sou · H6B310 · 2018-03-02 00:00:00 — Kommittén ska dock alltjämt lämna förslag till hur förvalt- ningsuppgifter kopplade till det regionala utvecklingsansvaret ska finansieras. Kommitténs uppdrag i fråga om statliga myndigheters regionala indelning förtydligas. Förslaget ska vara utformat utifrån det förvalt- ningspolitiska målet. Kommitténs förslag ska också ta sin utgångs- punkt i behovet av samordnings- och planeringskapacitet på regional nivå och ska inte förutsätta en ändrad länsindelning. Kommittén ska mot denna bakgrund •föreslå en samordnad regional indelning för de statliga myndig- heter för vilka en geografisk samordning är relevant för både staten som helhet och för kommuner och landsting, •analysera vilka följder en samordnad regional indelning för de statliga myndigheterna skulle få för länsstyrelsernas uppgift att samordna olika samhällsintressen och statliga myndigheters in- satser samt för behovet av samverkan mellan länsstyrelserna, och •lämna förslag till författningsändringar. I och med att landstingens behov av samverkan ökar inom de olika verksamheterna finns behov av att följa hur landstingens samverkan sinsemellan och med kommunerna utvecklas, bl.a. avseende frågor om organisering, administrativa bördor och demokratiska aspekter, som t.ex. ansvarsutkrävande och transparens. Det kan dessutom finnas skäl att överväga att t.ex. införa krav på information till med- borgarna om samverkan eller göra analyser av represen- tativitet, insyn och effektivitet i beslutsfattandet. Kommittén ska mot denna bakgrund •översiktligt kartlägga landstingens nuvarande samverkan inom deras olika verksamhetsområden, •redogöra för hur landstingen ser på den framtida utvecklingen av samverkan, och •föreslå hur staten på en översiktlig nivå skulle kunna följa utveck- lingen av landstingens samverkan. Landstingens, kommunernas och befolkningens inställning vid ändringar i landstingsindelningen har frågan om en ändrad läns- och landstings- indelning utretts ett flertal gånger. Större förändringar i landstings- indelningen påverkar människors vardag och det kan få stor bety- delse för dem vilket landsting de tillhör. Dessutom påverkas den regionala demokratin och den regionala representationen. Det kan därför finnas skäl att i indelningslagen införa krav på att hänsyn ska tas till befolkningens önskemål och synpunkter vid ändringar i landstingsindelningen. Det finns i detta sammanhang också skäl att överväga om bestämmelser om vilken hänsyn som ska tas till de landsting och de kommuner som berörs av en ändring i landstings- indelningen bör införas i indelningslagen. Som ovan nämnts är landstingsindelningen kopplad till länsindel- ningen. Frågan om ändringar i landstingsindelningen är därför mer komplex och omfattande än en ändrad kommunindelning. Kom- mittén bör därför överväga om en reglering om inhämtande och be- aktande av landstingens, kommunernas och befolkningens inställning vid ändringar i landstingsindelningen bör utformas på samma sätt som den reglering som gäller för ändringar i kommunindel- ningen eller anpassas utifrån dessa ärendens särskilda beskaffenhet. Kommittén ska mot denna bakgrund •analysera för- och nackdelar med att i indelningslagen införa bestämmelser om landstingens, kommunernas och befolkningens synpunkter vid ändringar i landstingsindelningen, •analysera för- och nackdelar med att reglera när och hur befolk- ningens önskemål och synpunkter ska inhämtas, och •lämna förslag till författningsändringar. Samråd och redovisning av uppdraget För kommitténs återstående och tillkommande uppdrag ska, i stället för vad som angavs i de ursprungliga direktiven, följande gälla när det gäller samråd och redovisning. Vid förslag som rör de statliga myndigheterna ska kommittén redovisa de ekonomiska och personella konsekvenserna. Det är av särskild vikt att kommittén inhämtar synpunkter från och för en dialog med kommuner och landsting samt Kommuner och Landsting, kommunala samverkansorgan och berörda statliga myn- digheter. Kommittén ska bedriva sitt arbete i dialog med länsstyrel- serna. Kommittén ska löpande informera regeringen (Finansdeparte- mentet) om uppdragets genomförande. Enligt de ursprungliga direktiven skulle kommittén slutredovisa sitt uppdrag . Utredningstiden förlängs och uppdraget ska i stället i sin helhet slutredovisas . Myndigheter som föreslås ha samordnad geografisk indelning I denna bilaga redogör vi för varje föreslagen myndighets uppdrag, regionala organisation samt regionala samverkan. Den enkät som vi har genomfört och som vi hänvisar till nedan redovisas i avsnitt 3.2.4. Uppgifter och regional organisation Försvarsmakten ska enligt sin instruktion upprätthålla och utveckla ett militärt försvar som ytterst kan möta ett väpnat angrepp. Försvarsmaktens organisation är förhållandevis detaljerat reglerad i bilaga till myndighetens instruktion. Försvarsmakten bestämmer dock själv enligt instruktionen vilka organisationsenheter som ska samverka med länsstyrelser, kommuner, landsting och andra sam- hällsorgan för att åstadkomma dels en enhetlig inriktning och led- ning av totalförsvarets olika delar, dels en samordnad användning av militära och civila resurser. är indelat i fyra militärregioner: nord, mitt, väst och syd (se nedan). Varje region har en stab. Militär- regionstaber inrättades med syfte att öka Försvarsmaktens opera- tiva förmåga och stärka samverkan mellan totalförsvarets civila och militära delar. De regionala staberna svarar för ledning av bevaknings- och skyddsuppgifter, de ska leda civil-militär samverkan samt svara för stöd till samhället. I uppgifternas lösande kan de då föra befälet över såväl krigs- som hemvärnsförband. De regionala cheferna med stab ska stödja samhällets krisberedskap såväl vid händelser i fred, vid kris och vid krig. Den regionala stabens personal håller kontinuerlig kontakt med myndigheter som exempelvis länsstyrelserna inom regionen. Staben leder insatser vid till exempel större olyckor eller i krig. Vid nationella krissituationer är det de regionala stabernas ansvar att samordna den militära insatsen med andra myndigheters räddningsarbete. Det kan behövas när hjälpinsatser görs från flera håll som vid bränder eller översvämningar. Då fungerar de regionala staberna som kon- taktpunkter mellan exempelvis Försvarsmakten, Polisen, Sjöfarts- verket, kommuner och landsting. , , , , , , , , , , Det som föranleder flera myndigheter att öka samverkan med Försvarsmakten är den politiska styrningen om mer konkret åter- upptagande av totalförsvarsplanering och återuppbyggande av det civila försvaret. Enligt förordningen (2015:1053) om totalförsvar och höjd beredskap ska varje myndighet i sin verksamhet beakta total- försvarets krav. Därutöver är ytterligare ett stort antal myndigheter bevakningsansvariga enligt förordningen (2015:1052) om krisbered- skap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd be- redskap. Försvarsmaktens regionala staber samverkar med civila aktörer på regional nivå, däribland flera myndigheter. Särskilt viktiga är länsstyrelserna, polisen och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, men även andra myndigheter som t.ex. har viktiga uppgifter på det här området. Landstingen och hälso- och sjukvården har viktiga uppgifter inom ramen för totalförsvaret. Detsamma gäller den kommunala räddningstjänsten. Uppgifter och regional organisation ska tillsammans med övriga myndigheter inom och utom rättsväsendet genom sina insatser bidra till målet för kriminal- politiken – att minska brottsligheten och öka människors trygghet. är organiserad som en myndighet, indelad i sju polisregioner, åtta nationella avdelning- ar samt ett kansli. Att myndigheten ska delas in i regioner framgår av förordningen (2014:1102) med instruktion för . De sju polisregionerna har helhetsansvar för polisverksamheten inom ett angivet geografiskt område. Ansvaret omfattar bland annat utredningsverksamhet, brottsförebyggande verksamhet och service (t.ex. passervice och tillstånd). Arbetet i regionen leds av en region- polischef. Regionerna är i sin tur underindelade i polisområden (27 stycken) och därefter lokalpolisområden (95 stycken). I den tidigare nämnda enkäten hamnar bland de fem mest relevanta myndigheterna för samordnad regional indelning, både i svar från länsstyrelser och från landsting och kommunala samverkansorgan. Polisen har en utbredd regional samverkan, med såväl kommuner och landsting som med staten regionalt. Samverkan med länsstyrelserna sker framför allt inom ramen för krisberedskap. är en av de bevakningsansvariga myndigheter som finns uppräknade i bilaga till krisberedskapsför- ordningen1 med särskilt ansvar inom utpekade samverkansområden. Polisen är vidare samordnare av regeringsuppdraget mot organi- serad brottslighet som omfattar totalt tolv myndigheter. Uppdraget bedrivs regionalt i en geografi som motsvarar polisens regioner. har också vissa uppgifter kopplade till frågor om migration. Det är i regionerna som funktionsansvaret för dessa uppgifter finns.2 Utöver länsstyrelserna samverkar polisen regionalt i det dagliga arbetet framför allt med Säkerhetspolisen, och Kriminalvården. Uppgifter och regional organisation ansvarar för den allmänna åklagarverksamheten med undantag för den åklagarverksamhet som Ekobrottsmyndig- heten ska bedriva. Den operativa åklagarverksamheten utövas i sju geografiska åklagarområden och en nationell åklagaravdelning. Åklagarområdena består av landets 32 allmänna kammare, som har ett geografiskt arbets- fält ungefär motsvarande ett län. I och finns flera åklagarkammare. fick sin nuvarande regionala indelning , en följd av att polisen organiserades om. Åklagarmyndig- heten ville skapa en tydligare samverkansyta mot polisen och valde därför samma regionala indelning, även om motsvarigheten till polis- ens regioner benämns åklagarområden. Indelningen för åklagar- kammare stämmer ungefär mot polisens polisområden. 1Förordning (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. 2SOU 2017:12, s. 179. SOU 2018:10 Bilaga 3 samverkar mycket regionalt med polisen. Att myndigheterna parallellt omorganiserat sig i en kongruent indelning har enligt fallit väl ut. Samverkan mellan chefer i polisregioner och områdeschefer har utveck- lats. Områdescheferna i sitter på ett betydande regionalt mandat och har resurser för detta, vilket även polisens regionchefer gör. ingår också i regeringens myndighetsgemen- samma uppdrag kring organiserad brottslighet, där tolv myndigheter samverkar i en geografi motsvarande polisregionerna. Lokalt sam- verkar också med i landets kom- muner. Utöver har viss samver- kan regionalt med Arbetsförmedlingen och , bland annat kring bidragsbrott. I vissa enskilda ärenden arbetar Åklagar- myndigheten gemensamt med , men regionalt är verksamheterna mer parallella än gemensamma. Frivårdsdelen inom har viss, men ingen avgörande regional relevans för . Uppgifter och regional organisation uppdrag är att bland annat att ansvara för den lång- siktiga infrastrukturplaneringen för vägtrafik, järnvägstrafik, sjöfart och luftfart samt för byggande och drift av statliga vägar och järn- vägar. Av förordningen (2010:185) med instruktion för framgår att myndigheten ska ha en regional organisation och får ha det antal regioner som verket bestämmer. En region ska omfatta ett eller flera län. är indelat i sex regioner. är vidare organisatoriskt indelat i sju centrala funk- tioner och i fem verksamhetsområden: planering, trafikledning, underhåll, investering och stora projekt. På regional nivå finns också beredskapsplanering och kriskoordinering. , , , , , , , , Av svaren på vår enkät framgår att är den myndighet som både länsstyrelser, landsting och regionförbund pekar ut som mest relevant när det gäller samverkan och samordnad statlig indel- ning. Vid planering av statlig infrastruktur ger regeringen et i uppdrag att ta fram en nationell plan för transportsystemet. De regionalt utvecklingsansvariga i länen, i de flesta fall landsting och kommunala samverkansorgan, tar fram regionala transportplaner. ska enligt sin instruktion ta fram underlag och bidra med kunskaper vid framtagandet av de regionala planerna. är också en viktig aktör i förhållande till den regionala kollektiv- trafikmyndigheten, i regel landsting eller kommunalförbund. möter därutöver både kommuner och länsstyrelser inom ramen för deras uppgifter inom samt , där ska tillhandahålla underlag. I vardagen är den myndighet sam- verkar mest med, framför allt när det gäller länsstyrelsernas uppgifter inom miljö- och naturvård, men också när det gäller kommunala översiktsplaner och detaljplaner. Vid särskilda händelser är också och Säkerhetspolisen viktiga samverkansmyndig- heter för . är också en viktig myndighet inom ramen för krisberedskap enligt krisberedskapsförordningen3 och för totalförsvaret. Av instruktionen framgår att myndigheten, för att säkerställa att totalförsvarets krav beaktas i den fredstida verk- samheten, ska samråda med Försvarsmakten, Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap och övriga berörda totalförsvarsmyndig- heter, däribland länsstyrelserna. Uppgifter och regional organisation Arbetsförmedlingen ansvarar bland annat för den offentliga arbets- förmedlingen och dess arbetsmarknadspolitiska verksamhet. Av instruktionen framgår att arbetssökande och arbetsgivare ska ha tillgång till en likvärdig service i hela landet. Däremot finns det ingen direkt styrning av hur detta ska uppnås. Av instruktionen framgår att Arbetsförmedlingen själv bestämmer sin organisation. Arbetsförmedlingens har tre regio- ner: Syd, Mitt och Nord. Regionerna rymmer tillsammans tio geo- grafiska marknadsområden (MO). I varje MO finns det sedan ett större antal lokala arbetsförmedlingskontor. Det finns cirka 250 arbetsförmedlingskontor över hela landet. 3 är en av de myndigheter som finns uppräknade i bilaga till krisbered- skapsförordningen med särskilt ansvar inom utpekade samverkansområden. Bilaga 3 SOU 2018:10 Arbetsförmedlingen har en utbredd samverkan med såväl flera andra statliga myndigheter som t.ex. , och , som den kommunala sektorn på regional och lokal nivå. Det gäller bland annat inom ramen för den arbets- marknadspolitiska verksamheten och det så kallade etablerings- uppdraget. Vidare kan nämnas att Arbetsförmedlingen ingår i de regionala stukturfondspartnerskapen som ska göra prioriteringar mellan projektansökningar ur strukturfonderna. Myndigheten medverkar i och driver flera projekt med medel från Europeiska socialfonden. Arbetsförmedlingen är i regel också en av aktörerna som ingår i de regionala kompetensplattformar som finns ute i länen, vilka har till uppgift att samla branschorganisationer, utbildningsaktörer samt offentliga och privata aktörer i kompetensförsörjningsfrågor. Av svaren på vår enkät framgår tydligt att Arbetsförmedlingen är en av de myndigheter som anses vara mest relevant för samordnad regional indelning. Den bilden får stöd i de intervjuer vi genomfört med såväl myndigheter som kommunala företrädare. När det gäller andra statliga regionalt organiserade myndigheter utöver länsstyrelserna, betonar Arbetsförmedlingen samverkan med och Kriminalvården såväl nationellt som regio- nalt och lokalt. Arbetsförmedlingen har också viss regional sam- verkan med . Bland annat genom medverkan i de regionala strukturfonds- partnerskapen samverkar Arbetsförmedlingen med Svenska ESF- rådet och med . I regel är det marknadsområdeschefer eller biträdande sådana som sitter i partnerskapen. Arbetsförmedlingen har även betydelse ur civil- och totalförsvars- hänseende och har därigenom beröringspunkter med Försvars- makten. Myndigheten samverkar också regionalt med bland annat , och inom ramen för regeringsuppdraget om myndighetsövergripande satsning mot organiserad brottslighet. Uppdrag och regional organisation Kriminalvården har ansvar för häkten, fängelser och frivård. I Kri- minalvårdens uppdrag ingår också att transportera klienter mellan domstol, häkte och anstalt, men myndigheten utför även transporter för och räkning. Kriminalvården har två olika regionala indelningar för sin verk- samhet. En indelning för frivårdskontor, anstalter och häkten och en regional indelning för transporttjänsten. Den regionala indelningen för frivårdskontor, anstalter och häkten utgörs av sex regioner, som är geografiskt indelade enligt nedan- stående tabell. Bilaga 3 SOU 2018:10 Kriminalvårdens regionala organisation för frivårdskontor, , , , , , , , , , , , , , Myndigheten samverkar regionalt med övriga myndigheter i rätts- kedjan, främst , och dom- stolarna. Kriminalvården samverkar också regionalt med kommuner, landsting och Arbetsförmedlingen när det gäller social omsorg, vård, behandling och andra insatser. Kriminalvården ingår på regio- nal nivå även i myndighetssamverkan mot organiserad brottslighet. Uppgifter och regional organisation huvudsakliga uppdrag är att pröva ansökningar från personer som vill bosätta sig i , komma på besök, söka skydd undan förföljelse eller få svenskt medborgarskap. organisation består av en operativ verksamhet indelad i sex regioner, en kvalitetsavdelning, ett huvudkontor samt ett antal fristående funktioner. Inom varje region finns enheter som tar emot asylsökande och prövar olika typer av ansökningar om uppehållstillstånd. SOU 2018:10 Bilaga 3 , , , , Av svaren på vår enkät framgår att är en av de myndigheter som nämns oftast. För landsting och regionförbund hamnar den på sjunde plats bland de som nämns flest gånger. Bland länsstyrelserna är det den myndighet som tillsammans med Trafik- verket nämns av flest. Regional samverkan är viktig för myndigheten. är en av flera myndigheter som arbetar för att människor som fått uppehållstillstånd kan etablera sig i det svenska samhället. Ansvaret delas mellan kommuner, landsting och flera olika myndigheter, främst Arbetsförmedlingen, och Länsstyrelserna. Det har tidigare funnits ett behov av samverkan med i frågor om bosättning för nyanlända enligt Bosätt- ningslagen (2016:38), men har ansvaret helt gått över till . De myndigheter som själv bedömer att de huvudsakligen samverkar med regionalt är , För- säkringskassan och . När det gäller samverkan med landstingen handlar det främst om ersättningar och hälsoundersök- ningar, även om totalt sett inte samverkar så mycket med landstingen. Däremot har myndigheten mycket samverkan med kommunerna, Kommuner och Landsting (SKL) och länsstyrelserna. Rådet för Europeiska socialfonden i (Svenska ) Uppgifter och regional organisation Svenska har bland annat till uppgift att i förvalta Europeiska socialfonden. Europeiska socialfonden är en av , vilka utgör en viktig del av sammanhållningspoli- tiken som syftar till att minska regionala skillnader och ekonomisk ojämlikhet mellan människor inom EU. Enligt förordningen (2007:907) med instruktion för Rådet för Europeiska socialfonden i ska det inom , för hand- läggning på regional nivå av ärenden som avser det nationella social- fondsprogrammet för programperioden –2020, finnas regionala enheter på åtta angivna orter. Regionkontoren ansvarar för varsitt av åtta svenska geografiska strukturfondsområden. De regionala enheterna ansvarar bland annat för utlysning, beredning, beslut, genomförande och uppföljning av projekt inom Europeiska social- fonden. De geografiska programområdena för socialfonden följer de så kallade NUTS 24-områdena. , , , , 4 Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques. För varje geografiskt område finns ett regionalt strukturfonds- partnerskap bestående av företrädare för bland annat kommuner och landsting samt länsstyrelser. Genom fonderna finansierar Svenska i varje område projekt som arbetar med kompetens- utveckling, sysselsättningsåtgärder och integrationsinsatser. Verksam- heten syftar till att minska arbetslöshet och utanförskap, att stärka långsiktiga kompetensförsörjning och tillväxt och att öka sammanhållningen inom EU. När det gäller andra statliga myndigheter är det Arbetsförmed- lingen som för är i särklass viktigast att samverka med, därefter . Beträffande fondsamordning är Tillväxt- verket viktigast (Europeiska regionalfonden), men även Jordbruks- verket och länsstyrelserna (landsbygdsprogrammet och havs- och fiskeriprogrammet). Uppgifter och regional organisation huvuduppgifter är att i alla delar av landet främja hållbar näringslivsutveckling och hållbar regional tillväxt samt genom- föra strukturfondsprogram. Enligt förordningen (2009:145) med instruktion för Tillväxt- verket ska myndigheten för förvaltning av de regionala struktur- fondsprogrammen på regional nivå ha tjänstemän stationerade på åtta angivna orter. På dessa orter har regionkontor för bland annat hantering av EU-program, samlokaliserade med ESF- rådet. Regionkontoren ansvarar för varsitt av åtta svenska geografiska strukturfondsområden. Bilaga 3 SOU 2018:10 , , , , För varje geografiskt område finns ett regionalt strukturfondspart- nerskap. De regionalt utvecklingsansvariga är primära målgrupp i länen. I vissa frågor är det dock , till exem- pel gällande landsbygdsprogrammet och samhällsplanering. ska enligt sin instruktion samverka med andra berörda nationella, regionala och lokala aktörer med uppgift att skapa förutsättningar för hållbar näringslivsutveckling, innovationer och internationalisering. Bland myndigheter sker mycket samverkan med Arbetsförmedlingen och inom ramen för de regionala strukturfondspartnerskapen. Beträffande fondsamordning är viktiga (genom Europeiska socialfonden), men även och länsstyrelserna (landsbygdsprogrammet och havs- och fiskeriprogrammet). Uppgifter och regional organisation Säkerhetspolisen är en svensk säkerhetstjänst med polisiära upp- gifter och en av två operativa polismyndigheter. är Säkerhetspolisen en egen myndighet. Säker- hetspolisens verksamhet omfattar bland annat kontraspionage, kontraterrorism, författningsskydd, säkerhetsskydd och personskydd. Myndigheten ansvarar för att skydda mot inre och yttre samhällshotande verksamhet, bland annat genom att följa upp och motverka brottsaktiva aktörer och nätverk. Säkerhetspolisen arbetar också till exempel med att stärka skyddet hos de objekt och mål som är skyddsvärda utifrån säkerhet. Säkerhetspolisen har ett nationellt uppdrag och bedriver verksam- het på flera geografiska platser, dels från huvudkontoret i , dels vid sex regionalt placerade sektioner. Säkerhetspolisens regio- nala indelning motsvarar sju polisregioner, med de regionala kontoren på de orter där har sina regionala huvudkontor. De regionala sektionerna arbetar på uppdrag av huvudkontoret med bland annat underrättelseinhämtning och hotreducerande åt- gärder. De genomför också säkerhetskyddsupplysning och rådgiv- ning. Av myndighetens cirka 1 200 medarbetare arbetar cirka tio pro- cent vid de regionala kontoren. De regionala sektionerna leds av en sektionschef med personal- och budgetansvar samt visst delegerat beslutsansvar. De regionala sektionerna inom är i varierande grad verksam- ma inom samtliga av myndighetens ansvarsområden. De regionala sektionerna samverkar också med flera andra regionalt organiserade myndigheter. Utöver gäller det t.ex. Migrations- verket, , , Försäkrings- kassan och Kriminalvården. Därutöver har Säpos regionala sektioner, inom ramen för krisberedskap och civil försvarsberedskap, täm- ligen omfattande samverkan med Försvarsmaktens regionala staber i de fyra militärregionerna. Säkerhetspolisen har en viktig roll i den återupptagna totalförsvarsplaneringen och är bevakningsansvarig myndighet enligt förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. Säkerhetspolisen ingår även i den tidigare nämnda myndighets- gemensamma samverkan mot organiserad brottslighet. Regionalt företräds myndigheten i denna samverkan av de regionala sektions- cheferna. 1.Ett reklamlandskap i förändring – konsumentskydd och tillsyn i en digitaliserad värld. för blåljusverksamhet och andra samhällsnyttiga funktioner.