sou · H6B338 · 2018-06-15 00:00:00 — Hon menade i en bok att tilliten är avgörande för att ett samhälle ska fungera väl; när tilliten förtvinar får det förödande konsekvenser för samhället (Bok 1978). Tilliten är inte bara en dyrbar tillgång utan den är också sårbar: lätt att förslösa, svår att återvinna, påpekade olycksbådande i ett för tillitsforskningen kännetecknande tonläge. Att tillit är viktig och bra tycks de flesta forskare vara överens om. För att tala med ekonomerna reducerar tilliten vad de kallar ”trans- aktionskostnader”. Och detta gäller inte bara ekonomiskt transaktio- ner utan även i det politiska systemet och mer allmänt i de alldagliga sociala relationerna människor emellan. I ett högtillitssamhälle be- höver man inte ödsla en massa tid och pengar på att skydda sig från varken ohederliga affärsmän, korrupta politiker eller opålitliga med- människor i allmänhet. Om vi översätter detta i termer av ”styrning”, det vill säga frågan som står i fokus för Tillitsdelegationen, är all form av kontrollbaserad styrning en transaktionskostnad – och en bety- dande sådan kostnad, granskningskostnaderna har uppskattats till – ett i anspråkstagande av resurser som annars skulle ha kunnat används för verksamhetens egentliga syften och mål. betonar en del forskare, till exempel , att ett visst mått av misstro, speciellt i umgänget med staten – men även i relation till andra institutioner, företag och individer – är av vikt för att undvika att konstruktiv tillit övergår i naiv godtrogenhet (1999). Och denna risk för godtrogenhet föreligger ju även i omvänd riktning; för att tala med är det säkert så att företrädare för myndigheter, stat och företag grips av en osäkerhet vad gäller medborgarna och de anställdas pålitlighet och i dessa stunder lutar mot sentensen: tillit bra, kontroll bättre. Och detta gäller även de mellanmänskliga relationerna där man kan tänka sig att individer i spelteoretisk anda gör riskkalkyler utifrån vilka generell tillit lätt kan framstå som godtrogenhet. Inte för inte användes i invandringens begreppet ”the dumb Swede” för att fånga svens- karnas speciella tendens att följa regler, ställa sig snällt i kön och lita på andra. Men på samhällsnivå visar det sig att kostnaderna för miss- tro av detta slag är dyrbara på flera sätt. I ett högtillitssamhälle kan dessa resurser användas på annat sätt. Ett exempel på en sådan kostnad är den i ofta förekom- mande vanan att stämma andra människor, en praktik som kan ses som ett mått på misstro och konflikt. Från att kring 1950 stått för av BNP var kostnaden fem gånger större, av BNP. sjönk den sociala tilliten i från till enligt den återkommande amerikanska studien (se figur 16.1). Granskningssamhället i högtillitslandet SverigeSOU 2018:38 Figur 16.1 Social tillit och kostnader för skadestånd i 1954–1998 (andel av BNP) Källa: World Values Survey and Towers (2006). Det svenska samhällskontraktet och tillitsradiens betydelse I jämförelse med och andra rika, demokratiska marknadssam- hällen som och där andelen högtillitare är eller lägre ingår med de andra nordiska länderna ingår i en liten grupp av länder där en mycket stor andel av befolk- ningarna säger sig lita på ”de flesta” andra människor. I dessa hög- tillitssamhällen talar vi om 60–av de tillfrågade som säger sig lita på andra människor. Denna höga tillit har varit stabil sedan modern statistik baserad på enkäter blev tillgänglig . Dessutom kännetecknas av en hög tillit även till gemensamma institutioner, myndigheter, företag och organisationer i civilsamhället. Hur kan vi då förstå det svenska samhällskontraktet och dess his- toriska förutsättningar i ett tillitsperspektiv? Låt oss börja med att betona vikten av vad forskare ibland kallar ”tillitsradien”. Med detta avses hur många individer i ett samhälle som inkluderas i den grupp av människor som man känner tillit för. Om vi föreställer oss tilliten som en glob finner vi tillitens hårda och heta kärna i mitten. Den heta tilliten är den tillit människor ofta känner för de som de känner väl och står nära: familj och vänner, kanske även de som tillhör släkt och klan. Sedan följer i många länder i tillitsradiens omedelbara för- längning tilliten till de som tillhör samma religiösa samfund och/eller samma etniska grupp. Denna form av tillit betecknas ofta som ”parti- kulär tillit”, en tillit till andra som man känner eller har en intim kopp- Rör vi oss sedan bort från tillitens heta kärna, i riktning mot yta, det vill säga samhällets yttre gräns, blir tilliten å ena sidan svalare, å den andra mer inkluderande. Ytterst blir det en form av tillit som omfattar alla människor i ett samhälle, en uppfattning som ligger nära den klassiska tillitsfråga som länge har använts för att mäta vad som benämns den ”generella tilliten”, där det ena svars- alternativet är att man litar på ”de flesta människor”. Det är just den höga generell tilliten som utmärker , vad jag har kallat ”den svala svenska tilliten” (Trägårdh m.fl. 2013). För att förstå varför och på vilka grunder vi har en lång tillitsradie och en sval men omfattande generell tillit är det framför allt två relaterade aspekter på svensk kultur som måste betonas. Den ena är den positiva synen på staten och våra gemensamma institutioner och den lag- bundna ordningen i allmänhet, den andra är det svenska och nordiska äktenskapsmönstret och dess familjepraktiker som är kopplad till framväxten av såväl jämlikhet och jämställdhet som betoningen på det individuella oberoendet som grundläggande värderingar i . 16.3Land skall med lag byggas: från blodslagen till lagbunden ordning Förtroendet för staten och de gemensamma institutionerna i allmän- het är en avgörande möjlighetsstruktur som, ur individens perspek- tiv, tillåter ett tillitssprång ut ur familjen och de små gemenskapernas trygga men också ibland trånga famn. I ett historiskt och jämförande perspektiv är detta förtroende för staten tämligen unikt; i de flesta länder i världen intar man på goda grunder en mer misstänksam syn på staten som ofta varit korrupt, förtryckande och dominerad av enskilda individer och grupper. De nordiska samhällenas bärande institutioner kännetecknas av en låg grad av korruption och en generell välfärdspolitik som inte är stigmatiserande och lämnar begränsat utrymme för missbruk. Dessa institutionella drag har med rätta, menar vi, ofta framhållits som cen- trala förklaringar till varför de höga nivåerna på förtroende för institu- tioner och generell tillit kan upprätthållas (2003). En gene- rell tillit till andra individer underbyggs av institutioner som admi- nistrerar och styr samhälle och stat på ett rättvist och effektivt sätt. Starka förväntningar på att andra följer regler och att de som bryter mot lagen snabbt och rättvist blir bestraffade gör det lättare att lita på andra. Detta, i sin tur, underlättar den process genom vilken lagar internaliseras och förvandlas till sociala normer som inte kräver yttre sanktioner eller direkta polisiära interventioner. Denna tendens till laglydighet och tillit är dock inte enbart en produkt av den senmoderna välfärdsstatens framväxt, den är rotad i sekellånga processer. Som ekonomerna (2011) har försökt visa empiriskt var en kultur känneteck- nad av tillit och individualism en förutsättning för välfärdsstaten, inte tvärtom. Tesen om tillitens djupa historiska och kulturella rötter har också fått indirekt stöd i det ofta citerade faktum att nordamerikaner med nordisk bakgrund fortfarande, efter många generationer i , ger uttryck för högre tillit än andra amerikaner (). Etableringen av tinget så tidigt som ett centralt och konkret uttryck för det svenska samhällskontraktet. Den klassiska parollen ”land skall med lag byggas och inte med våld” har sina rötter i de gamla medeltidslagarna liksom tinget med de tolv bönderna från häradet som både skipade och skapade lagen. När kyrkan tog initia- tivet till att samla lagarna i bokform och sprida dem så skrevs de på folkspråket svenska, inte på latin. Detta för att lagen, som det var skrivet i Upplandslagen , var stiftad ”allt folket till ledning, både rika och fattiga” (2009). Vidare var de gamla tingen domstolar och lagstiftande församlingar. De fungerade inte bara som den domstol där fria män (och kvinnor) blev dömda av sina (manliga) gelikar utan även som den lagstiftande församling där lagarna skapades och skrevs. De fria bönderna stod under lagen men skipade den också. Inte ens Kungen, när den svenska enhetsstaten sedermera uppstod, kunde sätta sig över lagen, inte i princip, ej heller i praktiken i ett längre perspektiv. Framväxten av tingsordningen och landslagarna markerade över- gången från blodslag där konflikter löstes inom och mellan klaner och där en vanlig form av bestraffning var blodshämnd. Denna blo- dets och maktens logik kom att ersättas med lagens överhöghet. Åena sidan friheten att skapa lagar, å andra sidan tvånget att under- ställa sig lagen – fast på lika villkor. I detta perspektiv kan de gamla tingen från det medeltida uppfattas som några av de första demokratiska institutionerna i den moderna världen baserade inte på överklassens privilegier utan på böndernas frihet. Som historikern skriver: ”De nordiska rättsliga praktikerna förblev under århundraden i stort en oskriven kultur som förde samman de fria bönderna i det lokala samhället för att fatta beslut om vad som var rätt och fel” (Stenius 2010). Den långa traditionen av att be- handla muntliga överenskommelser som juridiskt bindande kontrakt i är ett uttryck för denna koppling mellan lagar och normer, vad en forskare kallat ”den normativa traditionen av opersonlig ärlig- het” (och 2011, s. 17). Lagen och statens stora legitimitet i ett land som är intimt kopplad just till det faktum att lagen inte primärt är pådyvlad upp- ifrån utan är en produkt av många seklers förhandling i ett samhälle där bönderna förblev fria och den relativa sociala och politiska jäm- likheten var stor. En politisk kultur som var en ”förhandlingskultur snarare än en handlingskult”, som historikern (1993, s. 145) så pregnant har formulerat det. Vad som utvecklades var inte bara en rörelse från blodsbandens moraliska logik mot en mer eller mindre påtvingad underkastelse inför furstens lag – för att knyta an till filosofen – utan etableringen av ett socialt kon- trakt där laglydigheten antog det frivilliga samtyckets aura genom att lagens hårda bokstav omvandlats till en internaliserad social norm. Att lagen och laglydigheten blev internaliserad och förvandlad till sociala normer gav de å ena sidan lagen stor legitimitet och innebar, å den andra, att polisiär makt och myndighetsövervakning, om än nöd- vändig och närvarade, blev sekundär och mindre påtaglig och kostsam. Grunden var en sval men bred social tillit kopplad till en rättsordning som krävde minimala polisiära insatser då medborgarna självmant följde lagar, regler och förordningar. Denna föreställning om lagens centrala betydelse för såväl sam- hällskontrakt som nationell identitet kommer till uttryck på många sätt. I den Tillitsbarometer som jag och mina kollegor genomförde 2017 inkluderade vi en fråga som rörde synen på vad som var viktigt för att räknas som svensk. Bland svarsalternativen tog vi med såväl sådana som pekade på den etniska dimension som de som rörde lag- lydigheten. Som figur 16.2 nedan visar var just laglydigheten det alter- nativt som främst valdes, medan etnisk härkomst gav ett mycket mindre utslag. Figur 16.2 Vad som är viktigt för att räknas som svensk Källa: /2007. I modern tid har detta arv funnit nya former. En central och ibland underskattad institution i är i detta avseende utrednings- väsendet och remissystemet som är en grundbult i svensk politisk kultur. Syftet med utredningarna är inte bara att förbereda lagförslag i former av propositioner utan även att se till att de är både sakligt ut- redda av experter och väl förankrade i en demokratisk process där medborgarna kan delta via sina organisationer i samarbete med staten och partiernas representanter. Vad denna typ av inkluderande för- handlingsprocess innebär är att demokratiska beslut bli förankrade i konstruktiva kompromisser som ökar dess legitimitet Trägårdh 2007). Ett av de främsta uttrycketen för hög social tillit och stort för- troende för staten och de gemensamma institutionerna är villigheten att betala skatt. Skatten är en sida av ett samhällskontrakt vars andra sida är sociala rättigheter och investeringar i samhällets infrastruktur. Även detta har en lång historia kopplad till de gnetiga böndernas fri- het. I den lokala socknen där prästerna och andra kollektiva utgifter finansierades via skatten, krävde bönderna transparens i hur pengarna användes. Detta var ett krav som sedermera – 1766 – kom att kodi- fieras generellt som offentlighetsprincipen i svensk lag. Även i detta avseende ser vi hur data från Tillitsbarometern visar på en frapperad kontinuitet. Det svenska samhällskontraktet är i grunden ganska enkelt: medborgare som arbetar, betalar skatt och för- Även om det ibland framhålls att den svenska ”väl- färdsregimen” skulle vara ”generell” och gälla alla utan att stigmati- sera, vilken är fallet i system som främst handlar om bidrag till fattiga och ”utsatta”, så är detta en sanning med modifikation. Det är visserligen sant att vissa delar av svensk välfärd – skola, sjukvård och äldreomsorg till exempel – fungerar enligt principen ”lika för alla”. Men andra delar är direkt kopplade till arbete och inkomstnivå, till exempel sjukförsäkring, föräldraförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och de flesta pensioner. Man kan säga att grundbulten är det ”sköt- samma arbetet”, för att referera till klassiska bok (1988) om de svenska folkrörelsernas moraliska kärna. Alla för- väntas arbeta, vara skötsamma, göra sin plikt innan de kräver sin rätt. Sedan kompletteras detta stränga kontrakt med en solidaritetsprincip som omfattar de som ännu är för unga för att arbeta – barnen – och de som jobbat klart – de äldre – samt de som av olika skäl inte förmår att arbeta – sjuka, funktionshindrade. I Tillitsbarometern frågade vi om vad som sågs som viktigt för att kunna uppfatta en annan person som pålitligt. Som figur 16.3 nedan visar, var just skötsamhet i all- mänhet och ekonomisk ärlighet i synnerhet väldigt viktiga faktorer. Figur 16.3 Synen på vad som är viktigt för att uppfatta någon som pålitlig Källa: /2007. 16.4Den nordiska familjen och äktenskapsmodellen För det andra vill jag betona det svenska äktenskapsmönstret, som är förknippat med framväxten av en speciell form av svensk individua- lism. Enligt forskare som (1965) och (1983) kan man identifiera distinkta äktenskapsmönster och familjestruk- turer inom , med rötter så långt tillbaks som . Högtillitsländerna i nordvästra har enligt denna forskning ett speciellt och globalt sett unikt äktenskapsmönster som får en av- görande betydelse i ett tillitsperspektiv (2001). Kvinnorna gifter sig i högre ålder, något som är förknippad med högre grad av läskunnighet och med större jämlikhet inom familjen. De nygifta lever i kärnfamiljer snarare än i klanliknande storfamiljer. Och barnen blir tidigt uppmuntrade till att vara oberoende och forma viktiga sociala relationer utanför familjen som är byggda på individernas på- litlighet och en ömsesidig social tillit. I motsats till länder i sydöstra , där såväl familjehedern som blodshämnden förblir djupt rotad, sägs detta uppmuntra till en svalare men också bredare syn på gemenskap och tillit som i sin tur är associerad med dels mer jäm- likhet, dels mer individualism. Det nordiska äktenskapsmönstret tar sig med tiden även tydliga uttryck inte bara i familjepraktiker utan även i lagstiftning, något som jag och har skrivit mer utförligt om i ? (och 2006/2015). I denna lagstiftning och moderna familjepolitik kopplas betoningen på den individuella friheten, statsvänligheten och jämställdhetstanken sam- man i ett samhällskontrakt kännetecknat av statsindividualismens primat (och 2006/2015, se även m.fl. 2006 samt 2006). Konkret har detta handlat om in- förande av individuell beskattning, om att överföra det ekonomiska och juridiska ansvaret för de äldre från familj till stat, lagar som stär- ker barns rättigheter, allmän tillgång till förskolor, och mycket mer. Här kombineras ett starkt förtroende för staten med viljan till maxi- malt individuellt oberoende, något som, menar jag, är intimt kopplad till hög social tillit, en lång tillitsradie och ett starkt förtroende för lag- bunden ordning och gemensamma institutioner. Detta väldigt speciella samhällskontrakt kommer även till uttryck i de värderingar som kännetecknar som ”Landet annorlunda” (och 2006). Som den värderingskarta som World Values Survey (figur 16.4) har skapat intar en extremposition uppe i det högra hörnet, med radikala individuella frihetsvärderingar i kartans båda dimensioner. Figur 16.4 Landet Annorlunda: Den radikala individualismen Källa: World Values Survey. 16.5Står tilliten i under hot? Världen , inte minst den demokratiska västvärlden, kan sägas befinna sig i en djup förtroendekris. har de politiska kriserna avlöst varandra, med britternas folkomröstning om Brexit och valet av till president i som två milstolpar. I detta politiska klimat utmanar så kallade populister de traditionella partierna, ”folket” ställs mot ”eliterna”, nationalister mot globalister, de som betonar medborgarskap och nationella samhällskontrakt mot de som hellre talar i termer av mänskliga rättigheter och gränslös solidaritet eller det globala marknadssamhällets allehanda fördelar. Även i kan man iaktta en liknande social och politisk oro som bland annat kommer till uttryck i stödet för Sverigedemo- kraterna. Detta bottnar i sin tur i de etablerade partiernas vilsenhet gällande politiken som rör medborgarskap kontra mänskliga rättig- heter i av såväl ett ökat migrationstryck som växande ojämlikhet Ett olyckligt avstånd har skapats mellan globalistiska eliter som dominerar media och politiska partier och det stora antal medborgare som känner sig mer rotade i lokala gemenskaper och i nationalstaten (Goodhart 2017, Barrling 2018). Men i utspelas denna konflikt mot bakgrund av mycket mer stabila grundförutsätt- ningar där just den höga sociala tilliten och det stora förtroendet för våra gemensamma institutioner, inklusive de politiska, är bland de viktigaste. I boken svenska tilliten (Trägårdh m.fl. 2013) argumenterar jag och mina medförfattare att tilliten utgör en ”seg struktur” som är en djupt rotad del av vår kultur, prosociala värder- ingar som går i arv från föräldrar till barn. Vår forskning, baserad på den befolkningsundersökning som jag redan ovan visat data från – Tillitsbarometern – först genomförd 2009 och sedan upprepad 2017, visar att det enskilt största sambandet mellan hög tillit och någon annan faktor är vad man blir tillsagd som barn. I desto högre grad man blir varnad för att inte lite på främmande människor av sina föräldrar, desto lägre social tillit har man i vuxen ålder. Men mot denna sega struktur ställs nu förändringsprocesser som potentiellt kan komma att undergräva tilliten : ökad ojämlik- het, mångfald och segregering vilken i sin tur är kopplad till att män- niskor i utsatta områden ofta också står utanför arbetslivet – det sköt- samma arbetet – något som är av avgörande betydelse då just arbetet i sig är en primär i det svenska samhället. Sammantaget växer en bild fram av ökande otrygghet, ökad segre- gering i skolor och bostadsområden, framväxt av parallellsamhällen och utsatta områden där rättssamhället bara till del når fram. Dessa hot mot den sociala sammanhållningen sammanfaller dessutom med degraderingen av de institutioner som historiker brukar peka på som avgörande för integration och framväxten av social sammanhåll- ning, nationell identitet, en delad verklighetsbild och en känsla av vi alla tillhör ett gemensamt samhälle: folkskolans framväxt , värnplikten och nationella media, först tidningar, sedan radio och television. Under har värn- plikten lagts ner, skolan har pluraliserats och medievärlden har blivit allt mer uppspaltad och polariserad. Den stora frågan blir, i detta perspektiv, om hög tillit som seg social struktur kan absorbera och neutralisera trycket från de tillits- undergrävande förändringsprocesser vi nu kan iaktta och uppleva. har nationalstaten befunnit sig i en perfekt storm. Idén om nationen har kritiserats vänsterifrån utifrån en position som bejakar öppna gränser och mänskliga rättigheter; statens legitimitet har, å andra sidan, kritiseras högerifrån från de som pläderar för det globala marknadssamhället som grund för såväl individuell frihet som globalt välstånd. Jag tror att en avgörande faktor blir i vilken mån svenska politiker och väljare kan finna en konstruktiv balans mellan det nationella samhällskontrakt som varit den höga tillitens histo- riska vagga och de postnationella och globala ambitioner som många medborgare också omfattar. Om vi ser till de data som Tillitsbarometern nu erbjuder ser vi så- väl positiva som negativa signaler. Å ena sidan står sig den generella tilliten ännu stark bland de som svarar. Å andra sidan sjunker svars- frekvensen och vi kan se en stor obalans mellan de som svarar och de som inte svarar, samt en stor variation i svarsfrekvens mellan olika kommuner och stadsdelar inom till exempel storstäder som . De som svarar är ofta äldre, välmående, välutbildade, grupper som tenderar att vara högtillitare. De som inte svarar är ofta de som är unga, lågutbildade, arbetslösa, invandrare, grupper som tenderar att vara lågtillitare. Vi har bara påbörjat våra analyser av dessa nya data men jag tänkte avsluta kapitlet med att visa på en del av den variation som vi ser. Till att börja med ser vi en betydande variation inom , inte minst vad gäller den forma av tillit som vi kallar ”lokalsamhälletillit”, ett mått av hur man ser på människor i det område man bor, i vilken mån man tro sig kunna samarbeta och lösa gemensamma problem. Det är framför allt storstäderna som sticker ut med lägre nivåer på tillit (figur 16.5). Figur 16.5 Lokalsamhälletillit 2017 Källa: /2007. Liknande skillnader kan man iaktta mellan stadsdelar i storstäder. Som figur 16.6 och 16.7 visar är variation tydligt i mellan de stads- delar som omfattar mer eller mindre av utsatta områden, såväl vad gäller tillit som trygghet. Figur 16.6 Lokalsamhälletillit 2017 uppdelat på stadsdelar. Källa: /2007. Figur 16.7 Andel otrygga att vistas utomhus i området där de bor när det är mörkt () Källa: /2007. En annan oroväckande aspekt är de frågor som fångar framtidstro och uppskattning av trender gällande tillit trygghet, brottslighet och synen på hur bra det kommer att bli för de som är unga nu . Vad gäller uppfattningen om brottslighet är det en stor majoritet som tror att den ökar, som figur 8 visar. Figur 16.8 Synen på hur antalet brott har förändrats i Källa: /2007. I Tillitsbarometern ställde vi också frågor rörande korruption, inklu- sive nepotism (”vänskapskorruption”). Svaren visar (se figur 16.9 och 16.10) att det finns en ganska utbredd föreställning att det förekommer nepotism bland såväl tjänstemän i kommunen som chefer i företag. Figur 16.9 Procent bland de svarande som uppfattar att det förekommer nepotism i ganska stor eller mycket stor utsträckning bland högre tjänstemän i kommunen Källa: /2007. Figur 16.10 Procent bland de svarande som uppfattar att det förekommer nepotism i ganska stor eller mycket stor utsträckning bland höga chefer i företag i kommunen Källa: /2007. Vidare tror av alla tillfrågade att barnen i kommer att få det sämre än man själv har det . Det- samma gäller tilliten: tror att fler svenskar litar på varandra jämfört med , medan tror att färre svenskar litar på varandra. Detta är speciellt oroväckande med tanke på vad jag noterade tidigare, nämligen att det enskilt största sambandet mellan hög tillit och andra faktorer är vad man blir tillsagd som barn.