sou · H6B383 · 2018-12-11 00:00:00 — (2017). Regleringsbrev för avseende . (2017). Regleringsbrev för avseende Universitets- och högskolerådet. (2018). Artificiell intelligens i svenskt näringsliv och sam- hälle – Analys av utveckling och potential, rapport 2018:08. (2009). Motion till 2009/10:Fi300. (2013, 2016), Unga lagöverträdare och barn- konventionen, rättsPM 2013:7. Författningar m.m. från , och : forvaltningsloven, sundhedsloven, tolkeloven – lov om tolkning til personer med hørehandicap, bekendtgørelse om tolkebistand efter sundhedsloven och Bekendtgørelse om Rigspolitiets tolkeoversigt. : förvaltningslag, förvaltningsprocesslag, grundlag, hälso- och sjukvårdslag, lag om registret över rättstolkar, lag om ser- vice och stöd på grund av handikapp, rättegångsbalk, samisk språklag, språklag, utlänningslag och förordning om registret över rättstolkar. : lov om barneverntjenester (barnevernloven), lov om behandlingsmåten i forvaltningssaker (forvaltningsloven), lov om domstolene (domstolloven), lov om pasient- og bruker- rettigheter, lov om rettergangsmåten i straffesaker (straffepro- sessloven), lov om utlendingers adgang til riket og deres opp- hold her (utlendingsloven), forskrift om utlendingers adgang til riket og deres opphold her (utlendingsforskriften), forskrift om bevilling som statsautorisert tolk og tolkeprøven och betänkan- det NOU 2014:8, Tolking i offentlig sektor – et spørsmål om rettssikkerhet og likeverd. Agenda Kaupang och OsloEconomics (2017). Økonomiska konse- kvenser av lov om tolking i offentlig sektor. (2016). Ett kritiskt vägval. (2018). Tolkutbildningarnas kompetensmål – arbetsgrupp inom . Alnashi, M. (2008). Tolkning, översättning och språkanalyser ur rättssäkerhetsperspektivet. , C., , G. och , R. (2018). Artificiell intelligens i offentlig sektor. Hur realiserar vi potentialen? ., och E. (2018). Rättsfalls- analys: och golvpriser – har golv- priser gått ur tiden? (2014). Tolkföretag utmanar , . (2017). Dushica, A. (2012). Rättssäkerheten är i gungning. (2018). Refugees in Europe. Feijen L. och Frennmark E. (2011). Kvalitet i svensk asylprövning – En studie av utredning av och beslut om internationellt skydd, slutrapport från projektet kvalitet i svensk asylprövning. (2017). Anvisningar för folkhögskolans behörig- hetsintygande. (2017). Anvisningar för folkhögskolans studieom- döme. (2018). Statsbidrag till folkhögskolor 2018 – villkor och fördelningskriterier. (2018). Statsbidrag till studieförbund – villkor och fördelningskriterier. (2018). Kontakttolkutbildningar inom folkbild- ningen – en kartläggning. Föreningen (2017). Skrivelse till Kammarkollegiet. Gear, R (2018). Does artificial intelligence have a language problem? Google (2017). Kontroversiell intelligens hjälper språket, Fokus, . Hadziabdic, E. och , K. (2014). Arabic-speaking migrants’ experiences of the use of interpreters in healthcare, for Equity in Health, . Haenisch, S. m. fl. (2018). Can Artificial Intelligence solve the trans- lation challenge in Learning? , och , B. (2010). Förvaltningslagen med kommentarer, Juridik, Zeteo, kommentaren till 8 § förvaltningslagen (1986:223). Interpreters (1994), Interpreters (2000). ISO (2016). Riktlinjer för tolkning i offentlig sektor. ISO 13611:2014, . (2018). Upphandlingsrättsliga förutsättningar för myndigheter under regeringen att samverka utan föregående upphandling. Underlag till Statens servicecenter. , G. och , F. (2017). Förbjud att barn används som tolkar, , . , G. och , I. (2013). Tolk- och översättar- institutet: En särskild inrättning 1986–2012. (2017). En AI-redo statsförvaltning. Rapport på upp- drag av , . (2016). Dagens sanning om maskinöversättning, Semantix . (2001). Helepotti ettei kuole vielä, Nej du får nog leva ett tag till – Finsk-svensk tolkning i sjukhusmiljö, på försäkrings- kassan och i domstol. Millbourn (2012). Tolkmissar ett hot mot rättssäkerheten? Nationellt anhöriga (2016). Interkulturellt per- spektiv på stöd till barn som anhöriga, 2016:3. , E. m. fl. (2012). Tolken – en kulturell mellanhand, bakom stängda dörrar. , E, och , I. (2014). Tolkade möten: Tolkningens betydelse för rättssäkerhet och integration. O’, , , A. och , H. (2017). Future out podcast. university, language technology, . Parkvall, M. (2016). språk i siffror: vilka språk talas och av hur många? för barn och unga i migration (2018). måste omfatta alla barn, DN-debatt . Semantix (2017). Maskinöversättning – en kort framtidsförutsägelse. Semantix (2018). Semantix lanserar ny digital plattform för snabbare tolkbokning, pressmeddelande . Semantix (2018). Semantix förvärvar Amestos affärsområde för över- sättning, pressmeddelande . Semantix (2018). Semantix tar plats nummer 14 i global ranking av de största språkföretagen, pressmeddelande . SingularityHub, , D. (2018), Why Hasn’t AI Mastered Language Translation? Språkservice (2013). Förslag till revidering av avgift vid förnyelse av tolkauktorisation. Språkservice (2017). Policy för tolkuppdrag. Dövas Ungdomsråd (2016). Slutrapport – Redovisning av projektstöd från Arvsfonden. Studieförbunden (2018). Skrivelse till Myndigheten för yrkeshögsko- lan, Ekonomiska villkor för för studieförbundens kontakttolkut- bildningar. Självlärande datorer ger bättre översättning, . (1962, rev. (2016). Vägledande regler om god advokatsed med kommentarer. kommuner och landsting, Dahlerus, L. och , O. (2016). Tolk – en fråga om brukar/patient- och rättssäkerhet. kommuner och landsting/Kommentus (2018). Upphand- lingsplan 2018-2019. (2017). (1998). Yrkesetiska principer för psyko- loger i . (2017). Skånskt bolag släpper digital tolk och doktor för personer med särskilda behov, . (2014). riktlinjer och god tolk- servicesed. Translatørforeningen (2009). Håndbog om tolkning i den kommu- nale indsats. Translatørforeningens (2015). Tolkning i den offentlige sektor. Translatørforeningen (2015). Tolkning i retsvaesendet, Tolkehand- bogen. Translatørforeningen (2016). Tolkning i kraever certifiering. Transvoice (2017). Allmänna villkor och riktlinjer för tolkuppdrag. (2016). Polisens behov av tolktjänster ökar – fler poli- ser med invandrarbakgrund behövs, . Effektiva och ändamålsenliga tolktjänster En särskild utredare ska göra en översyn av samhällets behov av och tillgång till tolkar samt den offentliga sektorns användning av tolkar. Utredaren ska även lämna förslag på ett flexibelt, rättssäkert och effek- tivt system för att samhällets nuvarande och framtida behov av tolk- tjänster ska tillgodoses. •kartlägga landets verksamma tolkar utifrån antal, kvalifikations- nivå samt deras kompetens i relation till uppdrag, •föreslå en ändamålsenlig struktur med tydliga utbildningsvägar som tillgodoser samhällets behov av tolkar med relevant kompetens- nivå, •analysera hur dagens system med auktorisation och kompetens- bedömning av tolkar fungerar och föreslå åtgärder för förbättrad kompetensbedömning genom exempelvis auktorisation och certifiering, •analysera behovet av tillsyn av tolktjänster samt vid behov föreslå hur en sådan tillsyn kan utformas, •kartlägga områden där myndigheter med fördel bör samverka och föreslå effektiva former för samverkan, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Definition av en tolk Det saknas en enhetlig benämning för de personer som arbetar som tolk. Den som översätter muntligt mellan enskilda individer och representanter för myndigheter och organisationer benämns i regel språktolk. används uttrycket kontakttolk för att benämna en individ som erbjuder ovanstående tjänster och som med godkänt resultat genomgått en utbildning till tolk vid eller genomgått en sammanhållen grundutbildning till tolk vid folk- högskola eller studieförbund. Språk- och kontakttolkning sker såväl på plats som via telefon och video. Det finns även konferenstolkar, som tolkar på möten och konferenser. I dessa direktiv används begreppet tolk med innebörden språktolk och kontakttolk och som sammanfattande benämning på utbildade och auktoriserade tolkar används begreppet kvalificerad tolk. Uppdraget avser inte tecken- språks-, dövblind- eller skrivtolk. Det krävs en sammanhållen översyn av tolkyrket och tolktjänster Individer som behöver hjälp i den språkliga kommunikationen med till exempel myndigheter och domstolar har rätt till tolkning. Detta regleras i bland annat 5 kap. 6 § , 50 § förvaltnings- processlagen (1971:291), 8 § förvaltningslagen (1986:223) och 13 § i den nya förvaltningslagen (2017:900), som träder i kraft och ersätter lag. Även andra bestämmelser, såsom 8–10 §§ lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk (2009:724), kan medföra att myndigheter anlitar tolkar. För att tillgodose samhällets samlade tolkbehov krävs flexibla och tydliga utbildningsvägar för tolkar, god tillsyn av tolkningens kvalitet, effektiv organisering av till exempel upphandling och validering, ändamålsenlig samverkan mellan berörda myndigheter samt god beställarkompetens i fråga om tolktjänster. Så är inte situationen . Det råder en betydande obalans mellan samhällets efterfrågan på tolktjänster och tillgången på tolkar. Behovet av tolkning har vuxit kraftigt i och med de senaste årens ökning av antalet asylsökande och I en rapport från Myndigheten för fram- håller myndigheter, kommuner, landsting, tolkförmedlingar och branschorganisationer att det föreligger en särskild brist på rätts- och sjukvårdstolkar samt på tolkkompetens i vissa språk (MYH 2016/1170). Myndigheter, kommuner och landsting kan p.g.a. underskottet på kvalificerade tolktjänster behöva anlita tolkar utan säkerställd kompetens. Det kan i vissa fall även leda till att barn tolkar åt sina föräldrar eller andra anhöriga vid kontakt med myn- digheter eller sjukvård. Som en konsekvens av detta kan den offent- liga sektorn inte garantera en fullgod och rättssäker tolkning i varje enskilt fall. Därutöver riskerar handläggningstiderna att öka och möjligheten att bedriva effektiv verksamhet att minska. Underskottet på tolktjänster är inget nytt fenomen. Tolkfrågan har tvärtom varit ämne för ett flertal statliga översyner . Emellertid saknas en aktuell och sammanhållen utredning som behand- lar områdets samtliga delar. Sedan publiceringen av Invandrarutred- ningen: förslag om allmän tolklinje, auktorisation och tolkskola (SE/RA/4196) har de statliga utredningar som genomförts varit avgränsade till enskilda frågor, exempelvis om tolkutbildning eller register över landets auktoriserade och utbildade tolkar. De åt- gärder som följt av utredningarna har därför blivit fragmentariska och saknat ett helhetsgrepp över området. Det är därför av vikt att en översyn av tolkområdets samtliga delar genomförs. En återkommande bedömning från senare års utredningar är att samhällets behov av tolktjänster visserligen styrs av rådande asyl- invandring men att den övergripande kvaliteten på landets tolk- tjänster oaktat efterfrågan har varit för låg. Det klargjordes bland annat i utredningen – nya former för nya krav (SOU 2005:37). Denna problematik består än . Trots att antalet asylsökande och nyanlända har minskat bedömer myn- digheter, kommuner och landsting att behovet av tolktjänster, och framför allt kvalificerade sådana, kommer att vara stort både på kort och på lång sikt. Mot bakgrund av detta är antalet utbildade eller auktoriserade tolkar alltför begränsat för att tillgodose rådande och framtida behov av tolkning. Statistiken visar att endast en dryg fjärdedel av landets totala antal tolkar är auktoriserade eller registre- rade som utbildade tolkar. En av orsakerna till den låga andelen är att både tolkutbildningarna och auktorisationsproven präglas av en låg genomströmning. Detta beror bland annat på svaga förkunskaper hos deltagarna, tillsammans med bristande incitament för både vidare- utbildning och auktorisation till följd av en osäker arbetsmarknad för tolkar. Eftersom av landets auktoriserade tolkar är , och därmed kan antas gå i pension , är det av stor vikt att antalet kvalificerade tolkar ökar för att säkerställa kompetensförsörjningen inom sektorn. Vid en hearing (U2017/00999/UF) anordnad av Utbildningsdepar- tementet framhöll representanter för bland annat myndigheter och utbildningsväsendet att en betydelsefull åtgärd för att höja kompetensen bland tolkar vore att göra utbildnings- vägarna tydligare. Tolkutbildningarna i sin nuvarande form har funnits och tillhandahålls av folkhögskolor och studieförbund och av (). En individ kan antingen genomgå en s.k. sammanhållen grundutbildning till kontakttolk på folkhögskola eller genom studieförbund på halvfart eller delta i universitets kurser i tolkning i offentlig sektor. Därutöver finns det påbyggnadskurser inom folk- bildningen (dock utan examinationsmöjligheter) och högskoleutbild- ning på avancerad nivå vid . Därtill upp- handlar Arbetsförmedlingen tolkutbildningar via folkbildningen eller privata företag, vilka ges som arbetsmarknadsutbildningar och riktar sig till arbetssökande. Det finns betydande svårigheter för en tolk utbildad vid folkhögskola eller studieförbund att stärka sin kompetens. Detta beror både på att utbudet av fördjupningskurser inom folkbild- ningen är begränsat och saknar examinationsmöjligheter, och på att tolkutbildningarna i folkbildningen och tolkutbildningen på univer- sitetet ges inom olika utbildningsformer. Dessutom genomgår ett stort antal individer en arbetsmarknadsutbildning till tolk vilket förstärker denna problematik. Utan progression uppstår hinder för merparten av landets tolkar att vidareutbilda sig, detta då folkbild- ningen och de upphandlade arbetsmarknadsutbildningarna utgör den vanligaste utbildningsvägen för den som vill bli tolk. Då utbild- ning av tolkar är ett av samhällets främsta instrument för att säker- ställa att tolkning utförs av tolkar med ändamålsenlig kompetens bör utbildningsvägarna därför ses över. Under den nämnda hearingen diskuterades även behov av doku- mentation av tolkars kompetens. Det finns begränsade möjlig- heter för tolkar att dokumentera sina kunskaper och stämma av dem mot statligt fastställda kompetenskrav för yrket. Bristande sådan dokumentation medför dessutom svårigheter för beställare att av- göra vilken kompetens en tolk har och i sin tur garantera att tolken har tillräcklig kompetens för det avsedda uppdraget. Beställare har även svårt att följa upp tolkförmedlarens åtaganden, då det i många fall kan vara svårt att bedöma kvaliteten på ett genomfört tolk- uppdrag. Även tillsynen av tolktjänster försvåras. En tolk kan få sin kompetens dokumenterad genom antingen Kammarkollegiets auktorisationsprov för tolkar eller den validering som görs genom folkbildningen. Den som med godkänt resultat har genomgått Kammarkollegiets kvalificerade yrkesprov, som består av ett skriftligt och ett muntligt delprov, får kalla sig auktoriserad tolk och står därmed under tillsyn av myndigheten enligt förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare. Det är även möjligt att söka ytterligare auktorisation för specialistkompetens som rätts- eller sjukvårdstolk. För det krävs att man genomgår ytter- ligare prov. är det emellertid få tolkar som genomgår Kammarkollegiets auktorisationsprov med godkänt resultat, vilket framför allt beror på låga förkunskaper. Folkhögskolor och studie- förbund tillhandahåller validering av kunskap och kompetens mot den sammanhållna grundutbildningen till kontakttolk, men proces- sen är tidskrävande och underutnyttjad. Dessa två system för nivåbestämning av kompetens omfattar inte mer än en fjärdedel av landets verksamma tolkar. Det innebär att kompetensnivån hos merparten av tolkarna inte har fastställts. Vidare saknas tillräcklig information om andra viktiga förhållanden, exem- pelvis antalet verksamma tolkar och relationen mellan deras kompe- tensnivå och vilka uppdrag de utför. Utan denna kunskap uppstår bland annat problem vid dimensionering av utbildningar och pro- blem för upphandlande aktörer att utvärdera den beställda tolk- tjänsten. Det behövs även mer kunskap om de fall där barn tolkar åt till exempel sina föräldrar vid kontakter med myndigheter och sjukvård. Sammantaget är den tillgängliga informationen om tolk- området inte tillräcklig för att vara ett fullgott underlag för planer- ing, strategiska val och beslutsfattande. De problem som uppstår i och med bristen på kvalificerade tolkar kan leda till ytterligare svårigheter om användningen av befintliga tolkresurser inte är tillräckligt effektiv. Bristfällig samordning bland beställare och bristfällig planering vid beställning av tolktjänster kan exempelvis leda till att privata tolkförmedlare, trots en stor efter- frågan på tolktjänster, inte kan erbjuda sina anställda en heltids- tjänstgöring. Privata tolkförmedlare rapporterar att efterfrågan på tolktjänster är hög mitt , medan morgon och sen eftermiddag präglas av få beställningar. Det har i samtal med arbetsmarknadens parter framkommit att merparten av landets yrkesverksamma tolkar endast arbetar deltid, bland annat som ett resultat av svårigheter med just schemaläggning av uppdrag och på grund av långa restider. Utbildade tolkar kan dessutom i flera fall få samma ekonomiska ersättning som en outbildad eller mindre kvalificerad tolk. Ytterligare effektivitetsförluster kan uppkomma som en konse- kvens av att användandet av digitala hjälpmedel och samverkan om detta inte utvecklats tillräckligt. Hjälpmedel som exempelvis video- tolkning kan potentiellt motverka de brister i kompetensförsörjning som uppstår på grund av att det inte finns tolkar tillgängliga i alla språk över hela landet. Det skulle därmed kunna behövas åtgärder som leder till att digitala hjälpmedel används i större utsträckning. Genom samverkan, exempelvis om digitala lösningar, skulle både de totala kostnaderna och framväxten av ineffektiva särlösningar kunna minska. Regeringen har med anledning av detta gett ett antal myn- digheter i uppdrag att stärka den myndighetsövergripande samver- kan på området, bland annat i fråga om samordning och erfarenhets- utbyte (A2017/01961/I). Majoriteten av landets tolktjänster upphandlas av offentliga beställare, varav många, men inte alla, använder sig av det statliga ramavtalet som Statens inköpscentral vid Kammarkollegiet ansvarar för. och Arbetsförmedlingen använder sig exem- pelvis inte av det statliga ramavtalet utan upphandlar utifrån egna ramavtal till en omsättning som motsvarade omsätt- ningen på det statliga ramavtalsområdet för tolktjänster. Regeringen har gett Kammarkollegiet i uppdrag att utveckla en tjänst för att underlätta avrop inom ramavtalsområdet för tolkförmedlingstjäns- ter. Syftet är att kunna göra uppföljningar av tolktjänster och att kunna identifiera de språkbehov som finns. Därutöver har myndig- heten även uppdrag att utveckla de statliga ramavtalen utifrån bland annat myndigheternas behov samt att se över auktorisationsverk- samheten och dess grad av genomströmning. Detta berör dock inte samtliga ramavtal på området varför den övergripande samordningen behöver stärkas, inte minst för att användandet av tolkresurser ska kunna förbättras. Det krävs därutöver stärkt kompetens i fråga om beställningar av tolktjänster. I likhet med all upphandling förutsätts att beställaren preciserar vilken tjänst denne avser att köpa och vilken kompetens- nivå tolken behöver ha för det avsedda uppdraget. Med bristande dokumentation av flertalet tolkars kompetens och en omfattande brist på tolkar finns det bland annat risk att den som upphandlar inte ställer tillräckliga krav på kompetens för det avsedda uppdraget. Hur kan tolktjänster bli mer ändamålsenliga och nyttjas effektivare? Kunskaperna om tolksektorn behöver förbättras Kammarkollegiet har genom förordningen om auktorisation av tolkar och översättare ansvar att föra ett nationellt register över utbildade respektive över auktoriserade tolkar. Med utbildad tolk avses den som genomgått en utbildning vid , vid folk- högskola eller genom studieförbund. Kammarkollegiets register inne- höll sammanlagt 1 637 tolkar, varav 828 var auktori- serade tolkar och 802 var utbildade eller validerade tolkar. En mindre andel av det totala antalet registrerade tolkar är kategoriserade som både utbildade och auktoriserade. Detta register innehåller dock endast en mindre andel av yrkesverksamma tolkar. Gruppen ”övrig tolk”, dvs. tolkar utan dokumenterad tolkutbildning, aukto- risation eller kartlagd kompetens, ingår exempelvis inte. Uppgifter om gruppen ”övriga tolkar” kan inhämtas från myndigheters för- teckningar över anlitade tolkar samt från privata tolkförmedlare. En svårighet i sammanhanget är att samma tolk kan förekomma i flera förteckningar. Det saknas således inte bara tillförlitlig statistik över gruppen ”övrig tolk”, utan även över det totala antalet verksamma tolkar. Det saknas också tillräcklig information om vilken kompetens landets yrkesverksamma tolkar har. Av Kammarkollegiets register går inte att utläsa kopplingen mellan tolkarnas kompetens och vilken typ av uppdrag de åtar sig. Det framgår således inte om uppdragen rör exem- pelvis vårdärenden, kontakter med , rättsliga ärenden eller kommunikation med . Utan denna informa- tion är det bland annat svårt att granska relationen mellan de fel- anmälningar som görs – dvs. när beställaren informerar om att tolk- tjänsten av någon anledning inte hållit ändamålsenlig kvalitet – och tolkens kompetens. Slutligen brister även kunskaperna om fall där barn tolkar åt för- äldrar eller andra anhöriga. I fråga om problemet med att barn tolkar åt anhöriga är omfattningen inte känd, varken vad gäller antalet till- fällen eller vilken sorts kontakter med myndigheter och sjukvård som det vanligtvis är fråga om. Vid sådan tolkning finns ett flertal risker, bland annat att barn tvingas tolka allvarliga sjukdomsbesked åt sina föräldrar eller att informationen från myndigheter eller sjuk- vård blir felaktigt översatt. •uppskatta hur stort antalet verksamma tolkar är, •kartlägga i vilka situationer tolk används av myndigheter, kom- muner och landsting samt vilken kompetensnivå som tolkar har för olika uppdrag, •kartlägga myndigheternas, kommunerna och landstingens behov av tolkar bland annat vad avser kompetensnivå och språk- kompetens, •kartlägga antalet felanmälningar och vilka tolkuppdrag som är kopplade till dessa fall, •uppskatta omfattningen av att barn tolkar åt anhöriga och i vilka situationer det förekommer, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Det behövs tydliga utbildningsvägar som tillgodoser samhällets behov av tolkar Utbildningen av tolkar präglas av ett flertal svårigheter. Det handlar bland annat om bristande progression mellan utbildnings- formerna, låg kunskapsnivå hos deltagarna, låg genomströmning, otydligheter om vilka språk det bör utbildas tolkar i samt en splittrad ansvarsfördelning för utbildningarna. skolan påtalade exempelvis i rapporten kontakttolk slut- rapport (dnr MYH 2015/493) att det uppdelade ansvaret för och till- synen över folkbildningens tolkutbildningar mellan olika huvudmän tenderar att försvåra både tillsyn och styrning. Med olika utbild- ningsanordnare och en avsaknad av nationella kvalifikationsnivåer på tolkområdet har följt olika innehåll i utbildningarna, vilket lett till betydande olikheter i fråga om tolkarnas kompetensnivå. Att öka antalet studieplatser kan som enda åtgärd därför inte till- godose samhällets behov av kvalificerade tolktjänster. De kvalifika- tionskrav som styr utbildningarna måste exempelvis överensstämma med den kvalitet på tolktjänster som efterfrågas. Utbildningarna måste därutöver vara väl dimensionerade och utformade med en hög grad av flexibilitet för att snabbt kunna möta förändrade behov av tolkning mellan enskilda språk. Det är därför av vikt att det finns beredskap och god förmåga att anpassa antalet utbildningsplatser efter behovet. Det är genomgående viktigt att genomströmningen i utbild- ningarna ökar och att möjligheterna till vidareutbildning förbättras.