sou · H6B373 · 2018-09-25 00:00:00 — I detta kapitel kartlägger vi hur övergången mellan gymnasieskolan och högskolan fungerar och redovisar vilka faktorer som påverkar övergången. Vi återkommer till analysen av hur en tidig övergång från gymnasieskolan till högskolan påverkar genomströmningen i avsnitt 4.7. Våra överväganden om det finns skäl att vidta åtgärder inom studiemedelssystemet för att underlätta en tidig övergång presenterar vi i avsnitt 5.2.2. konstaterade i sitt huvudbetänkande att ett tidigt inträde på arbetsmarknaden leder till högre livsin- komster och även i övrigt har positiva samhällsekonomiska effekter.1 Det är därför angeläget att se över om det finns behov av att under- lätta övergången från gymnasieskolan till högskolan. Bakgrunden till direktiven är att examensåldern i anses vara hög i jämförelse med andra , vilket kan kopplas till den jämförelsevis höga genomsnittsåldern bland högskolenybör- jare. En annan orsak anses vara att äldre studerande i högre ut- sträckning läser vid utbildningar till legitimationsyrken där ett examensbevis krävs på arbetsmarknaden. Övergången från gymnasieskolan till högskolan Om vi bedömer att det finns behov av att underlätta övergången från gymnasieskolan till högskolan, är studiemedelssystemet det verktyg vi har för att åstadkomma det med. Men, hur ser övergången ut egentligen? 3.1.1Mer än varannan svensk högskolenybörjare är Färre nybörjare i högskolan /17 var det nära 86 000 personer som började studera vid universitet och högskolor i . har antalet nybörjare minskat år för år i takt med att konjunkturen och arbetsmarknadsläget har förbättrats. Källa: UKÄ (2017a). Drygt var fjärde nybörjare var en inresande studerande som kommit till för att studera, medan knappt tre fjärdedelar av alla ny- börjarna tillhörde den svenska befolkningen. Övergången från gymnasieskolan till högskolan studerande av högskolenybörjarna i har legat . När dessa utländska studerande övergår från motsvarande gym- nasieutbildning till högskoleutbildning är inget vi kan påverka med det svenska studiemedelssystemet. Det vi potentiellt kan påverka är övergången av studerande som tillhör den svenska befolkningen och som kan få studiemedel för högskolestudier. Dessa 62 400 nybörjare /17 motsvarar omkring hälften av en genomsnittlig års- kull i den svenska befolkningen och det ger oss ett mått på hur stor övergången till högskolan är och hur stor mottagningskapaciteten av nya studerande som tillhör den svenska befolkningen är i högskole- systemet. Det är alltså i denna grupp av nybörjare som övergången från gymnasieskolan till högskolan borde tidigareläggas. Men hur har utvecklingen varit, är nybörjarna äldre eller yngre än förr? Direktövergången bland 19-åringar har ökat Direktövergången, mätt som hur stor andel av en årskull som på- börjat högskolestudier , visar att det är en större andel i den svenska befolkningen födda som går direkt till högskolan efter gymnasiet än vad det var bland de födda på 1980- talet, även om den har gått ner lite för de senaste två årskullarna. Andelen som går direkt till högskolan har varierat mellan . Direktövergången har alltså ökat, men kan potentiellt öka än mer. Övergången från gymnasieskolan till högskolan Stor spridning i ålder bland nybörjarna i högskolan Åldersfördelningen bland högskolenybörjarna i den svenska befolk- ningen är en naturlig utgångspunkt för att få en uppfattning om hur stor potential det finns att ytterligare tidigarelägga övergången till högskolan. Åldern bland nybörjarna är spridd, men den enskilt största åldersgruppen är 19-åringarna som kommer direkt från gym- nasieskolan. Av högskolenybörjarna i den svenska befolkningen läs- /17 var högst , var högst , , var och resterande var minst . Övergången från gymnasieskolan till högskolan 20–21 år 22–24 år 25–29 år Källa: UKÄ (2017a). Över tid har åldersfördelningen bland högskolenybörjarna i den svenska befolkningen varierat. var det av högskolenybörjarna i den svenska befolkningen som var högst . /10 till 2013/14 hade andelen ökat till . Det är de högst som ökat (ökad direktövergång), medan 20–utgjort av nybörjarna . har andelen som är högst minskat år för år, men det är en högre andel av nybörjarna som påbörjat högskolestudier senast numera än vad det var . Orsaker till den ökade direktövergången Den ökade direktövergången har flera orsaker. För det första bygg- des högskolan ut kraftigt . Att fler kunde beredas plats bidrog till att direktövergången ökade. Övergången från gymnasieskolan till högskolan antagningsreglerna förändrats, vilket ökat unga sökandes chanser att bli antagna.2 Bland annat togs regler om extra poäng för arbetslivs- erfarenhet bort och urvalsgruppen för de som kompletterat sina gym- nasiebetyg i vuxenutbildning (komvux) har fått färre plat- ser. Sammantaget förbättrade dessa förändringar de yngsta sökandes konkurrenskraft i förhållande till äldre sökandes. Även storleken på årskullarna har betydelse. När ungdomskullarna är större är det fler som går över direkt än om årskullarna är mindre, även om övergångs- andelen är densamma. Detta påverkar ålderssammansättningen av hög- skolenybörjarna. Konjunkturen har också betydelse för direktövergången. har efterfrågan på högre utbildning och direktöver- gången minskat i samband med att konjunkturen och arbetsmark- naden har stärkts liksom att årskullarna av gymnasieavgångna har varit mindre. Kan direktövergången öka? Som framgår ovan är av dagens högskolenybörjare i den svenska befolkningen högst . Om vi anser att en övergång till högskolan efter avslutad gymnasieutbildning är acceptabel finns därmed viss potential att tidigarelägga övergången till högskolan bland nästan hälften. Varför börjar de då inte tidigare? En anledning till att de inte kan börja tidigare är att de är obehö- riga och därmed inte uppfyller antagningsvillkoren. Lättast borde en tidigareläggning av studiestarten i högskolan då kunna ske bland de som är behöriga till högskolan och som inte behöver komplettera sin gymnasieutbildning efter gymnasieskoletiden eller skaffa sig mot- svarande en gymnasieutbildning i komvux eller i andra utbildnings- former. Av nybörjarna som tillhörde den svenska befolkningen läs- /16 hade enbart studerat i gymnasieskolan, medan både hade avslutat gymnasieskolan och studerat i komvux. hade enbart studerat i komvux och för resterande saknades uppgifter om utbildnings- bakgrund. Totalt sett hade eller drygt var fjärde hög- skolenybörjare studerat helt eller delvis i komvux före högskole- starten. 2Högskoleverket (2012a). Övergången från gymnasieskolan till högskolan Som förväntat är andelen med enbart gymnasieskoleutbildning högst bland de yngsta högskolenybörjarna, medan andelen som skaf- fat sig motsvarande en gymnasieutbildning i komvux eller som stu- derat i komvux utöver sin gymnasieskoleutbildning är högst bland de äldsta högskolenybörjarna (se nedan). Gymnasieutbildning (enbart) Komvux (enbart eller utöver Källa: SCB och UKÄ (2017c). Det är uppenbart att det inte är enkelt att tidigarelägga övergången till högskolan bland alla som är . I åldersgruppen 22–, som ligger närmast till hands för en tidigarelagd övergång, har en tredjedel antingen helt studerat i komvux eller kompletterat med studier i komvux. I urvalsgruppen BII konkurrerar sökande som kompletterat sina gymnasiebetyg. Enligt uppgifter från Universi- tets- och högskolrådet (UHR) – som ansvarar för antagning av sökande till högskolan – har komvuxstudierna gett behörighet för nästan hälften av de antagna i urvalsgruppen BII eller . För dessa har komvuxstudierna varit nödvändiga. För resterande drygt hälften har komvuxstudierna inneburit höjda gym- nasiebetyg (konkurrenskomplettering). Höjningarna kan ha varit Övergången från gymnasieskolan till högskolan nödvändiga för att den sökande kunnat bli antagen, men hur många det gäller framgår inte. Potentialen att tidigarelägga övergången till högskolan är ändå sammantaget begränsad, då uppskattningsvis var femte eller av nybörjarna behövt studera i komvux för att skaffa sig behörighet eller betyg nog för att bli antagna. Kvar av den ursprungliga potentialen om att tidigarelägga över- gången till högskolan bland dagens nybörjare i den svenska befolk- ningen är då . Ur ett övergångsperspektiv har utvecklingen varit positiv med allt fler nybörjare som enbart har studerat i gymnasieskolan. Och av de som enbart läst i gymnasieskolan har en ökande andel läst på hög- skoleförberedande program. I samband med att de första eleverna avslutade gymnasieskolan enligt den nya gymnasieskolan (”Läroplan, examensmål och gymnasiegemensamma ämnen för gymnasieskolan 2011”, förkortad Gy 2011), blev det vanligare med denna utbildnings- bakgrund hos högskolenybörjarna. Andelen högskolenybörjare som läst ett yrkesförberedande program har i stället minskat. Andelen minskade från till mellan läsåren 2013/14 och 2015/16. Störst har denna förändring varit bland yngre studerande där andelen minskade från , en minskning som kan hänföras till införandet av Gy 2011.3 Sammantaget är det alltså en större andel av en årskull som har läst högskoleförberedande program i gymnasieskolan efter än före Gy 2011. Därmed är förutsättningarna vad gäller att inneha nödvän- dig förutbildning för en tidigarelagd övergång till högskolan numera bättre. 3.1.2Stora skillnader i övergången till högskolestudier mellan olika gymnasieprogram Övergången skiljer sig åt bland examinerade från olika gymnasie- program. /13 slutförde 96 400 elever gymnasieskolan och av dessa hade påbörjat högskolestudier , det vill säga senast /16. Övergången till högre utbildning var högre för kvinnor, , jämfört för män. Bland de högskoleförberedande programmen var övergången störst från Naturvetenskapsprogrammet där hade påbörjat 3För mer information om högskolenybörjarnas utbildningsbakgrund, se tabell 10 i UKÄ (2017c). Övergången från gymnasieskolan till högskolan Från de högskoleförberedande pro- grammen var övergången , medan motsvarande siffra för de yrkesförberedande programmen var /15 var som elever slutförde gymnasie- skolan enligt Gy 2011 och fick en gymnasieexamen. Av dessa hade påbörjat högskolestudier läsåret därpå, 2015/16. Det är en minskning med jämfört med de som slutförde gymnasieskolan året innan. Det finns alltså viss potential att öka övergången till högskolan både från högskoleförberedande och yrkesförberedande gymnasieprogram. Internationellt sett är övergången till högskolan i jämförelse- vis låg. I at a Glance 2017, vari OECD- ländernas utbildningssystem jämförs, redovisas ett mått på hur många i en årskull som kan förväntas påbörja högre studier. Måttet kallas den summerade nybörjarfrekvensen4 och hamnade på plats 18 av 26 länder, med en summerad nybörjarfrekvens på , under OECD-genomsnittet på . Att övergången till högskolan i , mätt som sum- merad nybörjarfrekvens, är låg internationellt sett är till stor del en följd av det rådande goda arbetsmarknadsläget.5 Det finns viss utbildningskapacitet (plats) för fler i högskolan, men efterfrågan har varit låg . Allt tyder på att övergången och den summerade nybörjarfrekvensen kommer att öka när arbets- marknaden vänder. Av ovan nämnda framgår dessutom att över- gången i sker senare än i flertalet andra länder. Bland nybörjare på kandidatprogram 2015 (3-åriga högskoleprogram) var genom- snittsåldern i den sjätte högsta (23,) av 33 länder medan 4Den summerade nybörjarfrekvensen erhålls genom att relatera antalet nybörjare räknat över alla åldrar till befolkningen samt summera frekvenserna för året. 5Högskoleverket (2009a). Övergången från gymnasieskolan till högskolan Att nybörjaråldern i inter- nationellt sett är hög har flera orsaker. En är att inresande studerande, varav många studerar på masternivå, ingår i mätningarna. Dessa stu- derande höjer snittåldern då de redan har läst i högskolan i sina ursprungsländer innan de börjar studera i . Bidrag och lån, svensk bakgrund Källa: Egna bearbetningar av uppgifter från SCB. är förkortning för studiemedel. Av figur 3.5 framgår att inresande studerande har haft den näst högsta medianåldern bland nybörjarna i högskolan under de senaste tio läs- åren. Högst har medianåldern varit bland nybörjare med svensk bak- grund som inte haft studiemedel alls, medan den varit lägst bland studiemedelstagarna, särskilt bland de som enbart haft bidrag. I den gruppen har medianåldern legat omkring . Övergången från gymnasieskolan till högskolan Detta indikerar att det är en utmaning att genom ändringar i studie- medelsreglerna sänka medianåldern bland högskolenybörjarna. En annan orsak till att de som börjar studera vid svenska univer- sitet och högskolor enligt internationell statistik är äldre än i flera andra länder är att svenska gymnasieelever typiskt sett är något äldre när de avslutar sin gymnasieutbildning. Bland är det bland annat i , , , , , , och som eleverna i likhet med typiskt sett slutar . I t.ex. , , , , , , , och är de när de avslutar sin gymnasieutbildning. Den varierande åldern för avslutande av gymnasiet hänger samman med skolstartsåldern. Sättet på vilket högstadiet och gymnasieskolan är organiserade skiljer sig också åt mellan länderna. Ytterligare en orsak är att det utbildningsutbud som erbjuds vid universitet och hög- skolor i är brett och i viss utsträckning riktar sig till något äldre nybörjare, det gäller exempelvis vård- och omsorgsutbild- ningar. Ett exempel på en sådan utbildning är sjuksköterskeutbild- ningen som i har något äldre nybörjare (medianåldern bland nybörjarna på sjuksköterskeprogram var /17), men som inte ligger i högskolesystemet i exempelvis Tyskland.6 Men, många i väntar också något eller efter avslu- tandet av gymnasiet med övergången till högskolan. I en ställd till nybörjare i högskolan 2009 med uppehåll mel- lan avslutade gymnasiestudier och högskolestarten, ställdes frågor om anledningen till studieuppehållet och vad de gjorde i stället för att studera.7 De vanligaste skälen de angav var att de ville ha ett studieuppehåll och att de hade en önskan att skaffa sig andra erfaren- heter efter gymnasieskolan, genom arbete, resor etc. Den absolut vanligaste aktiviteten året innan studiestarten var arbete, vilket inkluderar både arbete som anställd och arbete i eget företag. arbetade under något av kvartalen året innan studiestar- ten. (främst yngre) hade varit arbetslösa något av kvartalen och ungefär lika hög andel hade studerat för betygs- höjning eller komplettering av sina gymnasiemeriter. 6UKÄ (2016a), s. 134. 7SCB (2012). Övergången från gymnasieskolan till högskolan också varit utomlands innan högskole- starten. Sammantaget innebär detta att övergångsåldern till högre utbild- ning är något högre i än i flera andra länder. 3.2.2Erfarenheter från de nordiska länderna I , och har de senaste årens förändringar inom studiestödssystemen i första hand syftat till stärkt studerande- ekonomi och till att öka genomströmningen. har dock infört åtgärder i syfte att tidigarelägga övergången från gym- nasieskolan till högskolan. Övriga nordiska länder har, vad vi vet, inte infört några särskilda incitament för att främja en tidig övergång från gymnasieskolan till högskolan. Den danska åtgärden med syftet att förmå studerande att påbörja högskoleutbildning tidigare infördes . Åtgärden inne- bär att endast studerande som påbörjar högre utbildning senast efter sin gymnasieutbildning har rätt till 12 extra månader med studiestöd (bidrag och lån) utöver normalstudietiden. Studerande som startar senare kan i stället få ett extra lån i motsvarande antal månader. Uddannelses- og har inte sett några effekter som är hänförliga till just den förändringen. Där- emot har förstagångssökandes genomsnittsålder sjunkit från 2001 till 2016. En mindre del av sänkningen beror på större årskullar av ungdomar, men det finns ingen entydig förklaring till den resterande sänkningen.8 Förändringen ingick dock i ett paket med åtgärder inom studiestödssystemet, utbildningssystemet och finan- sieringssystemet av lärosätena, den s.k. Fremdriftsreformen. En åt- gärd utanför studiestödssystemet med syftet att förmå studerande att påbörja högskoleutbildning tidigare var att studerande som börjar högskolestudier från deras gymnasieexamen får multi- plicera sina meritpoäng med 1,08. 8Uddannelses- og (2017a), s. 89. Övergången från gymnasieskolan till högskolan 3.3Vad påverkar övergången? Självfallet är det en rad olika faktorer förutom studiemedelssystemet som påverkar tidpunkten för när en person väljer att påbörja en högskoleutbildning. Om ambitionen är att sänka åldern då över- gången sker bör man därför överväga vad man kan göra för att på- verka var och en av dessa faktorer i avsedd riktning. Här tar vi upp några av de viktigaste faktorerna. 3.3.1Olika studerande har olika syften och mål med sina studier De studerandes syfte och mål med studierna varierar och den svenska högskolan erbjuder ett brett utbildningsutbud. Många stu- derar en första längre programutbildning, vanligen på heltid, med målet att ta en examen och med syftet att etablera sig på arbets- marknaden. Andra studerar mer av bildningsskäl, fortbildning eller vidareutbildningsskäl, ofta fristående kursbaserat, med lägre ambi- tion att ta ut en examen. Den förstnämnda gruppen har oftare studiemedel än den sistnämnda gruppen, vilket medför att våra åtgärder för att tidigarelägga övergången till högskolan främst berör den förstnämnda gruppen av studerande. är de som studerar en första längre programutbildning yngre och potentialen att tidigarelägga övergången till högskolan är därmed lägre än bland de som börjar studera senare i livet. En fråga är då om reglerna för studiemedel kan eller ens bör påverka de studerandes mål och syfte med sina studier. För samhället är det oftast mer lönsamt om de unga tar sig raka vägen genom utbildningssystemet. Här bör man naturligtvis fundera på i vad mån samhällets och arbetsmarknadens incitament är tillräckligt starka för att förmå fler ungdomar än att vilja ”gå raka vägen”. Åandra sidan ska inte heller risken underskattas med att tidiga – och kanske i onödan framforcerade – beslut om utbildning rentav kan bli Övergången från gymnasieskolan till högskolan kontraproduktiva i den bemärkelsen att de bäddar för felval, studie- avbrott och personliga misslyckanden. I ljuset av detta borde en god och tillgänglig studievägledning vara ett viktigt inslag. Motivation och studieförmåga är två viktiga faktorer för övergången. Motivation att studera är ju en fundamentalt nödvändig faktor för övergången. Saknas motivation blir det sannolikt ingen studiestart, men skulle den ändå komma till stånd blir sannolikt studieresultaten lidande. När det gäller studieförmåga så hanteras den åtminstone indirekt via antagningsreglerna. För att kunna bli antagen till högskole- utbildning måste den sökande uppfylla den grundläggande behörig- heten. Utöver detta har av alla program också krav på särskild behörighet. Att de sökande uppfyller både de grund- läggande och de särskilda behörighetskraven är naturligtvis också en viktig faktor för att de ska kunna övergå till högskolestudier vid en låg ålder. Studieförmågan låter sig inte påverkas av förändringar i studie- medelsreglerna, måhända kan motivationen eller viljan att studera påverkas. Av en SCB-undersökning om intresset för högskolestu- dier hos elever i gymnasieskolans årskurs 3 framgår att tänkte studera vidare på högskolan , och att andelen har varit lika stor under de senaste 15 åren.9 Viljan att studera vidare förefaller inte ha förändrats nämnvärt och hur mycket förändringar i studiemedelssystemet kan påverka den återstår att bedöma. Den sökandes sociala bakgrund har också betydelse för tidpunkten för studiestarten. För ungdomar utan studietradition från hemmet är oftast inte högskolan ett lika reellt alternativ som för ungdomar med studietradition från hemmet, men kanske vid 25 9SCB (2018a). Övergången från gymnasieskolan till högskolan Vi vet genom forskning att den sociala bakgrun- dens påverkan är starkare ju yngre man är, och omvänt att den avtar med stigande ålder.10 3.3.5”Börja senare om osäker”- Under utredningens arbete tycker vi oss ha stött på en norm i att det är bra att vänta med högskolestarten efter gymnasieskolan. Att det finns ett stort mervärde i att vänta, fundera och noga över- väga val av högskoleutbildning i stället för att hasta in i en utbildning som senare kan visa sig vara ett felval eller som den blivande stude- rande inte har insikt om eller mognad för att påbörja. Denna norm är motsatsen till vad vi ska försöka uppnå enligt våra direktiv. Inom denna norm ryms också att alla ska få en andra, tredje eller fjärde chans att börja studera i högskolan. Det är aldrig . Denna utgångspunkt stöttas också i studiemedelssystemet, där de som haft minst framgång i gymnasieskolan och som behöver komplettera i komvux eller vid en folkhögskola har tillgång till de mest förmånliga studiemedlen. Att arbetsmarknadsläget har betydelse för övergången till högskolan är välbelagt. Exempelvis har () i en statistisk analys konstaterat att arbetsmarknadsläget har stor betydelse för ung- domars övergång till högskolan. SCB har också i en rapport konsta- terat att det finns samband mellan konjunktur och övergång till studier.11 När det gäller ungdomar väljer fler studier framför arbets- löshet om arbetsmarknaden är kärv. Omvänt gäller då arbetsmarknaden är gynnsam för unga människor utan hög- skoleutbildning, då fler väljer att skaffa sig ett arbete efter gym- nasieskolan i stället för att studera på högskolan. Detta framgår bland annat av en Statistiknyhet från SCB om kvin- 11SCB (2011). Övergången från gymnasieskolan till högskolan nors och mäns verksamhet ett till efter avslutad gymnasie- skola12. Färre arbetar och fler studerar vid lågkonjunktur och tvärt- om vid högkonjunktur. har det blivit vanligare att de som gått ut gymnasiet väntar med att påbörja vidare studier och i stället arbetar en period efter gymnasieskolan. De flesta yngre nybörjarna i högskolan vill studera programutbild- ningar på lärosätesområdet (campus). För att kunna göra det är när- heten till lärosätet och bostadssituationen däromkring viktiga fak- torer. Av UKÄ:s redovisning av den regionala rekryteringen till hög- skolan framgår att det är stora skillnader i övergången till högskolan mellan boende i olika län och i olika kommuner.13 De län och kommuner med hög övergång till högskolan ligger ofta nära stora lärosäten, dvs. de har geografisk närhet till högskoleutbildning. och , med stora universitet, är kommuner med hög övergångsfrekvens. Detsamma gäller och , två kom- muner inom , en region med flera lärosäten. Ytter- ligare ett exempel är att de kommuner som ligger nära har högre övergångsfrekvens än de som ligger längre inåt landet. Närhet till lärosätet, och möjlighet att bo kvar hemma, underlättar sannolikt direktövergången till högskolan, medan flytt och bostadsanskaffning kan ha en mothållande inverkan. 3.3.8De studerandes ekonomi efter studietiden Ytterligare en ekonomisk faktor av betydelse för övergången kan vara utbildningspremien, dvs. hur stor avkastning de studerande kan förväntas få av sin utbildning. Om avkastningen är hög utgör det sannolikt ett incitament för de studerande att börja tidigare, och att bli klara snabbare med sin utbildning. at a Glance 2017 visar dock att tillhör de länder där det eko- nomiskt lönar sig minst att läsa vidare jämfört med att börja arbeta direkt efter gymnasiet. 12SCB (2018b). 13UKÄ (2017b). Övergången från gymnasieskolan till högskolan 3.3.9Den ekonomiska situationen under studierna Även ekonomin eller möjligheterna att försörja sig har naturligtvis betydelse för övergången. Det är här studiemedlen fyl- ler en viktig funktion. Men hur viktiga är studiemedlen, vilken rekry- teringseffekt har de och på vilket sätt kan de påverka tidpunkten för övergången från gymnasieskolan till högskolan? Det finns vissa stu- dier som tar upp betydelsen av olika former av studiestöd för rekry- tering till högskolan.