sou · H6B31 · 2018-01-12 00:00:00 — Regeringen anser också bl.a. att en revidering av direktivet ska resultera i en hög skyddsnivå för konsumenter vad gäller utform- ningen av reklam, särskilt när det gäller reklam som riktas mot barn och unga. Regeringen förordar ett förbud för alkoholreklam i tv och beställ-tv. Om nya tjänster förs in under direktivets tillämpningsom- råde kan det övervägas huruvida dessa också ska omfattas av direkti- vets specifika reklamregler. antog rådet en allmän riktlinje. Åtta medlems- stater, däribland , kunde dock inte ställa sig bakom beslutet. i har röstat igenom ett antal änd- ringar av kommissionens förslag. Just nu () pågår för- handlingar mellan rådet och parlamentet om den slutliga texten, som i första hand kommer att påverka radio- och tv-lagens utformning. I är det oberoende konsumentstödet uppbyggt huvudsakligen kring en statlig och en verksamhet. Utöver dessa aktörer finns fyra konsumentbyråer som vardera inom sitt verksamhetsom- råde tillhandahåller konsumentstöd. Det finns också flera frivillig- organisationer som har konsumentfrågor som huvuduppgift. Såväl myndigheter som organisationer är alltså engagerade i arbetet med konsumentskydd. Nedan beskriver vi först myndighetsansvaret i avsnitt 4.1. Därefter redogör vi för annan konsumentstödjande verk- samhet i avsnitt 4.2. är den centrala myndigheten på konsumentom- rådet. Flera andra myndigheter har i varierande grad till uppgift att ge stöd till konsumenterna inom sina respektive verksamhetsområ- den. Förutom de vi har valt att beskriva nedan kan här även nämnas som är förvaltningsmyndighet för livsmedelsfrågor och har till uppgift att i konsumenternas intresse arbeta för säkra livs- medel, redlighet i livsmedelshanteringen och bra matvanor. Även Lot- teriinspektionen, och arbe- tar bl.a. med konsumentskyddsfrågor. Vi har i detta kapitel valt att kort redogöra för Post- och telesty- relsen, Datainspektionen, Myndigheten för press, radio och tv, Läke- medelsverket och vilka är myndig- heter som vi bedömer är av visst intresse i sammanhanget. Det finns också en tjänst som samordnas av , den rikstäckande upplysningstjänsten Hallå Konsument. På finns även en enhet för gränsöverskridande handel, . Det är en fristående enhet inom som ingår i European och som delfinansieras av EU-kom- missionen. Även Hallå Konsument och redogör vi för nedan. är förvaltningsmyndighet för konsumentfrågor och har huvudansvaret för att genomföra den statliga konsumentpoliti- ken.2 Myndigheten ansvarar bl.a. för att de konsumentskyddande regler som ligger inom myndighetens tillsynsansvar följs, att konsu- menter har tillgång till information som ger dem möjlighet att göra aktiva val om ingen annan myndighet har den uppgiften, och att stärka konsumenternas ställning på marknaden (1 § instruktionen). General- direktören är myndighetschef och konsumentombudsman (10 § in- struktionen). () arbetar för att företag ska följa lagarna och för att konsumenters rättigheter ska respekteras. KO har möjlighet att genom rättsliga åtgärder påverka företag som inte följer lagstiftningen som har tillsyn över. Företag som har gjort överträdelser går i de flesta fall frivilligt med på att ändra sig. Om de inte gör det kan KO utfärda förlägganden eller gå till dom- stol. Den rättsliga åtgärden väljs bland annat beroende på vad företaget har gjort för fel. I verksamhetsområdet konsumentskydd ryms tillsyn och pro- aktivt konsumentskyddsarbete via t.ex. föreskrifter och branschöver- enskommelser. Konsumentstödet omfattar direktinformation, stöd och utbildning till kommunernas konsumentverksamhet och skolan, liksom främjande av konsumentperspektivet hos andra berörda aktö- rer. Till detta kommer kunskapsbyggande och arbete i och verksövergripande internationellt arbete. handlägger dels initiativärenden, dels anmäl- ningsärenden. Initiativärenden tas upp ex officio på grundval av vad som framkommit vid fortlöpande övervakning av marknaden. Med anmälningsärenden avses ärenden som anmäls av enskilda konsumen- ter, näringsidkare, organisationer och andra myndigheter. 1Avsnittet baseras i huvudsak på uppgifter från myndighetens hemsida, 2Se förordning (2009:607) med instruktion för . Det ankommer i första hand på och KO att ut- öva tillsyn på konsumentområdet. Myndigheten ansvarar för att granska företags marknadsföring och reklam så att den inte är vilseled- ande eller på andra sätt otillbörlig. KO får utfärda förelägganden mot företag som bryter mot marknadsföringslagen eller lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden (avtalsvillkorslagen) samt väcka talan i såväl Patent- och som i allmän dom- stol. Vi återkommer till tillsynen i kapitel 9. 4.1.2Upplysningstjänst för konsumenter – Hallå Konsument3 ansvarar , i samverkan med vissa andra informationsansvariga myndigheter, för att tillhandahålla och samordna en upplysningstjänst med opartisk information och vägled- ning till konsumenter. Tjänsten heter Hallå Konsument och om- fattar information och vägledning om konsumenters rättigheter och skyldigheter, liksom information som syftar till att underlätta för kon- sumenter att göra väl avvägda val. Konsumenter ska kunna få upp- lysningar bl.a. via telefon och e-post. Syftet med tjänsten är att alla konsumenter i ska ha möjlighet att få stöd oberoende av om hemkommunen valt att ha vägledning eller inte. Hallå konsument är ett stort samverkansprojekt. Konsument- verket samordnar arbetet men tolv myndigheter är utpekade som informationsansvariga. Utöver deltar Allmänna re- klamationsnämnden, , , Fastig- hetsmäklarinspektionen, , Kemikalieinspektio- nen, , , , , och Statens energimyn- dighet. De bidrar i upplysningstjänsten med kunskap inom sina spe- cialområden. Arbetet bedrivs också i nära samverkan med konsument- byråerna och den kommunala konsumentvägledningen så att ärenden av olika komplexitet tas om hand på bästa sätt. 3 Avsnittet baseras i huvudsak på uppgifter från och Hallå Konsuments hemsidor, och är en självständig enhet inom . Den verksamhet som bedrivs skiljer sig från verkets övriga konsu- mentstödjande verksamhet genom att enheten erbjuder personlig råd- givning till konsumenter vid handel över gränserna inom EU samt och . ska informera konsumenter om deras rättigheter och skyldigheter, samt underlätta för konsu- menterna att utnyttja fördelarna med den gemensamma europeiska marknaden. Rådgivning erbjuds såväl inför ett köp som efter köp. är en del av (ECC-Net) som har funnits i nuvarande form och består av ECC-kontor i 30 länder – ett i varje EU-land samt och . Kontoren arbetar i nätverk och ingår i Europeiska kommissionens handlingsplan för konsumentpolitiken. finansieras av och . är en förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar inom postområdet och området för elektronisk kommuni- kation.6 Begreppet elektronisk kommunikation innefattar telekom- munikationer, it och radio. har fyra övergripande mål: Långsiktig kon- sumentnytta, långsiktigt hållbar konkurrens, effektivt resursutnytt- jande och säker kommunikation. Myndigheten ska främja att mark- naderna för post och elektronisk kommunikation fungerar effektivt ur såväl ett konsument- som regionalpolitiskt perspektiv samt att marknaderna fungerar effektivt ur ett konkurrensperspektiv. Myndigheten är tillsynsmyndighet enligt lagen (2003:389) om elek- tronisk kommunikation. Ansvaret är inte inskränkt till konsumenter i vanlig mening utan omfattar även andra slutanvändare. Däremot agerar inte myndigheten i enskilda konsument- eller slutanvändar- tvister. 4Avsnittet baseras i huvudsak på uppgifter från och hemsidor, och 5Avsnittet baserar sig i huvudsak på uppgifter från , 6Se förordning (2007:951) med instruktion för . Det finns en konsumenttelefon dit konsumenter kan ringa med klagomål. På myndighetens webbplats publiceras statistik över klagomål. Om det kommer in klagomål som inte faller inom ramen för Post- och tillsynsansvar – t.ex. civilrättsliga tvister, otillbörlig marknadsföring eller oskäliga avtalsvillkor – så hänvisar myndigheten den klagande vidare till främst konsumentbyrån Tele- kområdgivarna, kommunala konsumentvägledare, eller . Datainspektionen är en myndighet som har till uppgift att verka för att människor skyddas mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter och för att god sed iakttas i kreditupplysnings- och inkassoverksamhet.8 Datainspektionen är tillsynsmyndighet enligt personuppgifts- lagen (1998:204), PUL, och har bl.a. i uppgift att värna skyddet för enskildas personliga integritet vid behandling av personuppgifter. Myndigheten har också ett centralt tillsynsansvar för all kameraöver- vakning. Kontrollen av att lagarna efterlevs gäller främst personupp- giftslagen, kameraövervakningslagen, kreditupplysningslagen och in- kassolagen, men myndigheten är också tillsynsmyndighet för integ- ritetsskyddet i en mängd andra registerförfattningar. Vad är då en personuppgift? Med personuppgift menas all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet (3 § PUL). Även bilder (foton) och ljudupptagningar på individer som behandlas i dator kan vara personuppgifter även om inga namn nämns. Krypterade uppgifter och olika slags elektroniska identiteter, som exempelvis IP-nummer, räknas som personuppgifter om de kan kopplas till fysiska personer. träder EU:s nya dataskyddsförordning9 i kraft och ersätter då personuppgiftslagen. Enligt artikel 4 i dataskyddsförordningen avses med personuppgifter varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk 7Avsnittet baserar sig i huvudsak på uppgifter från Datainspektionens hemsida, 8Förordning (2007:975) med instruktion för Datainspektionen. 9Europaparlamentets och Rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). person (nedan kallad en registrerad), varvid en identifierbar fysisk person är en person som direkt eller indirekt kan identifieras särskilt med hänvisning till en identifierare som ett namn, ett identifikations- nummer, en lokaliseringsuppgift eller onlineidentifikatorer eller en eller flera faktorer som är specifika för den fysiska personens fysiska, fysiologiska, genetiska, psykiska, ekonomiska, kulturella eller sociala identitet. Om Datainspektionen konstaterar att uppgifter behandlas eller kan komma att behandlas på ett olagligt sätt ska myndigheten, genom påpekanden eller liknande förfaranden, försöka åstadkomma rättelse. Går det inte att få rättelse på annat sätt, eller om saken är brådskande, får myndigheten på motsvarande sätt förbjuda annan behandling än lagring. Datainspektionen får också ansöka hos förvaltningsrätten om att sådana uppgifter som har behandlats på olagligt sätt ska ut- plånas. 4.1.6Myndigheten för press, radio och tv10 Myndigheten för press, radio och tv ska enligt sin instruktion verka för yttrandefrihet inom sitt verksamhetsområde och främja möjlig- heterna till mångfald och tillgänglighet inom press, radio och tv. Myndigheten ska även följa och analysera utvecklingen inom medie- området och sprida kunskap om den till allmänheten. En annan upp- gift för myndigheten är att besluta om presstöd, tillstånd, avgifter och registrering samt utöva tillsyn i frågor som rör tv-sändningar, beställ-tv, sökbar text-tv och ljudradiosändningar i de fall uppgifterna inte ligger på regeringen eller någon annan myndighet.11 Utöver den löpande verksamheten genomför myndigheten också ett antal utredningsuppdrag åt regeringen. Inom myndigheten finns också två fristående beslutande organ, det ena är och tv och det andra press- stödsnämnden. Bestämmelser om vad radio- och tv-sändningar får innehålla och andra villkor för programföretagens verksamhet finns dels i radio- och tv-lagen (se vidare avsnitt 3.2.2), dels i programföreta- 10Avsnittet baserar sig i huvudsak på uppgifter från Myndigheten för press, radio och tv:s hemsida, 111 § Förordning (2010:1062) med instruktion för Myndigheten för press, radio och tv. Att reglerna efterlevs kontrolleras av gransk- och tv som vi beskriver i avsnitt 9.4.2. har till uppgift att kontrollera och registrera läke- medel, narkotika och vissa andra produkter som med hänsyn till egenskaper eller användning står läkemedel nära. Myndigheten ut- övar också tillsyn av medicintekniska produkter, kosmetiska produk- ter, tatueringsfärger och vissa varor som är avsedda för kosmetiska och hygieniska ändamål.13 ska särskilt svara för kontrollen och tillsynen över ett antal uppräknade lagar och EU-förordningar, bland annat läke- medelslagen14 (2 § instruktionen). Marknadsföring av humanläkemedel regleras i 12 kapitlet läkemedelslagen och före- skrifter om marknadsföring av humanläkemedel (LVFS 2009:6). Det övergripande syftet med tillsynen är att skydda och främja folkhälsan. tillsyn berör alla medier och läkemedelsom- rådet påverkas också av den snabba utvecklingen inom informations- och kommunikationstekniken. Digitaliseringen och utvecklingen inom informationsteknologin har enligt vad har uppgett till utredningen bidragit till ett uppbrutet informationsmonopol – den kunskap som tidigare huvudsakligen fanns att hämta hos läkare, apotek, myndigheter och andra auktoriteter ligger inom nära räckhåll för patienten själv. Patienter blir då en tacksam målgrupp att rikta marknadsföring till. Utvecklingen har även inneburit en indi- vidualisering av medieutbudet, vilket har uppgett kan försvåra tillsynen. Patienter/potentiella läkemedelskonsumenter får anses tillhöra en grupp i samhället som kan beskrivas som sårbar. Samstämmighet råder här även med motiven till marknadsförings- lagen där det framhållits att det finns anledning att ställa speciellt höga krav på vederhäftighet vid marknadsföring som riktar sig till sjuka personer eftersom de kan antas vara mindre kritiska än konsumenter i allmänhet. Dessutom har framhållits att mycket stora krav bör ställas 12Avsnittet baserar sig i huvudsak på uppgifter från , 13Förordning (2007:1205) med instruktion för . på medicinsk argumentation, eftersom sådan argumentation har en övertygande kraft. Det ställs således mycket höga krav på marknads- föring av läkemedel, vilket också tydligt framgår av Marknadsdom- stolens praxis.15 () är en statlig myndighet som har i uppgift att pröva tvister som gäller konsumenters klagomål gentemot näringsidkare. Nämnden är ett alternativ till domstols- prövning. En konsument som är missnöjd med en vara eller en tjänst kan vända sig till för att få en kostnadsfri prövning av tvisten. Nämndens beslut är inte bindande för näringsidkaren. Myndigheten ska, enligt sin instruktion17, verka för att parterna kommer överens. är en tvistlösning som avses i 4 § första stycket lagen (2015:671) om alternativ tvistlösning i konsumentför- hållanden (1 § instruktionen). Om konsumenten vill ha ett avgörande som är bindande för när- ingsidkaren får han eller hon vända sig till domstol för att få tvisten prövad där. Där prövas sådana tvister enligt reglerna för tvistemål. Det innebär att konsumenten, om han eller hon förlorar målet, riske- rar att få betala både sina egna och motpartens rättegångskostnader. För att ska ta upp ett ärende till prövning krävs för det första att en anmälan görs av en konsument eller, vid grupptalan, av KO eller en sammanslutning av konsumenter. Vidare måste konsu- menten först ha kontaktat näringsidkaren för att försöka lösa pro- blemet. För att nämnden ska pröva en anmälan krävs att anmälan kommit in till myndigheten efter det att konsumenten gjort en reklamation till näringsidkaren. Ett ytterligare villkor för prövning är att värdet av vad som yrkas överstiger vissa belopp. Beloppen är olika beroende på vilken vara eller tjänst det är fråga om och framgår av instruktionen (se 8 § andra punkten). kan dock besluta att pröva en tvist trots att värdet av vad som yrkas understiger vad som anges i 8 § andra punkten eller 15Se t.ex. MD 2006:27. 16Avsnittet baserar sig i huvudsak på uppgifter från hemsida, 17Förordning (2015:739) med instruktion för . där anmälan har kommit in efter det att konsumenten gjort en reklamation. För det krävs att tvisten är av principiellt in- tresse eller att det finns andra särskilda skäl för prövning. Enligt lagen om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden ska en näringsidkare som har åtagit sig att lösa tvist med en konsu- ment genom alternativ tvistlösning lämna klar, begriplig och lättill- gänglig information om den eller de nämnder för alternativ tvistlös- ning som åtagandet avser.18 blev en egen myndighet 1981. Som skäl för nyordningen anförde regeringen att förtroendet för nämndens objektivitet bara kunde garanteras om den var en egen myndighet. Regeringen hänvisade bl.a. till Konsu- mentverkets partsställning som företrädare för konsumentintresset. När det gäller den kommunala verksamheten så erbjuder de flesta kommuner sina invånare konsumentstöd i varierad omfattning via kommunala konsumentvägledare. Utöver de statliga och de kommunala aktörerna finns fyra kon- sumentbyråer som vardera inom sitt verksamhetsområde tillhanda- håller konsumentstöd. Det finns också flera frivilligorganisationer som har konsumentfrågor som huvuduppgift, exempelvis paraply- organisationen . Rådgivningsverksamhet för konsumenter har be- drivits av den kommunala konsumentvägledningen. Sådan kommu- nal konsumentverksamhet finns i de flesta kommuner men har varie- rande omfattning eftersom det inte är något som ingår i kommunens obligatoriska uppgifter. Varje kommun får i stället utifrån sina förut- sättningar organisera konsumentverksamheten. Merparten av landets kommuner erbjuder sina invånare konsumentvägledning, 248 kom- muner av totalt 290. Antalet kommuner som saknar verksamhet har 18 10 § lagen (2015:671) om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden. dock ökat från 20 (2015) till 2017. Det har skett en successiv minskning av den totala arbetstid som läggs på konsument- vägledning. lades 104 årsarbetskrafter på konsumentvägled- ning, det var den lägsta siffran . mot- svarade tiden 151 årsarbetskrafter.19 Kommunernas konsumentvägledning har, till skillnad från den nationella vägledningen, en lokal förankring och kan ge ett mer per- sonligt stöd. En konsument kan få hjälp av den kommunala kon- sumentvägledningen både inför och efter köp av varor och tjänster. Om det uppstår tvister kan konsumenter få konsumentvägledningens hjälp att lösa tvisten. Konsumentvägledningen ger även hjälp och råd inför en eventuell prövning i ARN.20 Som beskrivits ovan i avsnitt 4.1.2 så ansvarar i samverkan med ett antal andra informationsansvariga myndigheter för upplysningstjänsten Hallå Konsument. Eftersom alla kommuner i inte erbjuder konsumentvägledning, gör den centrala väg- ledningstjänsten det möjligt för alla konsumenter att få stöd, obero- ende av om hemkommunen valt att ha vägledning eller inte. Konsu- mentverket och de andra informationsansvariga myndigheterna sam- verkar också med andra aktörer i det arbetet, bl.a. med kommunerna.21 Det finns fyra konsumentbyråer i . är re- presenterat i samtliga fyra styrelser. är äldst och bildades . Därefter bildades Konsumenternas Bank- och som ursprungligen hanterade enbart bank- frågor. 2001 utökades byråns verksamhet till att även omfatta frågor gällande fondbolag och värdepappersbolag. Året därpå, 2002, bildades som hanterar frågor om el på energimarknaden. Från och med årsskiftet 2011/2012 omfattar uppdraget även gas- och fjärrvärme. 19Konsumentverkets rapport i landet – KVL 2017 – en sammanfattande lägesbeskrivning av den kommunala konsumentvägledningen. 22Avsnittet bygger dels på information från , , dels på information från byråernas respektive hemsidor; , och tele, tv & internetbyrå, . Den byrån hanterade initialt tele- och internetfrågor men omfattas även tv- relaterade frågor i byråns verksamhet. Gemensamt för konsumentbyråerna är att verksamheten riktar sig till konsumenter, kommunala konsumentvägledare och till media. De är rådgivningsbyråer som utan kostnad ger opartisk information och vägledning till konsumenter inom respektive område. Konsumenter- nas Försäkringsbyrå och Konsumenternas Bank- och har en gemensam portal. Samtliga fyra samverkar med branschen. Telekområdgivarna – den av konsumentbyråerna som är mest in- tressant i förhållande till vårt uppdrag – är ett icke vinstdrivande aktiebolag med medlemsorganisationen och Telekomföretagen som ensam ägare. Byrån finansieras av de tele-, internet- och tv- operatörer som valt att vara med och finansiera verksamheten. Med dessa operatörer har Telekområdgivarna tecknat finansieringsavtal. I bolagets styrelse finns och Post- och telestyrel- sen representerade med två ledamöter var. De har ett avgörande in- flytande genom att en av dem alltid innehar ordförandeposten, vilken innebär utslagsröst. Därutöver ingår även IT- och Telekomföretagen och tre representanter från operatörerna i styrelsen. Styrelsens sam- mansättning innebär att byrån utgör en opartisk aktör på marknaden och är oberoende gentemot finansiärerna. Telekområdgivarna ger opartisk och kostnadsfri hjälp till konsu- menter om abonnemang för tv, telefoni och bredband. Rådgivning ges både före och efter köp. Byrån har också i vissa fall en medlande funk- tion i tvister mellan konsumenter och de operatörer som har tecknat avtal med byrån. Hos dessa operatörer finns en kontaktperson. Uppdraget omfattar tele-, internet- och tv-relaterade konsument- problem som är kopplade till ett abonnemang. Dessutom arbetar byrån med att fånga upp konsumentproblem och systematisera och analysera dessa för att därefter relatera uppkomna problem till de operatörer som finansierar byrån, till ägaren och till myndigheterna i 23 Avsnittet bygger på information från Telekområdgivarnas hemsida, Utanför byråns uppdrag ligger betalteletjänster (chatt och sms), hårdvarufel, val av operatör, annan internethandel, tv-avgifter och frågor från företagare. Telekområdgivarna har tillsammans med de operatörer som är med i byrån tagit fram uppföranderegler kring försäljning av tele-, tv- och internettjänster till konsumenter. På webb- platsen finns också information om och länkar till andra konsument- stödjande myndigheter och organisationer. Konsumenter representerar konsumenter i olika samman- hang, både i och internationellt. Organisationen är en parti- politiskt obunden och ideell paraplyorganisation med drygt 20 medlemsorganisationer. Bland medlemmarna finns invandrar- organisationer, pensionärsorganisationer, ABF, Funktionsrätt , , , Riksförbun- det Hem och Samhälle, , , mindre konsumentgrupper, m.fl. Konsumenter ger ut tidningen . Till organisa- tionen hör också KonsumentCentrum som bedriver konsumentväg- ledning i och utanför på uppdrag av olika stads- delsnämnder och kommuner. Konsumenter ingår i rådgivande organ och konsument- organisationer i och EU, skriver debattartiklar, medverkar i tidningar, tv och radio, svarar på remisser, försvarar konsumentper- spektivet i offentliga debatter samt deltar i konsumentkongresser och möten. 24 Avsnittet baserar sig i huvudsak på uppgifter från Konsumenters hemsida, har företagens ansvar för att förebygga och lösa konsumentproblem betonats i den konsumentpolitiska och mark- nadsrättsliga debatten. Tanken är att företagen genom frivilliga åtgär- der själva ska försöka komma till rätta med brister i marknadens sätt att fungera. Sådana frivilliga åtgärder har kommit att kallas för egen- åtgärder och kompletterar lagstiftningen och verksamheten hos bl.a. /KO och Patent- och marknadsdomstolen.1 Egenåtgärder är alltså systematiska åtgärder som vidtas av före- tag eller näringslivsorganisationer för att förebygga eller lösa kon- sumentproblem på marknaden, exempelvis utarbetande av normer och etiska regler för marknadsföring och inrättande av organ för att övervaka att sådana regler följs.2 Egenåtgärder kan vara – och är ofta – mer långtgående än lagstiftningen.