de strukturer som redan finns. Uppföljning är ett ansvar för alla nivåer. Staten har givetvis ett över- gripande ansvar för att se till att det finns likvärdiga förutsättningar 8Bibliotekslagen (2013:801). Uppföljning av och samverkan kring barns och ungas läsning för de områden och insatser som staten förfogar över. På liknande sätt har regionen och huvudmannen ansvar för att följa upp sina verk- samheter. På den lokala nivån finns också motsvarande ansvar, fram- för allt när det gäller skolan och lärarnas uppföljning av elevernas läs- utveckling och övriga kunskapsutveckling. Uppföljning av de nationella målen för litteratur- och läsfrämjande När det gäller de nationella målen för litteratur- och läsfrämjande är det är av stor vikt att berörda aktörer känner till att de nationella målen för litteratur- och läsfrämjande ska vara styrande för de statliga myndigheternas arbete och att de även ska inspirera och vägleda kom- muner och landsting samt inspirera aktörer i det civila samhället. Dessa mål behöver också kontinuerligt följas upp. När det gäller verk- samheter på regional nivå, huvudmannanivå och aktörer i det civila samhället ska de nationella målen tjäna som inspiration och väg- ledning. I detta arbete ingår givetvis att varje verksamhet hittar sin form för att följa upp målen för att kunna förbättra, ändra eller ut- veckla kommande insatser. 10.4Samverkan över sektorsgränser och på alla nivåer Behovet av samverkan och fördelarna med samverkan understryks ofta på både på nationell nivå och på EU-nivå. Fördelarna handlar om såväl bättre utnyttjande av gemensamma resurser som olika yrkes- gruppers möjlighet att komplettera varandras kompetenser. Läsande medborgare är en angelägenhet för hela samhället. Frågor om läsning rör därför många samhällsaktörer: barnhälsovård, familje- omsorg, förskola, bibliotek, arbetsmarknad, utbildningssamhälle, ekonomi. Generellt har föräldrar och andra vuxna i barns och ungas närhet ett ansvar gentemot barn och unga att verka som läsande före- bilder, något som vi uppmärksammar och ger våra bedömningar kring i kapitel 9 Läsande förebilder. Samverkan mellan olika samhällsaktörer kan ha stor betydelse för familjer och inte minst därför är det viktigt att samverka kring exempelvis små barns språkutveckling. Uppföljning av och samverkan kring barns och ungas läsning aktörer som föräldrar möter visar att de känner till varandras verk- samheter, att de har en samsyn kring gemensamma frågor och att de vill och kan samarbeta för barnens och familjernas bästa – då kan det leda till höjd kvalitet på insatserna till barn och föräldrar.9 10.4.2Samverkan på olika nivåer I vårt arbete har vi sett goda exempel på samverkan över verksamhets- områden, till exempel satsningen Bokstart som innebär samverkan mellan folkbibliotek, barnavårdscentral och förskola kring små barns språkutveckling. Vi har också sett exempel på flera kommuner som arbetar sektorsövergripande för att skapa en röd tråd kring barns och ungas läsning, till exempel Hjo kommun och kommun. I Hjo kommun samarbetar barnavårdscentralen, folkbiblioteket, för- skolan, fritidshemmet, och skolbiblioteket för att stärka barns och ungas läsning. följer och följer upp kommunens samarbete. I kommun finns ett välfungerande samarbete mellan kommunens alla förskolor och skolor och där rikt- linjer fastslagna av den politiska nivån ligger som grund för det gemensamma språkutvecklande arbetet. Det finns även ett syste- matiskt samarbete med stadens folkbibliotek. Det pågår fler mycket välfungerande samarbeten över sektors- gränser i landet. har flera aktörer påtalat svårigheten med att åstadkomma ett hållbart samarbete, bland annat på grund av att verk- samheterna har olika ansvarsområden och sorterar under olika huvud- män (region, kommun, landsting och enskild verksamhet). Interna- tionellt finns goda exempel på hur den offentliga verksamheten samverkar med såväl civilsamhället som näringslivet. Ett sådant exem- pel är Stiftung Lesen i som genom olika typer av läsfrämjande aktiviteter arbetar för att alla barn och vuxna i ska utveckla en god läsförståelse och en lust att läsa. Organisationen för samman förlag, mediaföretag, andra företag, organisationer, föreningar, politi- ker och kända personer från alla delar i samhället. Ett annat exempel är Booktrust i vars läsfrämjande verksamhet finansieras av både allmänna medel från och donationer. 9Rydsjö (2012). Uppföljning av och samverkan kring barns och ungas läsning 10.5Förslag gällande samverkan kring barns och ungas läsning Delegationens förslag: Ett Läsråd ska inrättas som ska arbeta för att samla och samordna aktörer och insatser inom kultur, skola, civilsamhälle, folkbildning och näringsliv kring barns och ungas läsning i och utanför skolan. Ett Läsråd ska inrättas I inledningen till detta betänkande ger vi uttryck för varför läsning är viktigt. För oss handlar läsning bland annat om att kunna navigera i världen, att skaffa sig nödvändig kunskap och information, men också om att känna läsningens glädje och njutning. Läsning är av central betydelse för såväl privatliv och arbetsliv som utbildning och sam- hällsliv. Både i och utanför skolan spelar läsförmågan en viktig roll för barns och ungas kunskapsutveckling och möjlighet att nu och i fram- tiden kunna ta del av och påverka det samhälle de lever i. Hur når man då dit? Vi har i detta betänkande bland annat betonat föräldrars, för- skollärares, lärares och bibliotekariers betydelse för barns och ungas läsning. har flera av de aktörer vi mött framhållit att barns och ungas läsning är ett ansvar för hela samhället. Som nämnts tidigare ingår det i vårt uppdrag att vi ska driva arbetet på ett sådant sätt att genomförda insatser i och utanför skolan har goda förutsättningar att fortgå även efter det att vi har avslutat vårt uppdrag. Flera regioner och kommuner samarbetar över sektors- gränser för barns och ungas läsning, men har många aktörer pekat på svårigheten med att åstadkomma ett hållbart samarbete och flera aktörer har även betonat att samarbetet måste börja på nationell nivå. Delegationen instämmer i detta. För att samarbeten ska ha förutsättningar för att kunna vara framgångsrika på lokal nivå bör det finnas ett samarbete på nationell nivå, det vill säga samarbete mellan berörda departement. Större delen av den läsfrämjande verksamhet som bedrivs i kan härledas till framför allt politik- områdena kultur och utbildning, men som exempelvis Bokstart och Uppföljning av och samverkan kring barns och ungas läsning biblioterapin10 har visat kan läsning också betraktas ur ett folkhälso- perspektiv. Således bör även politikområdet som rör hälsa och sjuk- vård vara involverad i ett departementsövergripande samarbete kring barns och ungas läsning. Finns samarbete på denna nivå är det också möjligt att gemensamma läsfrämjande uppdrag ges till departemen- tens myndigheter. Ett område att utöka samarbetet inom är små barns språkutveckling och vi har därför lyft fram frågan om samverkan mellan berörda myndigheter inom detta område.11 Det har funnits stora fördelar med att delegationen har haft upp- draget att arbeta brett med läsning gentemot läsfrämjande aktörer i och utanför skolan. Vi har uträttat en del vi har verkat men för att en hållbar förändring av barns och ungas läsning ska kom- ma till stånd behöver ett liknande arbete som delegationens fortgå . Läsande medborgare är en för samhället gemensam angelägenhet. Frågor om språk- och läsutveckling rör följaktligen flera samhällsaktörer. I en förlängning av Läsdelegationens arbete behövs därför ytterligare aktörer involveras, bland andra näringslivet. Som nämnts tidigare är detta vanligt i flera andra länder, till exempel i . Som ett avslutande förslag från Läsdelegationen föreslår vi därför en nationell samling kring barns och ungas läsning i form av ett Läsråd. ska arbeta för att samla och samordna aktörer och insatser inom kultur, skola, civilsamhälle, folkbildning och näringsliv kring barns och ungas läsning. uppdrag bör inledningsvis löpa för att därefter utvärderas med syftet att eventuellt införa ett permanent Läsråd. I samband med detta bör frågan utvärderas hur närmare skulle kunna samarbeta med näringslivet, bland annat med sikte på en hållbar och långsiktig finansiering av verksamhet. bör ledas av läsambassadören som då bör få ett förändrat och utvidgat uppdrag. Inledningsvis bör rådet inrättas som en kommitté. För att ska ha möjlighet att arbeta på en mer nationell nivå bör rådet bestå av representanter från berörda myndigheter, bland 10Biblioterapi är en terapiform som utgår från att läsning och samtal kring läsning kan ha en psykiskt rehabiliterande och läkande effekt. Se exempelvis Frid (2016). 11Se kapitel 3 Små barns språkutveckling. Uppföljning av och samverkan kring barns och ungas läsning annat och , civilsamhället, folkbildningen, Kommuner och Landsting, lärosäten och näringslivet. Viktiga representanter för civilsamhället är här exempelvis läsorgani- sationer, lärarorganisationer, relevanta fackliga organisationer samt organisationer som arbetar med litteratur och bildning i bredare sammanhang. Det är av vikt att representanterna har mandat från sina respektive verksamheter att kunna fatta beslut i frågor som rör insatser för barns och ungas läsning. Till bör också ett sekretariat knytas. Ordförande, i form av läsambassadören, bör vara anställd på minst halvtid. Likt Läsdelegationen bör vara ett samarbete mellan politikområdena kultur och utbildning. bör ha som övergripande uppdrag att samla och följa utvecklingen inom det läsfrämjande området och rapportera till regeringen om läget och vid behov även lämna förslag till insatser. Rådet kan även vara remissinstans gällande frågor som rör barns och ungas läsning. bör verka för samverkan mellan verksam- hetsområden för att uppnå bästa möjliga synergieffekter när det gäller olika insatser för barns och ungas läsning. Rådet kan vidare genom sin referensgrupp eller genom andra nätverk inspirera, initiera och väcka opinion inom det läsfrämjande området. Som ett första uppdrag skulle kunna ta vid efter Läsdelegationen och följa upp delega- tionens förslag och bedömningar. Enligt vårt direktiv ska delegationen vid behov lämna förslag på hur läsning kan främjas med utgångspunkt i de nationella målen för litteratur- och läsfrämjande och skolans styrdokument. Eventuella förslag ska också läggas inom oförändrade kostnadsramar för den statliga kultur- och utbildningspolitiken. Med det som utgångspunkt har vi har lämnat våra förslag och bedömningar inom en rad olika områden i kapitel 3–10. Under arbetets gång har vi stött på ett antal betydande fråge- ställningar som ingår i ett större sammanhang och som vi varken har i uppdrag eller mandat att komma med förslag inom. Vi anser dock att dessa frågor är av sådan vikt att de bör nämnas. I detta kapitel har vi därför samlat ett antal frågor av mer övergripande slag, frågor som rör utbildning, forskning, uppföljning, finansieringsformer av läs- främjande verksamhet och barns och ungas läsintresse. Flera av dessa frågeställningar avser större strukturella förändringar men ligger inom ramen för de frågor som regering och riksdag förfogar över. 11.1Grundutbildning för yrkesgrupper som arbetar med barns och ungas läsning Vi har genom våra förslag till kompetensutveckling tangerat området utbildning, men vill understryka vikten av att berörda grundutbild- ningar tillhandahåller de redskap som krävs för att ge barn och unga en fullgod läsförståelse och lustfyllda läsupplevelser. Kort sagt handlar det om att säkerställa att alla som arbetar med barns och ungas läsning får relevanta kunskaper i hur barn och unga lär sig att läsa och ut- vecklar sin läsning. Yrkesgrupper som framför allt berörs är förskol- lärare, fritidspedagoger, lärare i den obligatoriska skolan, gymnasie- skolan och gymnasiesärskolan samt bibliotekarier som arbetar med barn och unga. Vid våra möten med olika aktörer inom området liksom vid våra besök vid skolor och bibliotek i olika kommuner har kvaliteten på och innehållet i lärarutbildningarna och i utbildningen i biblioteks- och informationsvetenskap ofta blivit föremål för diskussion. Dels har diskussionerna handlat om att blivande lärare och bibliotekarier inte får med sig tillräckliga kunskaper inom läsområdet, dels om att det borde finnas ett närmare samarbete mellan lärar- och biblioteksutbild- ningarna. Det skulle exempelvis kunna finnas möjlighet för lärare och bibliotekarier att komplettera sina respektive utbildningar så att det går att kombinera ett arbete som skolbibliotekarie med en lärartjänst. Till bilden hör dock att det råder en omfattande brist på framför allt lärare.1 Det bör vidare säkerställas att blivande bibliotekarier ges en sektorsnära utbildning med möjlighet att specialisera sig inom områ- den som litteraturförmedling och läsfrämjande. Blivande barn- och ungdomsbibliotekarier bör ges relevanta kunskaper inom området små barns språkutveckling. Vidare bör blivande skolbibliotekarier ges kunskaper som syftar till att både vara en pedagogisk resurs till eleverna i utbildningen och väcka ett bestående läsintresse hos dem. har i en kunskapsöversikt om läsning tidigare pekat på en avsaknad av större kvantitativa studier om barns och ungas läsning vars resultat kan generaliseras, liksom utvärderande studier där effekter av olika typer av metoder/undervisningssätt studeras.2 kunskapsöversikt publicerades men dessa frågor är fortfarande högst aktuella. Delegationen ser ett fortsatt behov av större longitudinella, kvalitativa och kvantitativa forskningsprojekt kring effekten av olika metoder och arbetssätt kring 1Enligt senaste lärarprognos behöver skolor och förskolor rekrytera motsvarande 77 000 heltidstjänster. Det är 7 000 fler heltidstjänster än prognosen . Både dåvarande och nuvarande regering har genomfört och planerar att genomföra omfattande insatser för att göra läraryrket mer attraktivt, både för blivande och verksamma lärare. Delegationen instämmer också i vad som framkommer i betänkandet På goda grunder – en åtgärdsgaranti för läsning, skrivning och matematik att forskningen kring effektiviteten av olika typer av stödåtgärder behöver utvecklas.3 Vi ser också ett fortsatt behov av forskning kring undervisning i svenska som andraspråk och flersprå- kiga barns språk- och läsutveckling på modersmålet, liksom forskning om digitaliseringens effekter på läsning samt läsning av digitala texter. Vi ser också ett behov av att stärka den professionsinriktade biblio- teksforskningen, vilket ligger i linje med de förslag kring utbildning och forskning som de fem biblioteks- och informationsvetenskapliga utbildningarna formulerat utifrån uppdrag från Den nationella biblio- teksstrategin.4 Förutom mer forskning inom läsområdet behövs en systematisk och fortlöpande överblick av den befintliga läsforskning som bedrivits och bedrivs såväl nationellt som internationellt. Delegationen ser ett behov av att bevaka, samla och sprida forskning och praktik inom läs- området på nationell nivå. I betänkandet Forska tillsammans – sam- verkan för lärande och förbättring uppmärksammas nödvändigheten att stärka en systematisk kunskapsuppbyggnad inom skolväsendets område och även att systematiskt identifiera kunskapsluckor av relevans för skolan.5 Delegationen instämmer i detta och anser att fler systematiska kunskaps- och forskningsöversikter bör tas fram inom läsforskningen generellt, men också inom specifika områden där det sker stora förändringar, såsom exempelvis digitaliseringens effekter på läsning eller läsning av digitala texter. Det finns ett antal olika undersökningar och aktörer som följer upp barns och ungas läsvanor. Sammantaget ger de en översiktlig bild av läget men utgår de från något olika perspektiv och frågeställningar vilket gör att det är svårt att få en helhetsbild. När lät genomföra en jämförelse mellan fem olika läsvaneundersökningar konstaterades att undersökningarna är svåra att jämföra, eftersom de ställer olika frågor, till olika stora urval med olika åldersintervall.6 Undersökningarna har också olika sätt att presentera sina resultat och metoderna har varierat inom en och samma undersökning. 4Kungliga (2018b). 6Kulturrådet (2004). I studien jämfördes resultat från Kulturbarometern, Mediebarometern, ULF-undersökningarnas rapporter, Barnbarometern och material. annat slutsatsen att man bör klarlägga varför uppgifter om läsvanor ska samlas in och till vad dessa uppgifter ska kunna användas, för att kunna avgöra vilka frågor om läsvanor som ska ställas. Denna slutsats är fortfarande aktuell. Delegationen ser ett behov av kontinuerliga läsvaneundersökningar som ställer frågor kring olika typer av läsning och som också utgår från i vilka sammanhang läsningen sker (till exempel i skolan respektive ). Slutligen vill vi väcka tanken på en samordning av kunskapen kring läsning i form av ett läscentrum, liknande de som bedrivs i och . Nasjonalt senter for leseopplæring og leseforsking grun- dades 2004 och är både en del av i och ett nationellt centrum för läsinlärning och läsforskning. Nationalt Viden- center for Læsning i grundades på initiativ från och drivs nu i samarbete mellan landets sex yrkeshögskolor (där utbildning till bland annat grund- skollärare ingår). I finns ett nationellt centrum för språk-, läs- och skrivutveckling (NCS) som är knutet till . NCS arbetar med att stimulera huvudmän och skolor att aktivt arbeta med språk-, läs- och skrivutveckling. Det finns även ett nationellt centrum för svenska som andraspråk (NC) som är knutet till universi- tet. NC ska bland annat vara en länk mellan forskning, skola och offentlighet och bidra till förbättrade förutsättningar för arbete med språk- och kunskapsutveckling inom alla skolformer och i alla ämnen. Vi anser att det bör undersökas om ett liknande läscentrum som finns i och bör inrättas i med ansvar för forskning och utveckling samt forskningsspridning kring läsinlärning och läs- utveckling på nationell nivå, både avseende svenska och svenska som andraspråk Detta kan innebära att ett helt nytt centrum bildas eller att nuvarande två centrum slås ihop och får ett delvis förändrat uppdrag. 11.3Uppföljningar som leder till utveckling fick 2013 i uppdrag att ta initiativ till, samordna och följa upp läsfrämjande insatser av nationellt strategiskt intresse. Flertalet av de läsfrämjande insatser utanför skolan som bedrivs i landet genom- förs av landets folkbibliotek. (KB) är den myn- dighet som regeringen bestämt ska ha en nationell överblick över och främja samverkan inom det allmänna biblioteksväsendet. Myndig- heten ska bland annat tillsammans med de regionala biblioteksverk- samheterna och kommunerna följa upp hur de biblioteksplaner som antagits har utformats och hur de används. KB samlar in och följer upp såväl biblioteksstatistik som biblioteksplaner. innebär det dock en form av nationell uppföljning som inte ligger till grund för någon förändring. Det innebär exempelvis att informationen om att barn och unga saknar likvärdig tillgång till folkbibliotek inte har en tydlig nationell mottagare. Enligt delegationen är det lämpligt att KB fortsatt har uppdraget kring biblioteksstatistiken och biblioteksplanerna men det måste finnas en mottagare på nationell nivå som kan omhänderta och agera utifrån informationen. Vi anser därför att KB ska ges uppdraget att i samverkan med rapportera identifierade utveck- lingsområden till regeringen utifrån den officiella biblioteksstatisti- ken, uppföljningen av biblioteksplanerna och uppfölj- ningar av de läsfrämjande statsbidragen. I arbetet med denna rapport bör KB och inhämta synpunkter från de regionala biblio- teksverksamheterna. Enligt delegationen skulle en samlad rapport om läget inom det läsfrämjande området utanför skolan ge regeringen ett väl underbyggt underlag att grunda framtida satsningar inom biblio- teksområdet på. En ytterligare fråga som vi vill uppmärksamma är den otydlighet som råder mellan olika myndigheter inom biblioteksväsendet när det gäller ansvar och roller inom det läsfrämjande arbetet riktat till barn och unga. Det gäller exempelvis roll- och ansvarsfördelningen mellan KB, och de regionala biblioteksverksamheterna. I KB:s uppdrag ingår att främja samverkan inom biblioteks- väsendet och detta avser även litteratur på de nationella minoritets- språken. Det finns dock behov av att på nationell nivå säkerställa att litteratur på de nationella minoritetsspråken och om de nationella minoriteterna ökar på landets bibliotek. 11.4Finansieringsformer för läsfrämjande verksamhet Läsfrämjande ingår i folkbibliotekens kärnverksamhet enligt biblio- tekslagen. är det i många fall kostsamt att bedriva läsfräm- jande verksamhet, och projektformen blir då en möjlighet att anordna ambitiösa satsningar inom området eftersom projektmedel från Kul- turrådet kan sökas för att genomföra dem. En betydande andel av bidragsmedlen till läsfrämjande fördelas till folkbibliotek/kommuner, vilket i stora delar fungerar som ett utvecklingsstöd för bibliotekens läsfrämjande arbete. har dock andelen fria aktörer i kulturlivet som driver läs- och litteraturfrämjande insatser blivit allt fler, vilket också återspeglas i bidragsgivning.7 Kommunerna har ansvar för att det läsfrämjande arbetet i kom- munen är långsiktigt hållbart.