sou · H6B317 · 2018-03-12 00:00:00 — och på vad som i vart fall uppfattades som oklara förutsättningar skulle vissa lärare utses. undrar många lärare vilka möjligheter det finns för dem framgent att bli erkända, och förstås tagna i anspråk och ersatta därefter. Ska ett karriärsystem driva kompetens och skicklighet måste systemet i sig klart och tyd- ligt skicka signaler om att det framöver kommer att finnas meriteringsmöjligheter. Att antalet uppdrag att leda utveckling bör inte vara ett hinder för enskilda lärares och rektorers strävan efter professionell utveckling och möjligheten att få den erkänd. Poängen med systemet är ju dock primärt att utveckla högre undervisningsskicklighet respektive ledarskap och att använda de förmågorna i den dagliga undervisningen inom skolor och förskolor. Erkännandet av skilda kompetensnivåer innebär också möjligheter till, att utöver säkra att de skickligaste lärarna arbetar med de elever som har de största behoven, också använda kompetens strategiskt för att bygga kompetens inom organisationen och professionen. Skissen ovan pekar på hur de olika delarna i programmet förväntas samverka på ett kunskaps- och kompetensförstärkande sätt. De olika formerna för kompetensutveckling i programmets utvecklingsdel stödjer professionellt lärande, erkännandena av kompetens öppnar möjligheter till uppdrag inom vilka kompetens tas i anspråk. Bilden ovan kan sägas illustrera en karriärväg men den illustrerar också ut- veckling och fördjupning, liksom behovet av samverkansytor. 4.4Professionsprogrammets betydelse för läraryrkets attraktionskraft och elevers lärande I fokus för professionsprogrammet står ambitionen att öka skolpro- fessionernas attraktionskraft, att stärka undervisningen och det peda- gogiska ledarskapet i skolan och dess yttersta mål är att därigenom bidra till ”positiva effekter på elevers kunskapsutveckling och skol- resultat”.239 Skolan, och förskolan, är i behov av en tydlig systematik för utveckling av yrkesskicklighet. Grundprincipen bör vara att verksam- heterna i grunden utgör lärande organisationer, dvs. organisationer som ständigt arbetar med att förbättra verksamheten och när så är nödvändigt omprövar verksamheten. Skolans, och förskolans breda uppdrag innebär också att de är i behov av en rad olika kompetenser. Flera av dem, exempelvis elevhälsan, ligger utanför denna utrednings direkta ansvar varför de inte berörts i den ovan skisserade förslaget på professionsprogram. Fokus har här dock varit förskolans primärupp- drag, barn och elevers lärande och utveckling av kunskaper och värden. För skolutbildningen är det av största betydelse att skolan besitter adekvat kompetens. De grundläggande lärarprogrammen utgör den naturliga grunden för detta men för att skolan ska besitta såväl högre som bredare kompetens behövs också andra insatser. Den här utred- ningen föreslår därför en modell med stöd för karriärlång utveckling av kunskap och kompetens. Modellen innebär att olika men potenti- ellt överlappande kompetensområden utvecklas: •högre grad av skicklighet i det pedagogiska ledarskapet •högre vetenskaplig kompetens och ämneskunskap (genom för- bättrade möjligheter till studier på forskarnivå och genom en utveckling av rollen som lektor) •högre formell kompetens om undervisning och lärande (genom förbättrade möjligheter för utbildning till speciallärare och spe- cialpedagog). SOU 2017:35, s. 185. För skolans, förskolan och vuxenutbildningens utveckling, för lära- res, förskollärares och rektorers kunskap och kompetens och ytterst elevernas lärande och utveckling krävs att samhället starkt sluter upp bakom skolan – och att lärarna och förskollärarna skolan håller tyd- ligt fokus på undervisningen. Stödet för skolan och eleverna kan ske på olika sätt och det föreslagna professionsprogrammet för lärare, förskollärare och rektorer är ett av dem. Dess etablering kommer att bygga på och utveckla nya samarbeten. Som nämnts i inledande kapi- tel har denna utredning inte i uppgift att föreslå programmets orga- nisatoriska bas då den uppgiften ingår i den utredning om skolmyn- digheternas organisering. En konsekvens av detta är att utredningen här endast kan antyda aspekter av de samarbeten som professionspro- grammet medför, och som kommer att vara till nytta långt därutöver. På såväl lokal och regional nivå som på nationell nivå kommer det att krävas samverkan mellan profession, universitet/högskolor och huvudmän vilket illustreras nedan (figur 4.4): Professionsprogrammets centrala samverkan – nationellt och regionalt Programmets tre delar kommer sannolikt att medföra att det behöver utvecklas specifika samverkansforum för att hantera dessa. Det kom- mer säkerligen att finnas möjlighet att till dels nyttja befintliga forum medan det i andra fall kommer att krävas nya arrangemang för att verkligen lösgöra den potential som programmet har. bilden ovan behöver kompletteras också i så motto att frågan om pro- fessionsprogrammets relation till skolmyndigheterna återstår att utveckla. Professionsprogrammet som ansats kan möjligen förefalla snäv då den koncentrerar sig på vissa medarbetare och inte skolans verk- samhet som helhet, men en sådan tolkning framstår som orimlig om man betänker lärarnas och skolledarnas centrala betydelse för under- visningen. avslutades ett stort internationellt forsknings- projekt rörande hur olika skolsystem bygger för utveckling av högre lärarskicklighet. Projektet avslutades med att man publicerade dels en huvudbok, dels fem omfattande studier av hur man i , , , och hanterat denna fråga. I studien konstaterar man att alla dessa länder, med synnerligen fram- gångsrika, men också ganska olika, skolsystem, samtliga arbetar stra- tegiskt med åtta olika policyområden, varav de flesta berörs direkt av professionsprogrammet, andra indirekt. (figur 4.5) Det är väsentligt att notera att den breda strategi som programmet utgör på avgörande sätt kommer att förbättra möjligheterna för: •Rekryteringen till och kvarvaro i läraryrket och skolledaruppdrag. •Grundläggande utbildning av lärare och rektorer. •Utvecklingen av undervisningsskicklighet och pedagogiskt ledar- skap – kärnkompetenser för lärare och rektorer. •Kunskapsutveckling, forskning och samverkan mellan skola och högskola. •Skolhuvudmäns möjlighet att arbeta strategiskt med kompetens- allokering ur ett likvärdighetsperspektiv. •Lärares, rektorers och ytterst skolans möjligheter att svara mot utmaningar. •Elevernas lärande, tillägnelse och utveckling av kunskaper och vär- den. Lärare och rektorer arbetar i hög grad skolan utifrån en vilja att bidra till barn och ungas utveckling och till en gemensam och önsk- värd samhällsutveckling. För att kunna bedriva sina yrken krävs att de har ett adekvat professionellt frirum inom vilket de kan agera och ansvara för utveckling. Utredningens förslag om ett profes- sionsprogram för skolans och förskolans lärare och ledare avser att bidra till en sådan utveckling genom starkare stöd för utveckling, genom tydligare målbilder och robusta processer för erkännande av kompetens samt genom en ökad differentiering av olika lärar- och skolledaruppdrag utifrån dess komplexitet och svårighetsgrad. Den ökade transparens och förutsägbarhet som förslaget syftar till för- väntas i ökad mån frigöra lärare och rektorer till att utveckla ”next practice” på allt högre nivåer av yrkesskicklighet. 5 Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare och rektorer – professionsprogrammet i praktiken I föregående kapitel har professionsprogrammets syfte och ingående delar beskrivits på ett generellt plan. Av texten framgår att förslaget om ett professionsprogram för lärare och rektorer ska förstås som ett ramverk till stöd för utveckling av yrkesskickligheten och skolverk- samheten , inte som ett statiskt utbildningsprogram. I detta kapitel beskrivs mer konkret hur utredningen ser att en enskild lärare respektive rektor verksam i det svenska skolväsendet ska erbjudas ut- vecklingsmöjligheter, till exempel i form av kompetensutveckling och nya arbetsuppgifter, inom professionsprogrammets tänkta struktur. Kapitlet beskriver vägen genom yrkeslivet från nyexaminerad lärare till allt mer erfaren lärare, det vill säga hur strukturen kommer att se ut när professionsprogrammet har förverkligats. På mot- svarande sätt beskrivs en rektors tänkta möjligheter till professionell utveckling. Hur dagens yrkesverksamma lärare föreslås inlemmas i professionsprogrammet beskrivs i avsnitt 5.4. Kapitlet avslutas med en kort beskrivning av det arbete som kvarstår innan professionspro- grammet som helhet kan komma på plats. I kommande kapitel han- teras frågorna om kompetensutveckling, karriärstegsreformen och den statliga lärarlönesatsningen, vilka alla utgör viktiga delar i profes- sionsprogrammet, mer ingående. Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare och rektorer 5.1Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare, förskollärare samt rektorer och förskolechefer Utredningens förslag: Ett nationellt professionsprogram för legi- timerade lärare och förskollärare samt för rektorer och förskole- chefer ska inrättas för att för att främja professionell utveckling och skolutveckling liksom för att stärka professionernas attrak- tionskraft. Legitimerade lärare och förskollärare samt rektorer och för- skolechefer anställda i skolväsendet ska ges möjlighet att ta del av kompetensutvecklingsinsatser för att stärka yrkesskickligheten. Alla legitimerade lärare och förskollärare ska ha möjlighet att ansöka om att få sin kompetens prövad och erkänd på en viss nivå liksom alla rektorer och förskolechefer anställda i skolväsendet. Professionsprogrammet utgår från vetskapen att undervisnings- skicklighet utvecklas och att en lärare under sitt yrkesliv genomgår flera faser, från nyexaminerad till en allt mer erfaren och skicklig lärare. Programmet innebär att olika kompetensutvecklings- insatser, möjligheter till mer kvalificerade arbetsuppgifter och andra utvecklingsmöjligheter på ett tydligt, likvärdigt och förutsägbart sätt knyts till dessa olika faser. Det ska för varje enskild lärare i och med programmets utformning vara klart vilka utvecklingsmöjligheter som erbjuds nationellt liksom vilka krav som ställs för att få sin kompe- tens erkänd på en viss nivå, och för att få möjlighet att utföra vissa särskilt kvalificerade arbetsuppgifter. För huvudmannen ska långsik- tigheten och förutsägbarheten i de statliga insatserna som erbjuds inom ramen för programmet stärka möjligheterna att driva skolut- veckling, både , bland annat genom att möjlig- heten till strategisk användning av kompetens underlättas men också genom en större tydlighet i fråga om vilka statliga kompetensutveck- lingsinsatser som erbjuds. För att en lärar- eller förskollärarexamen ska kunna utfärdas ska studenten visa sådan kunskap och förmåga som krävs för att själv- ständigt arbeta som lärare i den verksamhet som utbildningen avser.1 Lärarutbildningen utgör därmed grunden i att utveckla den enskilda 1 Högskoleförordningen (1993:100), bilaga 2, examensordningen. Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare och rektorer lärarens yrkeskunskaper men är också central för lärarprofessionen och professionsutvecklingen som helhet. Lärarutbildningen är dock just en grund, en lärare är inte fullärd när examen har avlagts utan fortsatt utveckling genom hela yrkeslivet behöver möjliggöras. Utred- ningen föreslår att detta görs inom ramen för professionsprogrammet. En examen som ger behörighet att undervisa i skolväsendet är grunden i professionen och bör därför också vara grunden för att en lärare ska beredas möjlighet att ta del av professionsprogrammets olika delar, bland annat programmets kompetensutvecklingsinsatser. Utbildningsinsatser för lärare som saknar en lärarexamen är också viktiga. Det finns till exempel ett stort behov av att skapa förbättrade möjligheter för att de yrkesverksamma lärare som saknar behörig- hetsgivande examen ska kunna examineras. I den omfattande lärar- brist som råder är det också av stor vikt att de som saknar legitima- tion får stöd så att inte undervisningens kvalitet blir för låg.2 Utred- ningen vill understryka att det inte finns något hinder för obehöriga lärare att delta i kompetensutvecklingsinsatser, vare sig den sker i statlig eller huvudmannaregi. Professionsprogrammets ramverk gäller dock bara legitimerade lärare. För övriga personalkategorier, inklusive obehöriga lärare, kvarstår skollagens nuvarande krav om att huvud- mannen ska se till att personalen vid skolenheter och förskoleenheter ges möjligheter till kompetensutveckling.3 Utredningen återkommer till behovet av behörighetsgivande utbildning i kapitel 11. Legitimerade lärare och rektorer behöver få tillgång till sådana kompetensutvecklingsinsatser som stärker yrkesskickligheten för att undervisningens kvalitet ska öka. Den enskilda lärarens och rektorns möjligheter att påverka kompetensutvecklingens innehåll behöver stärkas av samma skäl, men också för att öka yrkenas attraktionskraft. Huvudmän ska enligt skollagen se till att personalen ges möjlig- het till kompetensutveckling.4 Utredningen menar att denna skyldig- het bör förtydligas för legitimerade lärare liksom för rektorer och omfatta möjligheten att delta i sådana kompetensutvecklingsinsatser 2Utredningen föreslog i delbetänkandet till exempel att ett stödmaterial i form av standardi- serade undervisningsmodeller skulle tas fram samt att fortbildningsinsatser skulle göras för obehöriga lärare i ämnet modersmål samt obehöriga lärare i vuxenutbildning i svenska för invandrare. 32 kap. 34 § skollagen (2010:800). 42 kap. 34 § skollagen. Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare och rektorer som bidrar till att öka yrkesskickligheten.5 Eftersom personalens kompetensutveckling är ett av de viktigaste verktygen för att driva utveckling inom det systematiska kvalitetsarbetet, och därmed är till stöd för den enskilda skolenhetens liksom hela skolväsendets utveck- ling, kan däremot inte läraren eller rektorn själv avgöra allt innehåll utan huvudmannen och skolledningen måste också kunna påverka innehållet. Även ur ett nationellt perspektiv kan kompetensbehov uppmärksammas som behöver tillgodoses. Över tid bör därför ut- rymme finnas för insatser som definierats av varje nivå. Utredningen återkommer till frågor som rör lärares och rektorers tillgång till kom- petensutveckling i kapitel 6. Professionsprogrammet omfattar också en möjlighet till nationellt erkännande av en enskild lärares eller rektors kunskap och kompetens på olika nivåer. En särskild instans (funktionen) inom vilken skolpro- fessionerna har en viktig roll ska, efter ansökan, pröva enskilda lärares och rektorers kompetensnivå, och besluta om ett så kallat kompe- tenserkännande. Erkännandet bygger på den kunskap och kompetens som läraren har tillägnat sig fram till tiden för ansökan. Möjligheten att ansöka om ett kompetenserkännande bör stå öppen för samtliga legitimerade lärare oavsett om de är yrkesverksamma som lärare i skolväsendet eller ej. Beroende på hur kompetensbeskrivningarna ut- formas, kan det dock bli svårare för legitimerade lärare verksamma utanför skolväsendet att uppfylla dessa. En begränsning skulle dock kunna påverka viljan att återkomma till läraryrket hos de lärare som lämnat skolväsendet. En rektor behöver vara anställd som rektor i skolväsendet för att ha möjlighet att ta del av kompetensutvecklingsinsatser inom ramen för professionsprogrammets liksom för att ansöka om ett kompe- tenserkännande. 5 Även legitimerade lärare som bedriver undervisning i vissa särskilda utbildningsformer samt an- nan pedagogisk verksamhet som bedrivs i stället för undervisning i skolväsendet (jfr skollagens kap. 24 och 25) bör kunna ta del av kompetensutvecklingsinsatserna. Så även legitimerade lärare anställda i verksamhet som bedriver undervisning på entreprenad. Med legitimerad lärare jäm- ställs här lärare utan legitimation som bedriver undervisning med stöd av 2 kap. 17 § skollagen. Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare och rektorer 5.2Fyra utvecklingssteg för lärare och förskollärare regleras nationellt Utredningens förslag: Fyra nationellt reglerade kompetensnivåer inrättas för legitimerade lärare: legitimerad lärare, erfaren lärare, meriterad lärare samt särskilt meriterad lärare. Motsvarande nivåer ska finnas för förskollärare. Kompetensnivåerna bör regleras i förordning (2011:326) om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare. För vissa särskilt kvalificerade arbetsuppgifter bör krav på en viss kompetensnivå ställas på den lärare eller förskollärare som utför dem. Från generella insatser till individuella möjligheter i yrket är kompetensutvecklingsinsatserna i programmet i lägre grad individuellt valbara än . krävs det till exempel att läraren deltar . Utgångspunkten är att lejonparten av de yrkesverksamma lärarna efter ett antal yrkesverksamma år i skol- väsendet och kontinuerlig kompetensutveckling med inriktning på att utveckla undervisningsskickligheten ska kunna uppfylla kriterierna i kompetensbeskrivningen för erfaren lärare samt uppmuntras att söka ett sådant erkännande. Längre in i yrkeslivet får programmet mer karaktären av ett erbjudande som ger läraren stärkta och tydliga karriärmöjligheter men som också innebär ökade krav på den indi- viduella insatsen och det individuella ansvarstagandet, till exempel att läraren åtar sig mer kvalificerade arbetsuppgifter. Professionspro- grammets utformning ska göra det tydligt hur lärare kan inrikta sin kompetensutveckling för att kunna nå en högre kompetensnivå eller för att till exempel bli rektor. Undervisningsskicklighet bör vara det huvudsakliga kriteriet för att nå ett nationellt kompetenserkännande, men i viss mån bör även andra faktorer som är viktiga för professions- och skolutveckling, till exempel att bidra till kollegors utveckling, kunna ligga till grund för ett erkännande. I början av karriären bör kompetensbeskrivningarnas kriterier i högre grad vara formella (till exempel högskolepoäng, antal år i yrket eller genomfört utvecklingsprojekt) medan det för Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare och rektorer kompetensnivåerna meriterad och särskilt meriterad lärare i högre grad bör bestå av individuell värdering och bedömning. Prövningen om en lärares kunskap och kompetens motsvarar en viss nivå bör av legitimitetsskäl ske regionalt eller nationellt, i stället för lokalt. För vissa kompetensnivåer bör prövningen avgöras av särskilt yrkes- skickliga lärare. Den tid det tar för en enskild lärare att nå den skicklighet som krävs för att komma i fråga för ett kompetenserkännande kan vara olika mellan lärare, både på grund av lärares olika individuella för- utsättningar men också beroende på programmets utformning. Varia- tionen är dock mindre i början av karriären och större i slutet. Oavsett fas ska alla lärare erbjudas möjligheter att delta i kompetens- utveckling för att stärka undervisningsskickligheten. Utöver den kompetensutveckling samtliga lärare deltar i inom ramen för sin tjänst bör det också vara möjligt att på eget initiativ, efter överens- kommelse med huvudmannen inom tjänsten eller genom att priori- tera annan tid, genomföra ytterligare kompetensutvecklingsinsatser för att accelerera sin professionella utveckling. Det bör vara möjligt att genom överenskommelse med rektor eller huvudman ackumulera tid för kompetensutveckling för att till exempel kunna delta i mer omfattande utbildning. Läraren bör själv avgöra om, och i så fall när, en ansökan om erkän- nande av kompetens ska göras. Ett erkännande på en viss nivå leder inte per automatik till en förändrad lön, en förändrad tjänst eller för- ändrade arbetsuppgifter. Ett erkännande på en viss nivå leder däremot till möjligheter för den enskilda läraren att till exempel kunna komma ifråga för en karriärtjänst som till en del finansieras av statliga medel liksom att, om hen vill, kunna ta ansvar för vissa kvalificerade uppgif- ter. Även om ett erkännande inte genom statlig reglering hänger ihop med en på förhand given löneökning bör erkännandet fungera som starkt argument i ordinarie lönerevision och ge möjlighet att söka mer kvalificerade tjänster till vilka högre lön är kopplad. Arbetsmark- nadens parter uppmanas att komma överens om att den lärare som utvecklat sådan kompetens som erkänns svara mot en högre kompe- tensnivå också får ett lönemässigt erkännande för detta. Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare och rektorer Möjligheten för lärare och rektorer att nå olika kompetensnivåer avgörs slutligen av de kompetensbeskrivningar som ska fastställas i ett kommande arbete, se avsnitt 5.5. Utredningen menar att det är viktigt att kompetensbeskrivningarna utformas på ett sådant sätt att en tydlig progression uttrycks och att de olika nivåerna därmed kan fungera som inspirerande målbilder. Det är också viktigt att de olika kompetensnivåerna beskrivs på ett sätt som möjliggör att läraren på olika sätt kan visa att man har efterfrågad kompetens. Den som meto- diskt och medvetet utvecklar sin undervisningsskicklighet i praktiken bör ha lika goda möjligheter att erkännas på en viss nivå som den som deltar i formell utbildning. Modellen för att erkänna kompetens i relation till kompetensbeskrivningar bör inte heller vara för statisk. Som utgångspunkt bör den svara mot vad som kan bedömas vara van- ligt förekommande utvecklingsförlopp. ska den inte be- gränsa den nyexaminerade som kan uppvisa en mycket hög grad av yrkesskicklighet. Denna bör, om hen själv vill, kunna erkännas på en viss kompetensnivå. På samma sätt är det också rimligt att en relativt nyexaminerad lärare, vilken också har avlagt examen på forskarnivå, kan erhålla ett kompetenserkännande. I linje med detta bör en lärare som avlagt en examen som speciallärare eller specialpedagog också kunna erhålla ett kompetenserkännande. Vissa arbetsuppgifter kräver särskild kompetens Utredningen menar att vissa arbetsuppgifter bör omfattas av krav på att läraren som utför dem har uppnått en viss kompetensnivå, till exempel att den som ska vara för en nyexaminerad lärares introduktion ska vara en erfaren lärare. Initialt bör dock krav om att huvudmannen ska sträva efter detta införas i skollagen. Även , när ett skarpare krav ställs, är det viktigt att det finns en viss flexibi- litet vad gäller kraven på kompetensnivå för att utföra vissa uppgifter för att till exempel inte mycket små huvudmän ska hamna i en svår situation där det är omöjligt att genomföra vissa arbetsuppgifter för att det inte finns lärare med den fastslagna kompetensnivån att tillgå. Förslag på vilka arbetsuppgifter som bör utföras av lärare som nått en viss kompetensnivå bör tydliggöras i samband med att kompetens- beskrivningarna för de olika nivåerna beslutas. Detta menar utred- ningen behöver göras i nära samverkan med arbetsmarknadens parter, Utvecklingsmöjligheter för legitimerade lärare och rektorer se avsnitt 5.5. nedan. I den följande texten ger utredningen därför bara exempel på kriterier och uppgifter som skulle kunna vara aktu- ella för respektive nivå. 5.2.1Legitimerad lärare eller förskollärare Utredningens förslag: Den nyexaminerade läraren eller förskol- läraren omfattas av professionsprogrammet från sin första anställ- ning i skolväsendet. Den första kompetensutvecklingsinsatsen i professionspro- grammet är introduktionsperioden. bör den nyanställda läraren eller förskolläraren få stöd av en er- faren lärare eller förskollärare som har genomgått en mentors- utbildning. Såväl den nyexaminerade läraren eller förskolläraren som mentorn bör ges goda förutsättningar för att introduktions- periodens syfte ska kunna uppnås. Efter genomförd introduktionsperiod ska läraren eller förskol- läraren erbjudas fortsatta möjligheter till kompetensutveckling för att stärka undervisningsskickligheten. Den nyexaminerade läraren omfattas av professionsprogrammets utvecklingsmöjligheter från sin första anställning i skolväsendet.