sou · H6B385 · 2018-12-18 00:00:00 — Det finns med andra ord inte någon be- stämmelse om att det krävs särskilda skäl för att häkta den som är 18–20 år.5 måste beaktas att det nuvarande påföljdssyste- mets regler för lagöverträdare i åldern 18–innebär att det krävs särskilda skäl för fängelse (30 kap. 5 § ) och att en s.k. reduktion ska göras vid straffmätningen (29 kap. 7 § ). Det innebär i sin tur att lagöverträdare i denna åldersgrupp oftare, än lagöverträdare som var eller äldre vid brottet eller brottslig- heten, döms till lindrigare påföljdsarter än fängelse och att fängelse- straffens längd i förekommande fall är kortare. Detta påverkar utfal- let vid bedömningar i häktningsfrågan bl.a. på så sätt att fortsatt häktning inte får ske av den som döms till en icke frihetsberövande påföljd som exempelvis villkorlig dom samt eftersom det s.k. straff- mätningsvärdet beaktas vid de proportionalitetsbedömningar som ska göras. Vidare kan nämnas att förbudet i 24 kap. 1 § fjärde stycket rätte- gångsbalken mot häktning, om det kan antas att den misstänkte kom- mer att dömas endast till böter, inte kommer att utgöra hinder mot häktning och anhållande i lika många fall som . Sammanfattnings- vis innebär det nuvarande påföljdssystemet att misstänkta eller döm- da lagöverträdare i åldern 18–häktas i mindre utsträckning än om lagöverträdare i denna åldersgrupp skulle vara formellt likställda med lagöverträdare som var eller äldre för brottet. 5Häktes- och restriktionsutredningen – som i sitt betänkande Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52) lämnade förslag om bl.a. begränsning av häktestiderna för häktade under till som utgångspunkt – ansåg att misstänkta i åldern 18–även fortsättningsvis borde ”i juridisk mening […] betraktas som vuxna” (SOU 2016:52 s. 148). Antalet häktade personer har utvecklats enligt följande tabell under de senaste åren.6 Mot bakgrund av det som har sagts i detta delavsnitt kan vi konsta- tera att häktning kan förväntas ske i större utsträckning än , om en reform genomförs som innebär att lagöverträdare i åldern 18–ska behandlas på samma sätt som lagöverträdare som är eller äldre i straffrättsligt hänseende. Den centrala bestämmelsen om anhållande finns i 24 kap. 6 § rätte- gångsbalken: Om det finns skäl att häkta någon, får han anhållas i avvaktan på rättens prövning av häktningsfrågan. Finns inte fulla skäl till häktning men är den misstänkte skäligen misstänkt för brottet, får han anhållas, om det är av synnerlig vikt att han tas i förvar i avvaktan på ytterligare utredning. Beslut om anhållande meddelas av åklagaren. I anhållningsbeslutet skall anges det brott som misstanken avser och grunden för anhållandet. Eftersom möjligheten att anhålla en person som misstänks för brott är kopplad till förutsättningarna för beslut om häktning kan vi dra slutsatsen att även anhållande kan förväntas ske i större utsträckning än , om en reform genomförs som innebär att lagöverträdare i åldern 18–ska behandlas på samma sätt som lagöverträdare som är eller äldre i straffrättsligt hänseende. Vi återkommer i avsnitt 11.5 till de ekonomiska konsekvenserna av våra förslag. Den i direktiven förutsatta straffrättsliga reformens följder i fråga om processuella tvångsmedel har här exemplifierats med häktning. I fråga om häktning är kravet på proportionalitet som vi har sett tydligt angivet i lag. kan konstateras att (den framåtblickande) pro- portionalitetsprincipen och en behovsprincip – som innebär att en åt- gärd får vidtas endast om den är nödvändig – gäller allmänt inom hela 6https:///om_rattsprocessen/fran-brott-till-atal/forundersokningen/ haktningstider-och-restriktioner/ (hämtad ). den offentliga rätten. Det som vi har pekat på i denna del gäller alltså på ett principiellt plan även andra straffprocessuella tvångsmedel. 11Konsekvenser av utredningens förslag En utredning ska enligt kommittéförordningen (1998:1474) redovisa vilka konsekvenser som förslagen i ett betänkande kan få i olika av- seenden. I 14 § kommittéförordningen anges att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kom- muner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för det allmän- na ska utredningen föreslå en finansiering. Enligt 15 § kommittéförordningen ska vidare redovisas eventuella konsekvenser för den kommunala självstyrelsen. Detsamma gäller eventuella konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyg- gande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, för jämställdhe- ten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integra- tionspolitiska målen. I 15 a § kommittéförordningen anges att om ett betänkande inne- håller förslag till nya eller ändrade regler, ska förslagens kostnadsmäs- siga och andra konsekvenser anges i betänkandet. Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konsekvens- utredningar som finns i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Enligt 6 § förordningen om konsekvensutredning vid regelgiv- ning ska en konsekvensutredning innehålla 1. en beskrivning av problemet och vad man vill uppnå, Konsekvenser av utredningens förslag 2.en beskrivning av vilka alternativa lösningar som finns för det man vill uppnå och vilka effekterna blir om någon reglering inte kommer till stånd, 3.uppgifter om vilka som berörs av regleringen, 4.uppgifter om vilka kostnadsmässiga och andra konsekvenser regler- ingen medför och en jämförelse av konsekvenserna för de över- vägda regleringsalternativen, 5.en bedömning av om regleringen överensstämmer med eller går utöver de skyldigheter som följer av anslutning till Euro- peiska unionen, och 6.en bedömning av om särskilda hänsyn behöver tas när det gäller tidpunkten för ikraftträdande och om det finns behov av speciella informationsinsatser. Om regleringen kan få effekter av betydelse för företags arbetsför- utsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt ska konsekvens- utredningen enligt 7 § förordningen om konsekvensutredning vid re- gelgivning, utöver vad som följer av 6 § och i den omfattning som är möjlig, innehålla uppgifter angående 1.antalet företag som berörs, vilka branscher företagen är verksam- ma i samt storleken på företagen, 2.vilken tidsåtgång regleringen kan föra med sig för företagen och vad regleringen innebär för företagens administrativa kostnader, 3.vilka andra kostnader den föreslagna regleringen medför för före- tagen och vilka förändringar i verksamheten som företagen kan behöva vidta till följd av den föreslagna regleringen, 4.i vilken utsträckning regleringen kan komma att påverka konkur- rensförhållandena för företagen, 5.hur regleringen i andra avseenden kan komma att påverka före- tagen, och 6.om särskilda hänsyn behöver tas till små företag vid reglernas ut- formning. Konsekvenser av utredningens förslag 11.2Problembeskrivning, målsättning och alternativa lösningar Bedömning: I fråga om lagöverträdare i åldern 18–har vårt uppdrag varit att föreslå bestämmelser med viss innebörd. Vi avstår därför från att presentera alternativa lösningar beträffande denna åldersgrupp. När det gäller lagöverträdare i åldern 15–har vi, i enlighet med vårt uppdrag i den delen, inledningsvis presenterat olika alter- lösningar. Vi har därefter tagit ställning till de presenterade modellerna. En övergripande målsättning har därvid varit att inte föreslå en repressionshöjning för denna åldersgrupp om det inte, vid sidan av intresset av att undvika en tröskeleffekt, finns vare sig rättviseskäl eller kriminologiska skäl för det. Vårt uppdrag har inte varit att överväga om den straffrättsliga och straffprocessuella särbehandlingen av lagöverträdare i åldern 18–ska upphöra, utan att överväga och föreslå hur ett avskaffande av sär- behandlingen kan genomföras beträffande denna åldersgrupp.1 Vi har bedömt att detta kan göras endast genom att bestämmelser som innebär en särbehandling av lagöverträdare i denna åldersgrupp upp- hävs eller, i förekommande fall, ändras till att gälla endast lagöver- trädare i åldern 15–. Mot bakgrund av vårt tydliga uppdrag i denna del avstår vi från att presentera alternativa lösningar beträffande denna åldersgrupp. I fråga om lagöverträdare i åldern 15–har uppdraget formu- lerats mer öppet. Avseende den åldersgruppen har uppgiften varit att presentera och överväga olika modeller.2 Vi har i avsnitt 8.3 gjort ett slags sondering bland tänkbara lösningar och presenterat fyra alterna- tiva modeller samt tagit ställning till modellerna. I det sammanhanget bör framhållas att vi i avsnitt 7.5 har angett, som en utgångspunkt för våra överväganden, att det i och för sig befogade intresset av att undvika en tröskeleffekt måste vägas mot intresset av att inte genomföra en repressionshöjning för lagöverträdare i ål- dern 15–om det inte finns andra skäl för det, i form av antingen rättviseskäl (exempelvis att nuvarande påföljder inte står i proportion 1Se avsnitt 2.1. 2Se avsnitt 2.1. Konsekvenser av utredningens förslag till brottens svårhet) eller kriminologiska skäl (exempelvis att ungdoms- brottsligheten skulle kunna minskas genom skärpta straff). Mot den- na bakgrund har vi i första hand förespråkat en modell som inte innebär någon förändring, i förhållande till vad som gäller , för lagöverträdare i åldern 15–(vi har i avsnitt 8.3 benämnt denna lösning alternativ 1). De övriga tre modellerna (alternativ 2–4) har dock fått en lika ingående presentation, vilket innebär att det finns förut- sättningar för lagstiftaren att ta ställning till alla fyra modellerna. Utöver att presentera de fyra modellerna avseende lagöverträdare i åldern 15–har vi angett att vissa av dem (alternativ 2–4) skulle kunna modifieras på så sätt att även tillämpningsområdena för de sär- skilda ungdomspåföljderna ändras. Denna möjlighet har presenterats endast i skissform. 11.3Innebörden av våra förslag 11.3.1Lagöverträdare i åldern 18–20 år Våra förslag i fråga om lagöverträdare i åldern 18–går samman- fattningsvis ut på att dessa ska behandlas som andra myndiga lag- överträdare. Innebörden av de föreslagna förändringarna kan belysas med nedanstående exempel. Av dessa framgår att slopad s.k. ungdoms- reduktion kan leda till såväl (a) att exempelvis ett längre fängelse- straff eller fler timmar samhällstjänst mäts ut (dvs. en skärpt utmätt påföljd inom ramen för en viss påföljdsart) som (b) att påföljden be- stäms till exempelvis fängelse när den med dagens ordning skulle ha kunnat stanna vid exempelvis skyddstillsyn (dvs. att en strängare på- följdsart väljs). Även om vi anser att exemplen duger för att åskåd- liggöra vad ändringarna kan innebära i praktiken vill vi framhålla att utfallet i ett brottmål beror på samtliga relevanta omständigheter som presenteras under rättegången och som har att göra med antingen själ- va brottet eller gärningspersonens personliga förhållanden. Vår av- sikt är inte att med exemplen ta ställning i några andra straffrättsliga frågor än de som vi har haft att överväga. 1.A döms för försök till utpressning och utpressning, grovt brott, begångna strax efter 18-årsdagen och med ett samlat straffvärde motsvarande fängelse 6 månader. Enligt den nuvarande ord- Konsekvenser av utredningens förslag ningen skulle A kunna dömas till exempelvis skyddstillsyn i kom- bination med s.k. kontraktsvård alternativt fängelse . Utan s.k. ungdomsreduktion skulle A dömas till fängelse i enlig- het med straffvärdet (6 månader). 2.B döms för rån, begånget strax efter 18-årsdagen. Straffvärdet be- döms motsvara fängelse 6 månader. Med den nuva- rande ordningen skulle B kunna dömas till skyddstillsyn i kom- bination med samhällstjänst eller s.k. 28:3-fängelse. Utan s.k. ungdomsreduktion blir påföljden sannolikt fängelse i enlighet med straffvärdet, dvs. 3.C döms för dråp, begånget strax efter 18-årsdagen. Straffvärdet bedöms motsvara fängelse . Enligt den nuvarande ordningen skulle C dömas till fängelse . Utan s.k. ungdomsreduktion skulle C dömas till fängelse i dubbelt så , dvs. 4.D döms för tre fall av mordbrand, som anses vara av mindre all- varligt slag, begångna strax efter 18-årsdagen. D har psykiska be- svär och mådde dåligt när brotten begicks. Straffvärdet anses motsvara fängelse . Enligt den nuvarande ordningen finns ett visst utrymme för att döma D till skyddstillsyn med en ingripande tilläggssanktion, exempelvis s.k. kontraktsvård, sam- hällstjänst eller s.k. 28:3-fängelse. Utan s.k. ungdomsreduktion skulle D sannolikt (under förutsättning att de psykiska besvären inte är att betrakta som en allvarlig psykisk störning) dömas till fängelse i enlighet med straffvärdet, dvs. , även om det fortfarande skulle finnas ett visst utrymme för skyddstillsyn i kombination med s.k. kontraktsvård. 5.E döms för åtta fall av misshandel och ett fall av försök till miss- handel, alla brott begångna efter 19-årsdagen. Det sam- lade straffvärdet anses motsvara fängelse 9 månader. Enligt den nuvarande ordningen är straffmätningsvärdet 6 månader och på- följden skulle kunna bestämmas till skyddstillsyn med samhälls- tjänst . Med en ordning utan s.k. ungdomsreduktion skulle påföljdsarten kunna bli densamma, alltså skyddstillsyn, men med ett högre antal timmar samhällstjänst (200) men skulle sannolikheten för ett fängelsestraff öka. 6.F döms för misshandel gemensamt och i samförstånd med annan, begången strax efter 18-årsdagen. Konsekvenser av utredningens förslag fängelse 8 månader. Med den nuvarande ordningen skulle F kunna dömas till villkorlig dom i förening med samhällstjänst. Utan s.k. ungdomsreduktion blir påföljden mer sannolikt fäng- else i enlighet med straffvärdet, dvs. 7.G döms för ett större antal inbrottsstölder, som begåtts strax efter 18-årsdagen under ett pågående narkotikamissbruk. Straff- värdet bedöms motsvara fängelse 2 månader. Med dagens ordning, med s.k. ungdomsreduktion, skulle det s.k. straffmät- ningsvärdet anses motsvara fängelse och påföljden skulle därmed kunna bestämmas till en ren skyddstillsyn. Utan s.k. ungdomsreduktion skulle påföljden sannolikt bestämmas till antingen fängelse i enlighet med straffvärdet, dvs. 2 månader, eller skyddstillsyn i kombination med ett kortare fängelsestraff (s.k. 28:3-fängelse) eller s.k. kontraktsvård. 11.3.2Lagöverträdare i åldern 15–17 år När det gäller lagöverträdare i åldern 15–innebär den första av de av oss i avsnitt 8.3 presenterade modellerna (alternativ 1) – som viockså har stannat för att lägga fram i första hand – att det inte ska genomföras någon repressionshöjning för denna åldersgrupp. De andra tre i avsnitt 8.3 presenterade alternativen avseende lag- överträdare i åldern 15–(alternativ 2–4) skulle alla innebära re- pressionshöjningar för lagöverträdare som fortfarande var barn vid brottstidpunkten. Sammanfattningsvis kan sägas att alternativ 3 skulle innebära den största repressionshöjningen, att alternativ 2 skulle inne- bära en mindre repressionshöjning än alternativ 3 och att alternativ 4 skulle innebära en något mindre repressionshöjning än alternativ 2. Förutom skärpningar inom ramen för en viss påföljdsart, exempelvis fler timmar ungdomstjänst eller längre tids sluten ungdomsvård, skulle var och en av dessa tre modeller innebära att de yngsta lagöver- trädarna snabbare än skulle nå upp till strängare påföljdsarter, exempelvis sluten ungdomsvård i stället för ungdomsvård med ung- domstjänst. Detta gäller särskilt alternativ 3, som skulle innebära att lagöverträdare i åldern 15–skulle ta över den plats i påföljdssy- stemet som lagöverträdare i åldern 18–har . För en mer detal- jerad redogörelse med grafiska illustrationer hänvisar vi till av- snitt 8.3 och 9.3. Konsekvenser av utredningens förslag 11.4De som berörs av våra förslag Bedömning: De som i praktiken berörs närmast av våra övervä- ganden och förslag är lagöverträdare i åldern 15–. Vidare berör övervägandena och förslagen åklagare, målsägande och offentliga försvarare, frivården och samt de allmänna dom- stolarna. När det särskilt gäller ekonomiska konsekvenser berör över- vägandena och förslagen i första hand Kriminalvården, och kommunerna samt den del av statskassan som motsvarar det allmännas intäkter av dagsböter. När det gäller konsekvenser i allmänhet kan konstateras att de som berörs närmast av våra överväganden och förslag är lag- överträdare i åldern 15–. För en 18-årig lagöverträdare som re- dan skulle ha dömts till fängelse innebär förslagen i praktiken en dubblering av straffet. Ett tvåårigt i stället för ett ettårigt fängel- sestraff eller ett livstidsstraff i stället för ett tidsbegränsat fängelse- straff innebär naturligtvis en stor skillnad för den enskilde lagöver- trädaren. Lagöverträdarens motpart i den straffrättsliga ansvarsdelen – åklagaren (och i vissa fall målsäganden) – tillhör också de närmast berörda. Även i de fall då målsäganden inte är part kan hon eller han antas ha ett intresse av utgången i påföljdsdelen. Vidare kommer för- slagen att påverka arbetet för andra aktörer i domstolen, exempelvis den tilltalades offentliga försvarare. Dessutom påverkar förslagen fri- vårdens arbete med att upprätta yttranden i personaliadelen eftersom strängare påföljder kommer att aktualiseras tidigare än för 18– 20-åriga lagöverträdare. Detsamma gäller – för det fall någon av de presenterade alternativa modellerna för lagöverträdare i åldern 15– (alternativ 2–4) genomförs – för socialnämnden eller, i prakti- ken, i aktuell kommun. Efter att parterna och andra ak- törer har lämnat sina utsagor och upplysningar ankommer det på rätten att ta ställning i påföljdsfrågor. De allmänna domstolarna är alltså i hög grad berörda av våra överväganden och förslag. När det kommer till ekonomiska konsekvenser står de myndig- heter som ansvarar för verkställighet av påföljder i fokus. Kriminal- vården (inklusive frivården) ansvarar för bl.a. verkställighet av fäng- else, villkorlig dom (om den kombineras med samhällstjänst) och Konsekvenser av utredningens förslag Det innebär att Kriminalvården kommer att påverkas i stor utsträckning av våra överväganden och förslag, oavsett om en reform omfattar endast lagöverträdare i åldern 18–eller lagöver- trädare i hela åldersspannet 15–. Om en reform genomförs som omfattar lagöverträdare i åldern 15–kommer den att leda till påtagliga ekonomiska konsekvenser även för Statens institutionssty- relse, som ansvarar för bl.a. verkställighet av sluten ungdomsvård. En sådan reform skulle påverka även kommunerna, som ansvarar för bl.a. verkställighet av ungdomsvård och ungdomstjänst, i stor utsträck- ning. Till detta kommer att våra överväganden och förslag har en på- verkan på statens intäkter av böter, vilket faller under Polismyndi- ghetens ansvarsområde. När det gäller ekonomiska konsekvenser kan avslutningsvis näm- nas att förslagen medför sådana även för den tilltalade, i de fall han eller hon döms till en frihetsberövande påföljd och i stället för att avtjäna påföljden hade kunnat arbeta. Vidare har skärpningar på bötes- nivå (som leder till att påföljden bestäms till exempelvis 100 dagsbö- ter i stället för 50 dagsböter i ett enskilt fall) en uppenbar påverkan på lagöverträdarens privatekonomi. I det fortsatta kommer dock inte konsekvenser för lagöverträdares privatekonomi att behandlas. I den delen hänvisar vi till att det är en naturlig – och inte med nödvän- dighet oönskad – följd att den tilltalade ”drabbas” i praktiken av en skärpt påföljd. Det är alltså inte givet att dessa typer av ekonomiska effekter bör lindras. I nästa delavsnitt ska vi gå över till att försöka beräkna de ekono- miska konsekvenserna för de subjekt som vi har nämnt ovan. Konsekvenser av utredningens förslag Vi har i en skrivelse till Kriminalvården, , och Kommuner och Landsting redogjort för våra då preliminära överväganden och förslag, in- klusive de fyra alternativa modellerna avseende s.k. ungdomsreduk- tion för lagöverträdare i åldern 15–. I skrivelsen har vi presen- terat ett frågeformulär avseende förslagens ekonomiska konsekven- ser och lämnat förslag till utgångspunkter för beräkningarna. Vi har ombett mottagarna av skrivelsen att göra de ytterligare an- taganden som har kunnat bedömas som nödvändiga eller lämpliga.3 Kriminalvården och har besvarat fråge- formuläret. Dessa myndigheter har goda möjligheter att redovisa de nuvarande kostnaderna för verkställighet av påföljder och har bäst förutsättningar för att, utifrån de nuvarande kostnaderna, uppskatta de ekonomiska konsekvenserna av våra förslag. I det följande utgår vi därför från de uppgifter som de har lämnat. har angett att relevanta data inte finns där och hänvisat till den statistik som finns hos . I de delar som gäller böter har vi därför utgått från påföljdsstatistiken och egna antaganden och mot den bakgrunden beräknat de ekonomi- ska konsekvenserna. Kommuner och Landsting har i ett sent skede av utred- ningsarbetet, , svarat att organisationen inte har något underlag som ger möjlighet att bedöma de ekonomiska konse- kvenserna. De flesta av de uppgifter som vi redovisar bygger på grova upp- skattningar. Vi vill i detta sammanhang understryka dels att brottslig- hetens utveckling inte låter sig fastställas, dels att den närmare gränsdragningen mellan olika påföljdsarter är en fråga för rättstillämpningen, vilket gör att det inte går att dra några säkra och exakta slutsatser om i vilken utsträckning och hur olika påföljder kommer att tillämpas om lagändringar i enlighet med våra presenterade förslag och modeller genomförs. Hur domstolarna tol- kar de bestämmelser som berörs av våra överväganden och förslag 3Se bilaga 3. Konsekvenser av utredningens förslag kommer med andra ord att få stor betydelse för de ekonomiska kon- sekvenserna. Som vi har uttalat i bl.a. avsnitt 7.4 kan skärpta påföljder för unga lagöverträdare inte antas leda till en generell påverkan på brottsni- våerna. Det går alltså inte att förutse att våra förslag skulle leda till minskad brottslighet, minskat lidande för brottsoffer och därmed sammanhängande minskade kostnader för samhället. Den typen av ekonomiska effekter berörs därför inte i det fortsatta. 11.5.2Slopandet av den s.k. ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldern 18–20 år leder till ökade kostnader för staten Bedömning: Den årliga kostnadsökningen av att genomföra våra förslag i fråga om lagöverträdare i åldern 18–kan uppskattas till . Den huvudsakliga effekten av våra förslag i denna del Vårt uppdrag har varit att avskaffa all särbehandling i straffrättsligt och straffprocessuellt hänseende av lagöverträdare i åldern 18–. Vi har av den anledningen lämnat förslag som innebär slopad s.k. ung- domsreduktion för denna åldersgrupp.4 Vi har också föreslagit ett avskaffande av det nuvarande kravet på särskilda skäl för att döma lagöverträdare i denna ålderskategori till fängelse.5 Därutöver har vi föreslagit följdändringar i vissa bestämmelser vilkas nuvarande lydel- ser innebär att lagöverträdare i åldern 18–särbehandlas i straff- rättsligt eller straffprocessuellt hänseende. Effekten av våra förslag i dessa delar kan förväntas vara –dels att lagöverträdare i denna åldersgrupp i många fall kommer att dömas till strängare påföljdsarter (exempelvis villkorlig dom eller skyddstillsyn i stället för böter eller fängelse i stället för villkorlig dom eller skyddstillsyn), 4Se avsnitt 8.2. 5Se avsnitt 9.2. Konsekvenser av utredningens förslag –dels att strängare påföljder kommer att mätas ut inom ramen för en påföljdsart (exempelvis 100 dagsböter i stället för 50 dagsböter eller fängelse i stället för fängelse ). Ökade kostnader för Kriminalvården