sou · H6B370 · 2018-09-06 00:00:00 — I 10 § förordningen om Allmänna arvsfonden finns bestämmelser om vad en ansökan ska innehålla: t.ex. en beskrivning av det ändamål för vilket stöd söks, ekonomisk kalkyl och, i förekommande fall, stadgar och verksam- hetsberättelse I övrigt saknas närmare bestämmelser om förutsätt- ningarna för att beviljas stöd ur fonden. Överväga ytterligare krav som förutsättning för stöd Det finns skäl att närmare bedöma om det utifrån fondens särskilda ställning ska ställas ytterligare krav för att en organisation ska kunna vara stödberättigad, t.ex. krav på att organisationen ska vila på demo- kratisk grund. I regeringens proposition En politik för det civila samhället (prop. 2009/10:55) anges ett antal strukturella villkor som grundläggande förutsättningar för statliga organisationsbidrag till organisationer in- om det civila samhället och andra statliga bidrag av motsvarande karaktär. Ett av dessa villkor är att organisationen i fråga har ett syfte som överensstämmer med syftet för bidraget och som är förenligt med de värderingar som präglar ett demokratiskt samhälle. finns det en överenskommelse mellan regeringspar- tierna och ytterligare fyra riksdagspartier om åtgärder mot terrorism. I den ingår krav på att bidragsgivare säkerställer att offentliga medel inte ges till organisationer som sprider eller förespråkar våldsbeja- kande budskap och möjligheten att kräva tillbaka stöd som beviljats på felaktiga grunder. Med utgångspunkt i denna överenskommelse och den nationella strategin mot terrorism, beslutades om ytterligare en överenskommelse om åtgärder mot terrorism. I den nya överenskommelsen återkommer frågan om det allmännas bidrag till ideella organisationer och beskriver flera pågående åtgärder för att offentliga bidrag inte ska missbrukas för våldsbejakande och anti- demokratiska budskap. Medel från Allmänna arvsfonden är inte statsbidrag. Det finns likväl skäl att ställa krav på demokratiska värderingar i förhållande till organisationer som får stöd från fonden. Det bör ställas som vill- kor för stöd från fonden att organisationen i sin verksamhet respek- terar värderingar som präglar ett demokratiskt samhälle, inklusive principerna om jämställdhet och förbud mot diskriminering, om det inte finns ett legitimt ändamål för särbehandling. Dessutom bör det analyseras närmare vilka villkor som bör ställas för att undvika dubbelfinansiering av samma del i ett beviljat projekt. Medel från Allmänna arvsfonden ska gå till att uppmuntra nytänkande och nydanande verksamhet för fondens målgrupper. Sådan verksam- het kan behöva finansiering från flera källor. En organisation ska dock inte kunna få medel från Allmänna arvsfonden om den fått medel från andra aktörer för samma ändamål inom ramen för projektet. Däremot kan samfinansiering förekomma, dvs. att medel från All- männa arvsfonden finansierar en del av projektet och en annan aktör en annan del. Vidare ska det övervägas om bestämmelsen i 12 § lagen om Allmänna arvsfonden om skyldighet att betala tillbaka arvsfonds- medel även bör omfatta situationen att det framkommer omständig- heter som gör att det kan ifrågasättas om en organisation som fått medel ur fonden i sin verksamhet respekterar värderingar som präglar ett demokratiskt samhälle. –analysera om villkoren för stöd är tillräckliga i förhållande till All- männa arvsfondens ändamål, –föreslå hur ett villkor kan utformas som säkerställer att enbart organisationer som i sin verksamhet respekterar värderingar som präglar ett demokratiskt samhälle kan beviljas stöd ur fonden, –analysera hur dubbelfinansiering av samma ändamål inom ramen för ett projekt kan undvikas, och –överväga om bestämmelsen i 12 § lagen om Allmänna arvsfonden om skyldighet att betala tillbaka arvsfondsmedel även bör om- fatta situationen att det framkommer omständigheter som gör att det kan ifrågasättas om en organisation som fått medel ur fonden i sin verksamhet respekterar värderingar som präglar ett demokra- tiskt samhälle och i så fall föreslå hur en sådan förutsättning för återbetalningsskyldighet bör utformas. Är kriterierna för stöd som kan lämnas ur fonden ändamålsenliga? Samhällsutvecklingen innebär ständigt nya utmaningar och behov hos barn, ungdomar och personer med funktionsnedsättning. Allmänna arvsfonden är i sammanhanget en viktig finansiär av nya initiativ till förmån för fondens målgrupper. Inte minst spelar fonden en viktig roll för utvecklingen av civilsamhällets verksamhet för fondens mål- grupper. Omvänt är organisationernas benägenhet att ansöka om medel också betydelsefull för fonden. Allmänna arvsfonden ska i första hand vara öppen för nyskapande och utvecklande projekt till förmån för barn, unga och personer med funktionsnedsättning i hela landet. Ideella organisationer som önskar söka stöd ur fonden bör heller inte mötas av onödiga begränsningar i det regelverk som styr fördelningen av stöd ur fonden. I 6 § lagen om Allmänna arvsfonden regleras vilken sorts stöd som kan lämnas ur fonden. I paragrafens första mening anges att stöd ur fonden i första hand ska lämnas till verksamhet som är nyskapande och utvecklande. har en praxis utvecklats utifrån lagen vad gäller bedömningen av nyskapandegraden. Den innebär att hän- syn tas till att förutsättningarna skiljer sig åt för såväl olika målgrup- per som i olika delar av landet. Detta kan leda till att stöd ur fonden beviljas i en del av landet trots att verksamheten redan bedrivs i en annan del av landet. En annan konsekvens kan bli att de verksam- heter som söker stöd i alltför stor utsträckning eftersträvar att vara annorlunda och udda i syfte att nå upp till kravet på nyskapande. Utredningen för ett stärkt civilsamhälle bedömer i sitt betänkande, Palett för ett stärkt civilsamhälle (SOU 2016:13), att det kan finnas onödiga begränsningar till följd av den praxis som har utveck- lats för tilldelning av stöd. Nyskapandekriteriet i lagen utgör enligt utredningen en begränsning av vilka projekt som kan beviljas stöd, utifrån om projektens metod och verksamhet kan anses vara nyska- pande. I betänkandet föreslås att en översyn ska göras av kriterierna för stöd ur Allmänna arvsfonden. I 6 § andra meningen lagen om Allmänna arvsfonden anges att stöd får lämnas till anläggningar, lokaler och utrustning om det be- döms som särskilt angeläget. Sedan paragrafen infördes har det även för denna bestämmelse utvecklats en praxis av Arvsfondsdelegationen för dessa stöd. Då lagen anger att stöd endast får lämnas om det be- döms särskilt angeläget finns det anledning att närmare analysera hur den praxis som har utvecklats för beviljande av stöd överensstämmer med gällande bestämmelser. I syfte att möjliggöra ändamålsenligt och långsiktigt stöd ska ut- redaren undersöka och analysera –om kriterierna i 6 § första meningen lagen om Allmänna arvsfon- den är relevanta i förhållande till Allmänna arvsfondens målgrupp och särskilt om kriteriet nyskapande verksamhet leder till oönskade effekter, och om så bedöms vara fallet, föreslå förändring av regel- verket i det avseendet, och –hur kriterierna i 6 § andra meningen lagen om Allmänna arvsfon- den tillämpas och förhåller sig till kriterierna i 6 § första meningen, samt om det är relevant i förhållande till Allmänna arvsfondens målgrupp att upprätthålla kriteriet särskilt angeläget för sådant stöd och vid behov föreslå en förändring av regelverket i det av- seendet. Särskilda frågor om stöd till lokaler och anläggningar m.m. Den som ur Allmänna arvsfonden beviljas stöd till lokaler eller anlägg- ningar ska förbinda sig att under använda lokalen eller an- läggningen för det ändamål och med de villkor som förutsattes när stödet beviljades (9 a § första stycket lagen om Allmänna arvsfonden). Efter ansökan från den som har beviljats stöd kan Arvsfondsdelega- tionen, om det finns särskilda skäl, medge undantag i den förbindelse eller från de villkor som anges i 9 a § första stycket (9 b § lagen om Allmänna arvsfonden). Arvfondsdelegationen kan exempelvis i efter- hand lämna sitt medgivande till undantag från tioårsregeln utan att frågan om återbetalning aktualiseras (prop. 2002/03:136 s. 37). Denna ordning grundar sig på praxis från ett regeringsbeslut och är lagreglerad (a. prop. s. 32). Tanken bakom denna praxis är att stödet till lokaler och anläggningar innebär en form av förmögenhetsuppbyggnad hos den som tagit emot stödet (a. prop. s. 32). I 11–13 §§ lagen om Allmänna arvsfonden finns bestämmelser om redovisning och återbetalningsskyldighet av stöd som beviljats ur arvsfonden. I 12 § andra stycket samma lag anges särskilt att stöd till lokaler och anläggningar ska återbetalas helt eller delvis om lokalen eller anläggningen säljs , utan Arvsfondsdelegationens medgivande. Värdet på byggnader har emellertid historiskt sett ökat i mycket stor utsträckning , i synnerhet i vissa områden. Bestämmelsen innebär att Allmänna arvsfonden förlorar rådighet över lokalen eller anläggningen. I vissa fall, t.ex. när en ideell förening upp- hör , kan en byggnad eller anläggning av stort värde över- föras utan möjlighet för Allmänna arvsfonden att säkerställa dess an- vändning eller vart medlen tar vägen. Det är i sammanhanget också en väsentlig skillnad om det är det allmänna, t.ex. en kommun eller liknande, som äger byggnaden eller lokalen. –utreda om bestämmelserna om en tioårig förbindelse och undanta- gen för dessa är ändamålsenliga eller om ytterligare reglering krävs, –bedöma om det kan anses godtagbart att den som beviljats stöd till lokal eller anläggning avyttrar fastigheten och tillgodo- gör sig värdeökningen eller om ytterligare reglering krävs, och –lämna förslag till reglering om redovisning och återbetalnings- skyldighet av stöd som beviljats ur arvsfonden, i första hand när det gäller lokalstöd men i den mån det befinns ändamålsenligt, även i fråga om stöd till projekt. Analysera vissa frågor som rör avstående av arv I 24 § lagen om Allmänna arvsfonden anges att arv eller försäkrings- belopp, som har tillfallit Allmänna arvsfonden, helt eller delvis får av- stås till någon annan, om det med hänsyn till uttalanden av arvlåtaren eller andra särskilda omständigheter kan anses stämma överens med arvlåtarens yttersta vilja. Även i annat fall får arv eller försäkrings- belopp avstås till arvlåtarens släkting eller någon annan person som har stått arvlåtaren nära, om det kan anses skäligt. I förarbetena till 24 § lagen om Allmänna arvsfonden (prop. 1969:83 s. 32 och 47) anges bl.a. att arvlåtarens yttersta vilja bör ha kommit till uttryck på ett tillfredsställande och otvetydigt sätt, t.ex. genom samtalsvis fällda yttranden eller andra förordnanden som inte har karaktären av testamente i rättslig mening. Vidare anförs att den hit- tillsvarande möjligheten att även i annat fall avstå arv till arvlåtarens släkting eller annan närstående bör stå kvar och att bedömningen av om det är skäligt att avstå från arvet i dessa fall också i fortsättningen bör ske huvudsakligen med utgångspunkt i en behovsprövning. Vägledning för tillämpningen av den sistnämnda avståendegrunden kan hämtas från förarbetena till bestämmelsens äldre motsvarighet (dåvarande 5 kap. 3 § ). Av dessa förarbeten kan det ut- läsas att närstående personer som varit beroende av arvlåtaren för sitt uppehälle eller som hjälpt arvlåtaren eller som vårdat denne kan få del av arvet, om deras ekonomiska förhållanden inte är alltför goda. Som exempel nämns att arvlåtaren efterlämnar en vårdarinna eller tro- tjänarinna, för vilken han inte sörjt på annat sätt eller andra icke arvs- berättigade släktingar i små omständigheter (jfr NJA II 1928 s. 390 f. och SOU 1967:2 s. 69 f.). Bedömningen av om arv eller försäkringsbelopp ska avstås i en sådan situation tar därmed sin utgångspunkt i förarbetsuttalanden som är skrivna för länge sedan och i då samhället och de nor- mer och värderingar som präglade det såg väldigt annorlunda ut. Be- stämmelsen i 24 § andra meningen lagen om Allmänna arvsfonden om avstående av arv eller försäkringsbelopp till släkting eller annan närstående – däribland efterlevande sambo – har därigenom blivit allt svårare att tillämpa och kan ibland leda till resultat som framstår som orimliga. Det finns därför anledning att se över om bestämmelsen behöver moderniseras för att tydliggöra i vilka situationer ett arvs- avstående bör komma i fråga. En sådan översyn är också moti- verad för att säkerställa fortsatt legitimitet för fondens rätt till arv. Enligt 25 § första stycket lagen om Allmänna arvsfonden får arv som utgörs av egendom vilken är av väsentlig betydelse från kultur- historisk synpunkt eller från natur- eller kulturvårdssynpunkt avstås till en juridisk person som har särskilda förutsättningar att ta hand om egendomen på lämpligt sätt. I förarbetena till bestämmelsen görs överväganden huruvida arvsavståenden enligt bestämmelsen borde förenas med villkor om hur egendomen förvaltas. Eftersom egendo- men ska tillföras endast sådana sammanslutningar som kan antas ha de bästa förutsättningarna att sköta egendomen på avsett sätt, ansågs det dock inte nödvändigt att förena arvsavståendet med villkor. Detta förutsätter att beslutande myndighet alltid kräver besked av den till vilken avståendet ska ske om hur egendomen är avsedd att förvaltas (jfr lagutskottets betänkande 1980/81:11, s. 19–23). Enligt nuvarande bestämmelse finns det således inga möjligheter att förmå mottagaren att följa sina förpliktelser som den utfäst sig att göra efter ett arvs- avstående. Om mottagaren inte följer de utfästelser som gjorts för att få egendomen i fråga är möjligheterna för Allmänna arvsfonden att få tillbaka egendomen eller att få kompensation för den förmögenhets- överföring som skett på arvsfondens bekostnad i princip obefintliga, såvida det inte går att bevisa ett brottsligt uppsåt. Kammarkollegiet beslutar enligt 13 § första stycket förordningen om Allmänna arvsfonden i ärenden om avstående av arv eller försäk- ringsbelopp. Enligt 13 § andra stycket samma förordning ska Kam- markollegiet med eget yttrande lämna över ett ärende om avstående av arv eller försäkringsbelopp till regeringen för avgörande när det upp- kommer någon fråga av särskild vikt från allmän synpunkt. –analysera om bestämmelsen om avstående av arv eller försäkrings- belopp till släkting eller annan person som stått arvlåtaren nära enligt 24 § andra meningen lagen om allmänna arvsfonden bör moderniseras och förtydligas och vid behov lämna lämpliga för- fattningsförslag, –överväga och föreslå hur Allmänna arvsfondens intressen ska till- godoses vid arvsavståenden enligt 25 § första stycket lagen om All- männa arvsfonden när mottagaren inte följer sina åtaganden, och –ta ställning till regeringens del i beslutsfattandet i ärenden om av- stående av arv och försäkringsbelopp mot bakgrund av regeringens ambition att i så liten utsträckning som möjligt handlägga förvalt- ningsärenden och, om det bedöms befogat, föreslå en annan ord- ning. Översyn av vissa administrativa frågor Förtydliga regler om redovisning I 7 § förordningen om Allmänna arvsfonden anges att förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag inte ska tillämpas på Arvsfondsdelegationen. Arvsfondsdelegationen ska enligt 8 § sam- ma förordning före mars månads utgång lämna en verksam- hetsberättelse till regeringen med en samlad redovisning av myndig- hetens stödgivning ur Allmänna arvsfonden som avser det senast avslutade räkenskapsåret. Enligt 16 a § lagen om Allmänna arvsfonden ska Kammarkollegiet till regeringen lämna en redovisning för förvaltningen av All- männa arvsfonden som avser det senast avslutade räkenskapsåret. Redovisningen ska lämnas i samband med Kammarkollegiets årsredo- visning. ska i enlighet med vad som föreskrivs i 5 § lagen (2002:1022) om revision vid statlig verksamhet m.m. granska redovisningen. I 31 § andra stycket i samma lag anges att Kammarkollegiets redo- visning för förvaltningen av fonden ska fogas till regeringens redovis- ning till . I 11 b § förordningen om Allmänna arvsfonden anges att redovis- ningen som föreskrivs i 16 a § lagen om Allmänna arvsfonden även ska innefatta en balansräkning, en resultaträkning och noter upprättade i enlighet med årsredovisningslagen (1995:1554). Vidare ger lagen om Allmänna arvsfonden inte klarhet i vad som exakt avses med ”redo- visning”. Den redovisning som Kammarkollegiet lämnar utgör där- för inte en årsredovisning även om den i sin utformning kan påminna om en årsredovisning. I förarbetena till 16 a § lagen om Allmänna arvsfonden anges att redovisningen ska lämnas i Kammarkollegiets årsredovisning (prop. 2002/03:136 s. 22). ändrade dock lagen i förhållande till propositionen så att det i stället för att redovisningen skulle lämnas i Kammarkollegiets årsredovisning an- gavs att den skulle lämnas i samband med kollegiets årsredovisning (bet. 2003/04:SoU3). Utskottet anförde att det kunde medföra pro- blem att redogöra för två olika självständiga juridiska personer i samma årsredovisning. Regeringen ska enligt 31 § lagen om Allmänna arvsfonden före juni månads utgång lämna redovisning till av hur Allmänna arvsfonden har förvaltats och hur stöd ur fonden har för- delats under föregående räkenskapsår samt ange den kommande in- riktningen av stödet. Redovisningsdatumet innebär att regeringens redovisning, den s.k. arvsfondsskrivelsen, lämnas till i an- slutning till sommaruppehåll. Utredaren ska analysera och bedöma –om Arvsfondsdelegationen fortsatt bör undantas från kravet att lämna årsredovisning, och vid behov, föreslå en annan ordning, och –om det är lämpligt att ändra tidpunkten för överlämnandet av redo- visningen till och, om så bedöms vara fallet, motivera och föreslå en annan tidpunkt för överlämnandet. Avlasta regeringen från förvaltningsärenden Regeringen och dess kansli bör koncentrera sin verksamhet till sådant som har betydelse för styrandet av riket. Som ett led i att renodla verk- samheten bör avlastas förvaltningsärenden i så stor utsträckning som möjligt, vilket bl.a. konstaterades i betänkandet Ett stabsstöd i tiden (SOU 2008:22). Enligt 16 § förordningen om Allmänna arvsfonden prövas frågor om försäljning av fast egendom av Kammarkollegiet. Om egendomens värde är mer än prövas dock frågan om försäljning av regeringen. Mot bakgrund av att bör avlastas från olika typer av förvaltningsärenden är det angeläget att se över om det är motiverat att regeringen ansvarar för att pröva dessa ärenden. –överväga och ta ställning till om den ordningen att försäljning av fast egendom vars värde är högre än ska prövas av regeringen bör ändras och, om så bedöms vara fallet, föreslå en annan reglering. Övriga administrativa frågor att se över Av 9 § andra stycket lagen om Allmänna arvsfonden framgår att en ansökan om stöd ur fonden ska vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller dennes ombud. Mot bakgrund av den utveckling som sker mot mer digitalisering och administrativa förenklingar, t.ex. vid ansökningar via internet där elektronisk identifiering i viss utsträck- ning godtas, bör frågan om det är motiverat att upprätthålla ett krav på att en ansökan ska vara egenhändigt undertecknad ses över samt, i förekommande fall, vilka krav som bör ställas i det sammanhanget. I 29 och 30 §§ lagen om Allmänna arvsfonden finns bestämmelser om kostnader för fördelning av stöd ur arvsfonden samt för att för- valta och företräda fonden. En sorts kostnad som inte är tydligt regle- rad är den där dödsboets tillgångar inte räcker ens till de prioriterade fordringarna. Enligt Kammarkollegiets interna praxis är utgångspunk- ten att varje dödsbo ska bära sina egna kostnader. Detta innebär, i de fall då kommunen inte kan göra en dödsboanmälan, exempelvis att den gode mannen i de bon där skulderna överstiger tillgångarna i vissa fall måste avstå eller jämka sitt arvode. Det innebär också att arvsfondens arvlåtare ibland måste försättas i konkurs. –analysera och ta ställning till om en ansökan om stöd ur fonden fortsatt ska vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller den- nes ombud eller om andra former av identifiering kan godtas och, i förekommande fall, bedöma vilka krav som bör ställas i det sam- manhanget, –utreda och analysera hur bestämmelserna tillämpas när det gäller kostnader som uppstår i s.k. bristbon, dvs. när tillgångarna i boet inte räcker till för att täcka kostnaderna för avvecklingen av det- samma. Utifrån analysen ska utredaren bedöma om det är en rimlig utgångspunkt att varje dödsbo ska bära sina egna kostnader eller om dessa i vissa fall ska täckas av arvsfondsmedel samt i förekom- mande fall lämna relevanta författningsförslag. Som angetts ovan under rubriken av en översyn är det regel- verk som styr Allmänna arvsfondens verksamhet i viss utsträckning svåröverskådligt. Regelverket spänner över områden som, trots att de enbart avser Allmänna arvsfondens verksamhet, rör vitt skilda för- hållanden och vänder sig till olika myndigheter och intressenter. Det är svårt att med stöd av regelverket få en överblick över Allmänna arvsfondens verksamhet. –bedöma om det finns förutsättningar att förbättra regelverkets struktur och överskådlighet och, vid behov, lämna sådana förslag. Inom ramen för uppdraget får även andra frågor uppmärksammas och förslag lämnas som har koppling till uppdraget. Utredaren ska dock inte lämna förslag på organisationsförändringar. Förslagens konsekvenser ska redovisas i enlighet med vad som anges i 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Eventuella verksam- hetsmässiga, ekonomiska och personella konsekvenser för Kammar- kollegiet av förslagen ska särredovisas. Utredaren ska vidare beskriva hur förslagen förhåller sig till internationella åtaganden om mänskliga rättigheter, däribland FN:s konvention om barnets rättig- heter () och FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med Arvsfondsdelegationen och Kammar- kollegiet samt med andra berörda myndigheter och organisationer som utredaren bedömer vara relevanta i sammanhanget, framför allt sådana som representerar målgrupperna. Uppdraget ska redovisas . Dialogmötenas syfte och genomförande I vårt uppdrag ingår att undersöka och analysera kriterierna för stöd ur Allmänna arvsfonden. I syfte att skapa ett bredare underlag för vår analys och våra överväganden i dessa delar har vi inhämtat synpunkter och förslag från organisationer som har ansökt om stöd ur fonden. Detta har skett genom att vi har bjudit in sådana orga- nisationer till dialogmöten. Sammanlagt har sex dialogmöten ägt rum där sju organisationer bjudits in till varje möte. Endast en repre- sentant för varje organisation har erbjudits att delta. En beskrivning av hur urvalet av organisationer har genomförts redovisas nedan. Till varje dialogmöte har organisationer från alla de tre urvalsgrupperna bjudits in. Inför mötena har ett underlag i form av en särskild promemoria skickats ut till de inbjudna organisationerna. Prome- innehåll redovisas nedan. Alla de inbjudna organisationerna har fått samma underlag. Inbjudningar till dialogmötena skickades per e-post, och i ett fall där organisationen saknade e-postadress per post, till 42 organisa- tioner med önskemål om svar . Flera organisationer tackade nej till eller be- svarade inte inbjudan. För att fylla de lediga platser vid dialogmötena som därvid uppstod skickades ytterligare inbjudningar ut per e-post till sammanlagt 16 organisationer. De sista inbjudningarna skickades med önskemål om svar . Sammanlagt har sex dialogmöten ägt rum . Flera av de inbjudna organisationerna hade inte möjlighet att närvara vid mötena. Sammanlagt deltog representanter från 25 av de inbjudna organisationerna på mötena. Därtill inkom synpunkter till sekretariatet från en av de organisationer som var förhindrade att närvara. Urvalet av organisationer har skett från tre grupper: •organisationer som har fått bifall på ansökningar om projektstöd ur Allmänna arvsfonden, •organisationer som har fått avslag på ansökningar om projekt- stöd, och