sou · H6B337 · 2018-05-30 00:00:00 — Brå ska även utveckla det konkreta stödet till brottsförebyggande aktörer på nationell, regional och lokal nivå och tillhandahålla relevant utbildning. Brå publicerade rapporten arbetssätt för att förebygga upprepat partnervåld – med fokus på våldsutövare och har utvärderat Kriminalvårdens särskilda utslussningsåtgärder. 2016/17:126. Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk Brå fick i sitt regleringsbrev i uppdrag att studera utvecklingen av grov kvinnofridskränkning och analysera orsakerna till det minskade antalet anmälda, uppklarade och lagförda brott. I uppdraget ingår att belysa om utvecklingen kan ha påverkats av hur bestämmelsen tillämpas i olika delar av rättskedjan, användningen av andra närliggande brottsrubriceringar eller förändringar i anmäl- ningsbenägenheten eller den faktiska utsattheten för dessa brott. Brå ska även i möjligaste mån analysera om den observerade utveck- lingen och orsakerna till utvecklingen även gäller grov fridskränk- ning. Brå ska därutöver analysera hur strafftiderna för grov kvinno- fridskränkning och grov fridskränkning har utvecklats, mot bak- grund av den straffskärpning som trädde i kraft . Uppdraget ska redovisas . är sedan sin omorganisation en myndighet som består av sju polisregioner. Polisregionerna har hel- hetsansvar för polisverksamheten inom ett angivet geografiskt område. Ansvaret omfattar bland annat utredningsverksamhet, brottsföre- byggande verksamhet och service. Polisens Nationella Operativa Avdelning, , ska inrikta och leda polisverksamheten nationellt och internationellt samt stödja polisregionerna i olika typer av verk- samheter. har ett antal utvecklingscentrum som är placerade i de olika polisregionerna. Centren ansvarar för olika ämnesområden. Utvecklingscentrum Väst arbetar med våld i nära relation och sexualbrott, medan brott mot barn och unga samt hedersrelaterade brott ligger hos Utvecklingscentrum Mitt. En av polisens viktigaste uppgifter vid sidan av brottsutredande arbete och ingripandeverksamhet, är att förebygga och förhindra att brott sker. I det brottsförebyggande arbetet samarbetar polisen med andra aktörer i samhället som t.ex. kommuner, och försäkringsbolag. Samverkan i brottsförebyggande arbete innebär att parterna tillför sina specifika resurser, kompetenser och kunskaper för att tillsammans minska sannolikheten för brott och reducera brottslighets skadeverkningar. Det brottsförebyggande arbetet mot våld mot närstående finns inte beskrivet på central nivå, genom t.ex. nationella riktlinjer eller liknande. Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk har en verksamhet med lots-inriktning . Tanken är att skapa en samling av tjänstemän runt den våldsutsatta personen med som huvudansvarig. Ett annat exempel är Relationsvåldscentrum vid Region i . Två socialtjänstemän är placerade på polisstationen i och fungerar som lotsar. De arbetar fristående och framhåller inte att de kommer från , vilket är en vinst. Det är dock ett pro- blem att dessa initiativ är personbundna.3 Granskningen av det s.k. Lotta-fallet tar upp de flesta frågeställ- ningar som handlar om samordning och säkerhet för brottsoffer inom polisen. Där finns också en del förslag på förbättringar hos Polisen och fallet kommer enligt polisens utredning troligen leda till krav på skärpning av straffet för grov kvinnofridskränkning. Poli- sens uppfattning är att det sannolikt skulle vara möjligt att dela mer information mellan myndigheter, men osäkerhet gör att många låter bli.4 Kriminalvården är en statlig myndighet med verksamhetsställen i hela landet. Kriminalvården ansvarar för att verkställa utdömda på- följder, bedriva häktesverksamhet samt utföra personutredningar i brottmål. Inom ramen för den verksamhet som myndigheten bedri- ver i syfte att verka för att återfall i brott förebyggs erbjuder Kriminal- vården flera olika behandlingsprogram. Såväl de som avtjänar fängelse- straff i anstalt eller genom intensivövervakning med elektronisk kontroll som de som står under övervakning till följd av dom på skyddstillsyn eller villkorlig frigivning med beslut om övervakning kan delta i behandlingsprogrammen. För varje dömd upprättas en verkställighetsplan som utgår från en individuell risk-, behovs- och mottaglighetsbedömning som styr vilka återfallsförebyggande insat- ser den dömdes plan bör innehålla. I häkten finns s.k. uppsökare som kan informera om och moti- vera klienter till behandling i Kriminalvården eller ute i samhället efter häktningstiden. Återfallsförebyggande behandling sker inte . 3Uppgifter från Väst. 4Polismyndigheten (2017) Granskning av relationsvåld med dödlig utgång i Polisregion . Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk Dåvarande genomförde i samarbete med Åklagar- myndighetens Utvecklingscentrum ett projekt –2013 för metodutveckling av handläggningen av vålds- och sexualbrott i nära relation och mot barn. Projektet redovisades i en rapport och ett utprovat arbetssätt sammanställdes i en prome- moria över ”Ett bästa arbetssätt”. Syftet med projektet var att korta handläggningstiderna och höja kvaliteten i bevissäkringen. genomförde Utvecklingscentrum en kart- läggning av tillämpningen av ”Ett bästa arbetssätt” vid de allmänna åklagarkamrarna. Svaren visade bl.a. på svårigheter att nå uppställda mål i det rekommenderade arbetssättet. genomfördes ett erfarenhetsseminarium om arbetssättet som tillsammans med kart- läggningen legat till grund för en fullständig översyn av arbetssättet och tillhörande material. För att nå målen krävs enligt Polisens uppföljning en organisation av arbetet hos både åklagare och polis som bygger på gemensamma prioriteringar, kontinuitet och ett tätt samarbete. Inom varje polisregion bör det finnas en välfungerande familjevåldsrotel eller en motsvarande enhet som samarbetar med åklagarkammarens relationsvåldsåklagare. Polisens i nära relation är under omarbetning. har därefter reviderat sina riktlinjer för handläggning av brott i nära relationer för att uppnå en enhetlig handläggning av fridskränkningsbrotten och övriga brott i nära rela- tion. roll i det återfallsförebyggande arbetet kommer till tydligast uttryck i handläggningen av kontaktförbud. Syftet med ett kontaktförbud är framförallt att förebygga hot- fulla och farliga situationer. Bestämmelserna om kontaktförbud har störst betydelse för personer som riskerar att utsättas för allvarliga trakasserier eller brott av personer de har eller har haft en parrelation med. Någon särskild relation mellan den som förbudet avses skydda och den som förbudet avses gälla mot krävs dock inte för att lagen ska bli tillämplig. Det finns flera olika former av kontaktförbud: ordinärt, utvidgat, särskilt utvidgat med elektronisk övervakning och kontaktförbud avseende gemensam bostad. De grundläggande förutsättningarna för kontaktförbud är att det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att förbuds- personen utsätter skyddspersonen för brott, förföljelse eller andra Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk I första hand är det brott mot någons liv, hälsa, frihet eller frid som motiverar ett kontaktförbud, men även andra brott kan få betydelse vid riskbedömningen. De omständigheter som är av betydelse för riskbedömningen och som utredningen där- för ska ta sikte på, är tidigare brott mot skyddspersonen, tidigare brott mot annan person, pågående förundersökning om brott mot skyddspersonen samt andra omständigheter som talar för att det före- ligger en risk.5 , SiS, är en statlig myndighet som bedriver institutionsvård och behandling av ungdomar med allvarliga psyko- sociala problem och vuxna med missbruksproblem. SiS tar också emot ungdomar som har dömts till sluten ungdomsvård. Myndig- heten har 24 särskilda ungdomshem med drygt 700 platser och elva LVM-hem med knappt 400 platser för vård av vuxna missbrukare. Institutionerna är placerade över hela landet. SiS har inga särskilda behandlingsprogram för relationsvåld. SiS ungdomshem Bärby, som tar emot unga män med psykosocial pro- blematik och missbruk, har ett program för sexualbrottsbehandling. Detta har dock inte utvärderats. Alla program har vuxit fram som lokala initiativ genom engagerade chefer på olika institutioner. Det finns 12 program varav sex eller sju har manual eller riktlinjer. Inom SiS används inte riskbedömningsinstrument, utan det görs intervjuer enligt ADAD6 för ungdomar och DOK7 för vuxna. Man kan göra neuropsykiatriska utredningar på uppdrag av . SiS är inne i ett arbete med att ta ett centralt grepp om behand- lingsverksamheten; SiS 2020. Det är ett arbete som ska få fram arbetssätt som passar målgrupperna bättre. finns inget ackrediteringssystem. SiS dokumentationssystem är under upp- byggnad. Just nu är SiS arbete i förhållandevis hög grad dominerat av ensamkommande flyktingar, varav flertalet är pojkar. I den grup- pen är det vanligt att samma person är både offer och förövare. var missbruksvården central i våld i nära relationer, men det har aldrig funnits någon särskild behandling för våldsproblematik. 5Åklagarmyndigheten (2011, uppdaterad 2017) Kontaktförbud. 6Adolescent Drug Abuse Diagnosis. Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk SiS har haft ett regeringsuppdrag kring sexuell hälsa och våld i nära relationer. inleddes arbetet vid den nyinrättade Jämställd- hetsmyndigheten. Syftet med inrättandet av en ny myndighet är att samla frågor som rör jämställdhetspolitiken och öka genomslaget för jämställdhetsarbetet. Myndigheten har tagit över vissa uppdrag och uppgifter från (Nationella sekretariatet för genusforskning), (Nationellt frid) och länsstyrelserna i och samt Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. Myndigheten ansvarar för bl.a. utbildning och samordning samt analys och upp- följning av frågor som rör våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld, människohandel och prostitution, samt andra centrala frågor på jäm- ställdhetsområdet. och civilsamhällesfrågor (MUCF) Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF, är en statlig myndighet som tar fram kunskap om ungas levnadsvillkor och om det civila samhällets förutsättningar. MUCF ska verka för att ungdomsperspektivet utvecklas i andra myndigheters verksam- heter och vara ett stöd i kommunernas arbete med kunskapsbaserad ungdomspolitik. MUCF ger bidrag till föreningsliv, kommuner och internationellt samarbete. MUCF är en av många myndigheter som har fått ett särskilt regeringsuppdrag att arbeta aktivt med jämställd- hetsintegrering –2018. Det innebär att all verksamhet i myndigheterna ska genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. MUCF har även i uppdrag att vara en strategisk myndighet för unga HBTQ- personer i enlighet med regeringens strategi för lika rättigheter och möjligheter oavsett sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck. MUCF arbetade på regeringens uppdrag med jämställdhet, maskulinitet och våld bland unga. Man undersökte bl.a. hur maskulinitetsnormer och inställningen till jämställdhet kan Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk påverka benägenheten att utöva våld, samt hur universell vålds- prevention med ett genusperspektiv kan fungera.8 Det finns 21 länsstyrelser i . De är separata myndigheter, men samverkar med varandra i många frågor. Till länsstyrelsernas upp- gifter hör att ansvara för att beslut från riksdag och regering genom- förs i länet och att samordna den statliga verksamheten. Länsstyrelserna fick 2007 i uppdrag av regeringen att inom ramen för sitt ansvarsområde ta initiativ till och på olika sätt ge stöd till samordning av frågor som syftar till att motverka mäns våld mot kvinnor, inklusive hedersrelaterat våld och förtryck samt prostitu- tion och människohandel för sexuella ändamål. Uppdraget avser både samordning av insatser till skydd och stöd samt förebyggande insatser. i ansvarar för den övergripande nationella redovisningen av uppdraget. Länsstyrelserna har en rad uppdrag för att följa upp den nationella strategin för att förebygga och motverka mäns våld mot kvinnor.10 Dessa är att: •Inom sitt län bistå kommuner och landsting genom kunskap och metodstöd (kompetensstöd) i deras arbete med mäns våld mot kvinnor samt främja samverkan mellan dessa aktörer, myndig- heter på regional nivå och civilsamhället. •I samverkan med kommuner, landsting, myndigheter, det civila samhället och näringslivet utveckla sektorsövergripande regionala strategier och handlingsplaner med utgångspunkt i den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. •Främja samverkan mellan kommuner (särskilt ), landsting, myndigheter på regional nivå samt civilsamhällesorga- nisationer. 8MUCF (2015) Unga, maskulinitet och våld. 9Ramböll (2017) Länsstyrelsernas arbete med att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor 10S2017/07420/JÄM (delvis). Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk •Verka för att utveckla kommungemensamma insatser som en- skilda kommuner har svårt att genomföra i egen verksamhet. Det kan exempelvis handla om skyddat boende för våldsutsatta per- soner med särskilda behov på grund av hedersnormer bland när- stående, funktionsnedsättningar, missbruk och beroende m.m. Det kan även handla om behandlingsverksamhet med vålds- utövare som inte är frihetsberövade. •På några platser i landet stödja utvecklingen av regionala, kom- mun- och myndighetsgemensamma resurscentra för barn och vuxna som är utsatta, eller riskerar att utsättas för, våld av närstående, i synnerhet hedersrelaterat våld och förtryck. Sådan verksamhet kan innebära samlokalisering av socialtjänst, hälso- och sjukvård samt polis med flerspråkig kompetens för att under- lätta stöd och skydd, inklusive för personer som medverkar i brottsutredningar. •Främja utvecklingen av universella förebyggande insatser mot våld, inklusive våld i ungas partnerrelationer. Länsstyrelserna bör även främja våldsförebyggande arbete med föräldrar, inklusive i hederskontext. Dessutom ska länsstyrelserna verka för en utveckling av återfallsförebyggande insatser för män som har ut- övat våld och vidta åtgärder för att förebygga köp av sexuella tjänster. •Följa och analysera utvecklingen av insatser enligt den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor för perioden –2018. Länsstyrelserna har , inom ramen för satsningen Tillsammans mot brott som redovisas under avsnittet om Brå, som uppgift att stödja och bidra till regional samordning av brottsföre- byggande arbete. Länsstyrelserna ska lämna en redovisning till Brå av det arbete som bedrivs i respektive län. Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk 7.11Samverkan mellan myndigheter för att utbyta erfarenheter och sprida kunskap 7.11.1Nationell myndighetssamverkan för kvinnofrid tog initiativ till samverkan mellan myndig- heter som berördes av arbetet med att bekämpa mäns våld mot kvin- nor. Samverkansgruppen kallas Nationell myndighetssamverkan för kvinnofrid och består av , , , , , , , Inspek- tionen för vård och omsorg, Kriminalvården, Länsstyrelserna, Migra- tionsverket, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Nationella sekretariatet för genusforskning, Nationells centrum för kvinnofrid, Polisen, , , , Kommuner och Landsting och Åklagar- myndigheten. NCK är sammankallande för det nätverket och har övertagit ordförandeskapet. Samverkansgruppen har som målsättning att vara en arena för att utbyta erfarenheter, bolla idéer, sprida kunskap och möjliggöra samverkan kring specifika projekt. Gruppen ska också arbeta för att sprida kunskap till personer som i sitt yrke eller ideella arbete möter våldsutsatta kvinnor, barn och unga som upplever våld och/eller män som utövar våld. 7.11.2Samverkan i länsstyrelsernas regi I de flesta län finns nätverk som utvecklingsledare vid länsstyrelserna träffar regelbundet. I vissa nätverk finns både professionella och representanter från den idéburna sektorn, såsom kvinnojourer. Vid finns Referensgrupp mot våld i nära relationer (för frågor kring våld i nära relation och hedersrelaterat våld och förtryck) och Referensgrupp mot prostitution och män- niskohandel. En hel del av den information som kommer från natio- nellt håll sprids ut i länen via dessa referensgrupper, såväl till , polis, åklagare, kriminalvård och hälso- och sjukvård. Grupperna arbetar med samordning, kompetens- och metodstöd och det har tagits fram en regional handbok om arbete med våld i nära relation. Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk har tillsammans med , , , Åklagarkammaren i , Polisområde , Kriminalvården i och 16 kommuner tagit fram ett samverkansdokument för våld i nära relationer. Den regionala handboken omfattar samarbete, handläggning och behandling av ärenden som rör våld i nära rela- tioner, såväl vuxna utsatta som barn som är utsatta. har i samordnat och verkat som ordförande för regional samverkan gällande våld mot kvinnor, numera regional samordning av frågor som rör området mäns våld mot kvinnor. Samordningsgruppens uppdrag har skiftat karaktär men det främsta syftet har alltid varit att under- lätta samordning mellan viktiga myndigheter i länet som kommer i kontakt med alla frågor rörande mäns våld mot kvinnor (mäns våld mot kvinnor i och utanför relationer, våld i nära relationer, barn som lever med våld, hedersrelaterat våld och förtryck samt prostitution och människohandel för sexuella ändamål) Främst sker detta genom att alla aktörer hålls uppdaterade på varandras uppdrag och kan dis- kutera var gränsdragningarna mellan aktörerna. Operation Kvinnofrid är en samverkansplattform för län vad gäller våld i nära relationer. I den samverkan ingår Polisen, Kriminalvården, alla kommuner i och . har också ett nätverk för kvinnofridssamordnarna i länets kommuner för att stötta dem i deras roll samt att föra ut information till kommunerna. En del av samordnarna är utbildade för genom- förande av kurser för anställda i kommunerna. kommuner och landsting (SKL) är en arbetsgivar- och intresseorganisation för samtliga kommuner, landsting och regioner. SKL:s uppgift är att stödja och bidra till att utveckla medlemmarnas verksamhet och fungerar som ett nätverk för kunskapsutbyte och samordning. SKL har ett nätverk för kvinnofrid för kon- taktpersoner i kommuner, landsting och regioner som arbetar mot mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer. Nätverket syftar till utbyte av erfarenheter, kunskap och bidra till ökad samordning i Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk Medlemmarna i nätverket har möjlighet att löpande samverka, utbyta tips och idéer och få aktuell information i ett webbforum. Hälften av kommunerna är representerade i nätverket. Fysiska träffar sker . SKL leder en arbetsgrupp för att ta fram en skrift riktad till yrkes- utövare för att öka kvaliteten i arbetet med män som utsätter när- stående för våld. 7.12Exempel på samverkan mellan myndigheter för att utveckla verksamhet I flera delar av landet finns s.k. Barnahus, som samlar de aktörer som involveras vid utredningar av främst sexualbrott och misshandel mot barn och unga . De platser som har sådan verksamhet är , , , och Linkö- ping. Barnahus arbetar efter FN:s konvention om barns rättigheter. På Barnahus arbetar polis, socialtjänst, barnläkare och barn- och ungdomspsykiatrin tillsammans. Lokalerna är anpassade för att barn ska trivas och alla som träffar barnen är speciellt utbildade för det. På Barnahus finns även möjlighet att få krisstöd genom bl.a. barn-, och ungdomspsykiatrin. Utväg samlar myndigheter som arbetar mot våld i nära relationer, som hälso- och sjukvården, , polisen, Kriminal- vården och . Utväg omfattar , , , , , , , , , , , , , och kommuner. Utväg samarbetar också med bl.a. kvinno- jourer och brottsofferjourer. har ett nätverk med kontakt- personer inom socialtjänst, polisen och andra relevanta aktörer. Nätverket består av cirka 50 personer och träffas . Kontaktpersonerna levandegör verksamhet för nyanställda inom respektive myndighet och är en kunskapsresurs när det gäller våld. Det finns även lokala samverkansgrupper. Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk verksamhet har två ben: att minska förekomsten av våld och att förhindra upprepning av våld. vill kommunerna endast betala för det senare och minskning av förekomst förväntas vara självfinansierande. Det har inneburit att tvingats börja ta betalt för utbildningar och liknande. Det kommer leda till en minsk- ning av efterfrågan. Arbetsförmedlingen, och sam- ordningsförbundet är stora konsumenter av utbildningar. har samordningsförbunden i , under ledning av , bedrivit projektet fråga, som går ut på att ställa frågan om utsatthet för våld och att kunna ta hand om dem som uppger att de har utsatts för våld. Handläggare hos , , och hälso- och sjukvården har fått utbildning i att ställa frågor om våld och att bemöta våldsutsatta på ett professionellt sätt. Utväg driver en mottagning för personer som har utsatts för och utövat våld mot närstående samt barn som utsatts för eller bevittnat våld av eller mot närstående. Det är en lågtröskelverksamhet, som alltså inte kräver något beslut om bi- stånd, och finansieras till hälften av alla kommuner i och till hälften av . Närhälsan är huvudman och verksamheten är en del av primärvården. Det finns en motsvarande verksamhet i . Sedan startade sin verksamhet har man haft en överens- kommelse med polisen om att få information om anmälningar om våld mot närstående. Den som är ansvarig för våldet kontaktas genom utredaren, och man får även information om det är riskfritt att ta kontakt med den utsatta. På detta sätt fångar man upp en del som har behov av behandling även om anmälan inte leder till åtal. I samband med att Arbetsförmedlingen och har börjat ställa frågor om våld har fler sökt behandling. bedriver behandlingsverksamhet för våldsutövare, vålds- utsatta och barn. Verksamheten är samlokaliserad, vilket motverkar parallella processer och bidrar till ökad säkerhet för klienterna. uppmuntrar till upplösning av sekretessen när både vålds- utövare och våldsutsatta går i behandling. har behandling både individuellt och i grupp. Det finns även stöd i hemkommunerna, och helst ska individuellt stöd ske i kommunerna eller på vårdcentralerna. När en person blir aktuell för behandling hos hålls ett inledande samtal. Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk är ansvariga för våld pågår samtalet i och för utsatta . försöker att involvera personer i nätverket runt dessa personer och nätverkskartor görs. Vissa personer ur nätverket bjuds in till samtal. arbetar med öppna grupper med löpande intag och det pågår tio grupper parallellt: •Mansgrupper (manual finns ännu inte) •Kvinnogrupper (manual finns) •Barngrupper (manual finns) •Pappagrupp (manual finns, tanken är att denna ska bli genusneutral) •Grupp för personer med intellektuell funktionsvarians (sker i samarbete med personal från t.ex. gruppboenden, manual för schyssta relationer finns). Tanken är att alla grupprogram ska bli manualbaserade. Grupp- behandlingen har ingen fast längd, utan man får gå tills man är färdig. Det kan röra sig om ett spann mellan . genomgick 67 män behandling, varav 35 i grupp. Om en person ska bli aktuell för deltagande i grupp måste personen på förhand lova att delta minst sju till åtta gånger. Grup- perna har mycket få avhopp. Det sker en frivillig uppföljning . Kvinnor som har våldsproblematik erbjuds individuella samtal. De enda som inte kan ingå i gruppbehandling är personer i ett psykosnära tillstånd och personlighetsstörda med empatistör- ning, som i stället kan erbjudas individuella samtal eller hänvisas till psykiatrin. använder tolk vid individuella samtal. Behandlarna är alltid två vid gruppbehandling. Alla behandlare har handledning hos externa handledare. har en dialog med forskare på våldsområdet för att utveckla sina behandlingsmetoder. Origo är ett resurscentrum mot hedersrelaterat förtryck och våld i . Det är ett samarbete mellan kommunerna i , i och Relevanta myndigheter, organisationer, nätverk Origo består av ett arbetsteam med yrkesverksamma från olika myndigheter som arbetar i samma lokaler.