sou · H6B37 · 2018-02-20 00:00:00 — I den försvarspolitiska inriktningspropositionen bedömer regeringen att den säkerhetspolitiska situationen i har försämrats.2 Vidare framgår att ett enskilt militärt väpnat angrepp direkt mot är fortsatt osannolikt men att kriser som innehåller militära angreppshot likväl aldrig kan uteslutas. En prioritering av materielanskaffningen behöver ta sin utgångspunkt i målsättningen med Försvarsmakten, dess uppgifter och vilka förmågor som då krävs. Avgörande för utformningen är i detta sammanhang angriparens bedömda målsättningar, resurser samt den militärtekniska utvecklingen. 1Försvarsberedningen Ds 2017:66 Motståndskraft Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025. 2Proposition 2014/15:109 Försvarspolitisk inriktning 2016–2020. Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter Försvarsberedningen har framhållit att ett väpnat angrepp mot kan inte uteslutas. Det kan inte heller uteslutas att militära maktmedel eller hot om sådana kan komma att användas mot . blir oundvikligen påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde.3 säkerhetspolitik syftar ytterst till att garantera landets politiska oberoende och självständighet. Regeringen bedömer i den försvarspolitiska inriktningspropositionen att försvarsförmågan bör stärkas. Genom att kunna möta ett väpnat angrepp bör försvaret tillsammans med politiska, diplomatiska och ekonomiska medel utgöra en tröskel för den som skulle vilja angripa eller utöva påtryckningar med militära maktmedel. Av inriktningspropositionen framgår också att utformningen av försvaret i första hand bör bygga på förmågan att kunna möta ett väpnat angrepp. Försvarsmakten konstaterar att närområdet utgör en gränszon mellan västliga/amerikanska och ryska intressen samt att områdets utveckling starkt påverkas av de rysk-amerikanska relationerna.4 Inom Nato finns ett ökat fokus på försvar av medlemsländernas territorier. Det konstateras också att den europeiska delen av Nato inte har förmåga att försvara medlemsländerna mot ett eventuellt ryskt angrepp utan hjälp. Orsakerna är bl.a. bristen på tillgängliga förband och vissa nyckelförmågor. En betydelsefull faktor i ett försvar av något eller några östliga Nato-länder är därför hur det tar innan och andra länder kan föra fram förband och resurser. Vid en eventuell militär konflikt som involverar de baltiska länderna kan Nato ha ett behov av att kunna verka med flygstridskrafter över och tillföra förstärkningar av markstridskrafter. Från rysk sida kan det finnas intresse av att utöka den egna försvarszonen genom framgruppering av luftförsvarssystem för att under en konflikt försvåra Natos operationer i närområdet.5 Utredningen konstaterar att de militärgeografiska förhållandena med bl.a. rysk förmåga till långräckviddig bekämpning som täcker medför att hela inklusive kan bli påverkat av en konflikt 3Försvarsberedningen Ds 2017:66 Motståndskraft Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025. 4Försvarsmakten FM2017-4264:2 Underlag inför nästa försvarspolitiska inriktningsbeslut. 5Försvarsmakten FM2017-4264:2 Underlag inför nästa försvarspolitiska inriktningsbeslut. Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter som exempelvis rör . Detsamma gäller en konflikt på och . Utredningen anser att det är naturligt att inta en defensiv hållning för ett litet land i förhållande till en resursstark angripare. Därigenom kan spänningar minska och att en konflikt eskalerar till våldsanvändning och väpnat angrepp kan undvikas. Inte ens tillsammans med andra länder och organisationer är det troligt att skulle vara med och inleda stridshandlingar i syfte att begränsa en angripares möjligheter. Enligt utredningen bör bl.a. detta förhållande beaktas när behovet av vapensystem som främst är avsedda att ha effekt på motståndarens territorium, exempelvis långräckviddiga vapensystem ska bedömas. Utredningen bedömer att sådana system endast skulle sättas in efter ett angrepp. En annan effekt av att agerar defensivt, och kommer att vara den part som utsätts för angrepp om en konflikt uppstår, är att angriparen väljer tidpunkt och tillvägagångssätt. Det medför att i någon utsträckning sannolikt kommer att överraskas och att Försvarsmakten därför behöver utformas för att vara så robust som möjligt vid angrepp med kort förvarning. Den tröskeleffekt som Försvarsmakten bidrar till att skapa kan ses som en serie trösklar relevanta i olika delar på en konfliktskala. Det kan röra sig om trösklar mot kränkningar, sabotage, enstaka angrepp med fjärrstridsmedel, massiva angrepp eller angrepp som innefattar marktrupp. Tröskeln kan vara avskräckande om angriparen befarar motåtgärder, t.ex. i form av sanktioner eller genom militära motangrepp. Tidsfaktorn är central vid en konflikt i närområdet. Utredningen konstaterar i likhet med Försvarsmakten att satsningar på försvaret och ryska militära resurser inte är så stora att de kan förväntas klara ett utdraget krig med Nato.6 Om det uppstår en konflikt 6 Försvarsmakten FM2017-4264:2 Underlag inför nästa försvarspolitiska inriktningsbeslut. Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter är det troligare att kommer att ha begränsade målsättningar som snabbt bedöms kunna uppnås, bl.a. i syfte att ställa olika länder och Nato inför fullbordat faktum. Ett försvar som utformas och används för att skapa uthållighet kan enligt utredningen få en tröskeleffekt även om det inte kan bryta fiendens anfallskraft. Om ett litet land som ska kunna skapa en tröskel mot angrepp från en stark motståndare förutsätter det att angriparen bara kan avsätta en mindre del av sina resurser i angreppet mot . I likhet med Försvarsmaktens militärstrategiska doktrin betonar utredningen vikten av att det väpnade angreppet kan mötas snabbt i syfte att vinna tid och skapa handlingsfrihet.7 Ett snabbt agerande kan t.ex. störa angriparen i känsliga skeden och försvåra operationen. Därefter bör försvarsoperationer syfta till att tillsammans med andra vinna kriget alternativt enskilt undvika att förlora. Det kan ta tid innan vi får hjälp Försvarsberedningen framhåller att uthålligheten för totalförsvaret måste medge att civilt och militärt stöd från andra länder kan etableras. Tiden det tar för att få internationellt civilt och militärt stöd är svår att beräkna. Den är avhängig politiskt engagemang och beslutsfattande i andra länder och i internationella organisationer. Indirekt militärt stöd med t.ex. underrättelser inklusive luftlägesbild kan troligtvis, om nödvändiga politiska beslut fattas, ges tämligen omgående. Mer konkreta stödåtgärder tar av geografiska och andra rent praktiska orsaker . Efter nödvändiga politiska beslut tar det dagar till veckor att verkansfullt sätta in flygstridskrafter till stöd för . Marinstridskrafter tar veckor till månader och markstridskrafter tar månader att få på plats i relevant omfattning.8 Utredningen delar dessa slutsatser och bedömningar. 7Försvarsmakten FM2016-7616:1 Militärstrategisk doktrin. 8Försvarsberedningen Ds 2017:66 Motståndskraft Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025. Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter Försvarsberedningen konstaterar att den etablerade svenska unilaterala solidaritetsförklaringen, som har ett brett politiskt stöd i , omfattar EU-medlemmar samt och . Den solidariska säkerhetspolitiken är grunden för den svenska försvars- och säkerhetspolitiken. Den solidariska säkerhetspolitiken och solidaritetsförklaringen förutsätter att försvaret kan verka tillsammans med andra länder och organisationer och det ställer också krav på att kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd.9 Enligt den försvarspolitiska inriktningspropositionen ska Försvarsmaktens uppgifter kunna lösas enskilt och tillsammans med andra myndigheter, länder och organisationer. Det anges vidare att det inte går att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land och att ett enskilt militärt angrepp mot är osannolikt. Även om det är osannolikt att ensamt skulle bli föremål för väpnat angrepp så kan det inte uteslutas att våldsanvändning i en större konflikt inleds med att angriparen med en begränsad del av sina resurser riktar sina stridshandlingar enbart mot . Att kan behöva agera ensamt behöver enligt utredningen beaktas i utformningen av Försvarsmaktens förmågor och materielförsörjning. Enligt utredningens mening betyder det att inga nyckelförmågor eller viktigare delar av försvaret får vara helt beroende av stöd utifrån för att fungera. Det skulle t.ex. inte vara acceptabelt med ett stridsflyg som är helt beroende av utländska luftburna sensorer för insats och stridsledning. Inriktningen att Försvarsmakten ska kunna lösa uppgifter och genomföra operationer tillsammans med andra, samt ha förmåga att ge och ta emot stöd, ställer bl.a. krav på samverkansförmåga. Förmågan till samverkan kan utvecklas med olika grad av ambition, vilket påverkar såväl kostnad som operativ förmåga. Med en lägre ambitionsnivå avseende samverkansförmåga kan det handla om att en högre svensk stab kan ge order till en utländsk brigad. För att detta ska vara möjligt krävs förhållandevis små investeringar i bl.a. sambands- 9 Försvarsberedningen Ds 2017:66 Motståndskraft Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025. Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter Med mycket hög ambition kan det vara fråga om att ett svenskt kompani ska kunna ingå i en utländsk bataljon. Den senare ambitionsnivån kan bli mycket kostnadsdrivande då det bl.a. ställs krav på likartade sambandssystem och i viss mån samma förmåga och utrustning, samma sätt att ge order m.m. Utredningen noterar att detta medför att en långt driven interoperabilitet inte kan vara generell mot olika länder utan man måste välja vilket land man ska vara interoperabel med. 5.2Det militärstrategiska läget i närområdet Försvarsutgifterna ger en bild av vilka resurser som avsätts till ett lands försvar och hur den militära förmågan kan utvecklas. och fram till minskade försvarsutgifterna i och många försvarsmakter ställdes om från fokus på nationellt försvar till att vara anpassade för internationella insatser. I sker nu en viss ökning av utgifterna och ett antal länder har gjort olika starka utfästelser om att nå upp till Natos målsättning om att försvarsutgifterna ska utgöra av bruttonationalprodukten (BNP). Genomförda eller planerade ökningar av försvarsutgifterna syftar till ökad försvarsförmåga men förmågeökning tar tid och bedöms endast delvis vara uppnådd 2025. Tabell 1 nedan visar försvarsutgifterna i närområdet 2016. Försvarsutgifter i närområdet 2016 (procent av BNP) Källa: FOI, . Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter Medlemsstaterna i Nato och EU kommer sannolikt att få ökad effekt av sina försvarsansträngningar. relativa militära styrkeövertag i vårt närområde består dock . De ryska försvarspolitiska ambitionerna har inte avtagit trots att den ekonomiska tillväxten saktat ner väsentligt. militära förmåga i absoluta termer kommer fortsatt öka under hela den kommande tioårsperioden på grund av de resurser som redan har investerats i bl.a. materiel och försvarsindustri i kombination med omfattande övningsverksamhet.10 Det militärstrategiska läget har enligt Försvarsberedningen försämrats bl.a. som ett resultat av att den ryska militära förmågan ökat. har en stor militär förmåga jämfört med grannländerna. militära förmåga i absoluta termer kommer att fortsatt öka under hela den kommande tioårsperioden.11 Militär förmåga och förekomsten av olika materielsystem hos länder i närområdet påverkar hur en eventuell konflikt kan komma att utvecklas. Därigenom påverkas också vilken förmåga som är prioriterad för Försvarsmakten. På grund av dominans avseende militär förmåga i närområdet har utredningen valt att begränsa beskrivningen till . Försvarsmakten konstaterar att agerande har lett till en försämring av den säkerhetspolitiska situationen i närområde.12 målsättningar innefattar bl.a. att bibehålla eller stärka landets ställning som en autonom stormakt. Totalt sett är fortsatt militärt underlägset och Nato. Försvarsutgifterna var en sjättedel av försvarsutgifter . är däremot militärt överlägset regionalt på grund av Natos och stora beroende av styrkor som huvudsakligen finns baserade i . 10Försvarsberedningen Ds 2017:66 Motståndskraft Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025. 11Försvarsberedningen Ds 2017:66 Motståndskraft Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025. 12Försvarsmakten FM2017-4264:2 Underlag inför nästa försvarspolitiska inriktningsbeslut. Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter fortsätter militärreformen och sitt beväpningsprogram men takten i genomförandet blir något långsammare än planerat som följd av fallande energipriser och handelssanktioner. Enligt en innebär den ryska försvarsreformen att äldre materiel successivt ersätts med ny.13 I huvudsak ersätts äldre system som finns i stora antal med färre men mer kapabla system. Det ryska kärnvapeninnehavet är centralt för ställning som stormakt. prioriterar taktiska kärnvapen för att kompensera upplevda brister i den konventionella militära förmågan. Högst prioriterat är att utveckla avskräckningsförmågan med strategiska kärnvapen, något som även Försvarsberedningen har framhållit i sitt betänkande Motståndskraft. Vid sidan av det ökar mängden taktiska kärnvapen och förmågan att genomföra offensiva kärnvapeninsatser i stärks. Utvecklingen av det strategiska luft- och rymdförsvaret har hög prioritet. bygger också upp förmågan att skapa s.k. avreglingszoner om flera där de främst med hjälp av kryssningsrobotar, ballistiska robotar, sjömålsrobotar och luftvärnsrobotar kan skydda ryska förband mot Natos sjö- och flygstridskrafter.14 I om rysk militär förmåga framgår vidare att kommer att ha en krigsmakt inriktad på storskaliga markoperationer. Detta uppnås genom de stora övningar och de satsningar som görs på försvaret. De väpnade styrkorna kommer enligt rapportens bedömning troligen att kunna inleda två storskaliga offensiva operationer . En sådan operation bedöms omfatta tusentals fordon och flygplan samt upp till 150 000 man, dock troligen inte mer än 100 000 man i varje vid två samtidiga operationer. Tillgången till luftlandsättningsförband (4 stycken luftlandsättningsdivisioner och 4 stycken luftburna brigader totalt i hela ) och transportflygplan gör att utredningen bedömer att kommer att kunna genomföra omfattande luftlandsättningsoperationer med lyft av ett förstärkt regemente (drygt 2 000 man med stridsfordon och annan utrustning) per transportomgång. FOI-R-4367-SE Rysk militär förmåga i ett tioårsperspektiv – 2016. 14I beväpningsprogrammet GPV-2020 prioriteras satsningar på bl.a. precisionsstyrda vapen, telekrig, ledningssystem och transportflyg. Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter Inom markstridskrafterna kommer nya stridsvagnar och band- och hjulgående stridsfordon. Innan dessa levererats i större antal runt andra halvan av , genomförs betydande förbättringar på befintliga system. satsar på att förnya stridsvagnsparken. Det kan dock komma att dröja innan den nya stridsvagnen kommer ut på förbanden i någon större omfattning.15 Inom marinstridskrafterna som helhet prioriteras i första hand kärnvapenbärande atomubåtar som en del i den strategiska avskräckningsförmågan. Vid sidan av detta utvecklas förmågan till kustnära operationer där satsningarna i första hand rör mindre fartyg såsom korvetter och fregatter. Ett begränsat antal landstigningsfartyg (som medger landstigning utan hamn) gör dock att endast en mindre del av en marininfanteribrigad kan transporteras i en omgång. Används däremot civila fartyg för urlastning i hamn bedömer utredningen att ett flertal tunga brigadförband kan transporteras. Inom flygstridskrafterna sker successiva förbättringar genom att en del befintliga flygplan genomgår uppgraderingar och att nya varianter av befintliga modeller tillverkas. Introduktionen av det ryska stridsflygplanet (PAK-FA), ett nytt stridsflygplan med smygegenskaper och närmast motsvarar det amerikanska stridsflygplanet , bedöms dock ske långsamt och i låg omfattning. Varianter av dagens stridsflygplan antas utgöra huvuddelen av stridsflyget . En introduktion av nytt bombflygplan bedöms också ligga längre fram i tiden. En brist under en betydande del av 2020- talet bedöms vara antalet långräckviddiga spaningssystem (flyg och UAV:er). Det medför att den långräckviddiga precisionsbekämpningen inledningsvis, främst begränsas till fasta eller förinmätta mål och platser. Utredningen betonar att den fortsatta utvecklingen i , avseende materiel och operativ förmåga, är svår att förutse och kräver kontinuerlig uppföljning och anpassning. 15 Givet att priset bedöms vara cirka fyra gånger högre än för en uppgraderad T-72 är det troligt att den också på kommer att utgöra en mindre del av stridsvagnsbeståndet . Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter I det långa tidsperspektiv som materielanskaffningsbesluten under nästa försvarsbeslutsperiod kräver, behöver hänsyn tas till den militärtekniska utvecklingen. Materielsystem som anskaffas för att vara operativa runt 2030 kommer i huvudsak att vara baserad på befintlig teknik eller teknik som är relativt mogen. Med viss säkerhet går det därför att identifiera militärteknik som kommer att vara betydelsefull för framtida materielsystem. Det är också möjligt att göra bedömningar av tänkbara militära konsekvenser av teknikutvecklingen och därmed dra slutsatser för hur den operativa förmågan bör utvecklas. Osäkerheterna är dock stora eftersom viss teknikutveckling som verkar lovande kan råka ut för oväntade problem. Utvecklingen inom flera teknikområden drivs av civila intressen. Teknik som tas fram inom dessa områden behöver i allmänhet anpassas och kompletteras för att kunna få en militär användning. För att kunna inrikta den militära förmågeutvecklingen och ställa rätt krav vid en upphandling, är forskning och spetskompetens inom teknikområden med särskild försvarsmaktsrelevans av betydelse.16 Nedan återges en beskrivning av några områden där teknikutvecklingen bedöms få en relativt stor inverkan på utvecklingen av militär förmåga i och i närområdet.17 Utvecklingen inom området ger bl.a. ökade möjligheter att analysera och bearbeta stora datamängder, däribland sensorinformation. I kombination med förbättrade verktyg för att fusionera och presentera information kan utvecklingen ge möjligheter till snabbare och bättre beslutsfattande med ett högre tempo i striden. En utvecklad kommunikations- och informationsteknologi är basen för system i samverkan. Det medger i sin tur ökade räckvidder och snabbare beslutscykler vid identifiering, målföljning och bekämp- 16En indikation på vilken betydelse tillmäter försvarsforskningen är att de avdelar av materielbudget 2011 till 2020 för forskning och utveckling. 17Texten baserar sig i huvudsak på Försvarsmaktens Perspektivstudie och Kungliga Krigsvetenskapsakademiens rapport 21 Angrepp mot . Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter Utvecklingen inom informationsteknologiområdet skapar också förutsättningar för artificiell intelligens och autonoma system. Utvecklingen inom området bedöms leda till en ökad sårbarhet. Kan inte de egna it-systemen skyddas kan det medföra att system slutar fungera med allvarliga operativa konsekvenser som följd. Utvecklingen motiverar dessutom ökade ansträngningar för att försöka påverka motståndarens motsvarande system och sårbarheter. Ballistiska robotar som accelereras upp i hög hastighet under uppskjutningsfasen och följer därefter opåverkade en kastbana mot målet. Moderna ballistiska robotar, exempelvis det ryska Iskandersystemet, har förmåga att avvika något från ballistisk bana med effekten att precisionen kan öka och att de blir mer svårbekämpade. Teknikutvecklingen förväntas stärka egenskaperna hos robotarna avseende precision och möjlighet att undgå bekämpning. Kryssningsrobotar kan ses som flygfarkoster som, ofta på låg höjd och i underljudshastighet, följer en förprogrammerad bana mot målet. Här går teknikutvecklingen bl.a. mot bättre naivgeringssystem, lägre signatur (de blir svårare att upptäcka) och förbättrad motorteknik. Teknikutvecklingen kommer sannolikt att medföra att kryssningsrobotarna blir billigare att tillverka och därför kan bli ett mängdvapen i stället för att vara reserverat för högvärdiga mål. Ut- veckling pågår också mot kryssningsrobotar med överljudsfart som har hastigheter på 5–7 gånger ljudets hastighet. I militära sammanhang används satelliter i huvudsak för radio- och datakommunikation, avlyssning, positionsbestämning (t.ex. GPS) och spaning med optiska eller radarsensorer. Spaningssatelliter behöver gå i en bana nära jordytan () för att få högupplöst information. Dessa satelliter har en decimeterupplösning i sina spaningsbilder. Problemet är att en satellit på den höjden bara kommer att kunna observera ett visst område i . För att få en god täckning av ett operationsområde behövs många satelliter som kan avlösa varandra, något som är svårt att Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter åstadkomma på grund av den höga kostnaden. Teknikutvecklingen med bl.a. minskad storlek på satelliterna bedöms sänka kostnaderna för både satelliter och uppskjutning. Vidare är det troligt att utvecklingen medför högre upplösning och snabbare överföring av information från satelliten till stridskrafterna på slagfältet. Obemannade flygande system, Unmanned Aerial Vehicle (UAV) finns av olika slag och storlekar och bär ofta olika typer av sensorer. De kan också fungera som vapenbärare eller för att underlätta ett utökat radiosamband. är UAV:er i allmänhet långsamtgående farkoster som är lätta mål för luftvärn och stridsflyg om de är lite större. Att operera medelstora eller stora UAV:er kräver därför luftherravälde. En annan svag punkt för UAV:erna är de sambandssystem som krävs för att kontrollera farkosten och för att överföra sensorinformation. Mindre UAV:er eller mikro-UAV:er kan vara svåra att bekämpa eftersom många befintliga vapensystem inte är anpassade för att kunna verka mot så små och långsamma mål. En utvecklingstrend är också att små UAV:er kan uppträda i svärmar där systemets effekt och robusthet skapas av mängden farkoster. Sådana UAV-system skapar särskilda problem ur luftförsvarssynpunkt. Teknikutvecklingen förväntas innebär ytterligare miniatyrisering, förbättrade sensorer, ökad uthållighet, förenklat handhavande och reducerade kostnader. Konsekvenser av detta är bl.a. förbättrade möjligheter att inhämta underrättelser och målkoordinater och därmed kunna minska risktagning och öka verkan av förband. En trend för markstridskrafterna är att UAV-systemen förs ner på lägre organisatorisk nivå, till och med så lågt som grupp eller enskilt fordon. Markbundna obemannade system förväntas ha sin största användning för röjning av minor, oexploderad ammunition och vägbomber, samt för olika spaningsuppgifter. Den viktigaste uppgiften för sjögående system är sjöminröjning och avsökning av havsbottnar. Ut- vecklingen kan innebära att behovet av fartyg speciellt utformade för minröjning minskar och ersätts med vanliga fartyg som opererar ett antal autonoma eller fjärrstyrda system. Det skulle kunna medföra såväl större kapacitet per fartyg, som ökad säkerhet för fartyget som genomför röjningen. Säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkter Sammantaget bedömer utredningen att obemannade system får en ökad betydelse på alla arenor. handlar det inte om att ersätta ett bemannat system eller förband utan att öka effekten genom att t.ex. tillföra kompletterande sensorer eller vapenbärare. Vidare kan utredningen konstatera att det sätt som UAV:er förts ner på lägre organisatorisk nivå har fått konsekvenser för hur markstriden förs , exempelvis i .