sou · H6B382 · 2018-11-30 00:00:00 — Samrådet får även avslutas med föreläggande som innebär att överlåtelsen endast får genomföras på vissa angivna villkor, vid påföljd att överlåtelsen annars är ogiltig. Beslut som inskränker möjligheten att genomföra överlåtelser får bara fattas om skälen för åtgärden uppväger den skada eller annan olägenhet som åtgärden medför för allmänna eller enskilda intressen. Som nämnts ovan är möjligheten att begränsa överlåtelser av säker- hetskänslig verksamhet och viss egendom ny. Vi bedömer att det torde bli sällsynt att reglerna om förbud överhuvudtaget kommer att aktualiseras. För den verksamhetsutövare som påverkas kan för- budet dock innebära kännbara konsekvenser. Det kan t.ex. innebära att verksamhetsutövaren måste ha kvar hela eller delar av verksam- heten eller egendomen som den annars hade överlåtit i sin ägo. Vidare kan det innebära begränsningar i möjligheten att genomföra samman- slagningar av bolag och andra förändringar av ägarförhållanden. I av- snitt 7.14 går vi igenom förslagets förhållandet till egendomsskyddet och näringsfriheten. Det som sagts där upprepas inte här. Det är viktigt att påpeka att verksamhetsutövaren i många fall har en viktig roll att spela när det gäller förslagets konsekvenser, vilket beror på att överlåtelsens lämplighet från säkerhetsskyddssynpunkt kan hänga samman med hur verksamhetsutövaren har bedrivit sitt säkerhetsskyddsarbete. Likväl bedömer vi att det kan uppstå situa- tioner där en överlåtelse är olämplig ur säkerhetsskyddssynpunkt oavsett vilka åtgärder som vidtas inför en överlåtelse och oavsett hur verksamhetsutövaren har bedrivit sitt säkerhetsskyddsarbete. Det skulle kunna vara fallet när det är fråga att överlåta en verksamhet till utlandet som har så stora beroenden till annan säkerhetskänslig verksamhet att den måste finnas kvar i . Så kan också vara fallet när en överlåtelse ger främmande makt eller annan aktör upp- gifter som medför att förmågor kopplade till säkerhet drastiskt minskar.2 Vi har därför föreslagit att beslut om förbud mot överlåtel- ser ska kunna överklagas till regeringen. Med regeringen som över- klagandeinstans bedömer vi att det finns förutsättningar för att han- tera den uppkomna situationen för verksamhetsutövare som berörs av ett förbud, t.ex. genom möjligheten att besluta om ersättning ex eller genom att statsmakten till och med förvärvar verksam- heter om det bedöms som nödvändigt för säkerhet. 2Jfr remissvar med dnr 2017- 7.5.2-0012 angående och rådets förordning om upprättande av en ram för granskning av utländska direktinvesteringar i Europeiska Unionen, KOM (2017) 487. Överlåtelser kan under vissa förutsättningar vara ogiltiga Som antytts ovan föreslår vi att överlåtelser under vissa förutsätt- ningar ska vara ogiltiga. Förslag med denna innebörd utvecklas i avsnitt 7.11. Där anger vi att en överlåtelse ska vara ogiltig om den har genomförts i strid med ett förbud eller ett föreläggande som meddelats vid påföljd av ogiltighet. Vidare föreslår vi att en över- låtelse ska vara ogiltig om den har genomförts utan att samråd skett och om förutsättningarna för ett förbud är uppfyllda. I en sådan situa- tion föreslås tillsynsmyndigheten i efterhand få meddela ett förbud, med följd att överlåtelsen blir ogiltig. Förutsättningarna för att meddela de förelägganden och förbud som avses har vi utvecklat ovan. Som redan nämnts förslår vi att tillsynsmyndigheten ska kunna an- söka om tvångsåtgärder om det behövs för att ändamålet med ett förbud eller föreläggande inte ska motverkas. När det gäller våra förslag i kapitel 7 innebär detta att tvångsåtgärder kan komma att aktualiseras efter beslut om föreläggande eller förbud som rör sam- rådet. Förslagen i kapitel 8 I kapitel 8 finns våra förslag om tillsyn. I den nya säkerhetsskydds- regleringen har tillsynsmyndigheterna inga särskilda befogenheter och tillsynen utgår från att verksamhetsutövaren samarbetar med tillsynsmyndigheten och självmant vidtar de åtgärder som rekom- menderas. I avsnitt 8.10 föreslår vi att tillsynsmyndigheterna ska få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där det bedrivs verksamhet som omfattas av säkerhetsskyddslagen under förutsättning att det behövs för tillsynen. Vi föreslår också att verk- samhetsutövaren på begäran ska ge tillsynsmyndigheten den infor- mation som behövs för tillsynen. I linje med dessa förslag ska till- synsmyndigheten även få förelägga den som står under tillsyn att tillhandahålla information och att ge tillträde till lokaler och lik- nande. Ett sådant föreläggande ska få förenas med vite. Ytterligare ett förslag i kapitel 8 som kan påverka verksamhetsutövaren är möj- ligheten för tillsynsmyndigheten att rikta åtgärdsförelägganden mot verksamhetsutövaren. Även ett sådant föreläggande ska få förenas med vite. Vidare föreslår vi att tillsynsmyndigheterna inom sina re- spektive ansvarsområden ska ge vägledning om säkerhetsskydd, dock inte rådgivning. Vi återkommer till frågor om rådgivning, vägledning och utbildning. Förslagen i kapitel 8 kommer framför allt att påverka de verksam- hetsutövare som inte fullt ut medverkar i tillsynen och som inte efterkommer de påpekanden om brister i säkerhetsskyddet som tillsynsmyndigheten lämnar. Sådan bristande medverkan eller regel- efterlevnad måste enligt vår mening tillräknas verksamhetsutövaren. Eventuellt merarbete som uppstår kan därför inte anses utgöra en konsekvens av våra förslag. Dock kan det givetvis förekomma att ett föreläggande av något skäl är felaktigt eller obefogat, och att det upphävs efter överklagande till förvaltningsdomstol. I ett sådant fall utgör det arbete och de kostnader som verksamhetsutövaren åsamkats en konsekvens av våra förslag. Kostnaden kan svårligen kvantifieras, eftersom det är omöjligt att förutse hur många sådan fall som kan uppstå. Vi förutsätter dock att det blir ovanligt att exempelvis före- lägganden överklagas. Förslagen i kapitel 9 I den nya säkerhetsskyddsregleringen finns inga möjligheter att besluta om sanktioner för verksamhetsutövare som brister i sitt säkerhets- skyddsarbete. Det är bl.a. mot den bakgrunden som denna utredning har tillsats. I kapitel 9 föreslår vi att tillsynsmyndigheten ska kunna beslut om sanktionsavgift för vissa åsidosättanden av skyldigheter som följer av säkerhetsskyddslagen och de föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. Besluten om sanktionsavgift riktas mot verksam- hetsutövaren oavsett i vilken form den säkerhetskänsliga verksam- heten bedrivs. Vi föreslår att ansvaret för sanktioner ska vara strikt och att det ska vara obligatoriskt för tillsynsmyndigheten att besluta om sanktionsavgift när förutsättningarna för det är uppfyllda. menar vi att det ska finnas utrymme för tillsynsmyndigheten att jämka eller helt efterge avgiften om överträdelsen är ringa eller ur- säktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut avgiften. Förslagen i kapitel 9 kommer endast beröra verksamhetsutövare som åsidosätter sina skyldigheter enligt säkerhetsskyddslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. Sådan bristande följsamhet måste enligt vår mening fullt ut tillräknas verksamhets- utövaren. Eventuellt merarbete som följer härav kan därför inte an- ses utgöra en konsekvens av våra förslag. Alltjämt är det en konse- kvens av våra förslag att verksamhetsutövare som åsidosätter sina skyldigheter kommer att få betala sanktionsavgifter. I likhet med vad som gäller åtgärdsförelägganden kan det före- komma att ett beslut om sanktioner av något skäl är felaktigt eller obefogat, och att det upphävs efter överklagande till förvaltnings- domstol. I ett sådant fall utgör det arbete och de kostnader som verksamhetsutövaren åsamkats en konsekvens av våra förslag. Förslagen kan innebära högre kostnader för inköp De förslag som vi redogjort för ovan skulle indirekt kunna påverka verksamhetsutövare genom att kostnaden för varor och tjänster blir något högre. Det beror på att kommersiella aktörer kan bedöma att det är förenat med viss risk att ingå förbindelser med aktörer som omfattas av säkerhetsskyddsregleringen och därför tar höjd för risken när priset beräknas. Det skulle exempelvis kunna handla om risk för att ett förfarande inte kan genomföras som planerat på grund av den andra kontrollstationen eller att verksamhetsutövaren reviderar säkerhetsskyddsavtalet med nya säkerhetsskyddsåtgärder som följd. En mer långtgående konsekvens skulle möjligen kunna vara att kommersiella aktörer avstår från att lämna anbud eller avstår från att bedriva viss verksamhet eftersom det inte bedöms marknads- mässigt motiverat. Det skulle i sin tur kunna påverka tjänsteutbudet inom vissa särskilda områden. Vi bedömer att förslagen initialt kan komma att medföra kost- nadsökningar som varierar beroende på hur väl utvecklad säkerhets- skyddskultur som finns hos verksamhetsutövare och deras leveran- I takt med att kunskapen om säkerhetsskydd ökar torde kost- naderna dock plana ut. tror vi att förslagen resulterar i att säkerhetsskyddet får en mer framträdande roll och uppmärk- sammas i tidigare skeden än vad som är fallet . leder det sannolikt till att såväl verksamhetsutövare som leverantörer har bättre förutsättningar att överblicka kostnader och risker, vilket minskar behovet av att ta höjd för oförutsedda utgifter. Samman- taget bedömer vi alltså att förslagen kan leda till att leverantörer kan komma att ta ut högre priser. För verksamhetsutövare som inte agerar på en marknad kan man tänka sig att motparten i ett säkerhetsskyddsavtal gör liknande övervägan- den som en kommersiell aktör när det gäller t.ex. nyttan av att inleda ett samarbete eller en samverkan. Kapitel 6 och 7 En annan aktör som kan komma att påverkas av våra förslag är verk- samhetsutövarens motpart. Den omständigheten att kravet på sam- råd och möjligheten att utfärda förelägganden och att förbjuda ett visst förfarande utvidgas till fler situationer innebär att fler potentiella motparter påverkas, än vad som är fallet enligt bestämmelserna i 2 kap. 6 § nya säkerhetsskyddsförordningen (jfr även 16 a § gamla säkerhetsskyddsförordningen). Som vi har tagit upp i avsnitt 11.3.1 kan förslagen innebära att motparter behöver kompensera för risken att tilltänkta affärer inte blir av, att säkerhetsskyddsavtalet behöver revideras med krav på andra säkerhetsskyddsåtgärder eller – i sällsynta fall – att ett pågående förfarande måste inskränkas eller avslutas. Behovet torde enligt vår mening plana ut i takt med att kunskapen om säkerhetsskydd ökar. Det anförda gäller oavsett om motparten själv bedriver säkerhetskänslig verksamhet eller inte. I enlighet med vad vi har utvecklat i avsnitt 11.3.1 kan motparten också påverkas genom att förvärv kan bli ogiltiga. Verksamhets- utövarens motpart kan också, i egenskap av förvärvare, bli föremål för tillsynsmyndighetens beslut om förelägganden om en överlåtelse är ogiltig eller det finns skäl för ingripande mot en pågående ut- kontraktering eller annat förfarnade (se avsnitt 7.11 respektive 6.9). Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Ytterst kan verksam- hetsutövarens motpart också påverkas av tvångsåtgärder när en så- dan åtgärd behövs för att ändamålet med ett föreläggande eller för- bud inte ska motverkas. Kapitel 5 och 8 Vissa konsekvenser följer också av våra förslag om säkerhetsskydds- avtal och tillsyn. Det finns redan bestämmelser i 7 kap. 1 § nya säkerhetsskyddsförordningen som innebär att tillsynsmyndigheter får utöva tillsyn över säkerhetsskyddet hos leverantörer som om- fattas av ett säkerhetsskyddsavtal samt enskilda verksamhetsutövare som leverantören har anlitat inom ramen för säkerhetsskyddsavtalet. Våra förslag om säkerhetsskyddsavtal innebär att fler aktörer kom- mer att träffas av skyldigheten att ingå sådana avtal. Det är säker- hetsskyddsavtalet som sätter ramarna för hur långt tillsynsmyndig- heternas befogenheter sträcker sig. Det innebär att även verksam- hetsutövarens motpart kan bli föremål för de tillsynsåtgärder som vi föreslår i kapitel 8. Bland dem finns tillsynsmyndighetens tillträdes- rätt och möjlighet att besluta om åtgärdsförelägganden som får för- enas med vite. 11.3.3Aktie- och andelsägare i säkerhetskänsliga verksamheter Vår bedömning är att den andra kontrollstationen, alltså förfarandet med samråd, föreläggande och förbud, bör gälla både verksamhets- utövare och ägare till säkerhetskänslig verksamhet. vii avsnitt 7.10 att den andra kontrollstationen även ska gälla för aktie- och andelsägare i säkerhetskänslig verksamhet, dock inte när det gäller aktier i publika aktiebolag. I likhet med vad som gäller för verksamhetsutövare är det enligt vår mening nödvändigt att ålägga en sanktionsavgift för den aktie- eller andelsägare som försummar samrådsskyldigheten eller går vidare med en överlåtelse trots att till- synsmyndigheten förbjudit den. En annan konsekvens av bristande följsamhet till reglerna om samråd kan bli att överlåtelsen är ogiltig. Detta utvecklar vi närmare i avsnitt 7.11. Inom ramen för säkerhetsskyddsregleringen finns ett antal tillsyns- myndigheter som har till främsta uppgift att kontrollera att den nya säkerhetsskyddslagen och föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen följs av dem som har att tillämpa lagen. I avsnitt 8.7 föreslår vien ny struktur för fördelning av tillsynsansvaret och lämnar för- slag på hur tillsyn ska bedrivas. De förslag som vi lämnar påverkar inte vilka aktörer som ska an- ses bedriva säkerhetskänslig verksamhet enligt den nya säkerhets- skyddslagen. Våra förslag påverkar därmed inte heller antalet tillsyns- objekt. Försvarsmakten och Säkerhetspolisen blir samordningsmyndigheter Försvarsmakten och Säkerhetspolisen har det huvudsak- liga ansvaret för tillsyn inom respektive myndighets ansvarsområde. Vi föreslår att Försvarsmaktens och Säkerhetspolisens uppgifter i tillsynssystemet formaliseras och att de i rollen som samordnings- myndigheter ska ansvara för att 1.följa upp, utvärdera och utveckla tillsynsarbetet, 2.i samråd utveckla och tillhandahålla metodstöd för tillsyn, 3.verka för erfarenhetsutbyte och 4.förmedla relevant hotinformation till tillsynsmyndigheterna. Till största del utgör ovanstående uppräkning nya ansvarsområden som tillkommer genom våra förslag. Rollen som samordningsmyn- dighet utvecklar vi närmare i avsnitt 8.6. Både Försvarsmakten och Säkerhetspolisen föreslås också fortsätta utöva tillsyn över säkerhets- skyddet. Det innebär alltså att Försvarsmakten och Säkerhetspolisen kommer att uppträda både som samordningsmyndigheter och till- synsmyndigheter. Ett antal myndigheter föreslås få fortsatt ansvar för att bedriva till- syn enligt nya säkerhetsskyddslagen, nämligen Försvarsmakten, Säker- hetspolisen, , , samt länsstyrelserna i , , och . Vi föreslår också att , , och Strål- säkerhetsmyndigheten blir nya tillsynsmyndigheter. viatt ett antal länsstyrelser inte längre ska bedriva tillsyn, nämligen länsstyrelserna i , , , , , , , län, , , län, , , Väster- , , län och . Skälen för dessa förslag framgår i kapitel 8.7. I avsnitt 8.8–8.17 lämnar vi förslag om hur vi anser att tillsyn bör bedrivas. Förslagen tar utgångspunkt i utvecklingsbehovet som be- skrivits i avsnitt 8.4. I grunden handlar förslagen om att ambitions- nivån för tillsynen måste höjas, bl.a. genom att tillsynsmyndig- heterna ska ha kunskap om vilka tillsynsobjekt som finns inom respektive ansvarsområde, att tillsyn ska genomföras med viss regel- bundenhet och att tillsynsmyndigheterna ska ha undersökningsbefog- enheter och möjligheter att besluta om förelägganden och sanktioner för att komma tillrätta med brister som upptäcks i säkerhetsskyddet. Som nämnts ovan föreslår vi att nio myndigheter som har ansvar för tillsyn över säkerhetsskyddet enligt den nya säkerhetsskydds- förordningen ska fortsätta bedriva sådan tillsyn. Eftersom konse- kvensanalysen ska avspegla vad som följer av våra förslag är det i dessa fall nödvändigt att försöka bedöma skillnaden mellan myndig- heternas ansvar enligt nya säkerhetsskyddsförordningen och våra för- slag. Övriga föreslagna tillsynsmyndigheter har inget ansvar för till- syn enligt nya säkerhetsskyddsförordningen. I fråga om dessa myn- digheter ska konsekvenserna enbart bedömas utifrån våra förslag. I den nya säkerhetskyddsregleringen finns få bestäm- melser om hur tillsyn ska utföras. Vår kartläggning av hur tillsyn bedrivs enligt den gamla säkerhetsskyddsregleringen visar att det finns en stor variation i hur myndigheterna har utövat tillsyn. När vi nu ska beskriva hur våra förslag om tillsyn förhåller sig till den nya säkerhetsskyddsregleringen har vi därför valt att jämföra förslagen med vad vi anser är rimligt att förvänta sig utifrån det befintliga regel- verket. När det gäller själva kärnan i tillsynsuppdraget, dvs. att kon- trollera efterlevnaden av säkerhetsskyddsregleringen, är det i princip ingen skillnad mellan hur denna uppgift beskrivs i den nya säker- hetsskyddslagen och i våra förslag. Däremot finns det ingen motsvarighet till förslaget i avsnitt 8.15 om att tillsynsmyndig- heten genom systematisk kartläggning ska identifiera tillsynsobjekt inom dess ansvarsområde samt hålla en aktuell förteckning över dem. Vi menar dock att det får anses vara ett berättigat krav på alla myndigheter som bedriver tillsyn att ha kännedom om vad tillsyns- uppdraget omfattar. För en myndighet som redan bedriver tillsyn enligt nya säkerhetsskyddslagen kan detta krav därmed inte ses som särskilt betungande. Motsvarande bedömning gör vi när det gäller vårt förslag i avsnitt 8.16 om att tillsyn bör ske med viss regel- bundenhet. Till detta kommer att vi föreslår en anmälningsplikt för verksamhetsutövare, vilket kan förväntas att underlätta kartläggnings- uppgiften betydligt. Vi föreslår flera nya verktyg för tillsynsmyndigheterna, så som en möjlighet att besluta att den som står under tillsyn ska tillhandahålla information och ge tillträde till bl.a. lokaler. Vi föreslår också att tillsynsmyndigheten ska kunna fatta beslut om åtgärdsföreläggan- den för att tillsynsobjekten ska fullgöra sina skyldigheter. En annan nyhet är förslaget om sanktioner i säkerhetsskyddsregleringen som utvecklas i kapitel 9. I grunden handlar nu nämnda förslag om att underlätta för tillsynsmyndigheterna att utföra sitt uppdrag och att framtvinga regelefterlevnad hos tillsynsobjekten. I flera avseenden är detta nya moment i rollen som tillsynsmyndighet som sannolikt kommer att kräva merarbete, inte minst administrativt sådant. I den mån beslut om föreläggande eller sanktionsavgift överklagas, tillkom- mer också det arbete som krävs i rollen som motpart i förvaltnings- domstolen. Den andra och tredje kontrollstationen I avsnitt 6.8, 6.9 och 7.10 utvecklar vi förslagen om den andra och tredje kontrollstationen. I det följande redogör vi för konsekvenserna för tillsynsmyndigheterna av dessa två kontrollstationer. Att ansvara för uppgifterna inom ramen för den andra och tredje kontrollstationen är helt nya uppgifter för tillsynsmyndigheterna. Dock har Försvarsmakten och Säkerhetspolisen redan ansvar för en mekanism som uppvisar stora likheter med den andra kontroll- stationen men som endast gäller för statliga myndigheter, vilken vi beskriver i avsnitt 6.3.2. Enligt vår bedömning kommer tillsynsmyndigheternas uppgifter i den andra och tredje kontrollstationen kräva relativt stora resurser, inte minst till en början när systemen ska byggas upp. Förutom att hantera de säkerhetsskyddsaspekter som uppkommer handlar det om ärendehantering och om att uppträda som motpart i en eventuell domstolsprocess. Det ska dock vägas in att den andra kontroll- stationen bara kommer att aktualiseras i särskilt angelägna situatio- ner och inte i alla förfaranden som kräver säkerhetsskyddsavtal. Som nämnts ovan utgår vi från att det kommer att bli ovanligt att reglerna om den tredje kontrollstationen kommer att behöva tillämpas. I avsnitt 8.17 har vi lämnat förslag som innebär att tillsynsmyndig- heterna i stället för rådgivning ska lämna vägledning till tillsyns- objekten i fråga om säkerhetsskydd. Det framgår av förarbetena till nya säkerhetsskyddslagen att det åligger tillsynsmyndigheterna att vägleda enskilda verksamheter i fråga om säkerhetsskyddslagens tillämplighet (se prop. 2017/18:89 s. 131). Det anges där att sådan vägledning kan innebära framtagande av manualer eller liknande som kan vara ett stöd för att kunna identifiera vad som inom det aktuella området utgör säkerhetskänslig verksamhet. Enligt förarbetena kan vägledning också innebära att i samråd med Säkerhetspolisen och Försvarsmakten ta fram underlag i fråga om vilka hot som säkerhets- skyddet inom det berörda området behöver vara dimensionerat för. I detta sammanhang kan det nämnas att vi föreslår att Försvarsmakten och Säkerhetspolisen i rollen som samordningsmyndigheter föreslås få i uppdrag att förmedla relevant hotinformation till tillsynsmyn- digheterna. Vi bedömer att förslaget inte innebär någon större skillnad för tillsynsmyndigheterna jämfört med vad som redan gäller. Även om ordet rådgivning i strikt mening har en annan innebörd än vägled- ning torde den verksamhet som tillsynsmyndigheterna ha ägnat sig åt i detta avseende i huvudsak ha varit det som vi kallar vägledning. En skillnad är dock att vi föreslår att vägledningen ska omfatta inte bara enskilda utan också offentliga verksamhetsutövare. Vägledning kan alltså behöva lämnas till fler tillsynsobjekt, vilket kan medföra ett visst merarbete. Som antytts i förarbetena till nya säkerhetsskyddslagen lär dock vägledningsuppdraget till stor del kunna fullgöras genom framtagande av manualer och annat metodstöd snarare än individuellt inriktade åtgärder. Som ett resultat av våra förslag om möjligheter för tillsynsmyndig- heten att fatta beslut om förelägganden, sanktioner och förbud be- höver det införas möjligheter att överklaga. Detta utvecklar vi när- mare i avsnitt 6.10, 7.12, 8.13 och 9.15. Någon möjlighet att över- klaga beslut enligt nya säkerhetsskyddsregleringen finns inte, varför det handlar om en ny kategori av mål. Vidare föreslår vi i avsnitt 6.12 och 7.13 att tillsynsmyndigheten i vissa fall ska kunna ansöka om tvångsåtgärder i . Det nu sagda innebär att dom- stolarna är en ny typ av aktör som kommer att påverkas av våra för- slag. De domstolar som påverkas av våra förslag när det gäller över- klagande av beslut om förelägganden och sanktioner är Förvalt- ningsrätten i , Kammarrätten i och . påverkas dess- utom som en följd av att regeringens beslut i vissa fall kan överprövas genom rättsprövning. Vidare kommer , och påverkas av våra förslag när det gäller tillsynsmyndighetens möjlighet att ansöka om tvångsåtgärder. Vår bedömning, som vi har redovisat i de ovan nämnda avsnitten, är att mål enligt nya säkerhetsskyddslagen torde bli ovanliga. Genom att de koncentreras till ett fåtal domstolar medför förslagen inte några omfattande åtgärder för kompetensutveckling i dom- stolar. I domstolarna som vi föreslår ska pröva överklaganden av beslut enligt nya säkerhetsskyddslagen hanteras mål som är känsliga i sekretesshänseende. Vi bedömer med hänsyn till det anförda att den begränsade måltillströmning som kan komma att följa av våra förslag får liten påverkan på domstolarna. Vi föreslår att vissa av de beslut som kan fattas enligt våra förslag i kapitel 6 och 7 ska kunna överklagas till regeringen. Det handlar om tillsynsmyndigheternas beslut om förbud mot att inleda vissa för- faranden och överlåtelser och beslut om förbud som avser en genomförd överlåtelse. Det handlar också om tillsynsmyndigheter- nas beslut om att ingripa i ett pågående förfarande som är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt, liksom förelägganden som fattas efter att en överlåtelse är ogiltig och som behövs för att förhindra skada för säkerhet. Vi har i avsnitt 6.10 och 7.12 utvecklat varför vibedömer att regeringen är lämplig instans att pröva dessa frågor och att det torde handla om ett mycket litet antal ärenden.