sou · H6B341 · 2018-06-11 00:00:00 — Alla lärare måste vara registrerade av GTCS för att få undervisa. GTCS leds av en styrelse där lärarnas representanter är i majoritet. utbildningssystem har i organisatoriskt hänseende varit relativt stabilt . bereds dock förslag som kan leda till vissa organisatoriska förändringar inom skolsystemet. publicerade en rapport som ger be- röm till skolsystem men som också pekar på för- bättringsområden. Men hänvisning till tog rege- ringen fram en handlingsplan för skolförbättringar för bl.a. ledar- skapet i skolan. Regeringen uttalade att frågan om att minska skillnaderna i skolresultat mellan skilda socioekonomiska grupper av elever är prioriterad. Regeringen har avsatt särskilda medel för att höja skol- resultaten i socialt utsatta områden och skolor. Regeringen har vidare lagt förslag som innebär att ambitionen är att i större utsträckning låta skolorna ledas av rektorn och lärarna med olika stödfunktioner kopplade till skolan. Detta delavsnitt baseras på en sammanställning av (2018). utbildningssystem har sina rötter i ett mycket centrali- serat system. () formulerar politiken på skolområdet och handhar också alla läroplansbeslut och utveck- lingsresurser som ett sätt att upprätthålla och försäkra likvärdig kvalitet på utbildningen i hela landet. Skolorna är statliga. tillbaka grupperas skolorna i kluster om 12–13 skolor. Dessa kluster av skolor utgör en ny mellannivå i systemet, som ett led i en pågående decentralisering. Inom ministeriet finns en stor avdelning som utvecklar läro- planer, kursplaner och beslutar om resurser. Vid ministeriet finns också en enhet som arbetar med utbildningsteknologiska frågor, vilket till stor del handlar om att introducera informations- och kommunikationsteknologi i utbildningen. Där finns också The Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder () som arbetar med profes- sionell identitet. Det innebär bl.a. att införliva värden och normer som ska utgöra det grundläggande etos som bör känneteckna lärar- professionen. AST arbetar också med att ta fram olika utvecklings- initiativ som skapar möjligheter för samverkan mellan professionella lärare för att därigenom stärka lärarkulturen. AST har program som riktar sig helt till nya lärare där det finns kurser i undervisnings- kvalitet och mentorsinsatser med erfarna lärare. AST identifierar också excellenta lärare som belönas med olika former av priser. nationella lärarutbildningsinstitut som benämns () tillhandahåller lärarut- bildning, men också olika former av fortbildning för lärare där viss fortbildning kan leda till olika högre lärarexamina. Vid NIE finns också utbildning och fortbildning för skolledare. Förutom att vara en och fortbildning är NIE också en forskningsinstitution med internationellt anseende. The Office of () är ett forsknings- institut med uppgift att stödja praktiknära forskning främst med inriktning mot förbättring av undervisningens kvalitet och elevernas lärande. Detta sker förutom via forskning också med hjälp av mentorer, kvalitetssäkring och spridning av utbildningsforskning till lärare, skolledare och den politiska nivån. OER:s ger stöd till forsk- ning där resultaten kan användas i många skolor och därmed leda till förbättringar i hela utbildningssystemet. OER, NIE och AST arbetar tätt tillsammans med lärares professionella utveckling. fanns en inspektion inom ministeriet. är inrikt- ningen i stället att ge skolorna ett större eget ansvar vad gäller resurs- allokering och lärarnas kompetensutveckling. Ministeriet har inlett en decentralisering av utbildningssystemet genom att gruppera skolor i kluster eller nätverk. I denna decen- traliseringsprocess får skolcheferna ett större ansvar att sköta den kontinuerliga fortbildningen av lärare och skolledare inom klustren. En annan uppgift är att på klusternivå identifiera och koppla samman nya lärare med äldre erfarna lärare för att kunna utveckla deras professionella identitet och i det sammanhanget samla resurser så att expertisen kan användas vi flera skolor. Att alltid ha syftet med lärandet i fokus är viktigt om den decentraliserade modellen ska fungera och det finns farhågor hos delar av lärarkåren att den decent- raliserade modellen inte blir lika effektiv som den centraliserade. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder 7.14Sammanfattande kommentar – skolmyndigheter i andra länder En fråga som bör ställas, efter genomgången av 14 länders skol- myndigheter eller motsvarande, är vad vi kan lära av dessa länder. Finns det t.ex. gemensamma drag i pågående förändringsprocesser i flera länder? I delstaterna samt i och finns någon typ av professionsinstitut eller motsvarande för lärare eller skolledare, dvs. organisationer som har till uppgift att registrera lärare, motsvarande den svenska legitimationen, och att arbeta med kompetensutveckling för lärare och skolledare eller besluta om inne- hållet i kompetensutveckling som anordnas av andra aktörer. Dessa organ är varken en del av ministeriet eller självständiga myndigheter, utan är fackliga eller andra organisationer där lärar- eller skolledar- professionerna har ett avgörande inflytande. har staten ett stort inflytande via lagreglering av dessa organ. I saknar vi motsvarande typ av organ inom skolområdet. I flera av de undersökta länderna eller delstaterna bedrivs centrala myndigheters arbete med att ge stöd i specialpedagogiska frågor integrerat i ministeriet eller i en större myndighet som även har normerande eller andra stödjande uppgifter inom skol- området. I dessa länder finns alltså, till skillnad mot vad som gäller exempelvis i , inte ett särskilt organ som bl.a. ger stöd till huvudmännen i specialpedagogiska frågor. Det finns dock även några länder som i likhet med har en egen myndighet för specialpedagogiska frågor, exempelvis . I de länder som omfattats av undersökningen bedrivs tillsyn eller inspektionsverksamhet vanligen av en organisation som även har normerade eller någon form av stödjande funktioner inom skol- väsendet och där det ofta finns ett samband mellan inspekterande och stödjande verksamhet. Detta gäller exempelvis i , , och . De två sistnämnda länderna har förstärkt sambandet mellan inspektion och stöd. I däremot har det ansetts viktigt att särskilja dessa. Självvärdering av skolors undervisning eller verksamhet i övrigt förekommer i flera av de undersöka länderna eller delstaterna. Detta förekommer i t.ex. , , , , Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder I det svenska skolsystemet ska ett systematiskt kvalitets- arbete finnas på olika nivåer och det kan ha inslag av självvärdering. Självvärdering är dock inte någon reglerad eller på annat sätt regel- mässig del av det svenska systemet. Det har emellertid, enligt utred- ningens erfarenhet, prövats sporadiskt t.ex. i samband med inspek- tionsverksamhet. I flera länder, t.ex. , och , finns ett organiserat samarbete mellan skolor, som innebär att skolorna kan stödja varandra eller att skolor med större utmaningar kan få stöd av erfarna skolledare eller lärare från andra skolor. Flera länder, såsom t.ex. och har organisa- tioner med utvärdering av skolsystemet som huvuduppgift, vilket saknar. Det är i stället en uppgift för i den be- fintliga myndighetsstrukturen. I många länder finns en spänning och levande diskussion med utgångspunkt från å ena sidan viljan att styra skolan och skol- utvecklingen från centralmakten och å andra sidan viljan eller behovet av att ge ett lokalt inflytande över skolan. Det finns även ofta ett spänningsförhållande mellan å ena sidan extern styrning av skolan, från centralmakten eller från regionala eller lokala myndigheter, och åandra sidan professionens egen styrning och kontroll av under- visningen och arbetet i övrigt i skolan. De internationella kunskapsmätningarna har av allt att döma i flera länder lett till att det politiska systemet på nationell nivå eller på delstatsnivå i högre grad utvecklat styrningen av skolan, exempel- vis tydligare nationella läroplaner eller system för uppföljning och kvalitetskontroll. har i flera fall rektorerna fått ett större inflytande. De lokala skolstyrelserna eller motsvarande myndighet har däremot fått ett minskat inflytande. Balansen mellan central styrning och lokalt inflytande påverkar den nationella eller del- statliga nivåns uppgifter i skolsystemet och därmed utformningen av ministeriets eller myndigheternas organisation i respektive land. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder Beskrivningarna av hur sameskolan är organiserad i två av våra nordiska grannländer, och , baserar sig på uppgifter som lämnats av som ingick i en av utredningens referensgrupper och är forskare vid den samiska högskolan Sámi allaskuvla i . I har samiska barn och unga rätt till undervisning på samiska. Undervisningen ges vid kommunala skolor. De samiska eleverna får språkundervisning i samiska eller undervisning i och på samiska i samiska klasser. Elever som talar samiska och bor inom det samiska området har rätt att få huvuddelen av sin grundskoleutbildning på samiska. Denna reglering gäller tre samiska språk som talas i . Ämnet samiska språk kan ingå i studentexamen. i har en särskild sakkunnignämnd med ansvar för utbildningsfrågor. Under nämnden finns utbildnings- och läro- medelsbyrån som samarbetar med bl.a. kommunerna i det samiska området och med de statliga skolmyndigheterna. och dess byrå bereder olika utbildningsfrågor som beslutas av . Nämnden ansvarar också för att ta fram och distribuera läromedel på samiska språk. Nämnden och byrån deltar även i samarbeten med andra samiska organ regionalt, nationellt och med andra nordiska länder. Vidare bestämmer nämnden om användningen av stats- bidraget för utveckling av samiska läromedel och undervisning. Nämnden lämnar en redogörelse till och till Utbildningsstyrelsen (se avsnitt 7.5) för läromedelssituationen och användningen av statsbidraget. I är det vanligen en kommun som är skolägare (motsvarande huvudman i ) för en samisk skola. Alla grundskolor inom förvaltningsområdet för samiskt språk är samiska skolor. Dessa skolor följer den parallella samiska läroplanen. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder särskilda sameskolor som fylket (motsvarande ) an- svarar för, t.ex. Sameskolan i fylke. Staten står för driften av Sameskolen for i Hattfjelldal. beslutade Stor- tinget att lägga ned den statligt drivna Sameskolen i Hattfjelldal, men efter reviderad budget fick skolan fortsätta sin verksamhet ytterligare ett läsår. har regeringen beslutat att fortsätta driva skolan under statligt ägarskap, men skolan måste fortsätta utveckla distansundervisning och öka sitt elevunderlag. Samiska elever har rätt till samisk grundutbildning, dvs. till ut- bildning i 13-åriga skolsystem med grundskola och gymnasie- skola. Samisk undervisning omfattar samisk språkundervisning och även undervisning i och på samiska som organiseras i samiska klasser. I begreppet samisk undervisning innefattas också undervisning utifrån den samiska parallella läroplanen vid samiska skolor inom det samiska förvaltningsområdet. Rätten till undervisning i samiskt språk gäller för alla samiska barn och ungdomar var de än studerar i (Opplæringslova §6-2 og § 6-3). Därutöver är alla grundutbildningar i för- pliktade att ge undervisning om samer och samiska förhållanden. är den myndighet som har lagstadgad rätt att utveckla läroplaner i ämnet samiska och för samiskt innehåll i andra ämnen. har också behörighet att fastställa samiskt innehåll i den samiska parallella läroplanen och ordinarie läroplaner. ansvarar också för utveckling av samiska undervisningsmaterial (). 7.16Sammanfattande kommentar – sameskolan i och I de nordiska länderna finns sameskolor, förutom i , även i och . Det finns likheter mellan länderna i fråga om organisationen och uppgifterna för sameskolan, men även skillnader (sameskolan i beskrivs i kap. 4 och 5). I är kom- munerna huvudmän för sameskolorna. Även i är det vanligen kommunerna som är huvudmän för sameskolorna, men i finns även fylken, det vill säga en regional samhällsorganisation, som driver Sameskolor. Dessutom finns en statlig sameskola, som även bedriver distansundervisning. Skolmyndigheter eller motsvarande i ett urval länder Varken i eller finns någon motsvarighet till den svenska Sameskolstyrelsen. I gengäld har i respektive i specifika avseenden ett större ansvar för same- skolan än vad som är fallet i . I representerar Same- tinget samerna i utbildningsfrågor och har även ansvar för bl.a. utveckling av läromedel med stöd av statsbidrag. I har lagstadgad rätt att utveckla läroplaner i ämnet samiska och för samiskt innehåll i andra ämnen samt ett ansvar för utveckling av samiska undervisningsmaterial. Utredningen konstaterar sammanfattningsvis att till skillnad från vad som gäller i är det ofta kommuner som är huvudmän för sameskolor i och . En annan skillnad är att sametingen i och har ett större ansvar för sameskolan och den samiska grundutbildningen än vad har i . I alla tre länderna finns dock en statlig författning som reglerar sameskolan. 8Några myndigheter på andra samhällsområden I detta kapitel görs en genomgång av hur statliga myndigheter organiseras på några andra samhällsområden. De exempel som finns med har valts utifrån beröringspunkter med hur de statliga skol- myndigheterna är organiserade, t.ex. med avseende på uppdelningen mellan tillsyn och stöd och deras verksamhetsområden. Exemplen har också valts utifrån vilken relevans de kan ha för hur de statliga skolmyndigheterna bör organiseras utifrån utredningens direktiv. delades dåvarande upp i två myndig- heter, Inspektionen för vård och omsorg () samt Social- styrelsen. bildades för att regeringen såg behov av en renodlad tillsyns- och tillståndsmyndighet för hälso- och sjukvård samt social- tjänst. Avsikten var att skilja tillsynen, som var en del av uppdrag, från normering, kunskapsutveckling och bidragsgivning. ansvarar för tillsynen över hälso- och sjukvård, hälso- och sjuk- vårdspersonal, socialtjänst samt verksamheter enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS, 1993:387). ansvarar också för handläggningen av anmälningar enligt lex och lex , allmänhetens klagomål på vård och omsorg samt Några myndigheter på andra samhållsområden kommunernas ej verkställda beslut. Utöver det ingår i IVO:s upp- drag att pröva alla ansökningar om tillstånd inom och vissa tillstånd inom hälso- och sjukvården. Myndigheten har även tagit över ansvaret för en del register från , exempelvis register över hem för vård och boende (HVB-hem) och vård- givarregistret. Av 13 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) följer att tillsyn enligt lagen innebär granskning av att verksamheter uppfyller krav och mål enligt lagar och andra föreskrifter samt beslut som har meddelats med stöd av sådana föreskrifter. Enligt 13 kap. 3 § ska inom ramen för sin tillsyn lämna råd och ge vägledning, kontrollera att brister och missförhållanden avhjälps, förmedla kunskap och erfaren- heter från tillsynen samt informera och ge råd till allmänheten. Myndigheten har vid konstaterade brister och missförhållanden möjlighet att rikta ett föreläggande mot berörd verksamhet. Vid allvarliga brister kan tillfälligt verksamhetsförbud, återkallande av tillstånd (tillståndspliktig verksamhet) och verksamhetsförbud bli aktuellt. Av 2 § förordning (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg följer att syftet med IVO:s tillsyn är att granska att befolkningen får vård och omsorg som är säker, har god kvalitet och bedrivs i enlighet med lagar och andra föreskrifter. Av paragrafen följer också att tillsynen ska planeras och genomföras med utgångspunkt i egna riskanalyser om inte annat följer av lag, förordning eller särskilt beslut från regeringen. Tillsynen ska även innefatta kontroll av hur verksamheterna fullgör sin skyldighet att bedriva egenkontroll. Resultatet av tillsynen ska redovisas till de granskade verksamheterna och till det landsting eller den kommun som berörs. har utarbetat en policy för hur myndighetens tillsyn ska bedrivas, Inspektionen för vård och omsorgs policy för tillsyn (Inspektionen för vård och omsorg 2015). I policyn anges bl.a. att tillsynen görs ur ett brukar- och patientperspektiv och inriktas på sådant som är angeläget för enskilda och för grupper av människor. Om inte annat framgår av lag eller förordning ska tillsynen vara risk- baserad och granska det som är väsentligt för att bidra till en säker vård och omsorg av god kvalitet. Tillsynen ska bedrivas effektivt. Vidare anges i policyn att använder olika verktyg i sin tillsyn, både kontrollerande och främjande. Val av verktyg görs utifrån Några myndigheter på andra samhållsområden vilken förväntad effekt det har på tillsynsobjekten och utifrån vilka möjligheter lagstiftningen ger. Tillsynens resultat, som också kan inbegripa goda exempel, återförs till tillsynsobjekten för att åstad- komma ett lärande så att brister och missförhållanden inte upprepas. På det sättet blir tillsynen ett bidrag till utvecklingen av kvalitet och säkerhet i vården och omsorgen. Av årsredovisningen framgår att håller på att genomföra ett program för strategiskt utvecklingsarbetet med nam- net 2020. Målet med utvecklingsarbetet är att åstadkomma en effektivare tillståndsprövning och tillsynsverksamhet. 2020 har fyra fokusområden: organisationskultur, ledar- och medarbetarskap, utvecklad informationshantering, värdeskapande effektiva processer och tillförlitliga tjänster, exempelvis i form av digitala själv- betjäningstjänster (Inspektionen för vård och omsorg 2017). är en enrådighetsmyndighet, som leds av en myndighetschef. Vid myndigheten finns ett insynsråd som har till uppgift att utöva insyn och att ge generaldirektören råd. Ledamöterna utses av rege- ringen och generaldirektören är ordförande i insynsrådet (se kap. 3). IVO:s verksamhet bedrivs vid två myndighetsövergripande av- delningar i , avdelningen för tillståndsprövning som också ligger i och vid sex regionala tillsynsavdelningar runt om i landet. Tillsynsavdelningarna är placerade i (nord), (mitt), (öst), (sydöst), (sydväst) och (syd). 2016 hade myndigheten cirka 630 anställda. De vanligaste yrkes- grupperna är inspektörer, utredare och jurister. var köns- fördelningen bland de anställda kvinnor och män, vilket främst förklaras med att myndigheten traditionellt rekryterar från områden med kvinnodominerande yrken, som hälso- och sjukvård samt socialtjänst (Inspektionen för vård och omsorg 2017). Några myndigheter på andra samhållsområden Myndighetens kostnader uppgick till . Det var mindre än 2015, beroende i första hand på ett omställningsarbete med anledning av ändrade anslagsramar. av kostnaderna finansierades av anslag, övrigt genom intäkter av bidrag och andra ersättningar samt finansiella intäkter (Inspektionen för vård och omsorg 2017). är en statlig förvaltningsmyndighet som har ett brett uppdrag att verka för god hälsa och social välfärd samt för vård och omsorg av hög kvalitet (2017). De grundläggande bestämmelserna för verksamheten finns i förordningen (2015:284) med instruktion för . Myndigheten bedriver en bred nationell och internationell verk- samhet som rör hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksam- het, tandvård, socialtjänst, stöd och service till vissa personer med funktionsnedsättning samt frågor om alkohol och missbruksmedel. Myndigheten bistår även regeringen med underlag och expert- kunskap inom sitt verksamhetsområde. Enligt instruktionen är förvaltningsmyndighet för verksamhet som rör hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, tandvård, socialtjänst, stöd och service till vissa funktionshindrade samt frågor om alkohol och missbruksmedel. Myndigheten ska samordna de statliga in- satserna inom socialtjänst och hälso- och sjukvård när det gäller barn och ungdom samt inför beslut eller andra åtgärder som rör barn analysera konsekvenserna för barn och då ta särskild hänsyn till barns bästa. har vidare enligt instruktionen ett samlat ansvar, sektorsansvar, för genomförande av de funktionshinderspolitiska målen med anknytning till verksamhetsområde. ska inom ramen för detta ansvar vara samlande, stöd- jande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter. Myndigheten har också en rad uppgifter avseende statlig styrning Några myndigheter på andra samhållsområden med kunskap på områdena hälso- och sjukvård samt socialtjänst, bl.a. att genom kunskapsstöd och föreskrifter bidra till att hälso- och sjukvården och bedrivs enligt vetenskap och beprövad erfarenhet. Myndigheten ska också ansvara för kunskapsutveckling och kunskapsförmedling inom sitt verksamhetsområde, främja utvecklingen av metoder och arbetsformer i socialt arbete genom forskning, systematisk prövning och värdering av utfall och effekter av insatser enligt socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. ska även följa forsknings- och utvecklingsarbete av särskild betydelse inom sitt verksamhetsområde och verka för att sådant arbete kommer till stånd. har också ansvar för förvaltningsuppgifter som prövning av sådana behörighetsfrågor som framgår av 4 kap. patient- säkerhetslagen (2010:659), t.ex. meddelande av legitimation, officiell statistik enligt förordningen (2001:100) om den officiella statistiken, prövning av frågor om hälsodataregister och statsbidrag. ansvarar också för föreskrifter och allmänna råd inom sitt verksamhetsområde och har ett samlat ansvar för att expertis utvecklas och upprätthålls samt att kunskap sprids om katastrofmedicin och krisberedskap inom myndighetens verksam- hetsområde. Vidare ska bistå regeringen med underlag och expertkunskap för utvecklingen inom sitt verksamhetsområde. Av instruktion framgår också att myndigheten särskilt ska arbeta med frågor som gäller barn och ungdom, jämställdhet och främjande av lika rättigheter och möjligheter oav- sett sexuell läggning, könsidentitet och könsuttryck. är en styrelsemyndighet (se avsnitt 3.1.1). Det tidigare insynsrådet är ersatt av en styrelse som har ansvar för att leda myndigheten. Styrelsen består av åtta ledamöter. har varit organiserad i fem avdelningar med ansvar för var sitt verksamhetsområde: statistik och Några myndigheter på andra samhållsområden jämförelser, kunskapsstyrning för hälso- och sjukvården, kunskaps- styrning för , regler och behörighet samt utvärdering och analys. var 664 personer anställda vid styrelsen. Av dessa var 611 tillsvidareanställda och 53 tidsbegränsat anställda. Av de anställda var kvinnor och män. Genomsnittsåldern var vid utgången av året . började 115 personer på och 79 personer slutade. Antalet anställda ökade med 36 personer (Social- styrelsen 2017). Verksamheten hade kostnader på , vilket till allra största delen, , finansierades via anslag. Övriga intäkter var intäkter från avgifter och andra ersättningar på , intäkter från bidrag på och finansiella intäkter på . Jämfört med ökade kostnaderna med drygt 5,5 mil- joner kronor. 2015 var intäkterna från bidrag betydligt högre, , och intäkterna från anslag betydligt lägre, . Förändringen när det gäller bidrag avser till allra största delen ett minskat bidrag från Kammarkollegiet (2017). 8.1.3Statens beredning för medicinsk och social utvärdering social utvärdering (SBU) har i uppgift att utvärdera det vetenskapliga stödet för tillämpade och nya metoder i hälso- och sjukvården och i den verksamhet som bedrivs med stöd av socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Myndigheten ska sammanställa utvärderingarna på ett enkelt och lättfattligt sätt och sprida dem så att huvudmän (landsting och kommuner), vårdgivare och andra berörda kan tillägna sig resultaten. Myndigheten ska vidare kontinuerligt utveckla sitt arbete med att Några myndigheter på andra samhållsområden sprida utvärderingarna så att dessa tillämpas i praktiken och leder till önskade förändringar inom hälso- och sjukvården och .