sou · H6B385 · 2018-12-18 00:00:00 — I utredningens direktiv anges att utredningen ska ta del av och beakta relevant kunskap och forsk- ning på området.1 Det här avsnittet syftar till att ge en övergripande beskrivning av vissa förhållanden som är av betydelse för våra överväganden. I av- snitt 6.2 finns en beskrivning av hur tillämpningen av påföljder för unga lagöverträdare har utvecklats . Den undersökningen syf- tar till att ge en övergripande bild av i vilken utsträckning olika på- följder tillämpas på lagöverträdare i åldern 15–respektive 18– . Av särskilt intresse är därvid att studera i vilken mån påföljder avsedda för vuxna tillämpas på lagöverträdare i åldern 15–– som är barn i mening – och i vilken mån särskilda ungdomspåföljder, som i första hand är anpassade för lagöverträdare iåldern 15–, tillämpas på myndiga lagöverträdare i åldern 18– . Avsnittet innehåller också en beskrivning av vilka påföljder som tillämpas i fråga om lagöverträdare i åldern 15–som döms 1Se avsnitt 2.1. Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet till ansvar för brott med livstids fängelse i straffskalan. Syftet med den beskrivningen är att utreda hur många unga lagöverträdare som med dagens lagstiftning får en lindrigare påföljd än livstids fängelse men som – om förbudet mot livstids fängelse för lagöver- trädare under avskaffas – kan förväntas dömas till den påföljden. I avsnitt 6.3 följer sedan en kort sammanställning av det psykologi- ska och neurologiska forskningsläget av relevans för frågor om på- följdsbestämning för unga lagöverträdare. Syftet med detta nedslag är att se om skärpta påföljder för unga lagöverträdare kan motiveras av eller är förenliga med nya psykologiska och neurologiska forsk- ningsrön eller inte. I avsnitt 6.4 beskrivs sedan ungdomsbrottslig- hetens utveckling . Detta delavsnitt syftar till att utröna om skärpta påföljder skulle kunna motiveras av ungdomsbrottslig- hetens utveckling. I avsnitt 6.5 finns sedan kortfattade slutsatser av våra nedslag i det empiriska kunskapsunderlaget. 6.2Påföljder för unga lagöverträdare 6.2.1Särskilda ungdomspåföljder och vuxenpåföljder Vid en granskning av utdömda påföljder för unga lagöverträdare un- der åren 2007–2016 måste statistiken ses i ljuset av att antalet lagför- ingar – och därmed det totala antalet utdömda påföljder – har gått ned för såväl gruppen 15–17-åringar som gruppen 18–20-åringar under perioden.2 Av det följer att antalet utdömda påföljder inom respek- tive typ av påföljd har gått ned. För 15–17-åringarnas del märks en särskilt tydlig nedgång när det gäller bruket av ungdomstjänst. Antalet lagföringar med ungdoms- tjänst som huvudpåföljd gick , då antalet förekomster var som störst, till 2016 ned (från 2 561 till 1 297) i den gruppen. För 18–20-åringarnas del märks markanta skillnader i fråga om bruket av villkorlig dom och skyddstillsyn samt bötesstraff. An- talet lagföringar med villkorlig dom eller skyddstillsyn som huvud- påföljd har , då antalet förekomster var som störst, till 2016 gått ned (från 3 025 till 1 550) i den gruppen. An- talet lagföringar med böter som huvudpåföljd har under de första 2Se avsnitt 6.4. Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet studerade åren gått upp kraftigt men har , då antalet före- komster var som störst, till 2016 gått ned (från 3 354 till 2 578).3 Av särskild relevans för våra överväganden är i vilken mån påföljder avsedda för vuxna tillämpas på lagöverträdare i åldern 15–– som är barn i mening – och i vilken mån särskilda ungdomspåföljder, som i första hand är anpassade för lagöverträdare iåldern 15–, tillämpas på myndiga lagöverträdare i åldern 18– . I den delen kan vi konstatera följande. Antalet fängelsestraff för lagöverträdare i åldern 15–, som endast undantagsvis ska dömas till fängelse, har varierat mellan 0 och 7. Antalet 18– 20-åringar som har dömts till sluten ungdomsvård, vilken påföljd i första hand är avsedd för yngre lagöverträdare, har varierat mellan 10 och 24. Vidare har antalet lagöverträdare i åldern 18–som dömts till ungdomspåföljderna ungdomsvård och ung- domstjänst varierat mellan 142 och 213 respektive 142 och 359. Utvecklingen framgår av följande två diagram.4 3Brottsförebyggande rådets statistik över personer lagförda för brott, , tabell 440 för –2016 (hämtad ). 4FÄ = fängelse; SUV = sluten ungdomsvård; RPV = rättspsykiatrisk vård; VD+ST = villkorlig dom eller skyddstillsyn; UV = ungdomsvård; UTJ = ungdomstjänst; BÖT = böter. Med ålder avses åldern vid lagföringen. Det innebär exempelvis att en lagöverträdare som var 15år vid brottet men som hinner fylla före lagföringen benämns 16-årig lagöverträdare i statistiken. Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet Figur 6.1 Påföljder för lagöverträdare i åldern 15 17 år 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet Figur 6.2 Påföljder för lagöverträdare i åldern 18 20 år Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet 6.2.2Särskilt om livstids fängelse Vårt uppdrag är att avskaffa all särbehandling av lagöverträdare i ål- dern 18–vid straffmätning och påföljdsval. Det innebär att för- budet i 29 kap. 7 § mot att döma lagöverträdare under till livstids fängelse ska avskaffas. I syfte att ta reda på hur många lagöverträdare som med dagens lagstiftning döms till en lindrigare påföljd än livstids fängelse men som kan förväntas dömas till livstids fängelse om förbudet slopas har vi hämtat in statistik avse- ende lagföringar från . Statistiken består av 10 423 tingsrättsdomar med påföljdsbeslut för kalenderår 2017, där den lagförda individen var 15–vid datu- met för domslutets huvudbrott och huvudbrottet har fängelse i straff- skalan. Av de 10 423 tingsrättsdomarna avser 25 domar huvudbrott med livstids fängelse i straffskalan. Huvudbrottet är mord, försök till mord eller medhjälp till mord i alla av dessa domar utom en, där huvud- brottet är människorov. I 4 av de 25 domarna bestämdes påföljden till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. Ingen av dessa 4 domar har änd- rats av någon överinstans såvitt gäller påföljdsart. Förbudet mot livs- tids fängelse för unga lagöverträdare har alltså inte aktualiserats i något av dessa mål. I de återstående 21 domarna bestämdes påföljden till fängelse (i 16 fall) eller sluten ungdomsvård (i 5 fall). 21domarna på fängelse eller sluten ungdomsvård som vi har studerat närmare, genom att i förekommande fall begära in hovrättsdomar och granska domstolarnas resonemang och slutsatser. Vi beskriver de från våra utgångspunkter mest centrala omständig- heterna i de 21 domarna i bilaga 2. Utifrån de 21 domarna kan sammanfattningsvis konstateras att domstolarna i ett par fall har diskuterat straffvärden mot- svarande livstids fängelse för tilltalade som begått brott i åldern 18– 20år i mål där påföljden har bestämts till fängelse , även om hovrätten i ett av dessa fall bedömde att straffvärdet motsvarade fängelse i stället för livstid, samt att en domstol angett ett straff- värde på fängelse på livstid eller ”i vart fall” för en tilltalad som begått brott strax och som dömdes till sluten ung- domsvård. Av detta kan vi dra slutsatsen att i vart fall någon av de tilltalade som nämns i genomgången skulle ha riskerat livstidsstraff Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet om bestämmelsen i 29 kap. 7 § inte skulle ha gällt lag- överträdare i åldern 18–. Detta kan jämföras med att totalt tolv personer dömdes till livstids fängelse under 2017.5 Därtill bör beaktas att det i en departementspromemoria har föreslagits en ut- formning av straffbestämmelsen om mord som syftar till att åstad- komma en ökad användning av livstids fängelse. Förslaget bereds inom Regeringskansliet.6 Om även en sådan ändring genomförs, kan livs- tidsstraffen för lagöverträdare i åldern 18–antas öka med ytter- ligare några . Bedömningar som dessa utgår från låga tal och bygger på uppskatt- ningar. Det kan ändå konstateras att slopad s.k. ungdomsreduktion för lagöverträdare i åldern 18–kan förväntas leda till ytterligare livstidsdomar . Med tanke på den långa verkställighetstiden skulle en sådan förändring, förutom den ökade ingripandegraden i förhållande till de dömda, leda till en påtaglig ökning av Kriminal- vårdens kostnader, trots det låga antalet domar. Vi återkommer till de ekonomiska aspekterna av straffskärpningar i avsnitt 11.5. 6.3Forskningsläget inom psykologin och neurologin 6.3.1Förhållandet mellan straffrätten och de psykologiska och neurologiska vetenskaperna Skälen för att döma ut lindrigare påföljder för unga lagöverträdare Det finns flera skäl för att döma ut en lindrigare påföljd om lagöver- trädaren var ung. Följande tre skäl brukar återkomma när grunderna för särbehandling av unga lagöverträdare diskuteras:7 1.Unga människor har typiskt sett en, relativt vuxna, outvecklad ansvarsförmåga. Förmågan till empati och självkontroll utvecklas successivt under uppväxten. 2.Unga är typiskt sett mer psykologiskt känsliga för bestraffning än vuxna. 5Brottsförebyggande rådet, Kriminalstatistik 2017. Personer lagförda för brott. Slutlig statistik, 2018 s. 34. 6Se Ds 2017:38. 7Se och , Straffrättens påföljdslära, 5 uppl., 2017 s. 155 f. Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet 3.Samhället bör visa tolerans för att den unges mognadsprocess med nödvändighet innefattar frigörelse från vuxna och experimente- rande i olika hänseenden. Empiriska faktorer, juridiska bedömningar och politiska ställningstaganden De angivna skälen handlar om empiriska faktorer som studeras inom ramen för de psykologiska och neurologiska vetenskaperna. I vilken mån unga har en mer outvecklad ansvarsförmåga eller är mer psyko- logiskt känsliga för bestraffning än vuxna – och vid vilken ålder en person typiskt sett mognar i olika här relevanta avseenden – är alltså frågor i vilka vi är hänvisade till sakkunniga inom dessa båda om- råden. Svaren på dessa frågor finns inte i juridiken och kan inte heller besvaras genom politiska ställningstaganden. Att eventuella skillna- der i ansvarsförmåga – om det empiriskt kan visas8 att sådana finns – ska påverka påföljdsbestämningen följer av den för straffrätten funda- mentala skuldprincipen, enligt vilken påföljden inte bör vara sträng- are än vad som motsvarar måttet av skuld. Ju sämre förutsättningar den tilltalade hade att inse konsekvenserna av – eller omständig- heterna i övrigt vid – sin gärning, desto lindrigare påföljd ska han eller hon dömas till.9 krävs på en mer konkret nivå politi- ska ställningstaganden och rättsliga tolkningar beträffande exempel- vis hur stort genomslag en viss gradskillnad i skuld ska få på påföljds- bestämningen. Har det psykologiska och neurologiska forskningsläget förändrats? Av särskilt intresse för våra överväganden är var gränsen för straff- rättslig särbehandling bör dras i termer av ålder. Vi har i avsnitt 3 redo- gjort för straffrättens historiska utveckling i . 8Uttryckssättet här är inte menat att kasta något tvivel över att det i det konkreta fallet är åklagaren som har bevisbördan i ett brottmål och som alltså måste bevisa varje ansvars- grundande eller straffskärpande omständighet – och motbevisa eventuella påståenden om ansvarsbefriande eller strafflindrande omständigheter. 9Se t.ex. , och , Kriminalrättens grunder, 2 uppl., 2013 s. 48 och 270–274. Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet relsen framgår att det redan när tillkom fanns bestäm- melser om särbehandling av lagöverträdare till och med och att möjligheterna till särbehandling av lagöverträdare i åldern 18–utvidgades – eller förtydligades – genom en reform 1980. Vid reform av påföljdssystemet kom de grundläggande tan- karna till uttryck genom dels en bestämmelse i 29 kap. 7 § brotts- balken om att lindrigare straff ska mätas ut för lagöverträdare i åldern 15–, dels en bestämmelse i 30 kap. 5 § enligt vilken det krävs synnerliga skäl eller särskilda skäl för att döma lag- överträdare i åldrarna 15–respektive 18–till fängelse.10 Frågan är då om det psykologiska eller neurologiska forsknings- läget är ett annat än det som motiverade särbehandling av lagöverträdare upp till och med och låg till grund för de bestämmelser som infördes . I det närmast fortsatta redogörs för psykologiska och neurolo- giska forskningsrön som har publicerats i vetenskapliga artiklar . Hjärnan är fullt utvecklad först tids psykologiska forskning talar för att människor i de sena tonåren och efter att ha fyllt är mindre mogna än äldre människor i flera viktiga avseenden. De unga är mer benägna att underskatta grader av risk.11 Vidare är unga, särskilt de , mer benägna att söka spänning.12 Människor i de sena ton- åren och efter att ha fyllt har också sämre förmåga till impulskontroll och förmåga att bedöma de framtida konsekven- serna av sitt handlande.13 Dessutom mognar människor tidigare med avseende på grundläggande kognitiva förmågor, som att minnas och 10Se avsnitt 3.3.1, 3.4.2 respektive 3.5. Grisso m.fl., Juveniles’ Competence to Stand Trial: A Comparison of Adolescents’ and Adults’ Capacities as Trial Defendants, 27 . 333–363 (2003). Cauffman m.fl., in Affective Decision Making as Indexed by Perfor- mance in the Gambling Task, 46 . 193–207 (2010), L. Steinberg m.fl., Around the World, Adolescence is a Time of Heightened Sensation Seeking and Immature Self-Regulation, . Advance online publication. doi: 10.1111/desc.12532 (2017). Steinberg m.fl., in Future Orientation and Delay Discounting, 80 Child . 28–44 (2009), D. m.fl., in Sensation Seeking and Impulsivity as Indexed by Behavior and Self-Report: Evidence for a Model, 44 . 1764–1778 (2008). Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet att tänka logiskt, än med avseende på emotionella förmågor, inklu- sive förmågan att utöva självkontroll, att bedöma risker och jämföra konsekvenserna av ett handlande med konsekvenserna av ett alter- nativt handlande samt att stå emot påtryckningar från andra. Förmågan till självkontroll är fullt utvecklad först En och samma individ kan alltså på en och samma gång vara intellek- tuellt mogen men socialt och emotionellt omogen.14 Sådana skill- nader blir särskilt tydliga när ungdomar och unga vuxna fattar beslut i emotionellt laddade situationer.15 Studier som presenterades 2014 och 2015 har visat att kurvan för riskfyllt beslutsfattande stiger fram till en ålder , varefter den sjunker igen.16 En se- nare studie, som presenterades 2017, har visat att förmågan till själv- kontroll är fullt utvecklad först mellan 23 och 25 års ålder.17 Hjärnans utveckling pågår fortfarande Det har varit känt att hjärnans grundläggande funktioner och strukturer, bl.a. sådana som styr förmågan till självkontroll, fort- sätter att mogna under de sena tonåren. tids forskning har visat att den processen pågår fram till en ålder mellan 20 och 30 år.18 Steinberg m.fl., Are Adolescents Less Mature Than Adults? Minors’ Access to Abortion, the Juvenile Death Penalty, and the Alleged APA ”Flip-Flop”, 64 Am. Psychologist 583–594 (2009). m.fl., When is an Adolescent an Adult? Assessing Cognitive Control in Emo- tional an Non-Emotional Contexts, 4 Psychological Science 549–562 (2016) och L. Steinberg m.fl., Are Adolescents Less Mature Than Adults? Minors’ Access to Abortion, the Juvenile Death Penalty, and the Alleged APA ”Flip-Flop”, 64 Am. Psychologist 583–594 (2009). Braams m.fl., Longitudinal Changes in Adolescent Risk-Trading: A Comprehensive Study of Neural Responses to Rewards, Pubertal Development and Risk Taking Behavior, 35 J. of Neuroscience 7226–7238 (2015) och E. , Deciding in the Dark: in Intuitive Risk Judgment, 50 . 167–177 (2014). Steinberg m.fl., Around the World, Adolescence is a Time of Heightened Sensation Seeking and Immature Self-regulation, . (2017), : 10.1111/desc.12532. J. m.fl., Imaging the Developing brain: What About Cognitive Development?, 9 Trends In Cognitive Sci. 104–110 (2005), N. Dosenbach m.fl., Prediction of Individual Brain Maturity Using fMRI, 329, Sci. 1358–1361 (2011), D. Fair m.fl., Functional Develop From a ”Local to Distributed” Organization, 5 PLOS Computa- tional Biology 1–14 (2009), A. m.fl., Human Brain Changes Across the Life Span: A Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet Den neurologiska forskningen har visat att den huvudsakliga anledningen till människors psykologiska omog- nad i tonåren och efter att ha fyllt är skillnaden i utveckling av två viktiga system i hjärnan. Det s.k. socio-emotionella systemet – som gör att en individ söker spänning och bekräftelse/- belöningar – utvecklas snabbt under puberteten och är högaktivt under de sena tonåren och efter att individen fyllt (”in the early twenties”). Det s.k. kognitiva kontrollsystemet där- emot – vilket styr förmågan till självkontroll, impulskontroll, fram- åtblickande, konsekvenstänkande (inklusive riskvärdering) och att motstå grupptryck – undergår en tydlig utveckling ännu när indivi- den är (”in the mid-twenties”). Det är alltså först efter som det kognitiva systemet ”kommer ikapp”.19 Skillnaderna kan förklaras medicinskt på följande sätt. Den främre delen av pannloben mognar redan i tonåren. Då är den s.k. synaptiska beskärningen huvudsakligen färdig, vilket innebär att onödiga kopp- lingar mellan neuroner har tagits bort och kommunikationen i hjärnan går snabbare. Kopplingarna mellan främre delen av pannloben och de områden i hjärnan som styr självkontroll m.m., däremot, mognar först (”in the mid-twenties”). Det är förstå då som kopp- lingarna mellan neuroner har isolerats tillräckligt för att informationen ska kunna gå i full hastighet i hjärnan.20 Review of 56 Longitudinal Magnetic Resonance Imaging Studies, 33 Hum. Brain Mapping 1987–2002 (2012), A. Pfefferbaum m.fl., Variation in Longitudinal Trajectories of Regional Brain Volumes of Healthy Men and Women (Ages 10 to 85 Years) Measures with Atlas-Based Parcellation of MRI, 65 NeuroImage 176–193 (2013), D. Simmons m.fl., Development Stages and Sex Differences of and Behavioral Development Through Adolescence: A Longitudinal Diffusion Tensor Imaging (DTI) Study, 92 NeuroImage 356–368 (2014), L. Sommerville m.fl., A Time of Change: Behavioral and Neural Correlates of Adolescent Sensitivity to Appetitive and Aversive Environmental Cues, 72 Brain & Cognition 124–133 (2010). J. m.fl., The Storm and Stress of Adolescence: Insights from Human Imaging and Mouse Genetics, 52 . 225–235 (2010), L. Steinberg, A Social Neuroscience Per- spective on Adolescent Risk-Taking, 28 . 78–106 (2008), L. m.fl., Adolescent Risky Decision-making: Neurocognitive Development of Reward and Control Regions, 51 NeuroImage 345–355 (2010), D. . Steinberg, Judgment and Descision Making in Adolescence, 21 J. of Res. on Adolescence 211–224 (2011), S.-J. Blakemore & T. , Decision-Making in the Adolescent Brain, 15 Nat. Neuroscience 1184–1191 (2012). Blakemore, Imaging Brain Development: The Adolescent Brain, 61 NeuroImage 397– 406(2012), R. , The , 22(2) Current Directions in Pshychol Sci. (whole issue, 2013), M. (red. ), Adolescent Brain Development: Current Themes and Future Directions, 72(2) Brain & Cognition (whole issue, 2010) och L. Steinberg, The Influence of Neuroscience on U.S. Supreme Court Decisions Involving Adolescents’ Criminal Culpability, Neuroscience 513–518 (2013). Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet Hjärnan hos en 20-åring fungerar som hos en 16–17-åring när individen utsätts för stress m.m. I en studie som presenterades 2016 undersöktes impulskontroll under emotionellt neutrala förhållanden respektive typiskt känsloväckande förhållanden hos tonåringar, unga vuxna i åldern 18–och unga vuxna (”mid-twenties adults”). Under emotionellt neu- trala förhållanden var de unga vuxna i åldern 18–lika förmögna som de (”mid-twenties adults”) att kontrollera sina im- pulser. Under typiskt känsloväckande förhållanden däremot var im- pulsbeteendet och hjärnaktiviteten hos de i 18–21-årsåldern jämför- bar med de värden som mättes upp hos tonåringarna. Hjärnan hos en 20-åring fungerar på ett liknande sätt som hos en 16- eller 17- åring när 20-åringen utsätts för stress, ilska, rädsla eller hot.21 Ungas hjärnor är mer formbara Till det ovan sagda kommer att hjärnan är mer plastisk, dvs. formbar, under ungdomen, särskilt under de sena tonåren och efter att individen fyllt 20 år.22 Det är därför från neurologisk syn- punkt svårt att förutse framtida kriminalitet utifrån antisocialt bete- ende i denna ålder.23 Vissa studier har visat att en mycket hög andel av de som begått allvarliga brott i ungdomen ”växer ur” kriminali- teten.24 De flesta ungdomar som begår brott gör alltså detta för att därefter leva ett välanpassat liv. Ungdoms- brottsligheten kan med andra ord, i enlighet med vad som har uttalats i en kunskapssammanställning av , beskri- vas som episodisk till sin karaktär.25 Cochen m.fl., When is an Adolescent an Adult? Assessing Cognitive Control in Emo- tional and Non-Emotional Contexts, 4 Psychol. 549–562 (2016). Steinberg, of Opportunity: Lessons from the New Science of Adolescence (2014). Moffitt, Life-Course Persistent Versus Adolescent-Limited Antisocial Behavior, 3(2) . & Psychopathology (2016). m.fl., Psychosocial (im)maturity from Adolescence to : Dis- tinguishing Between Adolescence-Limited and Persistent Antisocial Behavior, 25 . & Psycho- pathology 1093–1105 (2013), E. Mulvey m.fl., Trajectories of Desistance and Continuity in Antisocial Behavior Following Court Adjudication Among Serious Adolescent Offenders, 32 . & Psychopathology 453–475 (2010). 25Se , , Särbehandling av lagöverträdare 18–. En kunskapssammanställning (rapport till ), 2012 s. 13–15 och 24 f. Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet 6.4.1Antalet unga som misstänks och lagförs för brott har gått ned Som en bakgrund till våra överväganden i senare avsnitt har vi under- sökt brottslighetens utveckling bland unga lagöverträdare. Brottsföre- byggande rådet redovisar statistik avseende bl.a. misstänkta personer i olika åldersgrupper. Med misstänkt person avses en straffmyndig person som av polis, åklagare eller annan brottsutredande myndighet har misstänkts för brott, med som lägst misstankegraden skäligen misstänkt, och där det under redovisningsåret har fattats ett beslut som innebär att handläggningen av brottsmisstanken är avslutad. Vid en granskning av den statistiken för åren 2007–2016 kan kon- stateras att antalet misstänkta personer har gått ned när det gäller såväl gruppen 15–17-åringar som gruppen 18–20-åringar. Statistiken innehåller också uppgifter om personer med lagföringsbeslut. Med det begreppet avses en straffmyndig person som av polis, åklagare eller annan brottsutredande myndighet har misstänkts för brott, med som lägst misstankegraden skäligen misstänkt, och där ett lagföringsbe- slut – med vilket ska förstås beslut om att väcka åtal, utfärda strafföre- läggande eller meddela åtalsunderlåtelse/straffvarning – har fattats under redovisningsåret. Även antalet personer med lagföringsbeslut har gått ned , när det gäller såväl gruppen 15–17-åringar som gruppen 18–20-åringar.26 En övergripande minskning av antalet misstänka och lagförda ung- domar har skett inom båda åldersgrupperna när 2007 jämförs med 2016. Nedgången blir mer påtaglig om förändringen studeras re- spektive 2010 eftersom antalet misstänka och lagförda ökade under de två respektive tre första åren av jämförelsen. Det kan konsta- teras att antalet misstänkta i åldern 15–har ökat något under perio- den –2016. Ökningen av antalet av dessa som också har lagförts har dock varit (från 8 768 till 9 087). Det går alltså inte att urskilja någon påtaglig kvantitativ ökning av ungdomsbrottsligheten, i termer av misstänkta och lagförda, . Den övergripande trenden, utifrån dessa uppgifter, är i stället att ungdomsbrottsligheten minskar . Förändringen framgår av följande diagram.