sou · H6B384 · 2018-12-20 00:00:00 — Det betyder att investeringar i en specifik förpackningslösning har gjorts och att byta ut den mot en annan lös- ning kan därför vara förknippat med en större kostnad. Detta för- svårar generellt byte mellan olika förpackningstyper. Fiskeredskap och andra fiskerelaterade föremål I relation till marint skräp och förlorade fiskeredskap inklusive andra fiskerelaterade föremål såsom fiskelådor, rep och dylikt diskuteras inom EU och på internationell nivå möjligheterna att ersätta fiskered- skap av konventionell plast med redskap bestående av material som är biobaserade och bionedbrytbara. Resonemang kring en övergång till andra naturliga material liksom biobaserade och bionedbrytbara plaster förs (se utredningens ställningstaganden gällande bionedbrytbara plaster i bilaga 4). I plaststrategin lyfter fram beho- vet av innovation när det gäller material som fullständigt bryts ner i havs- och sötvatten och som är ofarliga för ekosystemen och miljön. Utifrån aspekten att vissa förluster av fiskeredskap och andra fiske- relaterade föremål alltid kommer att ske på grund av exempelvis olyckor och väderförhållande (men även då de avsiktligt dumpas) kan fiskeredskap som är biobaserade och bionedbrytbara fylla en funktion. Dels för att minska risken för att förlorade fiskeredskap bidrar till mikroplaster och dels för att de redskap som förloras och inte lokali- seras och åtgärdas skulle brytas ner fortare än om de skulle bestå av konventionell plast. Därmed skulle, i alla fall , redskapens för- måga att fortsätta fiska och snärja djur minska. För att denna typ av alternativ ska bli verklighet behövs mer forskning. Utredningen vill dock poängtera att problematiken med förlorade fiskeredskap i första hand måste åtgärdas vid källan, det vill säga orsakerna till att redskapen förloras (såväl avsiktligt som oavsiktligt) måste adresseras. Vidare be- hövs åtgärder för att underlätta lokalisering av förlorade redskap samt resurser för att åtgärda redan förlorade fiskeredskap. Därtill innebär en övergång till fiskeredskap som består av bionedbrytbara plaster kom- plikationer för möjligheterna att materialåtervinna dem. Pågående forskning och utveckling lanserades Treesearch32, det är den största satsningen i gällande kunskaps- och kompetensuppbyggnad inom forskning på nya material och specialkemikalier från skogsråvara. I samverkan med akademi, industri, privata stiftelser och staten syftar Treesearch till att skapa en världsledande, öppen forsknings- miljö som lägger grunden för framtida innovationer från skogen och bidrar till bioekonomin. Treesearch ryms inom det strategiska inno- vationsprogrammet Nya biobaserade material, produkter och tjänster även kallat BioInnovation som startade och som ingår inom ramen för regeringens Samverkansprogram för en Cirkulär och bio- baserad ekonomi, se även avsnitt 3.2.1. Flera institut och företag bedriver forskning och innovationssats- ningar gällande nanocellulosa (även kallad mikrofibrillerad cellulosa, MFC eller nanofibrillated cellulosa, NFC). material som utvinns ur träfibrer och som har exceptionella styrke- egenskaper. Det finns en mängd olika potentiella tillämpningar för nanocellulosa, till exempel som barriärmaterial i livsmedelsförpack- ningar. Forskare vid har lyckats ta fram ett papper som är fem gånger starkare än vanligt papper och inte släpper igenom syre, därmed skulle det till viss del kunna ersätta plast som förpackningsmaterial. Andra användningsområden skulle kunna vara i elektronikprodukter, bilar och flygplan. har i sin tur investerat i nanoteknik vid en pilota- nläggning i . Byta plast mot plast Rapporten ”Ökad plaståtervinning – potential för utvalda produkt- grupper” (Stenmarck et al., 2018) visar att det finns en potentiell kli- matnytta av att byta en plasttyp mot en annan eller att använda åter- vunnen råvara i produkter gjorda av plasttyperna LDPE, HDPE, PP, PET, PVC, PS och ABS. Även miljökostnaderna för de olika plast- typerna har inkluderats. Resultaten för miljökostnaden respektive klimatpåverkan varierar, sammantaget kan dock konstateras att PP, HDPE och PVC är de plasttyper som har lägre miljökostnad och lägre klimatpåverkan än genomsnittet. PS och ABS har sammantaget högre miljökostnad och klimatpåverkan än genomsnittet. LDPE har en högre miljökostnad men en lägre klimatpåverkan än genom- snittet. Störst klimatnytta uppnås när en plasttyp byts mot en annan med lägre klimatpåverkan samt återvunnen råvara används i stället för jungfrulig. Därutöver har materialens återvinningsbarhet och själva avfallshanteringen stor betydelse för produktens miljöpåverkan i stort varför även det bör vara en viktig parameter vid val av material, se vidare kapitel 5 Ökad och säker materialåtervinning. I rapporten konstateras att det är svårt att peka på när byte av plast mot plast kan ske eftersom val av plasttyp i huvudsak beror på vilka egenskaper som produkten ska ha, till exempel livslängd (användningstid) i en viss miljö. Det behöver således göras separata bedömningar för de enskilda fallen (val av plastmaterial och produkt). Men några under- sökta fall som ändå lyfts fram är byte av PS till PP för vissa typer av förpackningar (till exempel schampoflaskor och tvättmedelsför- packningar). Därutöver lyfts klimatnyttan av att byta ut ABS mot PS där det är möjligt (Stenmarck et al., 2018). Vad som avgör om det är önskvärt att byta en plasttyp mot en annan handlar bland annat om vad som eftersträvas. Är det resurs- effektivitet, fossilfri användning och cirkuläret som är målet är san- nolikt en beständig materialåtervinningsbar biobaserad plast att föredra framför en fossilbaserad sådan. Möjligheten att byta ut en plasttyp till en annan beror, förutom plastmaterialets/produktens önskvärda egenskaper, på en mängd olika faktorer bland annat teknisk utveckling och kunnande samt miljömässiga preferenser i en samhällsekonomisk och ekologisk kontext (Yarahmadi, 2018). Utredningen anser att det behövs satsningar på forskning och kunskapshöjande åtgärder kring möjligheter att byta plast mot plast utifrån ett klimatperspektiv och andra relevanta miljöpåverkans- faktorer exempelvis materialåtervinningsbarhet. Vilka miljökrav som ska ha företräde framför andra och vilka avvägningar som ska göras behöver således definieras. Vidare behöver kunskapen spridas till relevanta intressenter såsom produktdesigners och tillverkare. Utredningen anser att det nystartade Substitutionscentrumet, som ska stödja arbetet med att fasa ut farliga kemiska ämnen, skulle kunna fylla en viktig roll eftersom kemiska aspekter kopplat till kva- litet, funktion och cirkulär ekonomi redan är viktiga aspekter i deras verksamhet. Frågan om byte av plasttyp är bred och komplicerad och kräver samverkan mellan flera aktörer för att nå resultat som kan omsättas i praktiken. 4.2.2Effektivare användning av plastmaterial Genom en smartare produktdesign kan den plast som ändå behövs användas på det mest effektiva sättet. Det kan till exempel handla om att använda mindre material i en produkt. Det kan också handla om att öka kvaliteten på plastmaterialet i syfte att öka produktens livslängd och att göra den lättare att återanvända eller återvinna. Där- utöver leder en ökad reparerbarhet och demonterbarhet till att färre nya produkter behöver produceras och därmed en smartare använd- ning av den plast som redan är i omlopp. Bristande genomslag för cirkulär design vid tillverkning av nya produkter utgör ett hinder för en ökad återanvändning och återvinning. Ett annat är att plast har varit ett billigt material att tillverka och därmed har plast allt mer kommit att användas till ”slit och släng-produkter”. Med ett ökat tänk kring en hållbar plastanvändning behövs fokus på ökad livs- längd och fler livscykler för plastprodukter redan i designfasen. En omställning till en mer hållbar plastanvändning kräver inte bara en- gagerade konsumenter och användare, det kräver en förändring inom och mellan de producerande företagen. Utredningens förslag: Att regeringen ger i uppdrag att inom ramen för Ekodesigndirektivet verka för att kraven på leverantören att digitalt märka material, komponenter och produkter samt dokumentera relevant information ökar med syftet att underlätta återanvändning, reparation och återvinning av komponenter och material. Ett sådant krav skulle kunna bestå av ett märkningskrav gällande, förutom ingående kemikalier och plastpolymerer, även tillverkningsår. Detta bör ske i komplement till det förslag som lämnas i kapitel 5 Ökad och säker materialåtervinning. Rekommendationer till privata aktörer •Ta fram riktlinjer för hur produktdesign kan bidra till en ökad återanvändning och återvinning samt minskad risk för att pro- dukten eller delar av produkten bidrar till nedskräpning. •Arbeta för en harmonisering av vilka plasttyper som bör används till vad. •Se över vilket material som är mest resurseffektivt för den speci- fika produkten inklusive förpackningen. Det gäller såväl val av material som avvägningar mellan primär-, sekundär- och tertiär- förpackningar och möjligheten att använda returlådor och retur- pallar. Val av material utifrån funktion och livslängd kan till viss del hängas upp på legala krav, vissa sådana krav finns till exempel i förpack- ningsdirektivet och ekodesigndirektivet. Den reviderade förord- ningen (2018:1462) om producentansvar för förpackningar innehål- ler till exempel förtydliganden av reglerna för förpackningars ut- formning i syfte att minska onödig materialanvändning och ytterli- gare förbättra återvinningsbarheten. I huvudsak är det dock upp till företagen att göra denna typ av bedömningar. I Betänkande av Utredningen cirkulär ekonomi (SOU 2017:22) konstateras att kraven på den ursprungliga tillverkaren att digitalt märka material, komponenter och produkter samt dokumentera re- levant information för att underlätta användning i flera cykler och sedan lämplig återvinning behöver öka. Utredningen delar denna uppfattning och anser att ett sådant krav skulle kunna bestå av ett märkningskrav gällande tillverkningsår. Om tillverkningsåret framgår bör man kunna utgå från att kemikalieinnehållet enligt det årtalets gällande kemikalielagstiftning uppfylls. Eftersom det är både praktiskt och juridiskt svårt för som enskilt land att bestämma om tvingade produktregler behöver ett sådant arbete främst bedrivas på EU nivå. Vi föreslår därför att dessa krav inkluderas och tydliggörs i det framtida arbetet med Ekodesigndirektivet (2009/125/EG). Direktivet syftar till att förbättra produkternas miljöprestanda under hela livscykeln. har det främst varit produktens ener- gianvändning i användarfasen som stått i fokus, men det blir allt van- ligare att hänsyn tas till hela produktens livscykel och att det även sätts krav på teknisk livslängd, återvinning, reparerbarhet, vattenan- vändning, utsläpp till miljön, informationskrav kring farliga ämnen med mera. Direktivet är ett ramdirektiv som sätter ramarna för hur krav ska tas fram och vad som kan regleras. Specifika krav för olika produkter anges i produktförordningar. Produkter som berörs be- står ofta till stor del av plast, bland annat kyl och frys, dammsugare och TV-apparater. Möjligheter finns att använda direktivet till att i större utsträckning även omfatta krav på design för en mer cirkulär ekonomi vilket också är något som lyfter i plast- strategin. Produktförordningarna om tvätt-, diskmaskiner, kyl/frys för hushåll, TV och belysning är under revidering och kommittéom- röstning väntas /2019. De föreslagna ändring- arna inkluderar bland annat krav på reparationsinformation och hur länge reservdelar ska finnas tillgängliga (, 2018). Nya krav med avseende på cirkulär ekonomi och resurseffektivitet till exempel reparerbarhet och återvinning innebär att flera myndigheter till ex- empel berörs, varför det är viktigt att även dessa myndigheter avsätter resurser för att aktivt arbeta med dessa frågor. Läs mer om utredningens förslag och ställningstagande i relation till Ekodesigndirektivet i kapitel 5 Ökad och säker materialåtervinning. I fackhandeln är emballage en viktig fråga. Plastemballage med syfte att skydda varan, såsom bubbelplast, plastkuddar och frigolit- pellets kan, förutsatt att det bedöms som resurseffektivt, bytas ut mot andra material till exempel papper. Ett exempel är hur en till- verkare av grillar genom att efterfråga annan förpackningslösning kunde minska användningen av plast och uppnå en mindre totalför- packning. På så vis kunde containrarna fyllas med fler grillar och där- med minskade transportkostnaden. Förpackningar används för att skydda varor vid transporter och särskilt dyra och ömtåliga pro- dukter som till exempel elektronik är ofta väl förpackade. Exemplet med grillarna visar dock att det kan finnas både miljövinster och pengar att spara genom att se över vilken förpackning som är mest resurseffektiv för den specifika produkten. Det gäller såväl val av material som avvägningar mellan primär-, sekundär- och tertiärför- packningar samt möjligheten att använda returlådor (se exemplet med returlådor och returpallar från Svenska retursystem i avsnitt 4.3). Försäljning via nätet av till exempel leksaker kan innebära att förpack- ningen i sig inte behöver vara så säljande, i stället kan fokus kunna ligga på att förpackningarna görs så effektiva och transportvänliga som möjligt. Andra exempel på en effektivare plastanvändning är att minska materialåtgången, exempelvis har Lidl reducerat tjockleken på 25-liters avfallspåsar och fryspåsar med zip-förslutning samt re- ducerat plasten i förpackningarna för cashewnötter och tranbär . Lidl har även bytt ut plastpåsen för ekologiska bananer mot en plastgördel, vilket ger en reducering av plast med för ett kilo bananer (Thunborg, 2018). I arbetet med utredningen har även andra styrmedelsförslag fram- kommit som vi vill peka på men där det pågår eller startas upp ett arbete som är i linje med dessa förslag, varför utredningen valt att inte närmre fördjupa sig i dem. Ett viktigt stöd för företagens bedömningar är gemensamma stan- darder. Mot bakgrund av kraven i det uppdaterade förpacknings- direktivet startar () upp en arbets- grupp inom den europeiska standardiseringsorganisationen () som ska revidera den harmoniserade standarden SS-EN 13428 För- packningar – krav på tillverkning och sammansättning för att före- bygga förpackningsavfall. I och med revideringen av standarden kommer ha möjlighet att lämna synpunkter genom den tek- niska kommittén (, 2018). SIS har även fått stöd från Natur- vårdsverket för att etablera ett för utveckling av standarder för plaståtervinning, se vidare kapitel 5 Ökad och säker materialåtervinning. Utredningen anser att det harmoniserade arbetet med standarder är en viktig del i arbetet för att nå en mer hållbar plastanvändning, varför vi välkomnar satsningar. Miljömärkning kan vara ett värdefullt verktyg för att driva på mark- naden samt underlättar för konsumenten att göra hållbara val. Möj- ligheten att inkludera kriterier för att minska användningen av plast i nationella miljömärkningssystem har förts fram. Den nordiska miljömärkningen Svanen är en helhetsmärkning med krav på funk- tionalitet, livslängd och miljömärkning där de grundläggande kraven främst är utformade med avseende på kemiska tillsatser. Kriterier för plast och förpackningar är en del i helhetsarbetet och ses som en viktig fråga ur klimat-, resurseffektivitet- och nedskräpningsperspek- tivet. Svanen har uppsatta kriterier som syftar till att underlätta materialåtervinningen samt öka andelen återvunnen plastråvara. Därutöver finns krav om vikt-nytta-förhållande (VNF) som är ett mått på den mängd förpackning som används för att leverera en mängd produkt med viss nytta. Begränsningen syftar bland annat till att minska mängden förpackning. Undantagna från detta krav är för- packningar som tillverkats av återvunnen råvara efter konsumentledet samt produkter som levereras i en förpackning som ingår i ett återtagningssystem, det vill säga att förpackningen återtas, tvättas och fylls på igen. Vidare har Svanen, i linje med EU- kommissionens förslag för minskad användning av engångsartiklar i plast, beslutat att produktergrupperna: bomullstops, sugrör, tallri- kar, engångsbestick, tandstickor, cocktailpinnar och omrörnings- pinnar i plast inte kan Svanen-märkas. Beslutet gäller dessa pro- dukter oavsett om de består av plast eller blandningar av plast och annat material samt oberoende av om plasten har fossilt eller förnybart ursprung. Svanen har inga licenser eller pågående an- sökningar på dessa produkter i plast eller plastblandningar men vill agera förebyggande i linje med plaststrategin (, 2018). Uti- från ovanstående gör utredningen bedömningen att det redan pågår ett aktivt och värdefullt arbete kopplat till frågan om att minska an- vändningen av plast inom den nationella miljömärkningen. För re- sonemang för märkning gällande innehåll av förnybar råvara se vi- dare kapitel 6 Förnybar plast. 4.3Goda exempel som inspiration I arbetet med utredningen har vi hittat ett antal goda exempel som vihar valt att samla i detta kapitel som en inspirationskälla för andra. Listan på goda exempel är på inget sätt fullständig. Från engångsprodukter till flergångsprodukter Några exempel på hur olika aktörer bidrar till att minska en onödig användning av plastprodukter genom en övergång från engångspro- dukter till flergångsprodukter är flygplats som installerat dricksvattenkranar utanför toaletterna för den som vill fylla på sin egen vattenflaska samt Circle K som testar ett koncept där kunden kan köpa en återanvändningsbar flaska och sedan fylla på vatten från en automat där vattnet kan fås med eller utan kolsyra samt smaksatt i olika smaker33. I finns projektet som innebär att allmänheten gratis kan fylla på sin medhavda flaska med kran- vatten hos anslutna företag. har över 13 000 företag anslutit sig och allmänheten kan enkelt hitta dem genom Refills mobilappli- kation.34 Flera caféer har introducerat refillmuggar, vilka i många fall kan användas oavsett vilket café man handlar på. I finns på vissa ställen ett återvinningssystem där en flergångsmugg kan köpas för runt , den lämnas sedan in, diskas och kan därefter använ- das igen. funderar på hur ett liknande system kan introduceras i (, 2018). Det kommunägda bolaget har beslutat att eve- nemanget Kulturkalas ska bli fritt från engångsförpack- ningar, målet är helt engångsfria evenemang , men års kulturkalas beslutades att antalet engångsförpackningar skulle minska. Området ”” var helt engångsfritt och besökare på Kulturkalaset uppmuntrades att använda flergångslådor och flergångsmuggar genom att alla mat- och kaffeförsäljare gav rabatt till de som hade med egen matlåda eller mugg. Vidare var evenemanget Kranmärkt, därmed fanns inget flaskvatten att köpa i stället erbjöds kranvatten i vattenposter på alla Kultur- kalasets festivalplatser.35 Utifrån de erfarenheter som gjorts kommer att ta fram en vägledning för hur engångsfria evene- mang kan genomföras, vilken kommer kunna användas av både offentliga och privata verksamheter (, 2018). Företaget () driver ett retursystem för återanvänd- bara take away lådor. Kunden ansluter sig enkelt via en applikation och får reda på vilka matställen som ingår i systemet samt var lådan kan lämnas efter att måltiden intagits. Företaget hämtar lådorna som maskindiskas och därefter på nytt lämnas ut till matställena (hämt- ning och lämning av lådorna sker med cykel för att vara så klimat- smarta som möjligt). Enligt företagets hemsida har fler än 70 för- säljare och 3 500 kunder anslutit sig, vidare har cirka 120 000 en- gångslådor sparats in.36 33https://m.circlek.se/sv_SE/pg1334114997196/privat//Mat-och- Dryck/wateryourway.html. 34https://refill.org.uk/about/. 35https:///wps/portal/enhetssida/en-varld-utan-sopor/engangsfritt-kulturkalas/. Ett annat exempel är Systembolagets mål om att minska försälj- ningen av plastpåsar till 2020. För att uppnå målet har tre varianter av flergångskassar i olika återvunna material tagits fram. Systembolaget använder också nudging på olika sätt, både i butik och online. Utöver detta utvärderar Systembolaget andra verk- tyg för att på ett effektivt sätt minska försäljningen, exempel på detta är placering respektive prissättningen av plastpåsarna (, 2018). Ytterligare ett exempel på en övergång från engångs- till fler- gångsprodukter är återanvändbara nätpåsar för frukt och grönsaker som kan beställas på internet eller köpas i allt fler livs- medelsbutiker och andra butiker som säljer köksgeråd eller smarta prylar. Fler exempel på hur engångsemballage kan undvikas är det pant- baserade retursystem för plastlådor och plastpallar som Svenska Re- tursystem driver . Retursystemet inbegriper producenter, grossister och butiker. Från butiken returneras lådorna och pallarna tillbaka för tvätt för att därefter skickas ut i systemet igen. En retur- låda har en livslängd och används i snitt över 100 gånger. Lådor som går sönder lagas. När en returlåda är uttjänt mals plasten ned och återvinns vid tillverkning av nya returlådor. Plasten från trasiga pallar återvinns och blir till nya plastprodukter. Enligt Svenska Re- tursystem är utsläppen av koldioxid lägre med deras retur- lådor jämfört med engångsemballage och genom att använda returlådor och returpallar i stället för engångsemballage minskade branschen sina koldioxidutsläpp med under 2017.37 Ökad återanvändning av möbler och inventarier En studie från Blocket i samarbete med IVL visar att den begagnathandeln som bedrevs på Blocket innebar att produktionen av plast kunde undvikas – mängden motsvarar den samlade vikten av två Kaknästorn.38 Ett sätt för företag att stärka begagnathandeln är att underlätta för konsumenter att nyttja denna typ av handel. I har ett samarbete med Blocket som innebär att Family medlem- mar kan annonsera ut begagnade möbler gratis på Blocket via 37www.retursystem.se/sv/hallbarhet/hallbarhet/. 38www.mynewsdesk.com/se/blocket/pressreleases/begagnathandeln-skonar-miljoen-fraan- I och några fler länder bedriver åter- försäljning på sina varuhus. Upplägget innebär i huvudsak att kunden tar med sig en begagnad möbel till varuhuset där de får en voucher för ett överenskommet pris. Möbeln blir sedan satt till försäljning i fyndhörna där den markeras som ”andra- hand”. sker även återförsäljning av begag- nade möbler på varuhuset i . Idén har inte perma- nentats på fler varuhus bland annat eftersom upplever att det är lättare för kunden att själv sälja varan via andrahandsan- nonsering och därför främst satsar på att stötta återanvändning via samarbeten med exempelvis Blocket (, 2018; Stoltz, 2018). Ett annat exempel är det Vinnova-finansierade projekt ritet.se39 som handlar om att skapa cirkulära affärsmodeller där kontorsmöbler renoveras, repareras och säljs på nytt. I pro- duceras det möbler för , varav un- gefär en fjärdedel består av kontorsmöbler. Enligt projektet går det att halvera resursförbrukningen och minska klimatpåverkan med i jämförelse med dagens linjära system där möbler produceras, används och slutligen slängs. ”Cirku- lära inredningar – potential och lösningar för ökad återanvändning av inredningsprodukter” visar att en stor del av inredningen på ett kontor innehåller plast, exempelvis kontorsstolar kan bestå av plast och textilmattor av . Där- utöver innehåller höj- och sänkbara skrivbord, besöksstolar, glas- partier och innerdörrar plast. Planteringskärl i plast är också vanligt förekommande på kontor (, 2018; et al., 2018). En rapport från projektet visar att återbruk av en kont- orsstol innebär att nytillverkning och avfallshantering av omkring plast kan undvikas och återbruk av ett höj- och sänkbart skrivbord innebär en besparing på omkring plast där den största vinsten ligger i en besparing om metall (et al., 2018). Ytterligare ett exempel är hur har startat upp en intern återbrukssajt ”” där stadens verksamheter kan skänka och hitta möbler och inventarier.40 delar med sig 39https:///.