sou · H5B3110 · 2018-01-11 00:00:00 — Deland, M., Herzberg, F., & Hvitfeldt, T. (2010). Det vita fältet: samtida forskning om högerextremism. ”fick ett omöjligt uppdrag”. Hämtat från: uppdrag/ En nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Tilläggsdirektiv till den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Tilläggsdirektiv till den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (Ju 2014:18). Tilläggsdirektiv till den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Ett effektiv och rättssäkert informationsutbyte vid samverkan mot terrorism. Våldsbejakande extremism i – nuläge och tendenser. Fazlhashemi, M. (2017). I: , C. och Rostami, A. ), Våldsbejakande extremism. SOU 2017:67). FOI (2017a). Hatbudskap och våldsbejakande extremism i digitala miljöer. FOI (2017b). Det digitala kalifatet. En studie av Islamistiska statens propaganda. FOI (2017c). Det vita hatet: radikal nationalism i digitala miljöer. Försvarshögskolan (2009). Hot mot demokrati och värdegrund – en lägesbild från . Försvarshögskolan (2013). Förebyggande av våldsbejakande extremism i tredjeland. Åtgärder för att förhindra att personer ansluter sig till väpnade extremistgrupper i konfliktzoner. Försvarshögskolan (2015a). Våldsbejakande extremism och sociala medier. Försvarshögskolan (2015b). Förebyggande av våldsbejakande extremism på lokal nivå: Exempel och lärdomar från och . Försvarshögskolan (2017a). Finansiella aktiviteter kopplade till personer från och som anslutit sig till terrorgrupper i och mellan 2013–2016. Rapport på uppdrag av . Försvarshögskolan (2017b). Swedish Foreign Fighters in and . An analysis of open-source intelligence and statistical data. , L., , T., Hylen, T., & Stier, J. (2017). Att lägga rälsen medan man kör. , Interkulturellt utvecklingscentrum (IKUD). , M., Lööw, H., & Dahlberg-Grundberg, M. (2017). Den Ensamme Terroristen: Om lone wolves, näthat och brinnande flyktingförläggningar. Government of (2013). ’s Counter-Terrorism Strategy. Government of the (2011). National Counterterrorism strategy 2011–2015. National Coordinator for Security and Counterterrorism. Grumke, T. (2003). The Dimension of Right-Wing Extremism. Hazianstasiou, S. (2016). vann två priser på Security awards. Hämtat från: security-awards Hegevall, S. 30-tal högerextrema svenskar i . Hämtat från : i-ukraina/ Herz, M. (2016). Rapport 1: Socialt arbete, pedagogik och arbetet mot så kallad våldsbejakande extremism – en översyn. Home Office (2016). The ’s Strategy for Countering Terrorism: Annual Report for 2015. Horgan, J. (2008). From Profiles to Pathways and Roots to Routes: Perspectives from Psychology on Radicalization into Terrorism. The of Political and Social Science, 618, 80–94. HM Government (2011). CONTEST: The ’s Strategy for Countering Terrorism. Huysmans, J. and Buonfino, A. (2008). Politics of Exception and Unease: Immigration, Asylum and Terrorism in Parliamentary Debates. Political Studies, 56, 766–788. (2017). Socialt arbete och våldsbejakande extremism. I: , C. och Rostami, A. ), Våldsbejakande extremism. SOU 2017:67). (2015). Resilience Redux: Buzzword or Basis for . Affairs, 11. Kriminalvården (2016). Våldsbejakande extremism i kriminalvård – en kunskapsöversikt. : Digitaltryck 2017. (2016). Utvärdering av stödtelefonen. Lab, S. (1997). Approaches, Practices and Evaluations. Inga nazister i vårt . Hämtat från : vart-goteborg Kommun (2017). Projektuppdrag: Våldsbejakande extremism – lägesbild och handlingsplan för kommun. Lundåsen, S. (2005). ”Socio Economic Development and in Swedish Municipalities”. 28:9/10, 787–796. (2015). Krisberedskap – för social hållbarhet. En vägledning för att inkludera social hållbarhet inom krisberedskap. Länsstyrelserna i , och . i (2017). Utveckla arbetsformer för att motverka sociala risker med fokus på rasism och extremism. : i län. Lööw, H. (2017). Våldsbejakande extremism – begrepp och diskurs. I: , C. och Rostami, A. ), Våldsbejakande extremism. SOU 2017:67). , C.; Lebedinski Arfvidson, C.; , T. (2016). Rapport 2: Mellan det angelägna och det svårfångade. En studie av pågående utvecklingsarbete för att förhindra att unga människor rekryteras till miljöer som utövar våld i islams namn. Moghaddam, F. M. (2009). Violent Islamist extremism in global context: to the . Behavioral Sciences of Terrorism and Political Aggression, 1(3), 164–171. MSB (2013). Begreppets olika betydelser och användningsområden. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. MUCF (2015) Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågors ungdomsenkät . Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2016a). Ung och extrem. Om våldsbejakande högerextremism. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2016b). Ung och extrem. Om våldsbejakande vänsterextremism. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2016c). Ung och extrem. Om våldsbejakande islamistisk extremism. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2016d). Främmande är skrämmande. Ungas röster om våldsbejakande extremism. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2016e). Genusperspektiv på våldsbejakande extremism. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2017). En vägledning om hur kommuner och civilsamhället kan arbeta tillsammans mot våldsbejakande extremism. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. (2004). The War on Terrorism: When the Exception Becomes the Rule. for the Semiotics of , 17(2), 141–153. (2016). Skotten i : Ett reportage om , extremism och yttrandefrihetens gränser. (2016). riktlinjer för lokalt brottsförebyggande arbete avseende våldsbejakande extremism. 2001/02:80. Demokrati för det nya seklet. 2009/10:55. En politik för det civila samhället. (2014). Preventing Radicalisation to Terrorism and Violent Extremism: Strengthening the EU’s Response. : approaches, lessons learned and practices. (2017). to returnees: Foreign terrorist fighters and their families, 2017. Regeringen (2015). Uppdrag till Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor att utveckla ett genusperspektiv i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Regeringen (2016). Uppdrag till i att utveckla arbetsformer för att motverka sociala risker med fokus på rasism och extremism. Regeringen (2017a). Uppdrag att vidta förberedelser inför inrättandet av ett nationellt centrum mot våldsbejakande extremism vid . Regeringsbeslut , Ju2017/07399/. Regeringen (2017b). Förlängning av uppdrag till i att utveckla arbetsformer för att motverka sociala risker med fokus på rasism och extremism. Regeringen (2017c). Till det fria ordets försvar – åtgärder mot utsatthet för hot och hat bland journalister, förtroendevalda och konstnärer. Regeringen (2017d). Blocköverskridande överenskommelsen från mellan , , de gröna, Liberalerna och . RiR 2016:5 (2016). Nationella samordnare som statligt styrmedel. RiR 2017:4 (2017). – beredskap och hantering. (2016). Orostelefonen – En satsning för att erbjuda stöd till barn och anhöriga som levt med eller lever med våldsbejakande extremism. Hämtat från : vad-vi-gor/annu-mer/orostelefonen/ Samordningen (2015). PM: En nationell anhörigtelefon mot våldsbejakande extremism. Samordningen (2016a). Nationell samordning mot våldsbejakande extremism. : Utredningen en nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Samordningen (2016b). Lägesbild över kommuners arbete mot våldsbejakande extremism. : Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism. Samordningen (2016c). : Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism. Samordningen (2017a). Handledning och rekommendationer för att ta fram lokal lägesbild och handlingsplan. : Utredningen en nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Samordningen (2017b). : Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism. (2017). Från traditionell till ideologiskt motiverad brottslighet. I: , C. och Rostami, A. ), Våldsbejakande extremism. SOU 2017:67). SiS (2016). Kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas i arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism på SiS särskilda ungdomshem. SKL (2010). Lokala insatser mot våldsbejakande extremism. : Kommuner och Landsting. SKL (2017). Från ord till handlingsplan. En rapport om kommunala handlingsplaner mot våldsbejakande extremism. : Kommuner och Landsting. (2016). Att verka i spänningsfält. Undervisa om kontroversiella frågor genom utbildning i demokratiskt medborgarskap och mänskliga rättigheter (EDC/HRE). Utbildningspaket för lärare. Skr 2007/8:64 (2008). Nationellt ansvar och internationellt engagemang – En nationell strategi för att möta hotet från terrorism. Skr 2011/12:44 (2011). Handlingsplan för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Skr 2011/12:73 (2012). Ansvar och engagemang – en nationell strategi mot terrorism. 2013/14:245 (2014). En nationell strategi för en effektiv regim för bekämpning av penningtvätt och av finansiering av terrorism. Skr 2014/15:144 (2015). Åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism. Skr 2014/15:146 (2015). Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism. 2016/17:126 (2017). Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program. (2016). Våldsbejakande extremism – Stöd för arbete med barn och unga vuxna. PM: Var femte kommun möter unga i våldsbejakande extremism. Hämtat från : oterungaivaldsbejakandeextremism En uthållig demokrati! Politik för folkstyrelse . Utredningen om ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extremism. När vi bryr oss. Förslag om samverkan och utbildning för att effektivare förebygga våldsbejakande extremism. Utredningen för ett stärkt civilsamhälle. Palett för ett stärkt civilsamhälle. Utredningen nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. demokratin mot våldsbejakande extremism. Nationell samordning och kommunernas ansvar. Utredningen nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Statskontoret (2015). demokratin mot våldsbejakande extremism. Utvärdering av en handlingsplan. , J. och , N. (2017). Individuella riskfaktorer och riskbedömningar för våldsbejakande radikalisering: en översikt av forskningsläge och metoder. I: , C. och Rostami, A. ), Våldsbejakande extremism. Säkerhetspolisen (2010). Våldsbejakande islamistisk extremism i . Säkerhetspolisen, 2017a, Färre reser från till terroristorganisationer, , Hämtat från: 2017-06-27-farre-reser-fran-sverige-till-terroristorganisationer.html Säkerhetspolisen (2017b). Så mycket har extremistmiljöerna vuxit. Pressinformation från Säkerhetspolisen. (2016). Det svenska hatet: en berättelse om vår tid. : Natur & Kultur. Trägårdh, L., , S., Wollebaek, D. och , L. (2013). Den svala svenska tilliten: Förutsättningar och utmaningar. (2010:11). Avhopparverksamhet – analys och förslag på hur samhället kan stödja unga avhoppare. UN (2014). UN (2015). Plan of Action to Prevent Violent Extremism. Report of the Secretary-General. A/70/674. (2004). ”The War on Terrorism: When Exception Becomes the Rule”. International journal for the semiotics of law. , , , D., Kinsler, J., Glik, D., & Polutnik, D. (2016). Addressing violent extremism as a public health policy and practice. Behavioral Sciences of Terrorism and Political Aggression. , O. (2016). farligare än terror i stads riskanalys. E.; , M.; Ghazinour, M.; Kinsman, J.; , V.; , J. (2017). Den lokala nivåns betydelse i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande islamistisk extremism. I: , C. och Rostami, A. ), Våldsbejakande extremism. SOU 2017:67). Wollebaek, D. (2008). Voluntary associations, trust, and civic engagement: A multilevel approach. En nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism En särskild utredare ska i rollen som nationell samordnare förbättra samverkan mellan myndigheter, kommuner och organisationer på nationell, regional och lokal nivå när det gäller arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Samordnaren ska även verka för att kunskapen om våldsbejakande extremism ökar och att förebyggande metoder utvecklas. I uppdraget ingår att •stärka och stödja samverkan i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism på nationell och lokal nivå, •inrätta en referensgrupp för kunskaps- och informationsutbyte, •stödja aktörer som identifierar problem med våldsbejakande extremism lokalt, och •genomföra riktade utbildningsinsatser. Uppdraget ska redovisas . I en demokrati har alla rätt att uttrycka sina politiska åsikter, även sådana som kan uppfattas som obekväma. Politiska handlingar som står i strid med demokratins grundläggande spelregler kan dock aldrig Det är därför viktigt att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Våldsbejakande extremism är ett samlingsbegrepp för rörelser, ideologier eller miljöer som inte accepterar en demokratisk samhällsordning och som främjar våld för att uppnå ett ideologiskt mål. Ett öppet och demokratiskt samhälle kan aldrig göra sig helt osårbart för våldsbejakande extremism. I olika sammanhang och under olika omständigheter kommer individer att lockas att ta till våld eller att bryta mot lagen för att försöka uppnå förändringar i samhället. Det kan t.ex. röra sig om att hindra andras demonstrations- och åsiktsfrihet, hot och våld mot meningsmotståndare eller hets mot folkgrupp. gav () en utredare i uppdrag att sammanställa en rapport om hur situationen avseende våldsbejakande extremism ser ut i och att beskriva framtida tendenser. Enligt rapporten i – nuläge och tendenser (Ds 2014:4), som överlämnades , finns det personer inom de våldsbejakande extremistmiljöerna som agerar mot det demokratiska systemets grundläggande funktioner. Även om den våldsbejakande extremismen sammantaget inte är ett hot mot det demokratiska statsskicket, visar rapporten på tendenser som kan innebära ytterligare utmaningar framöver. Det är därför angeläget att åtgärder vidtas för att förebygga att individer lockas till våldsbejakande extremistmiljöer och att sådana miljöer får fäste i samhället. Med utgångspunkt i regeringens skrivelse Handlingsplan för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (skr. 2011/12:44) uppdrog regeringen åt en särskild utredare att föreslå ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extremism (dir. 2012:57). Utredningen tog namnet Utredningen om ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extremism (Ju 2012:09). Ut- redaren överlämnade betänkandet När vi bryr oss – förslag om samverkan och utbildning för att effektivare förebygga våldsbejakande extremism (SOU 2013:81). I betänkandet anges att samverkan mellan lokala aktörer är den främsta framgångsfaktorn för ett effektivt och hållbart förebyggande arbete. Utredaren föreslår därför att en nationell samordnare inrättas i syfte att samordna arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism. Betänkandet har remitterats och en majoritet av remissinstanserna är positiva till eller har inga avgörande invändningar mot detta förslag. I skrivelsen En politik för en levande demokrati (skr. 2013/14:61) aviserade regeringen att den utifrån förslagen från utredningen avser att genomföra åtgärder för att öka kunskapen om våldsbejakande extremism i samhället och att verka för att organisationen och samverkan av det förebyggande arbetet utvecklas. Utgångspunkter för den nationella samordnarens uppdrag Utredningen om ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extremism föreslår att en samordnare ska inrättas på nationell nivå i syfte att samordna arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism. Utredaren menar att arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism handlar om att möta individer i deras vardag och att detta arbete därför måste ske lokalt. finns det fördelar med central samordning. Det finns bl.a. ett värde i att kunskap, utbildningsinsatser och rådgivning kan organiseras på nationell nivå. En nationell samordning bidrar, enligt utredaren, till tydlighet och effektivitet och ökar legitimiteten för verksamheten lokalt. Utredaren betonar dessutom att det förebyggande arbetet i sig är en verksamhet som omfattar flera olika aktörer, såsom statliga myndigheter, kommuner och det civila samhället, och att det finns ett behov av samordning för att undvika dubbelarbete och luckor i arbetet. Ut- redaren pekar även på att samverkan mellan relevanta aktörer har varit av stor betydelse i arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism i flera europeiska länder, såsom , , och . Statskontoret har i en studie av nationella samordnare dragit slutsatsen att nationella samordnare kan vara en lämplig styrform för att hantera komplexa samhällsproblem och insatser som omfattar flera olika statliga och icke-statliga aktörer (Nationella samordnare – Statlig styrning i otraditionella former, Statskontoret, 2014). Att förebygga våldsbejakande extremism är ett exempel på en verksamhet som inte faller under enbart en myndighets ansvarsområde. Säkerhetspolisen har i de rapporter om våldsbejakande extremism som myndigheten sammanställt på uppdrag av regeringen, t.ex. i rapporten extremism, Säkerhetspolisen 2010, betonat att nära samverkan i form av informationsutbyte och kunskapsöverföring mellan skola, socialtjänst och närpolis är en viktig framgångsfaktor för ett fungerande förebyggande arbete på lokal nivå. Ett effektivt förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism kan även medföra samhällsekonomiska vinster på lång sikt, vilket bl.a. har visats av den socioekonomiska analys av vit makt-rörel- sen som tagits fram på initiativ av stiftelserna och Teskedsorden (Intoleransens pris, 2013). Eftersom ingen myndighet har ett helhetsansvar för arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism anser regeringen att den nationella samordningen bör anförtros en särskild utredare. Den nationella samordnaren ska inte ha till uppgift att skapa nya strukturer för samverkan utan ska utveckla de befintliga. Samordnaren ska inte ta över det ansvar som andra myndigheter och kommuner har. Det övergripande syftet är att skapa förutsättningar för ett effektivare förebyggande arbete genom att engagera, involvera och stödja berörda aktörer på nationell och lokal nivå samt att få till stånd rutiner för informations- och kunskapsutbyte om metoder för att förebygga våldsbejakande extremism och att genomföra utbildningar. Stärka och stödja samverkan på nationell och lokal nivå En nyckel till ett framgångsrikt förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism är en fungerande samverkan mellan relevanta myndigheter och organisationer. Det gäller i synnerhet skola, socialtjänst och – när det kommer till brottsliga handlingar – polis, men även fritidsverksamhet och i viss mån kriminalvård. Samverkan är nödvändig för att på ett tidigt stadium identifiera personer som är i riskzonen att dras till våldsamma extremistmiljöer och att stödja personer som är aktiva inom sådana miljöer att hoppa av samt för att motverka att extremistmiljöer uppkommer, etablerar eller breder ut sig. Det handlar om att skapa samsyn om lokala problem och deras orsaker och om att mer effektivt ta vara på tillgängliga erfarenheter och kunskaper. Målgruppen för arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism är huvudsakligen unga män, men arbetet bör inte enbart ha ett ungdomsperspektiv utan ska även omfatta vuxna. Samverkan är också nödvändig för att bredda och stimulera arbetet med att bemöta åsikter och handlingar som står i strid med demokratins grundläggande värderingar, säkerställa att alla människors lika värde och fri- och rättighet respekteras och verka för jämställdhet i samhället. Ett sådant arbete kan motverka grogrunderna till våldsbejakande extremism. Den nationella samordnaren ska därför •engagera och involvera berörda aktörer på lokal nivå, såsom socialtjänst, skola, polis, fritidsverksamhet och organisationer inom det civila samhället, inklusive trossamfund, samt underlätta utvecklingen av lokala samarbetsformer mellan aktörer i syfte att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, •skapa rutiner för ett erfarenhets- och kunskapsutbyte mellan de berörda aktörerna, •ge exempel på och sprida framgångsrika åtgärder på nationell och lokal nivå för att motverka grogrunderna för våldsbejakande extremism, och •inhämta internationell erfarenhet och delta i relevanta internationella sammanhang. Inrätta en referensgrupp till den nationella samordnaren Ett antal myndigheter har betydelsefulla roller i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällsfrågor, Forum för levande historia, stöd till trossamfund och har genomfört åtgärder inom ramen för regeringens handlingsplan för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. , , , Kriminalvården, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och är myndigheter vars arbete bidrar till att stärka och värna demokratin. Även kommunerna, som bl.a. har ansvar för omsorgs- och trygghetsfrågor lokalt, är viktiga aktörer och inom flera kommuner pågår ett frivilligt arbete. Dessutom har Kommuner och Landsting (SKL) genomfört insatser för att stärka kommunernas förmåga att bemöta våldsbejakande extremism. Polisens generella brottsförebyggande arbete är också en del i sammanhanget. Säkerhetspolisen har det övergripande ansvaret för att förebygga och förhindra brott mot rikets säkerhet och att bekämpa terrorism som är den yttersta konsekvensen av den våldsbejakande extremismen. Flera ideella organisationer gör dessutom viktiga insatser för att förebygga våldsbejakande extremism. För att det förebyggande arbetet ska kunna bedrivas långsiktigt och effektivt är det betydelsefullt att företrädare för de olika aktörerna har goda förutsättningar för fortlöpande samverkan och kunskaps- och informationsutbyte om förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism. Den nationella samordnaren ska därför •inrätta en referensgrupp bestående av företrädare för , , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Säkerhetspolisen, , och samt de andra myndigheter, organisationer inom det civila samhället och experter vid universitet och forskningsinstitutioner som samordnaren bedömer har störst relevans för arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, •regelbundet sammankalla och leda referensgruppen för att utbyta kunskap och information som är relevant för arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, och •samråda med referensgruppen i frågor om verksamhets- och metodutveckling, samt hur det förebyggande arbetet kan följas upp och utvärderas, och hur samordningen av arbetet med förebyggande av våldsbejakande extremism kan bedrivas på lång sikt. Stödja lokala aktörer som identifierar problem med våldsbejakande extremism. Den våldsbejakande extremismen i är begränsad och dess geografiska utbredning är inte statisk. Behovet av kunskap om våldsbejakande extremism och förmåga att kunna hantera extremistyttringar varierar mellan olika kommuner. kan extremistmiljöer av olika anledningar snabbt etablera sig på nya orter. Det ligger därför ett stort värde i att det finns en central aktör som vid behov kan erbjuda stöd och rådgivning till t.ex. kommuner som identifierar problem med våldsbejakande extremism. Stödet kan därigenom anpassas utifrån den lokala problembilden och i förhållande till vilken ideologiskt motiverad extremistmiljö som är i fråga. Den nationella samordnaren ska därför •erbjuda och förmedla kunskapsstöd och rådgivning till kommuner och andra lokala aktörer som identifierar problem med våldsbejakande extremism. Genomföra utbildningsinsatser om våldsbejakande extremism Utredningen om ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extremism har utvecklat ett utbildningsmaterial i form av en utbildningswebb som är avsedd att aktiveras av den aktör som får ansvar för att genomföra utbildningsinsatser.