sou · H6B382 · 2018-11-30 00:00:00 — Sådana överväganden lär däremot sällan aktualiseras i samband med bedömning av meddelade förelägganden. Mot denna bakgrund och med hänsyn till strävan att minska mängden ärenden som regeringen fattar beslut i anser vi att alternativ 2 inte bör väljas i fråga om överklagande av förelägganden. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Vi anser inte heller att uppgiften att pröva överklaganden av förelägganden bör läggas på en specialdomstol (alternativ 3). Oav- sett om man lägger ärendena på Försvarsunderrättelsedomstolen eller skapar en ny domstol skulle det krävas att man utarbetar en helt ny reglering för processen. Något sådant finns det inte utrymme för inom ramen för detta uppdrag. Vi anser dessutom att de svårigheter som kan finnas kring känsliga uppgifter i ärendena kan lösas på annat sätt, vilket vi återkommer till senare i kapitlet. Vi föreslår alltså inte alternativ 3. I stället menar vi att övervägande skäl talar för alternativ 1, dvs. att beslut om förelägganden överklagas till Förvaltningsrätten i . De förelägganden som meddelas inom ramen för ett samrådsförfarande liknar på många sätt andra förelägganden som tillsynsmyndigheten ska kunna rikta mot en verksamhetsutövare enligt våra förslag i kapitel 8. Vi ser inte skäl att ha avvikande regler när det gäller förelägganden som meddelas inom ramen för samråds- förfarandet. Vi föreslår alltså att föreläggandena ska överklagas till Förvaltningsrätten i . Det bör krävas prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Formerna för överklagande av tillsynsmyndighetens beslut och vilken överklagandefrist som ska gälla m.m. bör i övrigt inte avvika från . Vi föreslår därför inte några särskilda be- stämmelser om detta. Av tydlighetsskäl bör det vidare framgå av bestämmelsen att tillsynsmyndigheten har ställning som motpart i ett mål hos domstolen som gäller överklagande av tillsynsmyndig- hetens beslut. Att en myndighet som intagit partsställning kan över- klaga förvaltningsrättens beslut som gått myndigheten emot framgår av 33 § förvaltningsprocesslagen (1971:291, härefter FPL) jämförd med 7 a § samma lag. Vår bedömning om överklagande av förbud När det gäller förbud gör sig vissa andra argument gällande än när det rör sig om ett föreläggande. Man kan här dra vissa paralleller till regleringen om säkerhetsärenden på utlänningslagstiftningens om- råde. Säkerhetsärenden är ärenden där Säkerhetspolisen av skäl som rör rikets säkerhet eller som annars har betydelse för allmän säkerhet förordar exempelvis utvisning. Många sådana ärenden handläggs Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... enligt utlänningslagen (2005:716) och följer då den vanliga instans- ordningen. Särskilt kvalificerade ärenden handläggs dock enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll (LSU). Det rör sig då i första hand om sådana ärenden där den inre säkerheten är utsatt för allvarligt hot. beslut överklagas i dessa ärenden till regeringen som är sista instans. Där gäller alltså en ordning som till stor del motsvarar vårt alternativ 2. En utlänning får utvisas ur landet enligt LSU, om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säkerhet, eller om det med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han eller hon kommer att begå eller medverka till terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott (1 § LSU). Den särskilda instansordningen med överklagande till regeringen motiverades i förarbetena i huvudsak med att vissa ärenden kräver känsliga utrikespolitiska bedömningar och andra innehåller känslig information om Säkerhetspolisens verk- samhet (prop. 2009/10:31 s. 237 och 238). Det ansågs att vissa säker- hetsärenden är av sådan karaktär att deras utgång har särskilt stor betydelse för den nationella säkerheten och att det i dessa ärenden är naturligt att regeringen har en roll, särskilt mot bakgrund av reger- ingens övergripande ansvar för rikets säkerhet. Liknande överväganden gör sig gällande när det är fråga om för- bud enligt säkerhetsskyddslagen mot att genomföra ett visst förfar- ande som kräver säkerhetsskyddsavtal. Enligt våra förslag kommer förbud enbart att aktualiseras när det kan uppstå en allvarlig skada eller synnerligen allvarlig skada för säkerhet om t.ex. en säkerhetsskyddsklassificerad uppgift obehörigen röjs. Det handlar alltså om kvalificerade fall. Vidare handlar det om ärenden som kan aktualisera överväganden som bara regeringen kan göra. Som vi tidi- gare utvecklat kan ärendena nämligen aktualisera känsliga utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska överväganden. Dessutom kan det i ärendena förekomma såväl känslig information om t.ex. Säkerhets- polisens verksamhet som utländska underrättelseuppgifter som lämnats över med förbehåll om att de inte får lämnas vidare till någon annan än regeringen. Det anförda talar utomordentligt starkt för att ärendena bör överklagas till regeringen. Med hänsyn till detta och till det som i övrigt anförts under rubriken 2 – Regeringen föreslår vi att regeringen ska vara överklagandeinstans i ärenden om förbud. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Regeringens beslut kan inte överklagas, men kan däremot bli före- mål för rättsprövning enligt rättsprövningslagen om beslutet inne- fattar en prövning av enskildas civila rättigheter och skyldigheter en- ligt artikel 6 i . En sådan ansökan får bara göras av enskilda. Därigenom anser vi att de krav på domstolsprövning som följer av artikel 6 tillgodoses. 6.10.4Överklagande av beslut enligt den tredje kontrollstationen Beslut om förelägganden som meddelas inom den tredje kontroll- stationen uppvisar likheter med såväl förelägganden som förbud inom samrådsförfarandet, med den skillnaden att de nu diskuterade föreläggandena gäller ett pågående förfarande medan föreläggandena under samrådet är framåtsyftande. Förelägganden om ett pågående förfarande kan ha att göra med förändringar som inträffat i omvärlden i stort. Redan detta talar för att prövningen kan inrymma frågor som är mindre lämpliga för en domstolsprocess. Det bör också beaktas att det kan finnas behov av att väga in andra aspekter än rent rättsliga idenna typ av beslut, t.ex. utrikes-, försvars-, och säkerhetspolitiska skäl. Detta talar enligt vår mening för att regeringen bör vara den instans som prövar överklaganden. I sammanhanget bör det också beaktas att det är regeringen som har det övergripande ansvaret för rikets säkerhet (prop. 2009/10:31 s. 237). Övervägande skäl talar enligt vår mening därmed för att föreläggande om att ingripa i ett pågående förfarande överklagas till regeringen. Regeringens beslut kan bli föremål för rättsprövning om beslutet innefattar en prövning av enskildas civila rättigheter och skyldig- heter enligt artikel 6 i . Som sagts tidigare anser viatt de krav på domstolsprövning som följer av artikel 6 därigenom tillgodoses. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... 6.10.5Om domstolsprövningen och rätten till partsinsyn m.m. Kraven på kommunikation och partsinsyn Överklagade ärenden om förelägganden och förbud kan i vissa fall aktualisera särskilda frågor som har att göra med att de kan innehålla mycket känsliga uppgifter av betydelse för säkerhet. Vi har nämnt denna problematik tidigare i detta kapitel och då beskrivit att det bl.a. kan handla om känslig underrättelseinforma- tion, eller information som tagits emot från en utländsk säkerhets- eller underrättelsetjänst med förbehåll om att informationen inte får lämnas till någon annan än regeringen (jfr prop. 2009/10:31 s. 235). Det kan också vara så att uppgifterna är känsliga för annan säker- hetskänslig verksamhet eller att värdet av den verksamhet som myndigheterna bedriver snabbt skulle komma att minska om upp- gifterna blev kända. Detta ger upphov till frågor om sekretess. I vissa fall kan det vara så att uppgifterna är så känsliga att de inte ens bör delges verksamhetsutövaren. Det finns alltså ett spänningsförhåll- ande mellan rätten till partsinsyn och sekretess. Vi har diskuterat denna fråga när det gäller handläggningen av ärendet hos tillsyns- myndigheten (se avsnitt 6.8.10). Motsvarande fråga gör sig gällande i domstolsprocessen, vare sig det är fråga om en sedvanlig förvaltningsprocess eller om rättspröv- ning i . Bestämmelser om kommunika- tion av det som förekommer i målet finns bl.a. i 10 och 12 §§ FPL. I 18 § anges att det att ett mål, förutom i vissa särskilt uppräknade fall, inte får avgöras utan att parterna har fått kännedom om det som tillförts målet genom annan än honom själv och haft tillfälle att yttra sig över det. Om tillämpas gäller alltså i de flesta fall ett krav på att parterna har rätt till insyn i allt som förs in i processen. Vidare följer av 30 § samma lag att domstolen inte får grunda sitt avgörande på material som parterna saknar kännedom om. Emellertid måste man också beakta 19 §, som innebär att under- rättelseskyldigheten enligt 10 § första stycket, 12 eller 18 § gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § OSL. Även rätten till partsinsyn, dvs. att på begäran ta del av det som tillförts målet, gäller med samma begränsningar (43 §). När det gäller kollisionsregeln i 10 kap. 3 § OSL gör vi här samma bedömning som vi gjort i fråga om kommunikation och partsinsyn i själva förvaltningsärendet hos tillsynsmyndigheten i avsnitt 6.8.10. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Med andra ord anser vi att det inte behöver göras något undantag från de regler som annars gäller för att tillgodose behovet av skydd för särskilt känsliga uppgifter som omfattas av sekretess, även i för- hållande till parten. Som vi har redovisat i våra överväganden om själva samrådsärendet är det tillåtet enligt 32 § FL att utelämna skälen för ett avgörande bl.a. om det är nödvändigt med hänsyn till skyddet för rikets säker- het eller för enskildas personliga och ekonomiska förhållanden. Förvaltningsprocesslagen innehåller inte något motsvarande undan- tag från motiveringsplikten för domstolarna. I 30 § FPL anges det att rättens avgörande av mål ska grundas på vad handlingarna inne- håller och vad i övrigt förekommit i målet och att det av beslutet ska framgå de skäl som bestämt utgången. Detta aktualiserar frågan om hur domstolen ska hantera situationen att avgörandet måste grundas på omständigheter som är så känsliga att parten inte bör få känne- dom om dem. Det förekommer att allmänna förvaltningsdomstolar kompenserar för avsaknaden av en möjlighet att utelämna skäl genom att avfatta en delvis intetsägande motivering. Det har ansetts att detta kan vara nödvändigt och acceptabelt för att upprätthålla det skydd som motiverat att en förhandling hålls inom stängda dörrar (jfr JO 1998/99 s. 184 och JO 1999/2000 s. 175). Det får förutsättas att avgöranden om såväl förbud som före- lägganden utformas på ett sådant sätt att uppgifter som med hänsyn till säkerhet inte får komma till partens kännedom inte röjs genom att de tas in i avgörandet. Detta kräver enligt vår mening inte någon särskild reglering om undantag från motiveringsplikten. Om kravet på att parterna är likställda En annan fråga är om regleringen i tillräcklig mån beaktar kravet på att parterna är likställda i processen. Principerna om att processen ska vara kontradiktorisk och att parterna ska vara likställda är funda- mentala delar av kravet på en rättvis rättegång enligt artikel 6 i . Det krävs att det föreligger en rimlig balans Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Detta innebär att varje part måste ha en rimlig möj- lighet att lägga fram sin talan under förhållanden som inte placerar parten i ett väsentligt sämre läge än motparten (se t.ex. Europa- domstolens avgörande i stor kammare i Avotiņš mot , mål nummer 17502/07, § 119). Vi har utvecklat den närmare innebörden av kraven i artikel 6 i avsnitt 3.6.4. De rättigheter som följer av de nämnda principerna är inte absoluta. Det finns ett antal avgöranden där har gett tyngre vägande nationella intressen företräde när en part vägrats ett fullt ut kontradiktoriskt förfarande. Vidare har de fördrags- slutande länderna en viss bedömningsmarginal i dessa frågor (se t.ex. Miryana Petrova mot , mål nummer 57148/08, §§39–40, och Ternovskis mot , mål num- mer 33637/02, §§ 65–68). Det finns inte heller någon absolut rätt att ta del av alla uppgifter som läggs till grund för ett avgörande. I av- görandet mot (, mål nummer 35289/11) hade varken klaganden eller hans ombud fått ta del av hemliga handlingar som innehöll uppgifter som legat till grund för beslutet att återkalla hans säkerhetsgodkännande (se vidare om av- görandet i avsnitt 3.6.4). I den del den nationella domstolens avgör- ande grundades på handlingarnas innehåll fick klaganden inte heller veta skälen för beslutet. Vid en bedömning av processen som helhet ansåg att klagandens rättigheter enligt artikel 6 inte hade kränkts. fäste då särskilt avseende vid att den nationella domstolen hade haft full tillgång till de dokument som låg till grund för myndighetsbeslutet om återtagande av säker- hetsgodkännandet. Man beaktade också att den nationella domstolen även hade möjlighet att bedöma skälen för att inte delge klaganden dessa dokument och att beordra beslutsmyndigheten att visa upp dem om domstolen bedömer att det inte finns grund för att hålla dem hemliga. framhöll vidare att den nationella domstolen var behörig att bedöma myndighetens beslut och att ogilla beslutet om det skulle visa sig godtyckligt. Säkerhetsskyddslagen reglerar enbart frågor som har att göra med nationell säkerhet och internationell samverkan på säkerhetsskydds- området. Bestämmelserna tar uteslutande sikte på de mest skydds- värda verksamheterna i och verksamhet som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd (1 kap. 1 § nya säkerhetsskyddslagen). Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... viföreslår, och de möjligheter som finns att besluta om föreläggande och förbud, aktualiseras bara i vissa kvalificerade fall. Redan när det gäller tillämpligheten har det alltså gjorts en avvägning mellan be- hovet av kontroll över vissa förfaranden och enskildas rättigheter. Bestämmelserna är över huvud taget inte tillämpliga annat än i allvar- liga fall. Vi anser vidare att bestämmelserna i , som i sin tur hänvisar till 10 kap. 3 § OSL, tillräckligt tillgodoser partens intresse av att få del av allt relevant material, eftersom de enbart gör undantag från grundprincipen om full insyn när det är av synnerlig vikt för något allmänt eller enskilt intresse att uppgiften hålls hemlig för parten. Vår bedömning är att de inskränkningar som kan göras är proportio- nerliga och att regleringen lever upp till de krav som följer av arti- kel 6 i . 6.11Uppföljning och ändrade förhållanden Förslag: I nya säkerhetsskyddslagen införs en bestämmelse om att det i säkerhetsskyddsavtalet ska anges att verksamhetsutövaren har rätt att revidera säkerhetsskyddsavtalet om det krävs på grund av ändrade förhållanden. Den befintliga bestämmelsen om verk- samhetsutövarens kontroll av att säkerhetsskyddsavtalet följs kompletteras med en ny bestämmelse om att verksamhetsutövaren ska se till att säkerhetsskyddsavtalet revideras om det krävs på grund av ändrade förhållanden. I detta avsnitt behandlar vi frågor om uppföljning och ändrade för- hållanden för säkerhetsskyddsavtalen. De frågorna har en nära koppling till våra förslag i kapitel 5 om att utvidga kravet på att ingå säkerhetsskyddsavtal till fler situationer. Frågorna an- knyter dock närmast till problembeskrivningen i avsnitt 6.4.6 om bristande eller utebliven uppföljning. Vi har därför valt att placera våra överväganden om uppföljning och ändrade förhållanden i detta kapitel. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... 6.11.1Uppföljning behöver beaktas när avtal utformas Enligt vår bedömning är det en förutsättning för ändamålsenlig uppföljning att säkerhetsskyddsavtal och närliggande avtal utformas med eftertanke. Den som inleder ett förfarande som kräver säker- hetsskyddsavtal behöver inte bara analysera vilka säkerhetsskydds- krav som är nödvändiga utan också fundera över hur säkerhets- skyddet ska följas upp hos motparten. Därutöver är det viktigt att verksamhetsutövaren noggrant överväger om det finns anledning att ställa krav på motparten att anmäla förändringar och andra förhåll- anden av betydelse för att upprätthålla ett väl anpassat säkerhets- skydd under förfarandet. Det kan bl.a. handla om förändringar i styr- else och ledning, ägarförhållanden, flyttning av lokaler eller utrustning, begäran om konkurs eller andra förhållanden som kan ha betydelse för motpartens lämplighet från säkerhetsskyddssynpunkt eller be- hovet av säkerhetsskyddsåtgärder. Naturligtvis kan verksamhetsutövares kontroll leda till bedöm- ningen att motparten inte lever upp till säkerhetsskyddsavtalet. Därför är det nödvändigt att verksamhetsutövare även tar höjd för detta när avtal utformas. eller motsvarande avtal bör således kopplas till säkerhetsskyddsavtalet på sådant sätt att affärsavtalet kan sägas upp om motparten inte följer säkerhetsskyddsavtalet. Enligt vad vi erfar är det normalt att affärsavtal villkoras med att säkerhetsskyddsavtalet följs. 6.11.2Kontroll av att säkerhetsskyddsavtalet följs När en del av en säkerhetskänslig verksamhet utkontrakteras är det fortlöpande säkerhetsskyddsarbetet lika viktigt som den ursprungliga analysen av vilka säkerhetskyddskrav som ska ställas i säkerhets- skyddsavtalet. Detta gäller i synnerhet för de utkontrakteringar där omfattningen av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter ökar ju län- gre avtalet är i kraft samt i de utkontrakteringar där nya säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter skapas hos leverantören. För att säker- hetskänslig verksamhet ska få ett väl anpassat säkerhetsskydd även i utkontrakterad verksamhet är det därför viktigt med en löpande uppföljning av att leverantören följer säkerhetsskyddsavtalet. Upp- följningen är viktig även i andra fall där säkerhetsskyddsavtal har Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Trots detta slarvar vissa verksamhetsutövare med uppfölj- ningen (problem 5 i avsnitt 6.5). I 2 kap. 6 § andra stycket nya säkerhetsskyddslagen finns en be- stämmelse som innebär att en verksamhetsutövare som tecknat ett säkerhetsskyddsavtal ska kontrollera att leverantören följer avtalet. Alltså framgår det tydligt att den verksamhetsutövare som har ut- kontrakterat en del av sin säkerhetskänsliga verksamhet eller som i något annat sammanhang ingått ett säkerhetsskyddsavtal också är skyldig att följa upp att leverantören fullgör de åligganden som följer av säkerhetsskyddsavtalet. Det framgår dessutom av 3 kap. 3 § andra stycket nya säkerhetsskyddslagen att en genomförd säkerhetspröv- ning av t.ex. ett bolags personal eller ledning ska följas upp under hela den tid som deltagandet i den säkerhetskänsliga verksamheten pågår. Med hänsyn till dessa bestämmelser ser vi inte anledning att lämna förslag till författningsändringar i syfte att åstadkom- ma en bättre uppföljning av att säkerhetsskyddsavtal följs. Det är dock viktigt att här framhålla att den verksamhetsutövare som ut- kontrakterar en del av sin verksamhet har ett ansvar för att även under utkontrakteringen se till att ha tillgång till personer med rätt kompetens för att effektivt kunna övervaka den utkontrakterade verksamheten och hantera de sårbarheter som utkontrakteringen är förenad med samt löpande övervaka verksamheten och hantera dessa sårbarheteter.18 Av redaktionella skäl bör bestämmelsen om uppföljning flyttas till en egen paragraf. 6.11.3Revidering av säkerhetsskyddsavtal efter ändrade förhållanden En annan aspekt av uppföljning och utformning av säkerhetsskydds- avtal har att göra med att förhållandena kan ändras. Det kan t.ex. handla om att förhållanden i omvärlden förändras på ett sådant sätt att det finns anledning att vidta andra säkerhetsskyddsåtgärder än vad som följer av det ursprungliga säkerhetsskyddsavtalet. Det kan handla om att kraven på säkerhetsskydd har höjts, men också om att har belyst detta i rapporten , Angrepp via tjänste- leverantör, (, dnr 10 750:3327/17:1), där det framhålls att verksamhetsutövaren även efter en utkontraktering behöver ha kompetens att kravställa, följa upp och avsluta en utkontraktering. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... det finns anledning att skruva ner kraven. Även den sistnämnda situa- tionen är viktig, eftersom onödiga krav på t.ex. säkerhetsprövning inte bör förekomma. Vår bedömning är att det behövs regler där det klargörs att säker- hetsskyddsavtalet kan revideras om förhållandena ändras. Bestäm- melsen bör utformas på sådant sätt att det i säkerhetsskyddsavtalet ska anges att verksamhetsutövaren har rätt att revidera säkerhets- skyddsavtalet om det krävs på grund av ändrade förhållanden. Det bör alltså åligga verksamhetsutövaren att se till att möjligheten att revidera avtalet tas in i säkerhetsskyddsavtalet. En viktig fördel med en sådan ordning är att det därigenom blir tydligt för en myndighet som avser att t.ex. utkontraktera en del av sin säkerhetskänsliga verksamhet genom upphandling, eller genomföra en annan offentlig upphandling, att möjligheten till revision av säkerhetsskyddsavtalet måste framgå redan av förfrågningsunderlaget, så att anbudsgivarna kan anpassa sina anbud efter denna möjlighet. Motsvarande fördelar uppkommer för verksamhetsutövare som inte omfattas av upphand- lingsregleringen men som i affärsavtalet eller motsvarande överens- kommelse behöver ta höjd för möjligheten att revidera säkerhets- skyddsavtalet vid ändrade förhållanden. Vi föreslår att den grundläggande bestämmelsen om ett säkerhets- skyddsavtals innehåll flyttas från 2 kap. 6 § första stycket till en ny paragraf och kompletteras med en bestämmelse om revidering. Den sistnämnda bestämmelsen bör gå ut på att det i säkerhetsskydds- avtalet ska anges att verksamhetsutövaren har rätt att revidera avtalet om det krävs på grund av ändrade förhållanden. Det bör vidare tydliggöras att uppföljningsskyldigheten när ett säkerhetsskyddsavtal har ingåtts inte bara gäller efterlevnaden av avtalet, utan också om avtalet behöver revideras på grund av ändrade förhållanden. Även detta bör framgå av säkerhetsskyddslagen, lämp- ligen av en ny paragraf i anslutning till bestämmelserna om säker- hetsskyddsavtal. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... 6.12Det bör införas tvångsåtgärder Förslag: Det införs i nya säkerhetsskyddslagen bestämmelser av följande innebörd om en möjlighet att i vissa fall tillgripa tvångs- åtgärder. Om det behövs för att ändamålet med ett förbud eller föreläggande inte ska motverkas, och det är proportionerligt, får på yrkande av tillsynsmyndigheten besluta om kvarstad och andra sådana åtgärder som avses i 15 kap. 1–3 §§ . En åtgärd får beslutas även om föreläggandet eller förbudet inte fått laga kraft. Vid behandlingen av en fråga om tvångsåtgärder ska rätten tillämpa vad som gäller när en fråga om åtgärd enligt 15 kap. 1, 2 eller 3 § uppkom- mer i en rättegång. Ett yrkande får inte bifallas utan att motparten har fått tillfälle att yttra sig. Om det är fara i dröjsmål får dock rätten bevilja åtgärden till dess annat förordnas. ska genast meddela rätten när syftet med en tvångsåtgärd har uppnåtts, eller det av någon annan anledning inte längre finns skäl för åtgärden. Rätten ska upp- häva en tvångsåtgärd om det inte längre finns skäl för åtgärden. Rätten ska ompröva åtgärden . Åt- gärden får inte upphävas utan hörande av tillsynsmyndigheten. 6.12.1Föreläggande och förbud bör kunna kompletteras med tvångsåtgärder