sou · H6B344 · 2018-06-14 00:00:00 — Utredningens uppdrag omfattar regler för upphandlingar med värde understigande EU:s tröskelvärden och när det gäller upphandling av tjänster i bilaga 2 reglerna såväl under som över EU:s särskilda tröskelvärden för sådana tjänster. Detta medför att utredningen inte överväger förslag som kan förbättra den offent- liga upphandlingens motståndskraft mot korruption på andra sätt, t.ex. genom förbättrad tillsyn, utbildning av offentliga tjänstemän och organisatoriska frågor. Utifrån utredningens uppgift att förenkla regelverket är det även av vikt att identifiera vilka befintliga regler i upphandlingslagstift- ningen som särskilt kan anses bidra till att motverka just korruption i offentlig upphandling. 29Regeringen, Statens ägarpolicy och riktlinjer för bolag med statligt ägande 2017, s. 4. Ett regelverk som motverkar korruption Utredningen konstaterar att det inte i någon av de rapporter och undersökningar avseende korruption i som utredningen redogör för ovan har lämnats förslag till reformering av upphand- lingsreglerna i syfte att motverka korruptionsriskerna i offentlig upphandling.30 Detta kan nog delvis förklaras med att det inte varit syftet med dessa studier att lämna förslag till regelreformering. Ett möjligt undantag är regleringen av jäv (se avsnitt 6.4). 7.3.1Förfaranderegler som motverkar korruption I detta avsnitt går utredningen igenom vilka förfaranderegler för offentlig upphandling som särskilt anses bidra till skydd mot kor- ruption. Inventeringen utgår från tre olika vägledningar från tre olika internationella organisationer om hur man motverkar korruption i offentlig upphandling: •OECD:s Principles for Integrity in Public Procurement (2009), •Transparency Internationals Curbing Corruption in Public Pro- curement – A Practical Guide (2014) och •United Nations Office on Drugs and Crime, Guidebook on anti- corruption in public procurement and the management of public finances – Good practices in ensuring Compliance with article 9 of the United Nations Convention against Corruption. Rekommendationerna i dessa ovanstående dokument kompletteras med slutsatser och förslag i annat material. Utredningen noterar att de rekommendationer som utredningen utgår ifrån delvis har olika utgångspunkter och är formulerade med olika detaljeringsgrad. Många av rekommendationerna är emellertid gemensamma för dessa och andra vägledningar. Vidare är de olika rekommendationerna av- fattade på lite olika sätt: En skiljelinje som är av betydelse för utredningens arbete är om rekommendationerna innebär att själva regelverket för offentlig upphandling ska reglera vissa moment på 30Se t.ex. ansåg Statskontoret att ”det redan finns flera lagar och regler som tar omhand frågor om korruption och korruptionsrisker, även om ingen av dem tar upp korruption explicit. Vi har alltså inte sett något behov av nya lagar eller förordningar på området.” s. 115. Ett regelverk som motverkar korruption angivet sätt eller om det är tillräckligt att upphandlingar utformas med beaktande av rekommendationen. Tillgänglig och tydlig information om upphandlingen En utgångspunkt för ett regelverk för offentlig upphandling som är motståndskraftigt mot korruption bör vara att regelverket så långt som möjligt ska innehålla krav på tillgänglig och tydlig information om upphandlingen.31 Av särskild vikt är att leverantörer erhåller samma information.32 Å andra sidan bör reglerna säkerställa att kon- fidentiell information hemlighålls. Utredningen konstaterar att dessa krav i dagens regelverk till- godoses genom huvudregeln om annonsering i 19 kap. 9–10 §§ och om innehåll i annonser i 19 kap. 11–12 §§ . Vidare skiljer inte reglerna i OSL eller lagen om företagshemligheter på direktiv- styrda upphandlingar och andra upphandlingar (se avsnitt 6.3). Tydlig reglering av undantagen från kravet på annonsering Ett ytterligare sätt att begränsa risken för korruption är att tydligt reglera undantagen från huvudregeln om konkurrensutsättning.33 Det bör alltså av regelverket tydligt framgå under vilka förutsätt- ningar annonsering och konkurrensutsättning kan underlåtas.34 Tran- sparensen bör även omfatta sådana aspekter som •en möjlighet till förhandsannonsering i situationer där den upp- handlande myndigheten är osäker på om det finns konkurrens på marknaden; •krav på att de omständigheter som har ansetts utgöra förutsätt- ningarna för undantag från konkurrensutsättning dokumenteras samt 31United Nations Office on Drugs and Crime, Guidebook on anti-corruption in public pro- curement and the management of public finances – Good practices in ensuring C mpliance with article 9 of the United Nations Convention against Corruption, 2013, s. 10. 32OECD, Principles for Integrity in Public Procurement, 2009, s. 22. 33OECD 2009 s. 24, , Curbing Corruption in Public Procurement – A Practical Guide, 2014, s. 17. 34UN 2013 s. 6. Ett regelverk som motverkar korruption •ändringar av kontraktet som skulle kunna medföra att kontrak- tets omfattning eller karaktär förändras på ett påtagligt sätt. Utredningen konstaterar att dagens regler i 19 kap. och även får anses uppfylla dessa krav. Enligt 19 kap. 13 § får en upphandlande myndighet som avser att tilldela ett kontrakt genom direktupphandling informera om sin avsikt genom en annons i en elektronisk databas som är allmänt tillgänglig. Vidare ska den upp- handlande myndigheten enligt 19 kap. 30 § dokumentera genom- förandet av en upphandling på ett sätt som gör det möjligt att moti- vera myndighetens beslut under upphandlingens samtliga skeden. Utredningen konstaterar vidare att de detaljerade reglerna om ändringar av kontrakt i 17 kap. 8–16 §§ inte är tillämpliga på upphandlingar enligt 19 kapitlet.35 Detta innebär dock inte att det finns obegränsade möjligheter att ändra kontrakt som upphandlats enligt 19 kapitlet, även om prövningen av en ändrings tillåtlighet torde kunna göras något friare.36 Förfarandereglerna vid konkurrensutsättning bör vara klara och tyd- liga.37 Detta gäller särskilt de bestämmelser som reglerar •villkoren för deltagande i upphandlingen (kvalificeringskrav),38 •förutsättningarna för när förhandling ska vara tillåten, •kriterier för tilldelningen av kontrakt,39 och •hur avrop från ramavtal kommer att gå till. Vidare bör förfarandereglerna föreskriva •att intresserade leverantörer ges tillräcklig tid att utforma och ge in anbud,40 2015/16:195 del 2 s. 858 f. 37OECD 2009 s. 25, , Curbing Corruption in Public Procurement – A Practical Guide, 2014, s. 15. 38UN 2013 s. 10. 39UN 2013 s. 10. 40Transparency International 2014 s. 17. Ett regelverk som motverkar korruption •att svar på frågor från leverantörer under en pågående upphand- ling förmedlas till samtliga intresserade leverantörer,41 •att förtydliganden av anbud inte får medföra materiella föränd- ringar av anbudet så att anbudsgivaren i praktiken ger in ett nytt anbud i upphandlingen.42 Utredningen konstaterar att samtliga ovanstående aspekter omfattas av förfarandereglerna i 19 kap. och – antingen genom de olika förfarandereglerna eller genom de grundläggande principerna och hur dessa uttolkats i rättspraxis. Enligt utredningens uppfatt- ning kan emellertid kraven uppfyllas även på andra sätt än att för- farandet för upphandlingar regleras i detalj i lagstiftningen. De krav som följer av de grundläggande principerna och hur de uttolkats i rättspraxis utgör en viktig sådan garanti för förutsebarheten i för- farandet. Kravet på tydliga förfaranderegler kan även uppfyllas ge- nom ett övergripande krav på att den upphandlande myndigheten ska redogöra för hur upphandlingen kommer att gå till i upphand- lingsdokumenten. Även andra krav på handläggningen kan motverka korruption, så- som ett krav på att minst två personer på den upphandlande myn- digheten är involverade vad gäller viktigare vägval och beslut under upphandlingen.43 Utredningen noterar mot denna bakgrund bestäm- melsen i 12 kap. 10 § andra stycket och 19 kap. 17 § om att två personer som utsetts av den upphandlande myndigheten ska delta vid öppnandet av anbud. Något krav på att två personer utsedda av den upphandlande myndigheten deltar vid andra moment under upphandlingen finns emellertid inte i dagens regelverk. En återkommande rekommendation är att regler bör föreskriva att hela upphandlingsprocessen – från inledande marknadsundersök- ningar till avtalsuppföljningen – ska dokumenteras.44 41OECD 2009 s. 37. 42OECD 2009 s. 65. 43OECD 2009 s. 25 och 35, KKV 2013 s. 130 f., Brå, Att förebygga och hantera påverkansförsök – En handbok, 2017 s. 110, 2014, s. 15. 44OECD 2009 s. 22 f.; UN 2013 s. 17. Ett regelverk som motverkar korruption Det finns flera olika bestämmelser i som avser dokumen- tation av uppgifter. Endast några av dem är tillämpliga i upphand- lingar under tröskelvärdet, men dessa regler kompletteras å andra sida av bestämmelserna i , OSL och arkivlagen (se avsnitt 6.3). För det första ska en upphandlande myndighet dokumentera genomförandet av en upphandling, och dokumentationen ska vara till- räcklig för att motivera myndighetens beslut under upphandlingens samtliga skeden (19 kap. 30 § ). Vidare ska den upphandlande myndigheten efter en avslutad upphandling av sådana tjänster som anges i bilaga 2 upprätta en individuell rapport som bl.a. innehåller uppgifter om intressekonflikter och åtgärder som vidtagits till följd av dem (12 kap. 15–16 §§ och 19 kap. 3 § andra stycket). Vidare ska kommunikation och lagring av uppgifter i ett upphandlingsärende ske på ett sådant sätt att uppgifterna inte förvanskas (12 kap. 9 § och 19 kap. 16 § ). Därtill ska kommunikation som huvudregel ske med elektroniska medel och muntlig kommunikation är begränsad till undantagsfall (12 kap. 1–6 §§ och 19 kap. 16 § ). Slutligen finns bestämmelser om bevarande av handlingarna i ett upphand- lingsärende (19 kap. 31 § ). Motsvarande bestämmelser finns i LUF och i . Ett regelsystem som är motståndskraftigt mot korruption bör inne- hålla effektiva och skyndsamma rättsmedel.45 De ställningstaganden som kan vara föremål för prövning bör inte bara vara det slutliga beslutet om val av leverantör utan även andra viktigare beslut under själva processen. Vidare bör systemet innehålla en överklagandetid som ger leverantörer en faktisk möjlighet att överklaga innan upp- handlingen avslutas.46 Tillsyns- och kontrollmekanismer bör även vara fristående från den upphandlande organisationen.47 Den svenska upphandlingslagstiftningen har sedan 1992 års infördes innehållit regler om överprövning av upphandlingar, inklu- sive sådana som inte omfattas av EU:s upphandlingsdirektiv. 45Transparency International 2014 s. 14, UN 2013 s. 11, 2009 s. 44. 46UN 2013 s. 24, 2014 s. 24. 47OECD 2009 s. 44. Ett regelverk som motverkar korruption Direktupphandling beskrivs återkommande som ett särskilt riskom- råde för korruption i offentlig upphandling. Genom att många av de ovan beskrivna reglerna som motverkar korruption normalt inte gäller vid direktupphandling finns det anledning att särskilt analysera kravet på dokumentation vid direktupphandling. Vidare är det givetvis av vikt att sådana riktlinjer (liksom andra policyer som syftar till att motverka risken för korruption) hålls levande och kända i organisationen.48 menade att riktlinjer för direktupphandling även kan utgöra goda verktyg i kampen mot kor- ruption.49 Även Statskontoret, liksom många andra aktörer, har pekat på behovet av tydliga och konkreta interna riktlinjer för att förebygga korruption.50 Flera aktörer har dock pekat på att sådana riktlinjer även bör innehålla rutiner för hur man hanterar misstankar om korruption i verksamheten.51 Enligt 19 kap. 7 § tredje stycket ska den upphandlande myndigheten besluta riktlinjer för användning av direktupphandling. Motsvarande regler finns i 19 kap. 7 tredje stycket LUF och 15 kap. 6 § andra stycket . Införandet av detta krav på riktlinjer för direktupphandling synes främst bottna i en vilja att understryka vik- ten av att den upphandlande myndigheten även tillvaratar konkur- rensen vid direktupphandlingar.52 genomförde en kartläggning av kravet på riktlinjer.53 I rapporten drar Kon- kurrensverket slutsatsen att efterlevnaden av regelverket generellt är god. Däremot anser att det är oroande att en del myndigheter inte har infört system så att de kan ta fram uppgifter om dokumenterade direktupphandlingar . Vidare saknas ofta relevanta uppgifter i dokumentationen. 48ESO s. 148; KKV 2013 s. 126 f. 49SOU 2013:12 s. 270 och 272. 50Statskontoret, En kultur mot korruption, 2017, s. 13. 51Statskontoret 2017 s. 19. 2013/14:133 s. 28. 53Konkurrensverket, Direktupphandlingar – en kartläggning av riktlinjer och rutiner, rapport 2016:11. Ett regelverk som motverkar korruption 7.3.3Uteslutning av leverantörer på grund av korruption Redan det första upphandlingsdirektivet innehöll regler om ute- slutning av leverantörer. Enligt artikel 23 c och d i direktiv /305/EEC kunde en leverantör som bl.a. gjort sig skyldig till brott avseende yrkesutövningen genom en dom som vunnit laga kraft eller som gjort sig skyldig till allvarligt fel i yrkesutövningen uteslutas från en upphandling. direktiv förändrades förutsättningarna för uteslutning bl.a. på så sätt att leverantörer som gjort sig skyldiga till vissa i direktiven angivna brott (som huvudregel) skulle uteslutas från upphandlingar (s.k. obligatorisk uteslutning). Enligt artikel 45.1 LOU-direktiv gällde att om en upphandlande myndighet får kännedom om en lagakraftvunnen dom som avsåg bestickning enligt definitionen i artikel 3 i rådets akt av respek- tive artikel 3.1 i rådets gemensamma åtgärd 98/742/RIF så skulle den utesluta leverantören från deltagande i upphandlingen. 54 Av fjärde stycket i samma artikel framgick vidare att det i den nationella lag- stiftningen i den medlemsstat där leverantören var etablerad kunde anges att detsamma gällde företagschefer eller varje annan person som är behörig att företräda, fatta beslut om eller kontrollera an- budssökanden eller anbudsgivaren. Genom artikel 57.1 LOU-direktiv har denna skyldighet att utesluta leverantörer som själva eller vars företrädare gjort sig skyldig till vissa fall av korruption utökats till att även omfatta korruption enligt definitionen i den nationella lagstiftning som är tillämplig på den upphandlande myndigheten eller leverantören. Uteslutning är emellertid endast obligatorisk om överträdelsen har fastställts i en dom som har vunnit laga kraft. För svenskt vid- kommande innebär detta att en leverantör vars företrädare genom en lagakraftvunnen dom har dömts för tagande av muta, givande av muta, grovt tagande av muta, grovt givande av muta, handel med inflytande och vårdslös finansiering av mutbrott enligt 10 kap. 5 a–5 e §§ brotts- balken som utgångspunkt ska uteslutas från upphandlingar.55 Vidare ska den upphandlande myndigheten även utesluta en leverantör om en 54Hänvisningen i LOU-direktivet till konventionen och rambeslutet är lite märklig eftersom uteslutning enligt direktivet endast ska ske vid lagakraftvunnen dom om bestickning, medan artikel 2.1 b i rambeslutet närmast avser gärningar som enligt svensk straffrättslig terminologi är att beteckna som tagande av muta. Motsvarande hänvisning till artikel 2 konven- tion, enligt vilken parterna även ska kriminalisera vissa fall av tagande av mutor (”mutbrott”), saknas också i LOU-direktivet. 2015/16:195 s. 719. Ett regelverk som motverkar korruption underleverantör vars kapacitet åberopas i upphandlingen har gjort sig skyldig till sådan brottslighet. Därtill finns i artiklarna 57.5–6 och 59–61 flera nya bestämmelser om tillvägagångssättet vid prövning av beslut om uteslutning. Dessa nya bestämmelser har genomförts i 13 kap. 1 § punkten 2 samt genom flera nya bestämmelser i såväl 13 som 15 kap. om handläggningen av frågor om uteslutning. Uteslutning enligt LUF och Regleringen av uteslutning och prövning av leverantörer skiljer sig åt mellan och . Samma regler gäller enligt LUF för sådana upphandlande enheter som också är upphandlande myndigheter (13 kap. 1 § LUF). Andra upphandlande enheter, får, men måste inte, ute- sluta en leverantör som själv eller vars företrädare gjort sig skyldig- het till angiven brottslighet. Inte heller gäller samma regler för hur själva handläggningen av prövningen av leverantörer ska gå till. innehåller i 11 kap. liknande regler om uteslutning som LUF. Reglerna i ställer emellertid längre gående krav på upp- handlande myndigheter och vissa kategorier av upphandlande en- heter (sådana som anges i 1 kap. 20 § första stycket punkten 1 ) att utesluta leverantörer än vad de gör på andra kategorier av upp- handlande enheter (sådana som anges i 1 kap. 20 § första stycket punkten 2–3 ). Vidare saknas regler i om användande av egen försäkran och det europeiska enhetliga upphandlingsdokumen- tet (ESPD).56 Bestämmelserna om frivillig uteslutning Därtill kan även några av de frivilliga uteslutningsgrunderna vara av betydelse ur korruptionssynpunkt. Det gäller särskilt möjligheten att utesluta en leverantör som har gjort sig skyldig till något allvarligt fel i yrkesutövningen (13 kap. 3 § punkten 3 ), överenskommelser som syftar till att snedvrida konkurrensen (13 kap. 3 § punkten 4 ), 56Se 15 kap. och Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/7 av den 5 janu- ari 2016 om fastställande av standardformuläret för det europeiska enhetliga upphandlings- dokumentet. I detta har angetts att medlemsstaterna får reglera eller överlåta till upphandlande myndigheter och enheter att kunna välja om de vill använda det enhetliga upphandlings- dokumentet också i samband med tilldelning av koncessionsavtal, oavsett om de omfattas av bestämmelserna i eller inte. Ett regelverk som motverkar korruption snedvridning av konkurrensen eller jäv (13 kap. 3 § punkten 6 ) samt otillbörlig påverkan på den upphandlande myndighetens besluts- process (13 kap. 3 § punkten 9 ). Det är i och för sig frivilligt för den upphandlande myndigheten att utesluta leverantörer i dessa situationer, men reglerna kan ändå tjäna som upplysning till den upphandlande myndigheten om vilka risker ur korruptionssynpunkt som finns under upphandlingsprocessen. Motsvarande bestämmelser om frivillig uteslutning gäller enligt 13 kap. 4 § LUF och 11 kap. 4 § . Uteslutning vid icke-direktivstyrd upphandling Bestämmelsen om obligatorisk uteslutning av leverantörer på grund av vissa brott är även tillämplig på upphandling enligt nuvarande 19 kap. (se 19 kap. 18 § första stycket ). Däremot gäller inte bestämmelserna om utredning och beslut om uteslutning i 13 kap. 4–7 §§, och inte heller bestämmelserna i 15 kap. 1–6 §§ om egen för- säkran och utredning om leverantörer. Vid upphandling enligt 19 kap. LUF skiljer regelverket på mot- svarande sätt mellan upphandlande enheter som också är upphand- lande myndigheter, och andra upphandlande enheter. Däremot saknas helt regler om uteslutning i 15 kap. LUK.57 Sammanfattningsvis ska alltså en leverantör som utgångspunkt uteslutas från upphandlingar enligt 19 kapitlet om leveran- tören eller dess företrädare enligt lagakraftvunnen dom har gjort sig skyldig till något av följande brott: •Bestickning enligt definitionen i artikel 3 i konventionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i; •bestickning enligt artikel 2.1 i rådets rambeslut /568/RIF; •tagande av muta, givande av muta, grovt tagande av muta, grovt givande av muta, handel med inflytande eller vårdslös finansiering av mutbrott enligt 10 kap. 5 a–5 e §§ samt •korruption enligt definition i leverantörens etableringsland. 2015/16:195 del 2 s. 751. Ett regelverk som motverkar korruption Ovanstående gäller även vid upphandling under tröskelvärdena enligt LUF för sådana upphandlande enheter som också är upphandlande myndigheter (19 kap. 18 § LUF). Reglerna i 19 kapitlet innehåller inte någon uttrycklig regel om utredning motsvarande den i 13 kap. 4 § , dvs. att leveran- tören ska ges tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över de omständigheter som enligt myndigheten utgör skäl för uteslutning. Det får dock anses följa redan av kravet på proportionalitet. Utredningen konstaterar vidare att bestämmelserna om s.k. self- cleaning i 13 kap. 5 § 1 och 2 st. inte är tillämpliga vid uteslut- ning enligt 19 kap. Inte heller synes det finnas en möjlighet att i sådana upphandlingar bortse från skyldigheten att utesluta en leve- rantör vid tvingande hänsyn till allmänintresset enligt 13 kap. 6 § . Däremot ska de åtgärder som vidtas vad gäller handlägg- ningen av ett upphandlingsärende i vilket en fråga om uteslutning aktualiseras vara förenliga med de grundläggande principerna för offentlig upphandling, inklusive proportionalitetsprincipen.58 Regler om jäv i offentlig upphandling En ytterligare aspekt av ett regelverk som skyddar mot korruption är mekanismer som förebygger intressekonflikter och jäv i offentlig upphandling.59 Enligt artikel 24 första stycket i LOU-direktivet är medlemsstaterna skyldiga att se till att de upphandlande myndighe- terna vidtar lämpliga åtgärder för att effektivt förebygga, identifiera och avhjälpa intressekonflikter som uppstår under genomförandet av upphandlingsförfarandena i syfte att undvika snedvridning av konkurrensen och säkerställa lika behandling av alla ekonomiska aktörer. I andra stycket i artikeln utvecklas begreppet ”intresse- konflikt”. Samma regler finns i artikel 42 i LUF-direktivet.60 Enligt artikel 35 i LUK-direktivet gäller vidare att medlemsstaterna ska kräva att upphandlande myndigheter och upp- handlande enheter vidtar lämpliga åtgärder för att bekämpa bedrägeri, särbehandling och korruption samt effektivt förebygga, identifiera och 2015/16:195 del 2 s. 751. 59OECD 2009 s. 34 f.; UN 2004 artiklarna 7.4, 8.5 och 9.1 e. 60Utredningen noterar att även LUF-direktivet ställer detta krav på upphandlande myn- digheter och följaktligen inte på upphandlade enheter. Detta gäller även enligt den korrespon- derande skältexten, skäl 26, och i den engelska språkversionen. Ett regelverk som motverkar korruption undvika intressekonflikter som uppstår under genomförandet av kon- cessionstilldelningsförfarandena i syfte att undvika snedvridning av kon- kurrensen och säkerställa öppenhet i tilldelningsförfarandet samt lika behandling av alla anbudssökande och anbudsgivare. Vid genomförandet av direktiven bedömde regeringen att (redan) uppfyllde de krav på medlemsstaterna som följer av denna bestämmelse och att det därmed inte var nödvändigt eller lämpligt att ta in särskilda föreskrifter om jäv i de nya upphandlingslagarna.61 Detta främst då en intressekonflikt i en upphandling även torde medföra en överträdelse av likabehandlingsprincipen men även efter- som bestämmelser om jäv redan fanns i förvaltningslagen och kom- munallagen samt att detta skydd mot intressekonflikter komplet- teras genom mutbrottslagstiftningen. Regeringens bedömning har dock mötts av kritik, främst med hänsyn till att nuvarande jävs- reglering inte omfattar alla upphandlande myndigheter och enheter (t.ex. statliga och kommunala bolag samt sådana upphandlande en- heter som inte också är upphandlande myndigheter).62 Utredningen konstaterar att över en fjärdedel av det totala antalet upphandlingar som annonserades i genomfördes av offentliga organisationer som inte är statliga eller kommunala myn- digheter.63 Dessa är alltså organisationer på vilkas handläggning av offentlig upphandling vare sig förvaltningslagen eller kommunal- lagens jävsregler är tillämpliga. Det får vidare anses tveksamt om samtliga sådana organisationer kan anses fullgöra offentliga förvalt- ningsuppgifter i den mening begreppet har i 1 kap. 9 § regeringsfor- men, med följd att objektivitetsprincipen i samma paragraf inte är tillämplig på deras handläggning av upphandlingar. 2015/16:195 del 1 s. 469–473. 62Se t.ex. Sundstrand, , Jäv och self-cleaning i offentlig upphandling, Upphandlings- rättslig 2014:1, s. 58–66.