sou · H6B337 · 2018-05-30 00:00:00 — kunskapsutveckling föreslås även se över förut- sättningarna för en nationell telefonlinje samt ackreditering av be- handlingsprogram och godkännande av verksamheter som vänder sig till våldsutövare. För att ge en vägledning och beskriva de konsekvenser som för- slaget om kunskapsutveckling medför har utredningen valt att närmare studera några andra nationella cent- rum som bedöms kunna ge vägledning till det som föreslås i detta betänkande. Avgörande för de slutliga ekonomiska konsekvenserna ankommer dock på omfattningen av den ambitionsnivå som väljs. För att kunna uppskatta kostnaderna för att införa ett nytt nationellt följer en genomgång av några andra nationella kunskapscentra, deras omfattning och kostnaden för respektive verksamhet. Nedan i avsnitt 15.5.3 återfinns utredningens bedömning av kostnaderna för ett nationellt avseende förebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld. Regeringen gav i uppdrag att inrätta ett nationellt centrum för ensamkommande barn11. Avsikten var att genom att inrätta ett för ensamkommande barn 11Beslut , S 82017/01863/FST (delvis). och unga, stimulera och stärka det nationella arbetet med att ut- veckla och sprida relevant och aktuell kunskap och ändamålsenliga kunskapsstöd, metoder och arbetssätt till yrkesverksamma som möter och arbetar med ensamkommande barn och unga inom social- tjänst och hälso- och sjukvård. I budgetpropositionen för aviserade regeringen en större satsning på kunskapscentret och föreslog att för att verksamheten ska tillföras och därefter –2020. Kunskapscentret tar emot många samtal från kommuner och enskilda. Under verk- samhetens () la medarbetarna ned på svarsfunktion till en kostnad på . Omräknat skulle det motsvara . Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) vid har regeringens uppdrag att höja kunskapen nationellt om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. NCK är organiserat med en föreståndare med en stab. Därtill är verksamheten uppdelad i dels en klinisk verksamhet, kvinnofridsenhet med en mottagning och en nationell jourtelefon, dels en universitetsdel inriktad på forskning, utbildning och infor- mation. Kopplat till NCK finns även ett referensråd och ett veten- skapligt råd. Vid jourtelefonlinjen arbetar cirka 10 årsarbetskrafter som handlade omkring 31 000 samtal, vilket motsvarar 80–90 samtal per dag. Telefonverksamheten är omfattande med dygnet runt-verksam- het. Därav följer extra kostnader avseende främst tillgängligheten . De sammanlagda kostnaderna för telefonverksam- heten med personal, lokaler och administration m.m. beräknas kosta . De utbildningar som NCK tillhandahåller är fortbildningar för olika yrkeskategorier samt kurser på universitetsnivå. Innehållet i utbildningarna riktar sig både till yrkesverksamma som möter vålds- problematiken i sitt arbete och som en grundkurs till studenter. Utbildningsdelen för NCK omfattar bl.a. 5 utbildningar på Uni- versitetsnivå12. Vidare tillhandahåller NCK uppdragsutbildningar. Den årliga kostnaden för utbildningsverksamheten och forsknings- verksamheten uppgår till . Den samman- lagda kostnaden för verksamheten 2016 uppskattas till cirka 30 mil- joner kronor (universitetsverksamheten och den kliniska verksam- heten inklusive jourtelefon). Barnafrid – Nationellt vid Barnafrid har till uppdrag att samla och sprida kunskap om våld och andra övergrepp mot barn. Verksamheten ska rikta sig till yrkesverk- samma som i sitt arbete möter barn och unga, och som har behov av ökad kunskap om våld och andra övergrepp. Även yrkesverksamma vid relevanta myndigheter och organisationer inom olika politik- och verksamhetsområden är en målgrupp. Barnafrid var bemannat till motsvarande 4,4 heltidstjänster. Till Barnafrid finns det knutet en styrelse på nio personer. Budgeten uppgick till fördelat med intäkter från straten med och med från . Kompetensteam för hedersrelaterat våld () Kompetensteamet för hedersrelaterat våld har till syfte att samordna och stödja arbetet mot tvångs- och barnäktenskap, liksom mot hedersrelaterat våld och förtryck. Teamet ska även kunna bistå öv- riga berörda myndigheter och organisationer med kunskap och kompetens på området, samt verka för att befintliga nationella rikt- linjer beaktas på regional och lokal nivå. Genom kompetensteamet tillhandahålls vissa utbildningsinsatser riktat till kommuner och andra yrkesverksamma. Till kompetensteamet finns det en telefon- linje knuten. Telefonlinjen har tillkommit för att möta det behov av stöd och information som efterfrågats. I genomsnitt har 3 personer arbetat med telefonlinjen. Av de samtal som inkom 12Information från NCK:s hemsida. – redovisar kompetensteamet 1 540 ärenden/2 115 personer initierades cirka 600 ärenden som berörde 798 personer.13 Av dessa ärenden kommer cirka 58 pro- cent via Inom kompetensteamet är 8 antal anställda. Kostnaden för den totala verksamheten uppgick till . Utredningen föreslår att ett kunskaps- utveckling ska se över frågor om godkännande av behandlingspro- gram och behandlingsverksamheter. Att på ett strukturerat sätt godkänna verksamhetsutövare är ett sätt att styra de metoder som används och att öka kvaliteten på de insatser som görs. Godkännandet föreslås inte vara tvingande för de som bedriver behandlingsverksamhet, men kan bli ett krav för att kunskapsutveckling ska rekom- mendera verksamheten. använder Kriminalvården ackreditering för alla behandlings- program som används nationellt. Ackrediteringen bedömer såväl innehållet i den aktuella behandlingsmodellen som vilka förutsätt- ningar i form av kompetens, dokumentation och samverkan, etc. som krävs för att behandlingen ska fungera Ackrediteringen går till så att en ackrediteringspanel sätts samman av ledamöter ur Krimi- nalvårdens vetenskapliga råd, som förordnas av generaldirektören. Vetenskaplig expertis, som inte ingår i rådet, kan vid behov tillkallas. I panelen ingår även representanter för Kriminalvården som svarar för ordförandeskap, sekreterarskap samt har expertkunskaper inom kriminalvårdsområdet. Till detta finns en budget på . Utredningen anser att kunskaps- utveckling ska få i uppdrag att ta fram en ordning för godkännande av behandlingsmetoder och verksamheter som erbjuder insatser och behandling till våldsutövare. Detta bör ske i samråd med Kriminal- vården och . 13Länsstyrelsen : Samtal till den nationella stödtelefonen – – Kostnaderna för godkännande av behandlingsprogram och be- handlingsverksamheter kommer att leda till kostnader för staten genom kunskapsutveckling. Kost- naden för godkännande av behandlingsmetoder uppskattas motsvara de kostnader som Kriminalvården har för ackreditering , dvs . Vad beträffar godkännande av behandlingsverk- samheter bör detta förfarande kunna liknas vid sådana tillståndsför- farande som tillhandahålls av Inspektionen för vård och omsorg (). Under förutsättning att kunskaps- utveckling kommer fram till att godkännande av verksamheter bör tillhandahållas kan IVOs kostnader tjäna som vägledning. I utred- ningen Ett fönster av möjligheter – stärkt barnrättsperspektiv för barn i skyddat boende14 uppgavs en kostnad för i ett tillstånds- ärende med per ny verksamhet. Modellen som utred- ningen nu föreslår bygger på samverkan mellan kommuner och hälso- och sjukvård. Om ett 50-tal sådana behandlingsverksamheter startas blir den totala ackrediteringskostnaden för dessa verksamhe- ter . I nämnda utredning uppgavs att kostnaden för IVO:s arbete med uppföljning uppgick till 54 000 kro- nor per ärende. Motsvarande kostnader för 50 verksamheter skulle då bli . Fördelat motsvarar det en kostnad med . Under förutsättning att en behandlingsverksamhet initialt ansöker om ett godkännande och att detta godkännande sedan följs upp med mellanrum, bör kost- naden för kunskapsutveckling initialt bli högre för att sedan minska till avrundningsvis . 15.6.3Länsstyrelsernas bidrag till verksamheten En rekommendation som utredningen ger är att Länsstyrelserna bör bidra med kunskap till kunskaps- utveckling, se kap. 14. Rekommendationen regleras inte genom författningsförslag. Länsstyrelsernas insats för detta kommer på ett eller annat sätt att belasta statens budget. Länsstyrelserna har flera uppdrag att arbeta med mäns våld mot kvinnor. 14SOU 2017:112 s. 302 ff. Beräkningsmodellen har sin grund i 2016:78. på den kostnad som kommer att belasta staten genom Länsstyrel- serna avgörs av den ambitionsnivå som väljs genom tilldelade anslag för ändamålet. Det är därför svårt att nu bedöma omfattningen av de ekonomiska konsekvenserna för staten i det avseendet. 15.6.4Ekonomiska konsekvenser avseende inrättande kunskapsutveckling Med utgångspunkt från de uppgifter som utredningen tagit del av från andra nationella görs följande bedömning och uppskattning av de årliga kostnaderna för inrättande av Cent- rum för samordning och kunskapsutveckling kring förändrings- arbete för frågor som rör återfallsförebyggande insatser för personer som utsätter närstående för våld hos . •För drivande av verksamhetsledning, administration, informations- spridning, samarbete mellan andra nationella centrum och myn- digheter etc. motsvarande det samarbete som bedrivs vid andra nationella centrum bedöms kostnaderna till cirka 5 miljoner kro- nor . Under en uppstartsfas kan kostnaden för verksam- heten antas vara högre. •För drivande av en telefonlinje som inte är en jourtelefon upp- skattas kostnaderna till . Detta belopp står i paritet med kostnaderna för den telefontjänst som tillhandahålls av bl.a. för ensamkommande barn. •För godkännande av behandlingsmetoder har utredningen utgått från den ackrediteringsprocess som bedrivs vid . Kriminalvården avsätter för ackrediterings- arbetet. Utredningen har svårt att se att den omfattning som före- slås i betänkandet avseende förebyggande behandlingsmetoder till män som utsätter närstående för våld kommer att överstiga den ackrediteringsverksamhet som Kriminalvården bedriver. Kost- naden uppskattas till . Vad avser godkän- nande av behandlingsverksamheter uppskattas det till en kostnad på , se resonemang ovan. •Att bedöma kostnaderna för forskning och utbildning är svårt. Beroende på ambitionsnivå och omfattning kan kostnaderna vari- era stort. Utredningen har som jämförelse valt att se till den forskning och utbildning som bedrivs vid Nationellt centrum för kvinnofrid vid . NCK har en årlig kostnad för detta ändamål på . 15.7Företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt Utredningen har försökt skaffa sig en uppfattning om hur förslagen som läggs i betänkandet kan påverka företag och deras arbetsförut- sättningar. Svenska Vård är en branschorganisation för fristående verksamheter inom vård, omsorg och behandling. De uppger att de inte känner till några privata företag som arbetar med förebyggande insatser till våldsutövare som utsätter närstående för våld och som är medlem hos dem. Utredningens uppfattning är att det kan finnas verksamheter som arbetar med dessa frågor som en del i sin verk- samhet, men inte uteslutande med insatser som riktas till enbart våldsutövaren. ATV i redovisar att de känner till cirka fem verksamheter som bedrivs i stiftelseform eller som ideell före- ning. Storleken på dessa verksamheter omfattar personal mellan 1–10 anställda. Någon behandlingsverksamhet som bedrivs som renodlad näringsverksamhet har inte kommit till utredningens kännedom. Förslagen i utredningen bedöms därför i liten grad påverka företag och dess arbetsförutsättningar. Genom förslaget om ett uttalat ansvar för att erbjuda stöd och hjälp till våldsutövare kan det dock skapas en marknad för privata aktörer att utöka befint- liga, eller starta nya, verksamheter för att erbjuda sådana återfalls- förebyggande hjälpinsatser till män som utsätter närstående för våld. 15.8Särskilda boenden för våldsutövare Av utredningsuppdraget framgår att utredningen ska kartlägga och analysera verksamhet inriktad på att erbjuda våldsutövande män till- fälligt boende. Utredningen har kommit i kontakt med några kom- muner som arbetat med att erbjuda tillfälliga lägenheter till män som utsätter närstående för våld. –2009 bedrevs i en försöksverksamhet med lägenheter avsedda för våldsutövare. Beläggningen var låg () och projektet avslutades efter relativt kort Kriscentrum för män i bedömde under aktuell period att 10 män vara aktuella för att erbjudas ett sådant boende. Av de tillfrågade tackade 7 av 10 nej till erbjudande om lägenhet. Ett skäl för den låga beläggningen uppges bl.a. vara att de aktuella männen inte var beredda att delta i behandling, vilket var ett krav för att till- delas en lägenhet. I arbetar Kriscentrum för män med att erbjuda vålds- utövande möjlighet att få ett tillfälligt boende. Kommunen har ställt fyra lägenheter till förfogande, där personer stannar i snitt sex måna- der i boendet. Dessa lägenheter hade en beläggningsgrad på . Totalt har omkring 40 personer bott i kommunens lägen- heter. Kostnaden/intäkten är . Initialt uppger Kriscentrum för män att det var svårt att få till en kontinuerlig och god beläggning. Emellanåt var enbart av lägenheterna belagda. Det krävs stark politik förankring för att etablera verk- samheten med att erbjuda lägenheter. Även tillgången på lägenheter kan skapa problem. Från rapporteras från en stadsdel att tre lägenheter används, en i den egna stadsdelen och två utanför. används dock lägenheterna till våldsutsatta och inte till våldsutövare. var endast en våldsutövare bosatt i en av lägenheterna.15 Utredningen har valt att inte lägga något tvingande författnings- förslag om att kommuner ska erbjuda lägenheter eller andra tillfälliga boenden till de som utsätter närstående för våld. Lägenheter till våldsutövare kan dock vara ett bra alternativ som en kommun kan erbjuda. Utredningen konstaterar dock att bostadssituationen i lan- det varierar från kommun till kommun vad gäller tillgång och kost- nader för bostäder. Utredningen har därmed inte funnit tillräckligt stöd för att det utifrån resultat, administration och kostnader kan anses ge ett sådan önskad effekt att grund för tvingande författning är motiverad. I stället bör det finnas möjligheter för kommuner att själva välja de alternativ till tillfälliga boenden för våldsutövare som anses vara lämpligast utifrån situationen i den egna kommunen, se kap. 13 och 14. 15Underlag till utredningen från , . Av vad som följer i 14 kap. 2 § RF ankommer det på en kommun att ansvara för lokala och regionala angelägenheter av allmänt intresse på den kommunala självstyrelsens grund. Av 14 kap. 3 § RF framgår vidare att en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som föranlett den, vilket är ett uttryck för en proportionalitetsprincip vad gäller inskränkningar i den kommunala självstyrelsen. Utred- ningen har därmed att ta ställning till om de förslag som ges är fören- liga med det kommunala självbestämmandet. Det är främst utredningens förslag om ett reglerat ansvar för att tillgodose stöd och insatser till personer som utsätter närstående för våld samt utvidgning av upprättande av individuella samordnade planerna och resultatet av dessa, som kan komma att påverka det kommunala självbestämmande. Förslaget bör därför ställas i proportion till skälen bakom förslaget. Kommunerna har som redogjorts för ett ansvar för sina kommuninvånare. Det har visat sig att omfattningen av detta ansvar varierar stort över landet vad gäller förebyggande insatser för män som utövar våld i närstå- ende relationer. Som såväl som utredningens egen underökning visar finns det stora brister i många av landets kom- muner vad gäller hur det förebyggande arbetet bedrivs. Det finns därmed starka skäl att genom författning bidra till att det arbetet likställs och effektiviseras för att säkerställa att en enskilds behovs av hjälp tillgodoses oavsett i vilken del av landet som den behövande bor i. Det är utredningens uppfattning att den nytta som författ- ningsförslagen i denna utredning ger står i proportion till eventuellt intrång i det kommunala självbestämmandet. 15.10Sveriges internationella åtaganden och de föreslagna författningarnas överensstämmande med I kapitel 2 behandlas internationella åtaganden. har anslutit sig till och ratificerat en rad internationella konventioner på området. Vad beträffar konvention om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i hemmet, Istanbul- konventionen, som fastslår staternas ansvar för och fördömer alla former av våld mot kvinnor och våld i hemmet, ratificerade konventionen 2011. I konventionen understryks behovet av åter- fallsförebyggande insatser riktade mot män som utövar våld. Det stadgas att konventionens parter ska inrätta eller stödja program som syftar till att förebygga ytterligare våld och att våldsutövande män påverkas att förändra ett våldsamt beteendemönster. De i utredningen föreslagna åtgärderna har till syfte att förebygga våld på kort och på lång sikt. Det är utredningens bedömning att författ- ningsförslagen väl stämmer överens med internationella åta- ganden och med . Regeringen har identifierat två övergripande målområden för att minska brottsligheten. Det första tar sikte på kunskap och sam- verkan. Det andra målområdet fokuserar på delmål för de olika åtgärder som kan vidtas mot antingen individer eller situationer för att förhindra brott. Mäns våld mot närstående är i högsta grad bidragande till brottsstatistiken. Våld i närstående relationer medför problem vad gäller kunskap och samverkan. Ett betydande problem är det stora mörkertalet och svårigheten att få en helhetsbild över omfattningen av våldet, se kapitel 3. Anmälningsbenägenheten är låg vilket inte ger en rätt- visande bild av omfattningen. Det är dock utredningens uppfattning att förslagen i betänkandet på flera sätt bidrar till att minska brotts- ligheten. Att skapa ett kunskaps- utveckling medför att kunskapen och forskningen på området stärks i hög grad. Detta ger berörda bättre förståelse och bättre verktyg i det preventiva arbetet. Den utökade möjligheten att upprätta sam- ordnade individuella planer gör att samverkan mellan berörda indi- vider, anhöriga och olika myndigheter förbättras på ett påtagligt sätt. Effektivare stöd och hjälp på individnivå leder till minskade risker för en våldsutövare att återfalla i ett våldsamt beteende. Det är naturligtvis svårt, och inte heller lämpligt, att i absoluta tal göra någon uppskattning av de effekter som förlagen i utredningen kan leda till. I stället hänvisas till forskning på området som talar för att preventiva insatser på tidigt stadium leder på lång sikt till minskad brottslighet. Våld mot närstående är till stor del en fråga om jämställdhet. Reger- ingen har ställt upp sex delmål för sitt arbete för jämställdhet. Ett av de dessa delmål är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet.16 Våldet bedöms vara ett uttryck för den makt- ordning som råder mellan kvinnor och män och ett medel för att upprätthålla denna könsmaktsordning. Andra delmål för arbetet med jämställdhet är en jämställd hälsa där kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma förutsättningar för en god hälsa samt erbjudas vård och omsorg på lika villkor. De förslag som läggs i denna utredning ger effektivare och mer ändamålsenlig behandling och stöd till våldsutövare och deras när- stående. Ökad kunskap om behandlingsmetoder och effekter av våldet genom forskning och kunskapsspridning kommer det bidra till det viktiga långsiktiga förebyggande arbetet med att minska mäns våld mot kvinnor. Därmed bedöms förslagen i denna utredning i hög grad bidra till ett mer jämställt samhälle. Regeringens mål för integrationspolitiken är lika rättigheter, skyl- digheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bak- grund. Det är känt att det hedersrelaterade våldet är en del av våld mot närstående. De insatser som föreslås i utredningen tar inte bara sikte på det hedersrelaterade våldet, men får direkt och indirekt även effekter på denna typ av våld. Utredningen anser att insatser till män som utsätter närstående för våld även kan bidra till integrationen för berörda personer. Genom att arbeta med återfallsförebyggande insatser kan samhället bidra till att våldet minskar, och det leder även till att såväl de utsatta som våldsutövare får en större möjlighet att integreras i samhället. Våldsutsatta kvinnor påverkas på lång sikt såväl 16www.regeringen.se/regeringens-politik/jamstalldhet/mal-for-jamstalldhet/ socialt som ekonomiskt, vilket bidrar till att försvåra integrationen. Här bedöms förslagen i utredningen bidra till att öka såväl integra- tionen som jämställdheten. Av utredningsdirektiven framgår att om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för kommuner och landsting, ska utredningen föreslå hur dessa ska finansieras, i enlighet med finansieringsprinci- pen. Finansieringsprincipen är ingen lag men är godkänd av riks- dagen och tillämpas . Finansieringsprincipen innebär bl.a. att kommuner och landsting inte bör åläggas nya uppgifter utan att de får möjlighet att finansiera dessa med annat än höjda skatter. Finansieringsprincipen tillämpas exempelvis då frivilliga upp- gifter blir obligatoriska för kommunerna och landstingen samt då ambitionsnivåer ändras för befintliga kommunala uppgifter. Enligt utredningens uppfattning är förslaget om en utökning av regleringen i 5 kap 11 § socialtjänstlagen en formalisering av social- tjänstens befintliga åtaganden och skyldigheter. innebär förslaget en ambitionshöjning, genom att den nya formuleringen kommer att innebära ett ökat tryck på att även kommuner som ännu inte arbetar med insatser till våldsutövare ska börja med detta. Formaliseringen ger uttryck för en förändrad syn på arbetet mot våld mot närstående generellt, där förändringsarbete med våldsutövare ingår som en självklar del. Utredningen anser därför att staten trots allt bör bidra med finansiering till de kommuner som har svårt att leva upp till de åtaganden som har med sådant arbete att göra, för att skillnaderna i landet inte ska cementeras och bli ännu större än de redan är. Utredningens förslag som handlar om en större användning av samordnade individuella planer (SIP), kan genom att Kriminalvården läggs till bland de aktörer som kan ingå i en SIP innebära en viss kostnad för kommuner och landsting. Kommunerna och lands- tingen har emellertid ett ansvar för de individer som kan tänkas bli föremål för SIP:ar som initieras av Kriminalvården. En SIP är inte något annat än en strukturerad plan för hur ansvaret ska för- delas och uppgifterna utföras. Finansieringsprincipen träffar därför inte denna del av utredningens förslag. Förslagen om kunskapsutveckling med de uppgifter som hör till den funktionen, innebär uppgifter och kostnader på statlig nivå, och finansieringen ska naturligtvis komma från staten. 16.1Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Paragrafen behandlas i kap. 14.2. Paragrafen innebär en skyldighet för kommuner och landsting att gemensamt upprätta en individuell plan för en enskild som har behov av insatser både från och från hälso- och sjukvården. En likalydande bestämmelse finns i 16 kap. 4 § hälso- och sjukvårds- lagen (2017:30). I första stycket läggs Kriminalvården till som en aktör som ska ta initiativ till upprättande av och medverka i sådana planer. En plan ska fortfarande bara upprättas om det behövs för att den enskilde ska få sina behov tillgodosedda. Ett nytt tredje stycke införs med en bestämmelse om samordning av en eller flera planer när det finns behov av det och det med hänsyn till omständigheterna är lämpligt. Detta kan t.ex. vara fallet om det förekommit våld i en relation och samordning är lämpligt med hänsyn till planering av säkerhet för våldsutsatta och barn. Samordning av planer får bara ske om de enskilda inte motsätter sig det.