sou · H6B311 · 2018-02-28 00:00:00 — MFD har konstaterat att personer med funktionsnedsättning generellt har lägre utbildnings- nivå och att många inte får det stöd de behöver. I övergångar mel- lan skolformer finns risk att information förloras kring behov av stöd eller insatser (se mer i kapitel 8). Det finns indikationer på att färre elever med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbets- förmåga går vidare till arbete från gymnasieskolan och gymnasie- särskolan jämfört med tidigare, och att tillströmningen till daglig verksamhet har ökat. sätts samverkansinsatser in så sent som i 25–30-årsåldern och ökade krav på lönsamhet för riskerar att utesluta de med störst behov.56 Etableringen efter gymnasiesärskolan är ett viktigt område där det saknas löpande insamling av nationell statistik. En särskild stu- die av 12 000 individer från gymnasiesärskolan har dock visat att efter avslutade studier så hade sysselsättning i daglig verksamhet, förvärvsarbete (huvuddelen med lönesub- vention) och studerade. Nästan en fjärdedel, , var utanför arbete, studier och daglig verksamhet.57 Tidigare studier har visat att drygt fyra av tio som hade aktivitetsersättning har gått i någon form av särskola.58 Det saknas också en aktuell bild av daglig verksamhet. I direktiven för den pågående utredningen om översyn av insatser enligt LSS och assistansersättningen påtalas in- låsningseffekter i daglig verksamhet, och i uppdraget ingår att analysera ändamålsenligheten i LSS-insatserna.59 Arbetsförmedlingen har ett uppdrag när det gäller unga med funktionsnedsättning att särskilt samverka med skolan för att under- lätta övergången från skola till arbetsliv, samt samverkan med För- säkringskassan för att öka möjligheterna till egen försörjning genom arbete.60 Det finns indikationer på att genomförandet av uppdraget 56Myndigheten för delaktighet (2016). Utvärdering och analys av funktionshinderspolitiken 2011–2016. Redovisning av regeringsuppdrag om ett samlat uppföljningssystem för funktions- hinderspolitiken. 57Arvidsson, J. (2016). Sysselsättning och social rättvisa – en nationell registerstudie om 12 269 unga vuxna med intellektuell funktionsnedsättning. 58Försäkringskassan (2012). med aktivitetsersättning – en studie om situationen för unga med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga. 2016:40 Översyn av insatser enligt LSS och assistansersättningen. 60Förordning (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. Unga och deras väg till etablering varierar betydligt mellan olika delar av landet. Det saknas också en nationell struktur som kan säkra kvalitet och likvärdighet i detta arbete. Landets kommuner har många viktiga insatser för unga med funktionsnedsättning. I en undersökning kring kommu- nernas arbete kopplat till Dua uppgav något mindre än hälften av kommunerna att de hade unga med funktionsnedsättning som en särskilt prioriterad grupp (, medan uttryck- ligen svarade att de inte hade det). En tredjedel () gjorde bedömningen att samverkan helt eller delvis bidragit till en minsk- ning av arbetslösheten för unga med funktionsnedsättning.61 MUCF har i dialog med kommuner blivit uppmärksammade på att unga som har mindre påtagliga funktionsnedsättningar, men som inte klarar sig på egen hand, är särskilt utsatta. De behöver stöd, men möter inte de krav som ställs för att få tillgång till det. Det kan också vara så att en del av dessa unga tackar nej till stöd för att de inte identi- fiera sig som funktionsnedsatta.62 Detta har också tagits upp i dia- log med Samordnaren. Unga med aktivitetsersättning från utgör en betydande andel av unga som varken arbetar eller studerar och kvar- står längre utanför studier och arbete.63 Antalet personer med aktivi- tetsersättning har ökat successivt . Detta beror på ett högt nybeviljande i kombination med att få lämnar ersättningssystemet. Liknande trender finns i flera andra länder.64 Av de som nybeviljats aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga noterar Försäkrings- kassan en uppgång av psykiatriska diagnoser, främst utvecklingsstör- ningar och hyperaktivitetsstörningar.65 Prognosen är att antalet unga med aktivitetsersättning kan komma att minska något och befinna sig omkring 37 000–38 000 individer . bedömningar har varit att antalet kunde komma att öka. Möjligheten att beviljas hel sjukersättning och bättre bedömningar i övergång mellan aktivitetsersättning för förlängd skolgång till ersättning för nedsatt arbetsförmåga ligger bakom den 61SOU 2017:19 Uppdrag: samverkan – steg på vägen mot fördjupad lokal samverkan för unga arbetslösa. 62Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (2017). Fokus 17 – unga med funktions- nedsättning. Etablering i arbets- och samhällslivet. 63Jämför (2012). Fokus 12 – levnadsvillkor för unga med funktionsnedsättning. 64Ds 2016:5 Mer tydlighet och aktivitet i sjuk- och aktivitetsersättningen. 65Försäkringskassan (2016). Unga och deras väg till etablering förändrade bilden.66 I flera rapporter har konstaterats att arbetet med att samordna insatser kopplade till aktivitetsersättningen behöver förbättras.67 fanns drygt 35 000 unga 16–inskrivna hos Arbetsförmedlingen med en funktionsnedsättningskod (kvinnor och män). Andelen med en funktionsnedsätt- ningskod har ökat från 2011–2016. Ser vi endast till har andelen dock minskat något. Vanligast före- kommande är neuropsykiatrisk funktionsnedsättning.68 Använd- ningen av begreppet nedsatt arbetsförmåga är omstritt och har ett uppdrag att utreda om begreppet påverkar individerna och vid behov föreslå alternativt språkbruk.69 Den psykiska ohälsan bland unga är alarmerande och behöver där- för uppmärksammas särskilt. har psykisk ohälsa bland barn och unga vuxna ökat i större omfattning i än i övriga nordiska länder. Ökningen i psykisk ohälsa bland barn och unga i återfinns i hela ungdomspopulationen, även om andelen är högre bland barn och unga vuxna med svåra psyko- sociala förhållanden. Ökningen rör såväl självrapporterade psykiska besvär som diagnostiserade psykiska sjukdomar.70 Skillnaden mel- lan unga män och unga kvinnor ökar dessutom med stigande ålder, där unga kvinnor upplever sig ha sämre hälsa och fler besvär.71 MUCF har tagit fram en rapport som visar att övergången från att vara barn till att bli vuxen kan i sig skapa stress hos många unga. Det är vanligt med psykosomatiska symptom i tonåren. 66Försäkringskassan (2017). Anslagsbelastning och prognos för anslag inom ansvarsområde budgetåren 2017–2021 jfr (2016). Anslagsbelastning och pro- gnos för anslag inom ansvarsområde budgetåren 2016–2020. 67Temagruppen Unga i arbetslivet (2017). Tid för aktivitetsersättning för unga!, (2015). Aktivitetsersättning – en ersättning utan aktivitet? och (2012). 68Rapporter från 2017/18:RFR2, . Vägen till arbete för unga med funktionsnedsättning – en uppföljning och utvärdering. 69Regeringsbeslut (A2017/02442/A, A2017/02368/SV, A2017/02382/SV [delvis] m.fl.). Regler- ingsbrev för avseende Arbetsförmedlingen. 70Socialstyrelsen (2017) Utvecklingen av psykisk ohälsa bland barn och unga vuxna – . 71Folkhälsomyndigheten (2014) Skolbarns hälsovanor i /14. Unga och deras väg till etablering hälften av unga mellan har magont, huvudvärk eller svårt att somna minst en gång . De diagnoser som främst bidrar till ökningen är depressioner och olika ångestsyndrom. Dia- gnoser som tyder på skadligt bruk och beroende av olika substanser ökar också, särskilt bland unga män. har konstaterat att barn och unga vuxna som diagnostiseras med depression eller ångestsyndrom riskerar långa sjukdomsförlopp med fortsatt behov av psykiatrisk vård och läkemedelsbehandling. Det finns även en förhöjd risk för suicidförsök och suicid . Barn och unga vuxna med psykisk ohälsa har generellt en lägre utbildningsnivå. Ohälsan kan bland annat påverka funktionsförmågan så att det blir svårt att tillgodogöra sig studier. Att klara skolan är en viktig skyddsfaktor för att klara psykiska påfrestningar och en fullföljd skolgång ökar möjligheterna till ett inträde i arbetslivet och etabler- ing i vuxenlivet. Det ställer krav på samverkan mellan olika aktörer som skola, socialtjänst och hälso- och sjukvård så att förutsättningar finns att öka barns möjligheter att klara skolan (se mer i kapitel 8).72 Bland unga som varken arbetar eller studerar är det vanligare att känna sig deprimerad, ha lågt självförtroende och uppleva fysiska besvär.73 Allvarliga problem med oro, ångest och rädsla är mer än dubbelt så vanligt bland de som varken arbetar eller studerar jämfört med andra unga. Bland de unga männen är det dessutom fem gånger så vanligt att skatta sin allmänna hälsa som dålig eller mycket dålig jämfört med unga män i studier eller arbete.74 Andelen som fått öppen psykiatrisk vård är så hög i gruppen unga som varken arbetar eller studerar som i ungdomspopulationen i sin hel- het. Öppen psykiatrisk vård är vanligast bland unga som varken arbetar eller studerar i åldern 16–och andelen minskar med åldern.75 72Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (2015). När livet känns fel – ungas upp- levelser av psykisk ohälsa. 73Plenty, S., , , , S, Mood, C., , F. & Treuter, G. (2017). Jobb, studier eller annat? En rapport om unga vuxnas sysselsättning och levnadsvillkor. 74OECD (2016). Investing in Youth – . 75Temagruppen Unga i arbetslivet (2017). Aktivitet: okänd? Unga som varken arbetar eller studerar. Unga och deras väg till etablering Andra studier visar att personer med omfattande arbetslöshet i åldern löper betydligt högre risk för psykisk ohälsa senare i livet jämfört med andra unga.76 En studie kring ungas upplevelser har bland annat visat att det som ibland benämns som lättare psykiska besvär kan upplevas nog så svåra av unga själva. Psykisk ohälsa är särskilt utbredd bland unga med funktionsnedsättning, unga hbtq-personer och unga flyktingar. Unga kvinnor och unga män har olika strategier för att hantera psykisk ohälsa.77 menar att det är angeläget att fort- sätta följa utvecklingen av en ökad psykisk ohälsa bland barn och unga vuxna och att hjälpa olika aktörer inom hälso- och sjukvård och socialtjänst att möta behovet av försämrad psykisk hälsa bland unga. Även om orsakerna till ökningen av psykisk ohälsa inte är fastställda tyder den betydande omfattningen bland unga på att orsa- kerna rör ungas livsvillkor generellt, som skolperioden eller inträ- det till arbetsmarknad och vuxenliv. Att psykisk ohälsa också är en riskfaktor gör att en allt ökande grupp av unga i befolkningen kan få svårt att etablera sig på arbetsmarknaden och i vuxenlivet.78 Det har gjorts och görs stora satsningar inom detta område. Exempelvis kommer Forte, och med en ny gemensam utlysning om psykisk hälsa hos nyanlända barn och ungdomar samt barn och ungdomar med funktionsnedsättningar. Satsningen omfattar totalt och sträcker sig , och riktar sig till tvärvetenskapliga miljöer som ska arbeta för utveckling av nya idéer och innovationer.79 76Virtanen, P., , A. & , U. ”Children of boom and recession and the scars to the mental health. A comparative study on the long term effects of youth employ- ment” i for Equality in Health. Se även , M., Winefield, A., , K., & Hammarstrom, A. ”Unemployment and mental health scarring during the life course” i European journal of public health. 77Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (2015). Modell för stöd till unga med psykisk ohälsa som varken arbetar eller studerar, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhälles- frågor (2017). Fokus 17 – unga hbtq-personer. Etablering i arbetslivet. och Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (2015). När livet känns fel – ungas upplevelser av psykisk ohälsa. 78Socialstyrelsen (2017). Utvecklingen av psykisk ohälsa bland barn och unga vuxna – . 79Forte ”Utlysning : Psykisk hälsa hos barn och ungdomar inom utsatta grupper” publi- cerad på myndighetens webbplats Kommunernas skyldighet att bedriva arbete riktat till unga som inte studerar har sett olika ut och går att spåra tillbaka till 1970-talet. har kommunernas ansvar förtyd- ligats i omgångar. Trots det kvarstår betydande skillnader i kvalitet och likvärdighet mellan kommuner. Samordnaren har haft i uppdrag att komplettera arbete med det kommunala aktivitetsansvaret. I uppdraget har ingått att ge förslag till fortsatta åtgärder från staten för att stödja kommunerna i deras arbete i syfte att öka kvaliteten och likvärdigheten i de insatser som unga erbjuds. Skollagens bestämmelser om uppsökande verksamhet för kommu- nerna togs bort i samband med införandet av de individuella pro- grammen på gymnasiet . återinfördes en särskild bestämmelse i skollagen om kommunalt ansvar att hålla sig informerad om ungas sysselsättning i syfte att kunna erbjuda dem lämpliga individuella åtgärder. Detta har kallats uppföljningsansvar och informationsansvar.1 har kommunerna fått ett förtydligat så kal- lat aktivitetsansvar. Hemkommunen ska löpande hålla sig informerad om hur unga som har fullgjort sin skolplikt men inte fyllt och inte genomför eller har fullföljt utbildning på nationellt program i gymnasieskola, gymnasiesärskola eller mot- svarande utbildning, är sysselsatta.2 Hemkommunen ska erbjuda de 1SOU 2013:13 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun. 229 kap. 9 § skollagen (2010:800). som omfattas av aktivitetsansvaret lämpliga individuella åtgärder som i första hand ska syfta till att motivera unga till att påbörja eller återuppta en utbildning. Insatserna ska dokumenteras på lämpligt sätt och register ska föras över de unga som omfattas av ansvaret. När benämningen i skollagen ändrades från ett informations- ansvar till ett aktivitetsansvar syftade detta till att förtydliga att det ligger i hemkommunens ansvar att vara aktiv i relation till dem som omfattas av ansvaret. En annan viktig skillnad mot hur det var in- nan den senaste lagändringen är att aktivitetsansvaret omfattar unga som går i gymnasieskolans introduktionsprogram, vilket inne- bär att en betydande andel inom aktivitetsansvaret är studerande. Samordnaren ser det som problematiskt och har därför ställt sig bakom det förslag lade om att elever på intro- duktionsprogram inte bör omfattas av det kommunala aktivitets- ansvaret.3 En sådan ändring bör innebära att det frigörs resurser i kommunernas arbete att fokusera arbetet mot de unga som står utan- för studier. och dess förslag bereds för när- varande inom . 6.2Ett likvärdigt stöd och insatser med kvalitet Samordnaren har i uppdrag att föreslå fortsatta åtgärder från staten för att stödja kommunerna i deras arbete med aktivitetsansvaret i syfte att öka kvaliteten och likvärdigheten i de åtgärder kommu- nerna erbjuder de unga inom ramen för ansvaret. Därför har det varit viktigt för Samordnaren att i möten med kommuner kring aktivitetsansvaret be dem beskriva när kvaliteten och likvärdigheten brister, samt vilka lösningar de ser för arbetet framåt. Samordnaren menar att likvärdighet inom aktivitetsansvaret bör utgå från en tolkning som innebär förmåga att ge ett individuali- serat stöd på likvärdiga villkor, oavsett var en individ är bosatt (för mer om likvärdighet, se kapitel 3). Det faktum att det är skillnader i hur kommunerna organiserar och genomför aktivitetsansvaret innebär därmed inte nödvändigtvis bristande likvärdighet. Det måste finnas utrymme för att arbeta på olika sätt utifrån skilda lokala 3 Samordnaren för unga som varken arbetar eller studerar (2017). Remissvar SOU 2016:77 En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasie- utbildning (Diarienummer U2016/04660/GV). Dessutom är det i linje med den kommunala själv- styrelsen att varje kommun själv avgör hur aktivitetsansvaret genom- förs. Dock ska stödet till individen vara likvärdigt oavsett kommun och anpassad till varje individs resurser och behov. För bedömning av kvalitet i de insatser som erbjuds inom aktivi- tetsansvaret tar Samordnaren utgångspunkt i evidensbaserad prak- tik (se kapitel 4) och insatsers effekter (se kapitel 7). En evidens- baserad praktik inom aktivitetsansvaret handlar om kommunernas förmåga att i verksamheten väga samman olika kunskapskällor och erfarenheter i mötet med enskilda unga och i planering och utveck- ling av verksamheten. För att nå kvalitet och likvärdighet krävs arbete inom flera viktiga områden; att fastställa vilka som omfattas av ansvaret, att etablera kontakt och att ha tillgång till och erbjuda lämpliga individuella insatser. med en heterogen ungdomsgrupp Arbetet med det kommunala aktivitetsansvaret är både komplext utifrån att ungdomsgruppen är heterogen och omfattande då det ska vara individcentrerat, vid behov samordnat och genomföras med hög kvalitet. En positiv trend är att andelen kommuner som har en handlingsplan för arbetet med aktivitetsansvaret har ökat successivt . I den kommunenkät som Samord- naren genomförde 2016 svarade av kommunerna att de har en handlingsplan (jämfört 2006).4 Betydelsen av handlingsplaner kan vara särskilt stor då det inte förekommer någon styrning av uppdragets innehåll på natio- nell nivå. genomfördes i samarbete med SKL. Den gick ut till alla 290 kommuner, med en svarsfrekvens på . Resul- tatet har sammanställts i rapporten 20165. Fortsättningsvis refereras den till som Samordnarens kommun- enkät. 4Resultaten från enkäten presenteras i sin helhet i Samordnaren för unga som varken arbetar eller studerar (2016). Kommunernas aktivitetsansvar 2016. 5Samordnaren för unga som varken arbetar eller studerar (2016). Kommunernas aktivitets- ansvar 2016. 6.3.1Unga som omfattas av ansvaret En av ambitionerna med förändringarna i regelverket 2015 var att skapa nationella register över de som omfattas av aktivitetsansvaret. Det har visat sig svårt att med exakthet beskriva storleken på den grupp unga som omfattas av ansvaret som det finns indi- kationer på att de är fler än förväntat. Skolmyndigheterna gjorde uppskattningen att ungefär 60 000 indi- vider omfattades av ansvaret under 2015.6 Av dem var hälften stude- rande inom gymnasieskolans introduktionsprogram och övriga fanns utanför gymnasieskolan, i okänd sysselsättning. Denna uppskattning bör vara en underskattning då drygt 115 200 unga regi- strerades som aktuella för aktivitetsansvaret av kommunerna 2016 enligt inrapporterade siffror till . Den största gruppen, drygt 45 500, var i för kommunerna okänd sysselsättning. Knappt 8 500 unga var kända för kommunen, men inte i någon sysselsätt- ning. Utöver det var knappt 43 000 i studier på introduktionspro- grammen, drygt 8 000 i andra studier (exempelvis inom vuxenutbild- ningen) och knappt 10 000 i arbete eller annan sysselsättning.7 Samordnaren har gjort en beställning till SCB för att fördjupa kunskapen om de 115 200 individer som kommunerna rapporterat in 2016. En uppdelning har gjorts mellan elever inskrivna på intro- duktionsprogram och de som inte är det. De som benämns som utanför studier finns inte inom studier på gymnasieskolan.8 Resultaten visar att unga män är överrepresenterade bland dem som omfattas av aktivitetsansvaret, särskilt bland inskrivna på intro- duktionsprogrammen (tabell 6.1). Detsamma gäller i gruppen unga i åldern 19–(figur 6.1). 6Skolinspektionen (2016). Kommunernas arbete med det kommunala aktivitetsansvaret. 7Skolverket (2017). Redovisning av kommunernas aktivitetsansvar 2016. Hur många ungdomar rapporterades och vilka åtgärder erbjuds de av kommunerna? 8Dock kan några av dem finnas inom folkbildningen eller den kommunala vuxenutbildningen. Jämför (2017). Redovisning av kommunernas aktivitetsansvar 2016. Hur många ungdomar rapporterades och vilka åtgärder erbjuds de av kommunerna? Särredovisningen är bland annat gjord utifrån gymnasieutredningens förslag om att studerande på introduktions- programmen inte längre ska omfattas av aktivitetsansvaret, vilket Samordnaren ställer sig bakom då aktivitetsansvaret bör koncentreras mot de som inte finns i studier. En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasie- utbildning och Samordnaren för unga som varken arbetar eller studerar (2017). Remissvar SOU 2016:77 En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och full- följa en gymnasieutbildning (Diarienummer U2016/04660/GV). * Samtliga födda –2000, folkbokförda i . Källa: SCB. Källa: SCB. Unga som omfattas av aktivitetsansvaret har betydligt svagare studiebakgrund än övriga unga. Studieresultat från har betydelse för både behörighet till gymnasiestudier och för senare etablering. Bland unga inom aktivitetsansvaret var be- höriga till gymnasieskolans nationella yrkesprogram 2016, jämfört bland övriga unga.9 Unga som omfattas av aktivi- tetsansvaret kommer oftare från familjer med kortare utbildnings- 9 Meritvärdet från bland dem som avslutat årskurs 9 var också betydligt lägre. Bland de som omfattades av aktivitetsansvaret och var inskrivna på introduktionsprogram var meritvärdet 82,65 (88,19 för unga kvinnor och 78,68 för unga män), för de utanför studier 175,75 (186,30 för unga kvinnor och 166,98 för unga män), jämfört med 228,85 (239,98 för unga kvinnor och 217,92 för unga män bland övriga unga i samma ålder. har minst en förälder med en efter- gymnasial utbildning jämfört bland övriga unga.10 Samordnaren har i uppdrag att särskilt beakta unga nyanlända i rela- tion till det kommunala aktivitetsansvaret. Både utrikesfödda och nyanlända11 är överrepresenterade inom aktivitetsansvaret (figur 6.2). Detta gäller särskilt de som varit inskrivna på gymnasieskolans intro- duktionsprogram, där språkintroduktion har blivit ett av de större gymnasieprogrammen som en konsekvens av det stora antalet unga som flydde till 2015. Bland nyanlända inom aktivitetsansva- ret var män och kvinnor 2016, jämfört med 56 respektive 44 bland nyanlända som inte omfattas av aktivitets- ansvaret. Könsskillnaden är större inom introduktionsprogrammen än i gruppen unga utanför studier. Källa: SCB. 10Värt att notera är att det saknas uppgift om utbildning bland många av dem som omfattas av aktivitetsansvaret vilket troligen beror på en hög andel nyanlända och utrikes födda där uppgift saknas om föräldrarnas utbildning. 11Nyanländ definieras som född utomlands med första invandringsdatum till . Det är svårt att med exakthet beräkna antalet nyanlända ungdomar utanför gymnasieskolan som omfattas av aktivitetsansvaret då det inte är möjligt att exkludera dem som har en avslutad gymnasieutbildning när de flyttade till genom befintliga register. Arbetet med nyanlända inom aktivitetsansvaret har lyfts i både Samordnarens kommunenkät, i en fördjupad telefonundersökning och i Samordnarens dialogmöten med kommunala företrädare. I kommunenkäten uppgav få kommuner att de hade förändrat sitt arbete med aktivitetsansvaret utifrån att många anlände till 2015, även om de sett behovet av det. Ett skäl var att många av de unga nyanlända befann sig i asylprocessen och då inte omfattades av aktivitetsansvaret eller att de studerade på språkintroduktion och då, även om de omfattades av aktivitetsansvaret, formellt varit i pågående studier. Samma argument har lyfts av kommuner under dialogmöten . Flera kommuner har lyft fram ett kommande be- hov av utökad samverkan inom kommunen och av nya utbildnings- former för att kunna påbörja och slutföra gymnasiestudier, samt ökad bemanning i arbetet med unga nyanlända. Under Samordnarens dialogmöten har allt fler tagit upp proble- matik med att kartlägga målgruppen och svårigheter att komma i kontakt med nyanlända ungdomar då de ofta inte bor på uppgivna adresser eller de placeras i annan kommun med kort varsel. Det kan vara svårt att hinna garantera studieplatser då kommunen inte vet från månad till månad hur många ungdomar som är skrivna i kom- munen. I några fall har unga antagits till en utbildning i en kommun, men därefter flyttats från boende till en annan kommun innan terminen har påbörjats. Den mottagande kommu- nen kan då få svårt att snabbt erbjuda en motsvarande utbildnings- plats på ett nationellt program.