sou · H6B337 · 2018-05-30 00:00:00 — Verksamheten riktar sig till unga mellan som behöver hjälp för att de känner sig kontrollerade eller tvingade att själva kontrollera närstående. Origo har en anonym hjälptelefon och möjlighet att ta emot elek- troniska meddelanden från hjälpsökande. I verksamheten arbetar kuratorer, barnmorska och polis som kan erbjuda konsultation i enskilda ärenden och vara en länk till andra verksamheter som kan erbjuda hjälp. Origo arbetar också med kompetenshöjande och förebyggande insatser för yrkesverksamma och unga samt driver ett digitalt samverkansforum för olika yrkesgrupper och frivilliga aktörer. Koncept är en målgruppsanpassad polisstation i för kvinnor, män och barn som har utsatts för våld, hot eller sexuella övergrepp av en närstående. stödjer även barn som bevittnat våld, och dessutom finns hjälp att få för dem som blivit polis- anmälda. I arbetar de brottsutredande poliserna och socialsekreterare nära varandra. Alla som ingår i verksamheten är specialiserade på arbete med våld i nära relationer. Poliserna och socialsekreterarna har också tät kontakt med andra berörda myn- digheter och aktörer. I koncept uppdrag ingår även att, både nationellt och internationellt, sprida kunskap om våld i nära relationer och om den samverkansmodell som konceptet byggt upp. Rutinen på är att polisen omgående lämnar över kopior på alla polisanmälningar som kommit in samt de våldsutsatta kvin- nornas kontaktuppgifter till socialsekreterarna på . Polisen ser också över behovet av att göra en strukturerad hot- och riskbedöm- ning i ärendet. Socialsekreterarna på kontaktar i sin tur kvinnorna för att kartlägga deras behov av stöd samt hjälpa dem att få det skydd de behöver. Personalen inom projektet samverkar med ett flertal aktörer, både om generella frågor och i enskilda ärenden.11 11Brå (2013) Utvärdering av koncept . En samverkansmodell i för personer som utsatts för våld i nära relationer. Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk genomför ett pilot- projekt i stadsdelen //med utökad samver- kan och samarbete på operativ nivå vid akuta våldshändelser i famil- jer med barn. Projektet ska utvärderas till 2019. I samarbetet ingår , , , Socialjouren, Drottning , , , Kungshöjds jourcentral, BUP , Barn- och ungdomsmedicin , Barnskyddsteamet , i och . I stora drag går arbetssättet inom ramen för pilotprojektet ut på att polisen underrättar /socialjouren vid utryckningar till våldshändelser i familjer med barn och att personal därifrån an- sluter till utryckningsplatsen. Socialtjänst/socialjour håller kris- och informationssamtal med närvarande barn och ev. utsatta vuxna och förklarar enligt en manual vad som kommer att hända om det ska upprättas en polisanmälan. Polisen undersöker om ett målsägande- biträde ska förordnas och det hör till manualen att upprätta anmälan även med barn som har bevittnat våld som målsägande. Bedömning görs av vårdbehov och andra akuta insatser, och transport till sjuk- vården ombesörjs av socialtjänst/socialjour och polisen. Personal från som är på plats i samband med ingripandet informerar om vikten av att snabbt dokumentera skador hos sjuk- vården. Polisen arbetar parallellt med förhör och påbörjar sin utredning. Efter utryckningen ges feedback till de poliser som har varit på plats, för att ytterligare förbättra arbetet. Efter den akuta fasen sker samordning av utredning och andra insatser och alla som därefter är involverade är medvetna om att ärendet tillhör . Utredningsinsatser som rör barn sker alltid på . I projektet ingår att erbjuda stödinsatser och behandling för såväl utsatta som våldsutövare. De senare slussas vidare till exempelvis Kriscentrum för män, och projektet diskuterar löpande hur arbetet med motivering av våldsutövare ska bli bättre.12 12Västra om våld i nära relationer – VKV (2016). Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk hade polisen gjort 16 utryckningar och startat 18 brottsutredningar inom ramen för projektet. Sex barn var mål- sägande. hade öppnat 17 ärenden och 14 barnavårds- utredningar. Endast underlät polisen att kontakta socialjouren vid utryckning, vilket skedde av förbiseende. Lednings- centralen har inte haft en så aktiv roll som var tänkt, vilket enligt projektgruppen är ett utvecklingsområde. Personal som har arbetat med ärendena har i övrigt mycket positiva erfarenheter av sam- arbetet mellan de olika myndigheterna. Polisens dokumentation efter utryckningarna har blivit bättre framför allt när det gäller barnens inblandning i våldet och av skador på målsägande, vilket enligt åklagarna i många fall har lett till att bevisläget ser bättre ut i ärendena. Projektet är under utvärdering och en rapport ska lämnas till regeringen 2019.13 I pågår ett våldsförebyggande arbete riktat mot barn och unga där socialtjänst, polis och skola samverkar kring in Violence Prevention, MVP. MVP är alltså inte ett återfallsförebyggande program, men sådana insatser kan mycket väl läggas till det generellt våldsförebyggande arbetet. Utredningen har intresserat sig för arbete med MVP främst för att det förenar flera olika myndigheter i ett gemensamt arbete mot våld. Arbetssättet innebär en kraftsamling med samverkansforum för socialtjänst, skola, polis etc. och bygger på sociala insatsgrupper. Skolan har blivit en plattform för arbetet med våldsprevention i kommunen och man arbetar med åskådaransats och med att utmana maskulinitetsnormer. Arbetssättet är integrera i den ordinarie verk- samheten. Arbetet följer barnen från tidig ålder genom MVC och BVC samt förskola, för att sedan komma med upp i skolan. En del av arbetet med små barn är Tåget, som syftar till att identifiera föräldrar som är våldsamma mot varandra. Det finns mellan 8 och 12 nyckelper- soner per skola. I årskurs nio finns mentorer som har fått utbildning 13Uppgifter presenterade vid seminarium om i . Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk Det är en lång process att bli vald till . Mentorerna har lektion med sexorna och är viktiga i förankringen av arbetet i skolorna. En viktig faktor är att skolledningen är engagerade i arbetet, och om märker en nedgång i engagemanget hålls motivationsutbildningar. Nästa steg i arbetet är att nå ut till resten av lokalsamhället genom nyckelpersoner i civilsamhällesorganisationer. Samarbetet med Polisen och även med Kriminalvården behöver utvecklas för att få mer insyn i vad som sker i familjer där våld förekommer. Det pågår en utvärdering av arbetet hos i tillsammans med . har utvärderat MVP i en version som översatts och anpassats till svenska förhållanden av riksorganisationen (organisationen hette tidigare Män för jämställdhet). Programmet, som i sin svenska version kallas Mentorer i Våldsprevention, har införts i ett antal grund- och gymnasieskolor runt om i landet –2017. Programmet MVP ingår som en del av MÄN:s större projekt ”En kommun fri från våld”, vars ambition är att utveckla en hela-kommunen-ansats kring arbetet med våldsprevention i del- tagande kommuner.14 7.13Samverkan mellan kommuner som går samman om en verksamhet Alternativ till våld är en mottagning i samverkan mellan , kommun, kommun och Region . ATV vänder sig personer som har fyllt och som har svårt att hantera sin ilska och/eller aggressioner, använder eller har använt våld och/eller hot mot någon närstående samt på frivillig basis är beredd att söka hjälp. ATV vänder sig i första han till män, men även till kvinnor och personer i samkönade relationer som utövar våld. ATV har ett samarbetsavtal med stift- elsen Alternativ til Vold (ATV) i . Behandling vid mottag- ningen är kostnadsfri. 14Skolverket (2018) Redovisning av uppdrag att utvärdera det våldsförebyggande programmet in Violence Prevention (2015:518). Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk Rikskriscentrum är en riksorganisation för professionellt behand- lingsarbete mot våld i nära relationer. Rikskriscentrum, som har runt 30 medlemmar , organiserar mottagningar som erbjuder rådgivning, samtalsstöd eller behandling till personer som använder våld eller riskerar att börja använda våld mot en närstående. Flera mottagningar erbjuder även hjälp till män i kris. Många av mottag- ningarna bedrivs i regi, t.ex. Kriscentrum för män i . Rikskriscentrum är en paraplyorganisation med en gemen- sam plattform, och arbetar med organisationsutveckling, erfaren- hetsutbyte, fortbildning, samverkan och opinionsbildning. Rikskris- centrum ska samverka med i bl.a. arbetet med metod- utveckling. En av de mottagningar som är med i Rikskriscentrum, och är en av de få som inte bedrivs i regi, är Manscentrum i . Verksamheten startades på privat initiativ. Det dagliga rådgivningsarbetet sköts av fem professionella rådgivare/terapeuter. Verksamheten finansieras med bidrag från , , några kranskommuner, kyrkliga försam- lingar, privata organisationer samt avgifter från klienter. Samtals- serierna varierar mellan cirka ett och tolv besök. av de män som söker hjälp hos Manscentrum har problem som rör våld eller aggressivitet. Förändringsarbetet bedrivs med målsättningen att allt våld ska upphöra och att mannen genom nya insikter och ökad självkännedom ska lära sig välja mindre destruktiva lösningar på konflikter. Kvinnor med egen våldsproblematik har också möjlighet att komma till Manscentrum. bedriver Mans- centrum även gruppterapi för män med våldsamt beteende. Gruppen är öppen vilket betyder att den fylls på med nya män när andra är färdiga med behandlingen. Arbetsmetoden bygger på att fråge- ställningar och ämnen tas upp i den ordning de gör sig påminda i männens dagliga liv och inte från ett i förväg fastställt schema. Tanken är att om man känner sig delaktig och kan påverka det som avhandlas i terapirummet ökar viljan att ta ansvar för sin egen utveckling. 8 Arbetet i landets kommuner Kommuner, landsting och regioner står tillsammans för merparten av samhällsservicen till invånare. och Kommuner och Landsting (SKL) presenterar sammanställ- ningar över kommunernas och landstingens verksamhet i Öppna jämförelser för olika verksamhetsområden. I Öppna jämförelser 2017 – Våld i nära relationer, finns information om varje kommuns verksamhet i en rad avseenden som har bäring på arbetet mot våld i nära relationer. Den enda fråga som direkt har med arbetet med våldsutövare att göra, är huruvida stödsamtal erbjuds i samband med biståndsbeslut till män respektive kvinnor som har utsatt närstående för våld. av kommunerna har uppgett att någon form av sådant stöd erbjuds. Utredningen har låtit genomföra en enkät om arbetet med våldsut- övare och angränsande frågor bland alla kommuner, och i förevara- nde fall stadsdelar, i . Enkäten skickades till socialtjänsterna i kommunerna och i de kommuner som har en uppdelning i stadsdelar till socialförvaltningen i varje stadsdel. Svarsfrekvensen var 70 pro- cent. Nedan redovisas det övergripande resultatet av enkäten. Arbetet i landets kommuner 8.2.1Rutiner för identifiering av våldsutövare av respondenterna svarade att de har rutiner för identifiering av våldsutövare. svarade att de inte har det och uppgav att de inte vet. Bland de respondenter som uppgav att de har rutiner för identifiering finns fyra kanaler för identifiering som dominerar. Dessa är att våldsutövaren själv tar kontakt med /mansmottagningen eller motsvarande, att våldsutövare uppmärksammas i samband med utredning med an- ledning av oro för barn, att det vid indikation ställs frågor om utsatthet för våld samt att det vid indikation ställs frågor om vålds- användning. Andra sätt att identifiera våldsutövare är att det rutin- mässigt ställs frågor om utsatthet för våld respektive våldsanvänd- ning i samband med missbruksbehandling samt via andra kanaler såsom Polisen, landstingen eller anonyma anmälningar. Arbetet i landets kommuner av kommunerna/stadsdelarna svarade att de på något sätt erbjuder behandling för våldsutövare. De flesta erbjuder behandling i egen regi, men många samarbetar över kommungränserna. 26 res- pektive 23 kommuner/stadsdelar uppgav att behandling sker hos en ideell eller privat aktör eller på något annat sätt. Endast 11 kom- muner/stadsdelar bedriver behandling tillsammans med . av kommunerna/stadsdelarna uppgav att de använder ett specifikt behandlingsprogram för våldsutövare. upp- gav att de inte gör det och uppgav att de inte vet. Det van- ligaste programmet är ATV med licens från ATV i , som av många erbjuds både individuellt och i grupp. Ett mindre antal an- vänder MPV, Caring Dads, CCRT1, KIBB2, VASKA3, Samtal om våld eller en kombination av ATV, MI och kognitivt arbete. Utöver programmen erbjuder många kommuner/stadsdelar motiverande sam- tal och stödsamtal. Vissa kan också erbjuda KBT och psykodynamisk psykoterapi. De kommuner/stadsdelar som inte erbjuder något specifikt be- handlingsprogram riktat till våldsutövare uppgav att de i hög ut- sträckning erbjuder motiverande samtal och stödsamtal. uppgav att de erbjuder parterapi för våldsutövare och våldsutsatta. av kommunerna som erbjuder behandling erbjuder den också på andra språk än svenska. Den vanligaste metoden är att tolk används vid individuella insatser. Insatsernas längd varierar mycket mellan kommunerna/stadsdel- arna. Det vanligaste är att man erbjuder korta till medellånga in- satser: hade insatser som varade mellan 5 och och hade insatser på 20–. erbjuder ett mindre antal stödsamtal på 1–och erbjuder långa insatser som överstiger . 1Core conflictual relationship theme. 2Kognitiv integrerad behandling vid barnmisshandel. 3Våld, Ansvar, Sammanhang, Konsekvens, Alternativ. Arbetet i landets kommuner Antal kommuner/stadsdelar ATV (Alternativ till våld) – licensierad Theme)/CCT Antal kommuner/stadsdelar Både individuellt och i grupp Både individuellt och i grupp Arbetet i landets kommuner 8.2.3Antal personer identifieras samt påbörjar och slutför behandling Totalt identifierades 2 906 våldsutövare enligt kommunernas/ stadsdelarnas egna uppgifter. Av dessa hade 693 själva tagit kontakt med . 1 105 påbörjade behandling eller stödinsatser och 660 fullföljde dessa. 366 avbröt behandlingen eller insatsen . 8.2.4Biståndsbeslut eller öppna insatser av kommunerna/stadsdelarna uppgav att det alltid krävs ett biståndsbeslut för att en våldsutövare ska erbjudas behandling. besvarade den frågan nekande. Flera kommuner uppgav att våldsutövare utan biståndsbeslut kan få ett mindre antal stöd- samtal utan biståndsbeslut innan de påbörjar en mer ingripande be- handling. Flera kommuner uppgav att det är avgörande att kunna ha öppna insatser för att våldsutövarna ska komma till behandling och inte skrämmas bort. 8.2.5Särskilt boende för våldsutövare uppgav att de erbjuder särskilt boende för vålds- utövare, varav uppgav att det sker under villkor att vålds- utövaren genomgår behandling och uppgav att det sker under andra villkor. Till antalet var det 19 kommuner/stadsdelar som erbjöd sådant boende. Endast en av kommunerna/stadsdelarna hade en beläggningsgrad på mellan och åtta hade en beläggningsgrad på mellan i sina boenden. Tio upp- gav att de inte känner till beläggningsgraden på boendena. av respondenterna uppgav att de använder strukturerade instrument för riskbedömning, checklistor eller formulär vid miss- tanke om våld mot närstående. Det vanligaste formuläret är farlighet, som 118 kommuner/stadsdelar använder. 73 stycken an- vänder PATRIARK, 36 använder , 10 använder och tio stycken använder egenkonstruerade formulär eller checklistor. Arbetet i landets kommuner kommuner/stadsdelar uppgav att de använder någon annan metod, t.ex. ATV-kartläggning, kortfrågor, DIARI4 och Signs of safety5. 8.2.7Partnerkontakt och arbete med socialt nätverk av kommunerna/stadsdelarna saknar rutiner för partner- kontakt i samband med insatser till våldsutövare. av de som uppgav att de har sådana rutiner uppgav att de följer Socialstyr- elsens manual för partnerkontakt, medan uppgav att de ha utvecklat egna rutiner och att de använder delar ur Social- styrelsens manual i kombination med egna rutiner. av kommunerna/stadsdelarna uppgav att de har rutiner för att involvera det sociala nätverket kring våldsutövaren. uppgav att de inte har sådana rutiner och att de inte vet om sådana rutiner finns. av de som svarade uppgav däremot att de har rutiner för att involvera det sociala nät- verket kring den våldsutsatta. 4Decision Making In Abusive Relationships Interview. 5Arbetssätt kring barn i familjer där våld förekommer. Arbetet i landets kommuner av kommunerna/stadsdelarna uppgav att de har särskilda rutiner vid misstanke om hedersrelaterat våld, medan upp- gav att de inte har sådana på förhand utarbetade rutiner. av kommunerna/stadsdelarna samverkar med andra myn- digheter på organisatorisk nivå för att förhindra återfall i våld mot närstående. Det innebär att mer än två tredjedelar av kommunerna saknar sådant samarbete eller inte känner till om det sker. Den van- ligaste samverkansmyndigheten är Polisen följt av hälso- och sjuk- vården och Kriminalvården. Andra myndigheter som förekommer är Arbetsförmedlingen, , , Migrationsver- ket, och länsstyrelserna. Mindre än en tredjedel av kommunerna/stadsdelarna har rutiner för uppföljning av insatser för våldsutövare. har rutiner för uppföljning på individnivå, på system- eller verksamhets- Arbetet i landets kommuner nivå och på både individ och system- eller verksamhets- nivå. Bland de som har rutiner förkommer olika metoder. kommun använder rekommendationer för uppfölj- ning, medan kommun gör regelbundna uppföljningar med ATV. gör uppföljningar genom genomföra- ndeplaner, brukarenkäter och systematiska utdrag ur journalsystem. följer upp alla ärenden med biståndsbeslut och har inlett arbete med att följa upp på systemnivå, men är inte klara. I får våldsutövaren efter genomgången ATV-be- handling komma tillbaka för uppföljande samtal kring hur det har gått. Behandlaren har även lämnat ut kontaktuppgifter och lämnat möjlighet för utövaren att höra av sig vid behov. Respondenterna gavs möjlighet att lämna kommentarer som kan vara av värde för utredningen och många valde att göra det. Flera respondenter uppgav att det är svårt att nå ut till våldsutövare och motivera dem till insatser och behandling. Många önskar mer stöd och vägledning för att utveckla arbetet med våldsutövare, såväl när det gäller att nå ut som hur riktlinjer, checklistor och rutiner kan utformas. Utredningen har besökt flera kommuner och även på andra sätt sam- talat med företrädare för kommunerna under utredningsarbetet. Nedan följer en redogörelse för en del av den information och de synpunkter som har förmedlats vid några av dessa möten. har en indelning i stadsdelar, men bedriver visst arbete centralt. Stadsdelarna är ansvariga för , både för myndighetsutövning och rådgivning. Det är deras biståndsbedömare och socialarbetare som möter våldsutsatta och våldsutövare, fattar beslut om och beställer insatser. Arbetet i landets kommuner strategiskt arbete och bistår stadsdelarna med riktlinjer, kunskaps- stöd, metodutveckling m.m. Förvaltningen ansvarar också för drif- ten av ett antal verksamheter, bland annat skyddade boenden. I stadens program mot våld i nära relationer och hedersrelaterat våld och förtryck som antogs tas ett helhetsgrepp om arbe- tet mot våld i nära relationer och hedersrelaterat våld och förtryck. Origo (som presenteras i kapitel 7) är en viktig resurs och verksam- heten är nu permanentad. Enligt stadens budget ska varje stadsdelsnämnd ha ett relationsvåldsteam eller specialisttjänster inriktade på våld i nära rela- tioner och hedersrelaterat våld och förtryck. Stadsdelsnämnderna ska arbeta med att utveckla rutiner och metoder för att upptäcka våldet och hitta våldsutsatta. För att komma åt våldsproblematiken ska arbetet riktat mot våldsutövarna stärkas, för att få dem att för- ändra sitt beteende och sluta att utöva våld. För att säkerställa ett likställt och samordnat stöd och skydd av hög kvalitet för vålds- utsatta och ett likställt stöd till våldsutövare som bygger på evidens- baserade metoder ska tre nya relationsvåldscentra inrättas, enligt samma modell som Relationsvåldscentrum Sydost där stöd ges till både våldsutsatta och våldsutövare (se nedan). Totalt kommer sta- den att ha fyra regionala relationsvåldscentra. En stadsdel i varje re- gion/kluster tar ansvar för den formella driften. Relationsvåldcentrum Sydost (RVCS) bedrevs från början i projekt- form av stadsdelsnämnderna , och . De tre stadsnämnderna har samarbetat i fler- talet projekt med fokus på våld i nära relation. I budget poängterades att det var viktigt att RVCS gavs me- del för att fortsätta och socialnämnden gavs det politiska uppdraget att permanenta RVCS verksamhet. En del av RVCS verksamhet byggdes upp och hette då Mansmottagningen. 2013 träffade Mansmottagningens två behandlare 123 klienter som utövat våld i nära relation. Av dessa var 5 kvinnor. En av dessa kvinnor levde inte i en relation där hon själv var, eller varit utsatt för våld av en man. var det cirka 45 klienter som kom till mottagningen för individuella samtal. Arbetet i landets kommuner startade Mansmottagningen en Ickevåldsgrupp för män. Gruppen är semiöppen och har kontinuerligt haft 6 män som går den numera långa behandlingen. Mansmottagningen har även genomfört två omgångar med föräldraprogrammet Trygghets- cirkeln. ingår Mansmottagningen i RVCS. Relationsvåldsteamet (RVT) bildades och verksamheten påbörjades . RVT är en del av enheten för vuxen, social- psykiatri och relationsvåld i . RVT består av en enhetschef, en biträdande enhetschef och 5 socialsekre- terare/behandlare. Målgruppen är boende i från , som utsatts för eller bevittnat våld i nära relation eller som utsatt någon för våld. Begreppet våld omfattar här fysiskt, psykiskt, sexu- ellt, ekonomiskt och materiellt våld. RVT arbetar med våld av part- ner eller före detta partner, hedersrelaterat våld, utsatthet från familj, släkt, omgivning, människohandel (trafficking) samt prostitution. I uppdraget ingår uppsökande och förebyggande arbete samt utred- ning och insatser. RVT arbetar med såväl våldsutsatta som med våldsutövare enligt samma modell. Ett ärende kan aktualiseras hos RVT på flera olika sätt. Det kan ske genom en ansökan om stöd från klienten gällande våld i nära relation, genom att en anmälan gällande våld i nära rela- tion inkommer (t.ex. polisanmälan eller anmälan från ), ge- nom interna remitteringar eller att partnern aktualiseras genom RVT. RVT arbetar enligt den s.k. Skärholmsmodellen, som består av fyra faser: •Fas 1: Bedömningssamtal. Klienten tillfrågas om hen har utsatts för våld alternativt utövat våld. Beslut om att inleda utredning. (1 samtal) •Fas 2: Utredning. Fortsatt informationsinhämtning med stöd av , ev. utredning av psykisk hälsa och missbruk. (2–4 samtal) •Fas 3: Återkoppling och motivation till nästa steg, delgivning av utredning. (1 samtal) Arbetet i landets kommuner •Fas 4: Samtalsstöd. 10 samtal som vid behov kan förlängas. (10–20 samtal). Utöver samtalsstöd kan vid behov erbjudas hjälp med skyddat bo- ende och andra praktiska frågor. Med våldsutövarna arbetar man med psykoedukation som i det här fallet innebär en genomgång av konsekvenser av våldet för de utsatta och närstående t ex. i det fall de finns barn. Man arbetar med KBT utifrån våldsincidenten och vad som triggar våldet. Vidare arbetar man med tankar och känslor samt vilka ytterligare konsekvenser våldet har fått. En av de viktigaste utgångspunkterna är att den våldsutövande personen ska ta ansvar för våldet och inte lägga skulden på någon annan eller förminska det som hänt. har tagit fram en plan mot våld i nära relationer för perioden –2018. I staden bedrivs gemensamt arbete mot våld som det finns separata verksamheter i de olika stadsdel- arna. Det finns en styrgrupp för utveckling stadsgemensamt. En- heten Social Resurs har en samordningsgrupp med representanter från stadsdelarna för att implementera handlingsplanen. Dialoga är stadens för våld i nära relationer. Den är gemen- sam för hela staden och är integrerad i den gemensamma budgeten.