sou · H6B382 · 2018-11-30 00:00:00 — Likaså bedömer vi att åtgärder inom ramen för den tredje kontrollstationen, t.ex. ett föreläggande om att upphöra med en viss aktivitet, kommer att bli ovanliga. Frågan är därefter om de begränsningar i näringsfriheten som vi föreslår avser ett angeläget allmänt intresse. I likhet med vad vi an- fört ovan under rubriken i regeringsformens egen- domsskydd står det klart att säkerhetsskyddet är ett sådant angeläget allmänt intresse som avses i 2 kap. 17 § första stycket regerings- formen som därmed kan motivera begränsningar i näringsfriheten Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... 1993/94:117 s. 15–16 och 51). När det gäller intresseavväg- ningen mellan säkerhetsskyddet, dvs. skyddet för det allra mest skyddsvärda, och den enskilde näringsidkarens intressen, så framstår begränsningen enligt vår mening som synnerligen angelägen och av- vägd. Vidare har förslagen utformats med beaktande av proportio- nalitetsprincipen. Därför bedömer vi att våra förslag är förenliga med 2 kap. 17 § regeringsformen. I avsnitt 3.6.2 redogör vi för egendomsskyddet i Europakonven- tionen. Där anges att artikel 1 i första tilläggsprotokollet innehåller tre regler som avser olika former av ingrepp i egendom. Det är regeln om inskränkningar i rätten att nyttja egendom som kan aktualiseras genom förslagen i detta kapitel. Denna regel har tolkat relativt strängt ur den enskildes perspektiv. Domstolen har bedömt att ganska omfattande inskränkningar av ägarens rättigheter har kunnat accepteras i det allmännas intresse.19 Inskränkningar kan komma till uttryck i form av krav på att innehavaren ska hantera egendomen på visst sätt eller genom att möjligheterna att använda egendomen begränsas.20 Vidare har medlemsstaterna tillerkänts ett relativt stort utrymme för att bedöma vilka inskränkningar som ter sig rimliga med hänsyn till allmänna intressen.21 Även när det gäller inskränkningar i rätten att nyttja egendom gäller dock att det all- männas intresse av en inskränkning beträffande den enskildes egen- dom står i proportion till den enskildes intresse. Om en rimlig balans inte uppnås strider inskränkning i rätten att utnyttja egendom mot artikel 1 i tilläggsprotokollet. Det allmänna intresse som aktuella inskränkningar kan kom- ma att grundas på är säkerhet. Säkerhetsskydd handlar näm- ligen om förebyggande åtgärder för att skydda säkerhet mot bl.a. spioneri, sabotage, terroristbrott och andra brott. Det är alltså fråga om ett synnerligen tungt vägande allmänt intresse. Som ut- vecklats ovan har våra förslag utformats på så sätt att proportionali- tetsprincipen ska kunna tillgodoses när tillsynsmyndigheterna fattar 19Se (2015), Mänskliga rättigheter i europisk praxis s. 595 och 596. 20Se , O'(2009), of Convention on Human Rights s. 687. 21Se (2015), Mänskliga rättigheter i europisk praxis s. 596. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... beslut enligt säkerhetsskyddslagen. Som exempel kan nämnas att möjligheten att besluta om föreläggande och förbud för bl.a. utkon- traktering och upplåtelse bara föreslås gälla i vissa särskilt angelägna situationer. Vidare föreslås att möjligheten att ingripa i ett pågående förfarande endast får tillgripas om skälen för åtgärden uppväger den skada eller annan olägenhet som åtgärden medför för allmänna eller enskilda intressen. Mot bakgrund av vad som anförts bedömer vi att förslagen i detta kapitel är förenliga med egendomsskydd. Förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer får meddela ytterligare föreskrifter om handläggningen av ärenden om samråd, föreläggande, förbud och tvångsåtgärder. Det finns i 5 kap. 5 § nya säkerhetsskyddslagen ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela verkställighetsföre- skrifter avseende lagen. Vi bedömer att det därutöver finns ett behov av en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att fylla ut regleringen om handläggningen av ärenden om samråd, föreläggande, förbud och tvångsåtgärder med föreskrif- ter som inte enbart är verkställighetsföreskrifter. Det bör därför införas ett sådant bemyndigande sist i det nya kapitel där bestäm- melserna om samråd m.m. förs in. 7Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet Frågan om överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet har haft en relativt undanskymd roll i säkerhetsskyddslagstiftningen. I 16 § säkerhetsskyddsförordningen (1996:633), i det följande kallad gamla säkerhetsskyddsförordningen, finns en bestämmelse om upplys- ningsskyldighet för den myndighet som till en enskild avser att överlåta verksamhet som är av betydelse för rikets säkerhet eller som särskilt behöver skyddas mot terrorism. Upplysningsskyldigheten innebär att myndigheten ska upplysa den enskilde om att säkerhetsskydds- lagen gäller för verksamheten. Bestämmelsen gäller inte för enskilda verksamhetsutövare, men däremot för kommuner och landsting (3 § gamla säkerhetsskyddsförordningen). har det, i avvaktan på våra förslag, genom en ny bestämmelse i 16 § andra stycket gamla säkerhetsskyddsförordningen, införts även en anmälningsskyldighet vid överlåtelse av verksamhet som är av betydelse för rikets säkerhet eller som särskilt behöver skyddas mot terrorism. Bestämmelsen innebär att en statlig myndig- het som avser att överlåta en sådan verksamhet ska anmäla det till tillsynsmyndigheten innan ett förfarande för överlåtelse inleds. Till skillnad från upplysningsskyldigheten gäller anmälningsskyldigheten bara statliga myndigheter och inte kommuner och landsting. I promemorian Skärpt kontroll av statliga myndigheters utkontrak- tering och överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet Ju 2017/07544/L4) angavs bl.a. följande. Syftet med att komplettera upplysningsskyl- digheten med en anmälningsskyldighet är att tillsynsmyndigheten tidigt ska få information om överlåtelsen och därigenom kunna ge Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet råd och stöd och säkerställa att säkerhetsskyddet för den säkerhets- känsliga verksamheten inte ska försämras i och med överlåtelsen. Det är fortfarande den myndighet som överlåter verksamheten som ansvarar för hur säkerhetsskyddet ska utformas i detalj. Tillsynsmyn- dighetens uppgift är primärt rådgivande och det bör inte ingå i dess uppdrag att i detalj föreslå vilka skyddsåtgärder som ska vidtas. Anmäl- ningsskyldigheten innebär att tillsynsmyndigheterna får större kontroll över var säkerhetskänslig verksamhet bedrivs även efter en verksam- hetsöverlåtelse. Förslaget medför alltså bättre förutsättningar för tillsynsmyndigheterna att kontrollera att säkerhetsskyddet upprätt- hålls efter att en verksamhet har överlåtits. Förslaget innebär dess- utom en markering av att säkerhetsskyddet måste uppmärksammas särskilt i samband med en överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet (s. 17). Bestämmelser om anmälnings- och upplysningsskyldighet har också tagits in i den nya säkerhetsskyddsförordningen (2018:658), i det följande kallad nya säkerhetsskyddsförordningen. I 2 kap. 9 § första stycket denna förordning anges att den som avser att överlåta säkerhetskänslig verksamhet till en enskild ska anmäla det till tillsyns- myndigheten innan ett förfarande för överlåtelse inleds. Jämfört med motsvarigheten i 16 § andra stycket gamla säkerhetsskyddsförord- ningen har bestämmelsen utvidgats på så sätt att den inte längre bara gäller statliga myndigheter utan också kommuner, landsting och en- skilda. I andra stycket i samma paragraf finns bestämmelsen om upplysningsskyldighet. Även denna gäller alla verksamhetsutövare. Be- stämmelsen har förtydligats på så sätt att det inte bara anges att verk- samhetsutövaren ska upplysa den enskilde om att säkerhetsskydds- lagen (2018:585), i det följande kallad nya säkerhetsskyddslagen, gäller för verksamheten. Verksamhetsutövaren ska också påminna om de skyldigheter som enligt 2 kap. 1 § nya säkerhetsskyddslagen gäller för den som är ansvarig för en säkerhetskänslig verksamhet. Förvärv- aren ska alltså påminnas om skyldigheten att bl.a. göra en säkerhets- skyddsanalys och att planera och vidta de säkerhetsskyddsåtgärder som behövs. Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet Vi har fått i uppdrag att utreda hur överlåtelser av säkerhetskänslig verksamhet ska hanteras i säkerhetsskyddslagen. De förslag vi lämnar ska komplettera förslagen i betänkandet En ny säkerhetsskyddslag (SOU 2015:25). Närmare bestämt ska vi •kartlägga behovet av att förebygga att säkerhetsskyddsklassifi- cerade uppgifter eller i övrigt säkerhetskänslig verksamhet utsätts för risker i samband med överlåtelse av sådan verksamhet, •utifrån kartläggningen föreslå olika förebyggande åtgärder, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Enligt direktiven kan det finnas behov av åtgärder för att förebygga risker för säkerhet när verksamhetsutövare överväger att genomföra överlåtelser. Bestämmelserna om hur överlåtelser av säker- hetskänslig verksamhet ska hanteras behöver enligt direktiven ses över. Exempel på åtgärder som lyfts fram är krav på en särskild bedöm- ning av verksamhetens betydelse för annan skyddsvärd verksamhet och möjligheter för staten att ingripa om överlåtelsen kan antas in- verka negativt på säkerhet. Både överlåtelse av hela eller delar av verksamheter och överlåtelse av viss egendom bör enligt direktiven omfattas. Det ingår inte i uppdraget att överväga ändringar i grundlag. En ny säkerhetsskyddslag och en ny säkerhetsskyddsförordning träder i kraft . Vi förhåller oss genomgående till den nya regleringen, om inte annat sägs. I direktiven används uttrycket ”risker för säkerhet”. Efter- som ordet risk i dessa sammanhang oftast används i en annan bemär- kelse har vi dock valt att använda andra uttryck, såsom hot, sårbarhet eller negativa konsekvenser, se vidare i avsnitt 2.2. Vi använder dock oftast ordet ”risk” när vi hänför oss till det som sägs i direktiven. Förhållandet till våra övriga förslag I detta avsnitt undersöker vi hur våra övriga förslag förhåller sig till vårt uppdrag om förebyggande åtgärder vid överlåtelse av säkerhets- känslig verksamhet och viss egendom. Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet I kapitel 5 föreslår vi att skyldigheten att ingå säkerhetsskydds- avtal utökas från att endast gälla vid upphandlingssituationer till att som utgångspunkt omfatta all samverkan med utomstående aktörer som innebär att den utomstående aktören kan få tillgång till säker- hetsskyddsklassificerade uppgifter eller i övrigt säkerhetskänslig verk- samhet. Med ett samlat uttryck beskriver vi denna situation på så sätt att uppgifterna eller verksamheten exponeras för utomstående. En förutsättning för att skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal ska inträda är dock att den utomstående parten genom det aktuella för- farandet kan få tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller över, eller i övrigt tillgång till säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Vi föreslår att samverkan mellan statliga myndigheter som avser annat än en anskaffning av varor, tjänster eller byggentrepre- nader ska undantas från skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal och att regeringen ska kunna både föreskriva och i enskilda fall be- sluta om undantag. Syftet med säkerhetsskyddsavtalet är att som av- talet är i kraft slå vakt om att verksamhetsutövarens skyddsvärden upprätthålls hos den utomstående parten. kan liknas vid ett hölje som ska omsluta det skyddsvärda hos den utom- stående parten som samverkan pågår. När samverkan är avslutad ska verksamhetsutövaren säga upp säkerhetsskyddsavtalet. Hur förhåller sig då förslagen om säkerhetsskyddsavtal till vårt uppdrag om förebyggande åtgärder i samband med att en verksamhets- utövare avser att överlåta en säkerhetskänslig verksamhet? Vi bedömer att olika former av samverkan inför överlåtelser av säkerhetskänslig verksamhet kan medföra exponering av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och i övrigt säkerhetskänslig verksamhet. Det kan till exem- pel vara fråga om due diligence-processer1 eller förhandlingar om värdet på vissa tillgångar i verksamheten. Skyldigheten att ingå säker- hetsskyddsavtal torde därför ofta aktualiseras inför överlåtelser av säkerhetskänslig verksamhet. Därför ska den kartläggning och de före- byggande åtgärder som vi lägger fram om överlåtelse av säkerhetskän- slig verksamhet ses i ljuset av och läsas tillsammans med förslagen om skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal. 1Med due diligence avses ett förfarande för att samla in och analysera information om ett före- tag bl.a. inför ett företagsförvärv. Motsvarande förfarande kan även användas inför förvärv av egendom, produkter, utvecklingsprojekt eller intellektuell egendom. Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet Det bör framhållas här att skyldigheten att ingå säkerhetsskydds- avtal enligt våra förslag enbart gäller när det är verksamhetsutövaren en myndighet eller ett bolag – som avser att sluta ett avtal eller inleda någon annan form av samverkan eller samarbete med en utomstående. Våra förslag omfattar alltså inte situationen att t.ex. en majoritetsaktieägare i ett bolag planerar att överlåta sina aktier. I ett sådant fall är det nämligen inte verksamhetsutövaren som inleder en samverkan med en utomstående aktör. Avgränsning av vårt uppdrag Uppdraget handlar om verksamhetsöverlåtelser och viss egendom Nästa fråga är vilka överlåtelser som omfattas av vårt uppdrag. I våra direktiv nämns risker i samband med att en verksamhetsutövare över- låter säkerhetskänslig verksamhet eller delar av en sådan verksamhet. Om det är fråga om en enskild verksamhetsutövare kan en sådan över- låtelse t.ex. ske genom en överlåtelse av aktierna i ett helägt dotter- bolag, andelar eller inkråm. Med inkråmsaffär avses vanligen att ett företag överlåter hela eller delar av verksamheten utan att man för den skull överlåter samtliga aktier eller andelar i företaget. Situationen då en verksamhet som bedrivs i offentlig regi övergår till att bedrivas i enskild regi får i sammanhanget också betraktas som en verksamhets- överlåtelse och därmed omfattas av vårt uppdrag. För en sådan tolkning talar även den omständigheten att 16 § gamla säkerhetsskyddsför- ordningen gäller en myndighet avser att överlåta verksamheten till en enskild. När vi talar om överlåtelser avser vi alltså även denna situation. I direktiven nämns vidare att överlåtelse av viss egendom omfattas av vårt uppdrag. Vilken typ av egendom som avses utvecklas inte men mot bakgrund av vår tolkning av uppdraget förstår vi det som att det måste handla om egendom som har betydelse för säkerhet och ingår i den säkerhetskänsliga verksamheten. Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet Förebyggande åtgärder bör inte riktas mot förvärvare En central fråga i vårt uppdrag är vem som våra förslag på förebygg- ande åtgärder bör rikta sig mot. Den nya säkerhetsskyddslagen gäller för den som till någon del bedriver säkerhetskänslig verksamhet. Lagen bygger på att det är verksamhetsutövaren som bär ansvaret för att uppfyllda de krav som uppställs i lagen och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Kraven riktar sig i princip uteslutande till verksamhetsutövaren och ansvaret för att identifiera och bedöma behovet av säkerhetsskydd är knutet till den som bedriver verksam- heten (prop. 2017/18:89 s. 43). Denna inriktning avspeglas också i dir- ektiven, där det talas om behov av förebyggande åtgärder i situationer när en verksamhetsutövare överväger att överlåta hela eller delar av den säkerhetskänsliga verksamheten eller viss egendom. Det anförda talar starkt för att de förebyggande åtgärder som vi ska föreslå rörande överlåtelse i första hand bör riktas mot verksamhetsutövare enligt säkerhetsskyddslagen. En sådan ordning passar in i säkerhetsskydds- lagens struktur och är väl förenlig med våra förslag om förebyggande åtgärder vid bl.a. utkontraktering (se kapitel 6). Bestämmelser som riktar sig till en tilltänkt förvärvare av säkerhetskänslig verksamhet eller egendom skulle däremot inte passa in i säkerhetsskyddslagen. Aktie- och andelsägare bör omfattas En nackdel med en reglering om förebyggande åtgärder som enbart gäller för verksamhetsutövaren är att den inte passar för alla situationer där en säkerhetskänslig verksamhet överlåts till någon utomstående. Den kan visserligen göras tillämplig på alla relevanta situationer där verksamhetsutövaren förfogar över överlåtelsen, t.ex. när en myndig- het privatiserar en viss del av sin verksamhet eller där ett bolag säljer inkråmet i verksamheten. Men den skulle normalt inte bli tillämplig vid överlåtelse av aktier eller andelar i bolag. Aktierna eller andelarna i ett bolag ägs nämligen normalt inte av bolaget självt.2 I bolag är det alltså inte bolaget som har att fatta beslut om överlåtelse av aktierna, utan sådana beslut fattas av var och en av aktieägarna. Den skulle förmodligen inte heller träffa situationer där ett moderbolag vill sälja ett helägt dotterbolag som bedriver säkerhetskänslig verksamhet, 2Som huvudregel får ett aktiebolag varken teckna eller förvärva egna aktier, se 19 kap. aktie- bolagslagen (2005:551). Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet eftersom det i den situationen inte torde vara moderbolaget som är att anse som verksamhetsutövaren. En reglering som inte alls träffar de angivna situationerna framstår som otillfredsställande, eftersom många fall av överlåtelser av säkerhetskänslig verksamhet skulle falla utanför tillämpningsområdet. Detta innebär i sin tur att risken för kringgående av regleringen ökar. Med hänsyn till det anförda gör vi bedömningen att även situationer där enskilda aktieägare eller andelsägare avser att överlåta sina aktier eller andelar, som utgångspunkt bör omfattas av en reglering om före- byggande åtgärder, även om de inte är verksamhetsutövare enligt säker- hetsskyddslagen. De skyldigheter som kan komma att gälla för en verk- samhetsutövare bör alltså åtminstone delvis gälla för dem, enligt vad Vi bedömer att detta har så stora fördelar från säkerhetsskyddssynpunkt att det får accepteras att man ruckar något på säkerhetsskyddslagens systematik för att fånga in vissa angelägna situationer. Vi anser det oproblematiskt att ålägga en bolagsman i ett handels- bolag vissa skyldigheter i samband med en överlåtelse av dennes andel En bolagsman i ett handelsbolag har regelmässigt en nära koppling till bolagets verksamhet och har också kontroll över vilka som ingår i bolaget. För att en ny bolagsman ska få inträda i ett han- delsbolag fordras nämligen samtycke av samtliga bolagsmän (2 kap. 2 § lagen [1980:1102] om handelsbolag och enkla bolag). Detsamma gäller i enkla bolag (2 kap. 2 § samma lag). Till skillnad från handels- bolag är enkla bolag över huvud taget inte juridiska personer, och kan alltså inte förvärva rättigheter, ikläda sig skyldigheter eller föra talan inför domstolar och andra myndigheter. Att den bolagsman som vill överlåta sin andel i ett handelsbolag eller enkelt bolag ska omfattas av en reglering om förebyggande åtgärder i samband med bl.a. verksamhetsöverlåtelser framstår mot denna bakgrund som okontroversiellt. I enkla bolag följer detta redan av att bolagsmännen torde vara att anse som verksamhetsutövare, eftersom bolaget inte är en juridisk person. Även när det gäller privata aktiebolag anser vi det relativt oproble- matiskt att ålägga en aktieägare särskilda skyldigheter inför en över- låtelse. Aktiebolagslagen (2005:551) bygger visserligen på principen att aktier kan överlåtas och förvärvas fritt, men det är tillåtet att i lag begränsa överlåtbarheten (4 kap. 7 § första stycket aktiebolagslagen). En aktieägare i ett privat aktiebolag får ofta antas ha en sådan Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet koppling till bolagets verksamhet att det är rimligt att förvänta sig att han eller hon är medveten om att någon del av verksamheten är säkerhetskänslig, och i annat fall att styrelsen kan underrätta aktie- ägarna om detta. Vi anser därför att det skulle vara förenligt med aktiebolagslagen att införa regler som innebär vissa begränsningar av möjligheten att fritt överlåta aktier i ett privat aktiebolag som be- driver säkerhetskänslig verksamhet. En sådan reglering skulle bl.a. träffa moderbolag som valt att bedriva säkerhetskänslig verksamhet i ett helägt privat dotterbolag. Saken ter sig annorlunda när den säkerhetskänsliga verksamheten bedrivs av ett publikt aktiebolag, dvs. ett aktiebolag som får erbjuda sina aktier på den öppna marknaden, och i synnerhet bolag vars aktier omsätts på en marknadsplats (en handelsplattform eller börs). Känne- tecknande för ett publikt aktiebolag är att det kan finnas ett stort antal aktieägare som kan vara fysiska eller juridiska personer. Aktie- ägarkollektivet i ett sådant bolag kan bestå av allt från privata små- sparare till pensionsförvaltare och fondbolag och de har i normal- fallet svag eller ingen direkt koppling till verksamheten i bolaget. Det kan inte ens förutsättas att aktieägarna alltid är medvetna om att bolaget i fråga bedriver säkerhetskänslig verksamhet. Det framstår därför inte som rimligt eller rationellt att ställa särskilda krav på enskilda aktieägare som vill överlåta sina aktier i ett publikt aktie- bolag som bedriver säkerhetskänslig verksamhet och i synnerhet inte om dess aktier omsätts på en marknadsplats. En reglering som träffar aktier som omsätts på en marknadsplats aktualiserar också det kom- plicerade regelverk som gäller på finansmarknaden, och vilket bygger på att akterna kan omsättas fritt. Vidare handlar det om ett mycket stort antal överlåtelser, av små innehav. Om regler- ingen går ut på att t.ex. tillsynsmyndigheterna ska kopplas in – vilket vianser (se vidare våra överväganden i avsnitt 7.10) – skulle den dessutom ge upphov till ohanterligt många ärenden hos dessa myn- digheter. Med hänsyn till det anförda gör vi bedömningen att en reglering som går ut på att det ställs särskilda krav på en överlåtare inte bör gälla den som äger aktier i publika aktiebolag. Det bör i sammanhanget påpekas att det pågår ett arbete med en EU-förordning om upprättande av en ram för gransk- ning av utländska direktinvesteringar i Europeiska unionen. iSverige ska införas ett system med granskning av förvärv av aktier som omsätts på en marknadsplats framstår det som lämpligast att Överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet frågan hanteras i samband med att man överväger hur regler- ing bör förhålla sig till den nya EU-förordningen. Uppdraget avser inte bara utländska förvärv Direktiven ställer inte upp några begränsningar för vårt uppdrag när det gäller vem som avser att förvärva den säkerhetskänsliga verk- samheten. Vi uppfattar därmed att vår kartläggning och våra förslag på förebyggande åtgärder bör utgå ifrån att det kan vara fråga om för- värvare i såväl som i utlandet. Uppdraget i jämförelse med utländska regelverk Vid en internationell utblick kan man skönja två huvudsakliga meka- nismer för att angripa frågor om förvärv av eller investeringar i verk- samheter som rör nationell säkerhet, nämligen kontroll av ägarskap och kontroll av förvärv. Även om mekanismerna vid en första anblick kan verka identiska så uppvisar de stora skillnader när det gäller räck- vidd. Kontroll av förvärv omfattar som regel inte situationen då en verksamhet förvärvas och därefter ändrar karaktär till att bli säker- hetskänslig. Motsvarande gäller när verksamhetens karaktär i och för sig inte ändras men där uppfattningen av vad som är säkerhetskäns- ligt ändras som en följd av ett förändrat omvärldsläge. Kontroll av ägarskap är däremot inriktad på vem som får bedriva viss verksamhet.3 Vårt uppdrag handlar om att förbygga risker för säkerhet när en verksamhetsutövare överlåter säkerhetskänslig verksamhet.