sou · H6B384 · 2018-12-20 00:00:00 — Att skala upp till kommersiell skala är kostsamt och det gäller för de flesta bioba- serade plaster. Därför är (liksom andra företag) engagerade i flera forskningsprojekt för att hitta gröna vägar till råmaterialkemi- kalier. Kostnaden för företagen blir betydligt lägre om nya biobase- rade kemikalier kan stoppas in i befintliga processer än om nya an- läggningar behöver byggas upp för hela processen. Svensk Dagligvaruhandel sätter i sin färdplan, som ligger inom ramen för regeringens initiativ Fossilfritt , bland annat upp målet att till 2030 ska branschens plastförpackningar vara produ- cerade i biobaserad eller återvunnen råvara. Även leksakstillverkaren har ambitiösa mål för sina pro- dukter. Enligt företaget kommer de första Lego-bitarna som till- verkas av förnybar plastråvara introduceras . Plasten, PE, härrör från bioetanol som fermenteras från sockerrörsgrödor. De nya bitarna kommer initialt bara att representera en liten del av Legos sortiment. Av alla plastbitar i sortimentet, utgör PE bara en till , och det handlar om några specifika produkter (figu- rer av träd och buskar). Men Legos mål är att alla deras kärnpro- dukter och förpackningar ska tillverkas med hjälp av förnybart material . har en målsättning är att byta ut all plast i sina produkter till plast baserat på återvunnet och/eller biobaserade material . På så sätt menar företaget att kan säkra framtidens pro- duktion och eliminera behovet av fossil råvara för att göra plast. och det finska oljebolaget samarbetar för att använda biobaserade rester och avfallsmaterial, till exempel använd matolja, vegetabiliska oljor vid framställning av plastprodukter. Piloten i kommersiell skala för PP och PE startade och plasterna kommer bestå av biobaserat innehåll. Produk- tionen av biobaserad plast baseras på Nestes biomassa. ska sedan använda den nya plasten i produkter som ingår i det nuvarande sortimentet, till exempel plastförvaringslådor, för ett be- gränsat antal produkter. När kapaciteten förbättras är planen att ut- öka med fler produkter. 6.8.4Svensk forskning om plast från skog och jordbruk Att utnyttja råvara från skogsbruk och jordbruk för plasttillverkning ligger främst på forskningsstadiet. Olika projekt i har tittat på möjligheten att använda restprodukter från skogsbruk. Skogskemi, ett samarbetsprojekt mellan skogs- och kemiindustrin samt akademin, studerade ingående tre värdekedjor för att ta fram drop-in-kemikalier från svenskt skogsbruk till kemi. Två svenska kluster deltog, Kemiklustret i och SP Proces- sums bioraffinaderikluster i . Tre värdekedjor ingick, baserade på skogsråvara och med potential för uppskalning till de- monstrationer – butanol, metanol och olefiner, där olefiner (eten och propen) är relevant för plastproduktion. De främsta slutsatserna från projektet är att: •Tekniken finns även om uppskalning måste bevisas för några steg. •För att kunna införas krävs ekonomiska drivkrafter. •Ur ekonomisk synpunkt finns det större möjligheter inom driv- medelsområdet men där är osäkerheten om villkoren stor. •Tillämpning inom kemi och material har svårt att konkur- rera mot drivmedel med de stöd som finns för de . •Nya affärsmodeller kan komma att krävas. Efter Skogskemi har metanolspåret drivits vidare genom projektet och olefinspåret i Närodlad plast. Butanolspåret drivs av , som har ett intresse i produkten och utvärderar vilka möjligheter som finns för en fortsättning. I Närodlad plast var ambitionen för företagen i projektet att skapa en värdekedja hela vägen från skogen till färdiga produkter, ex- empelvis plastkorkar till mjölkkartonger och bärkassar, genom att ta tillvara restprodukter från skogsbruket och koppla ihop olika tek- niska möjligheter. Projektet analyserade bland annat olika affärs- modeller, tekniska utmaningar, och de marknadsmässiga förutsätt- ningarna. Resultaten visade att priset på PE från skogsråvara är be- tydligt högre jämfört med fossilbaserad PE. Det i kombination med höga investeringskostnader utgör svårigheter för att ta projektet till en kommersiell nivå. Forskningsprogrammet – sition Pathways drivs och har målsättningen att ut- veckla plaster som är baserade på bioråvara. Jordbruksprodukter, alger och skog är tänkbara råvarukällor. Plasterna inom projektet ska ha önskade egenskaper men även vara återvinningsbara. (STEPS be- skrivs närmare i kapitel 3 Vad händer i omvärlden). 6.8.5Nästa generations förnybara plastråvara Om fossil plast ska ersättas av bioråvara är det viktigt att beakta den markanvändning som krävs och konkurrensen med andra produkter. För att möjliggöra en övergång till det förnybara är det nödvändigt att titta brett i utvecklingen av alternativ till plast från fossil råvara, utöver den biomassa som utnyttjas , i alla fall om ambitionen är att fullt ut fasa ut den fossila plasten. Ett intressant exempel är möjligheten att tillverka plast från koldioxid, ett annat är att an- vända alger som råvara. Koldioxid från råvara handlar om att initialt reducera den stabila koldioxiden till exempelvis metanol eller metan som sedan kan för- ädlas vidare. För det används exempelvis vätgas. Tillverkning av vätgas görs med spjälkning av vatten, en process förenat med stora energiförluster på grund av den överpotential som krävs för elektro- lysen. för denna process kan komma från till exempel vindkraft. Flera initiativ och forskningsstudier visar ändå på lovande resul- tat. Till exempel arbetar för en förnybar tillverkning av metanol och olefiner (eten och propen) från koldioxid och vätgas (från vatten, sol eller vindkraft). Denna teknik skulle medföra att det inte krävs så stora arealer för produktion av biobaserad råvara till plastproduktion vilket skulle innebära en minskad risk för konkur- rens med livsmedelsproduktionen. För att detta skulle kunna möjlig- göras krävs en omställning av processer och inte minst ett nära sam- arbete längs hela värdekedjan. Företaget Covestro använder koldioxid i tillverkningen av PUR. har företaget använt denna nya teknik i sin produktionsanlägg- ning i Dormagen, nära Köln.9 Forskare vid har tittat på polyetylenfuran- dikarboxylat (PEF) från koldioxid och oätliga växtmaterial (jord- bruksavfall och gräs) med lovande resultat (Banerjee et al., 2016). PEF, ett alternativ till PET, är tillverkad av etylenglykol och en förening kallad 2–5-furandikarboxylsyra (FDCA). Ett tillväga- gångssätt är att omvandla fruktos från majssirap till FDCA, en teknik som Coca Cola med flera företag tagit fram. I stället för att använda socker från majs har Stanfordforskarna experimenterat med furfural, en förening framställd av jordbruksavfall som har använts i många årtionden. Omkring produceras för an- vändning i hartser, lösningsmedel och andra produkter. Utredningen har låtit göra en livscykelanalys, LCA, med syfte att studera miljöpåverkan från fossila plaster och jämföra dessa med bio- baserade alternativ. Här presenterar vi delar från , en fullständig beskrivning finns i bilaga 8. fokuserade på miljöpåverkan gällande klimatpå- verkan (växthuseffekten), övergödning och försurning. För att även inkludera aspekten av avfallshantering och materialåtervinning ana- lyserades även miljöpåverkan från återvunnen PET och PE från bio- baserad råvara. Påverkan på biologisk mångfald och dess ekosystem- tjänster ingick inte i studien, vilket är ett generellt problem och främst beror på metodproblem. De fossila plasterna som ingick i studien var PE och PET. Som biobaserade alternativ till fossil PE och PET valdes bio-PE (drop-in plast) som är biobaserad respektive PLA (ersättnings- plast) som är biobaserad och som har liknande egen- skaper som PET. I sammanhanget är det viktigt att framhålla att plast som marknadsförs som biobaserad ofta inte består av 100 pro- cent biobaserad råvara. Den biobaserade PE som studerades i detta fall har producerats från sockerrör och PLA från majs. Återvunnen PET och PE som modellerades i studien utgick från återvinning av fossil PET och PE, inte biobaserad. När en LCA används för att jämföra miljöpåverkan av de olika plast- typerna är det viktigt att framhålla att flera avgränsningar gjorts. Det innebär att resultatet inte ger en helhetsbild utan snarare visar på några miljöpåverkansfaktorer. Exempelvis har inte den miljöpå- verkan som utvinningen av olja innebär beaktas i utredningens LCA, inte heller påverkan från användningsfasen. I denna LCA har inga transporter inkluderats och ingen systemexpansion har heller gjorts för att inkludera miljövinningen av producerad el och värme från förbränningen av de olika plasterna. Tillverkningen av PLA och bio- PE bygger även på platsspecifika data från tillverkare och ger därför inget generellt resultat för miljöpåverkan från PLA respektive bio- PE. Data för de biobaserade plasterna bygger även på två olika bio- baserade råvaror, majs för PLA och sockerrör för bio-PE. Det bety- der att resultatet är specifikt för dessa råvaror och skulle ändras om andra biobaserade råvaror skulle användas för produktionen. Resultatet från utredningens LCA visade en klar minskning när det gäller klimatpåverkan för biobaserade plaster jämfört med fossila plaster. För övergödning och försurning var dock påverkan högre för de biobaserade plasterna än de fossilbaserade vilket främst var från produktionsprocesserna. Den största miljöeffekten gällande övergödning har de biobaserade plasterna där bio-PE var det sämsta alternativet. Den största delen som bidrog till övergödningsvärdena var från tillverkningen av de biobaserade plasterna vilket troligen be- ror på odlingen av majs och sockerrör. För att även få med återvinningsperspektivet studerades påverkan från återvunnen plast. Break-even analyserna visade att PE kan åter- vinnas 11 gånger och PET 17 innan de når samma klimatpåverkan som samma i kilogram nytillverkad plast. Detta baseras dock på att återvunnen plast kan användas och att den inte förlorar sina egenskaper. LCA-rapporter visar även de på en miljönytta med bio- baserade plaster jämfört med fossilbaserade. Enligt en studie av Pilz et al. (2010) ger en plastfilm baserad på bio-PE två till koldioxid mindre (beroende på råvaran) i jämförelse med en plast- film av fossil PE. En studie av Kruger och Detzel (2006) som jäm- förde en matlåda av PLA med en av PET visade att PLA hade mindre klimatpåverkan men högre påverkan när det gäller övergödning jäm- fört med PET. Studien antog olika viktmaterial för lådan, där lådan krävde mindre material av PLA i jämförelse med PET. PLA visades även ha mindre klimatpåverkan än både fossilbaserad PP och PS. Ytterligare en studie om plast för matlådor (Madival et al., 2009), visade en högre klimatpåverkan från PET än PLA. Även i denna stu- die angavs en högre vikt på lådan av PET jämfört med en låda till- verkad av PLA. En LCA utförd av Braskem (2017) visar även den på en större miljönytta för bio-HDPE när det gäller klimatpåverkan, ekotoxi- kologi, resursförbrukning och kumulativt energibehov. Däremot gav exempelvis kategorierna vattenförbrukning, markanvändning, ozonnedbrytning, toxikologi och övergödning ett sämre resultat för bio-HDPE jämfört med en fossil motsvarighet. Även om biobaserade plaster i olika pekar på en klar miljövinst gällande klimatpåverkan är det viktigt att även utreda faktorer såsom möjligheten till materialåtervinning, livslängd och möjligheten att producera plast från en råvara som är hållbar även på lång sikt för att skapa en hållbar biobaserad plast för framtiden. Eftersom en LCA enbart omfattar vissa former av miljöpåverkan ger inte resultaten en komplett bild. Exempelvis ingår inte alltid faktorer som livslängd och återvinning vilka är centrala när det handlar om vilken miljöpåverkan en produkt i slutändan har. Vikten av att inklu- dera livslängden och återvinning när miljönyttan ska jämföras åskåd- liggörs bland annat i en studie där en låda av delvis åter- vunnen fossilbaserad ABS jämfördes med en likadan låda gjord av PLA/polykarbonat (PC) (PLA blandat med fossil polykar- bonat) och polyamid (biobaserad) (Røyne och , 2016). Studien beaktade alla faser i lådans livscykel, från råmaterialets fram- ställning och användning av produkten till materialåtervinning och slutligen deponering. För en drop-in plast är det enklare att göra en direkt jämförelse med den fossila motsvarigheten, vilket inte är fallet för ersättnings- material. visade att PLA/PC (ersättnings- material) hade betydligt lägre miljötålighet, särskilt gällande fukt och värme. Därför kan produkten förväntas ha en kortare livslängd då den i detta fall (en låda för motorkomponenter) tvättas regel- bundet vid hög temperatur. Studien visar att om livslängden för er- sättningsmaterialet (PLA/PC) är en femtedel mot de andra materi- alen krävs fem gånger så mycket energi och material för produktion, transport, etc. för att ge kunden samma funktion. Resultaten visar att tre faktorer är avgörande för hur stor miljö- påverkan blir: 1.Produktens livslängd har den största effekten – en kort livslängd innebär att det krävs fler tillverkningar och större materialåtgång. 2.Möjlighet till materialåtervinning – för en produkt som till stor del består av återvunnet material utgör inte materialtillverkningen någon stor inverkan på klimatet. 3.Andelen biobaserad råvara – biobaserad plast ger större miljö- nytta. I sammanhanget är det viktigt att också nämna att funktionen kan variera och att detta kan ha en stor miljöpåverkan. Om de biobase- rade alternativen är sämre i tillämpningar för livsmedelsförpack- ningar riskerar det exempelvis leda till större matsvinn. Om tjockare skikt för barriärer och mekaniska egenskaper behövs för biobaserat så är det inte resurseffektivt. När miljönyttan jämförs mellan biobaserad och fossilbaserad plast be- höver hänsyn tas till markanvändningen. Ofta visar på att miljönyttan blir mindre för en biobaserad plast när det gäller denna parameter. Markanvändning påverkar den biologiska mångfalden, det kan röra sig om förlust av arter och livsmiljöer, fragmentering och an- nan negativ påverkan av livsmiljöer. Olika ekosystemtjänster riskerar också att påverkas negativt, till exempel vattenrening. Påverkan på biologisk mångfald skiljer sig åt mellan skogsbruk, jordbruk och mellan olika brukningsmetoder. En bedömning kan också behöva göras om restprodukter från skog och jord ska bidra till att bevara kol i marken och jordens mikrofauna (ekosystemtjänsterna vattenrening och jordens förmåga att tillhandahålla näring för växterna) eller bidra till energiförsörjning och/eller plast. Här spelar påverkan på både klimat och biologisk mångfald in. Diskussionen om användning av biomassa för plasttillverkning kopplas ofta till risken för konkurrens med livsmedelsproduktion och huruvida det är etiskt försvarbar att förvandla möjlig mat och grödor för industriella syften. Samma diskussion gäller möjligen i högre grad för odling av grödor för energiändamål. Bland jord- bruksprodukter finns även fiber för textiltillverkning, frukt och grödor för produktion av alkohol och tobak. Med den nuvarande produktionsnivån av biobaserad plast råder inget problem med markanvändningskonkurrens. På , om en allt större mängd bioråvara ska utnyttjas för plastproduktion, kan det dock bli svårt att undvika problemet med råvarutillgång. Den totala jordbruksmarken globalt är , som huvudsakligen används för mat och foder (et al., 2018). används cirka en miljon hektar jordbruksmark för plast- råvara (European Bioplastics, 2017a), men om en total omvandling till fossil plast skulle ske är behovet 150–för att ta fram bioråvaran från jordbruksmark10. Detta visar på nödvändig- heten av att diversifiera de förnybara resurserna för att inkludera annan biomassa och koldioxid som råvaror, givetvis utöver en minskad användning och ökad återvinning. Den fossila oljans negativa miljöpåverkan måste i sammanhanget sättas i relation till den påverkan som motsvarande bioråvara har. Oljeutvinning påverkar miljön och klimatet genom att det är en ändlig resurs som orsakar ökade koldioxidhalter i atmosfären till skillnad från biobaserade råvaror som är förnybara. Miljön påverkas till följd av markanvändning, användning av stora mängder sötvatten samt risk för oljeutsläpp till miljön (, 2013). Oljeutsläpp kan orsaka skador på värdefulla miljöer, utarma växt- och djurliv och utgör en akut risk för sjöfåglar, fisk och däggdjur. och andra vattenlevande organismer kan drabbas av nedsatt tillväxt eller annan typ av biologisk stress vid kontakt med olja. Havs- och vatten- myndigheten bedömer att fartygstrafiken och oljetransporterna över och kommer att öka, vilket leder till en ökad risk för oljeutsläpp i svenska vatten (Havs- och vattenmyndigheten, 2018). 10Bygger på ett grovt antagande, nuvarande 1 miljoner ha för att producera biobaserad plast är uppskalad till 150–300 miljoner ha för att producera 300–(nuvarande och framtida prognostiserad efterfrågan). Mindre markanvändning och högre resurseffektivitet är möjlig genom användning cellulosamaterial och olika avfallsströmmar eller biprodukter från jordbruk och skogsbruk (et al., 2018). Adamcová, D., Vaverková, M. (2016). New polymer behavior under the landfill conditions. and Biomass Valorization, 7(6), s. 1459–1467. Aeschelmann, F., Carus, M. (2015). Industry report, Biobased Buildning Blocks and Polymers in the world: Capacities, Produc- tion and Applications – Status Quo and Trends Towards 2020. vol 11 (3), ss. 154–159. Alhamarna, A., , S. (2017). Identifiering av elektronikskrot. Examensarbete 15 hp. ., ., Stenmarck Å., . (2018). Po- tential och lösningar för återbruk på svenska kontor. IVL Rap- port Nr C 339, . Avfall (2018a). Förebyggande av avfall i offentlig upphand- ling. Rapport 2018:06, Avfall Utvecklingssatsning. ISSN 1103–4092. Avfall (2018b). SKRIVELSE: Kommentarer på rapport ”Möjliga styrmedel för ökad materialåtervinning av plast”. Adres- serat till , Samhällsekonomienheten, 106 48 . Babu, R.P., O', K., Seeram, R. (2013). Current progress on bio-based polymers and their future trends. Progress in Bio- materials. 7 (8). Bejgarn, S., M. MacLeod, C. Bogdal and M. Breitholtz (2015). Tox- icity of leachate from weathering plastics: An exploratory screen- ing study with Nitocra spinipes. Chemosphere 132: 114–119. (2018). Personligt meddelande från , hållbarhets- strateg, stad, vid upprepande tillfällen – . (2018). Personligt meddelande från , krite- riechef, , vid upprepade tillfällen –. Bisaillon, M., , ., , M., Stenmarck, Å., , J., , J-O., Tyskeng, S. (2009). Nya styrmedel inom av- fallsområdet? KTH Miljöstrategisk analys. Blastic (2018). (2018). Personligt meddelande från , projektledare , Ekodesign och energimärkning, Ener- gimyndigheten, . BMEL (German Federal ) (2017). PLA in the . /projektfoerderung/projekte-und-ergeb- nisse/projektverzeichnis. (2017). Life Cycle Assessment on and Fossil HDPE. Bråte, L., , B., , T., Halsband, C., , C., Lusher A(2017). Micro-and macro-plastics in species from Nor- dic waters. (2018). Personligt meddelande från , Havs- och vattenmyndigheten . Bremle (2018). Personligt meddelande från , cent- rumledare, Substitutionscentrum, , vid upprepande tillfällen –. (2002). Kartläggning och utvärdering av plaståtervin- ning i ett systemperspektiv. Rapport 1418. 45515467196/B1418.pdf. CBI (from developing coun- tries) 2016. Factsheet: Plastics for vehicles in Union. Cefur (2016). Guide för bioplaster – från tillverkning till återvin- ning. Tillgänglig: 15-MB.pdf (Hämtad ). , G., Patel, M.K. (2012). Plastics Derived from biological sources: Present and Future: A Technical and . vol 112, ss. Cullbrand K., ., Fråne A. (2015). Utökad demontering av personbilar. Utvärdering av demontering- och fragmenterings- försök av 220 personbilar. IVL 2015. 50865291403/C142.pdf. (2018). Personligt meddelande från , innovationsstrateg, , vid upprepade tillfällen –. de Souza ., Kloas W, Zarfl C., Hempel S., Rillig MC. (2017). Microplastics as an emerging threat to terrestrial ecosys- tems. Glob Change Biol.2018;24:1405–1416. Dir 2016:66, Kommittédirektiv. /49f7c0/contentassets/6958bb4359014725ac 7caca09584ea6f/kommittedirektiv-initiativet-fossilfritt- sverige.pdf (Hämtad ). Dir. 2018:44, Tilläggsdirektiv till Miljömålsberedningen (M 2010:04) – En strategi för förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser. /49babc/contentassets/0c8847c67fd044d6b0 10657a88bfcfe1/tillaggsdirektiv-till-miljomalsberedningen--en- strategi-for-forstarkt-atgardsarbete-for-bevarande-och-hallbart- nyttjande-av-hav-och-marina-resurser-dir.-201844 (Hämtad ). Eerhart, A.J.J.E., Faaij, A.P.C., Patel M.K. (2012). Replacing fossil based PET with biobased PEF; process analysis, energy and GHG balance. Energy and Environmental Science. vol 5, ss. 6407– 6422. (2018). Personligt meddelande från , Livs- medelsverket, . , M., , J-O. (2015). Potentialer för materialåter- av byggplast från rivning. Erfarenheter utifrån två fall- studier. Rapport 2216. 54339655565/B2216.pdf. , and Company and (2016). Economy – Rethinking the future of plastics. Tillgänglig: (Hämtad ). European Bioplastics (2015). Tillgänglig: bp/EUBP_BP_Mechanical_recycling.pdf (Hämtad ). European Bioplastics (2017a). What are bioplastics. Tillgänglig: EuBP_FS_What_are_bioplastics.pdf (Hämtad ). European Bioplastics (2017b). Bioplastics market data 2017. Till- gänglig: market_data/2017/Report_Bioplastics_Market_Data_2017.pdf (Hämtad ). European Bioplastics (2017c). plastics – fostering a re- source efficient circular economy. Tillgänglig: EuBP_FS_Renewable_resources.pdf (Hämtad ). European Bioplastics (2018). (Hämtad ). , O., Bledzki, A.K., Fink, H.P., Sain, M. (2013). Progress Re- port on Natural Fiber Reinforced Composites. Materials and En- gineering. vol 299 (1), ss. 9–26. Fråne, A. (2017). Kommunplast i en cirkulär ekonomi. Fråne, A., , L., , J., Vukicevic, S., Tapper, M. (2015). Kunskapsunderlag för ökad källsortering av plastförpack- ningar. IVL Rapport 2247. Fråne, A., Stenmarck, Å., Sörme, L., , A., , C. (2012). Kartläggning av plastavfallsströmmar i . 108, 2012. På uppdrag av . Furkan, H.I., , R. (2015). Lignocellulosic biomass: a sustain- able platform for the production of bio-based chemicals and pol- ymers. vol 6, ss. 4497–4559. Ganzevles J., Potting J., Hanemaaijer A. (2017). Policy Brief: Eval- uation of for a Circular Economy. , The Hague. GESAMP (2015). Sources, fate and effects of microplastics in the environment: a global assessment. J. Kershaw (Ed. ), (Vol. 90, pp. : IMO/FAO/UNESCO- IOC/UNIDO/WMO//UN//on the Scientific Aspects of . Geyer, R., Jambeck, J. R., & , K. (2017). Production, use, and fate of all plastics ever made. Science advances, 3(7), e1700782. Golv till tak (2018). GBR golvåtervinning fyller . Artikel i och tak, nummer 3, 2018. (2014). : Environmental Assessment of Biobased, Biodegredable and . Grosjean (2018). Personligt meddelande från , chef för energi, miljö och råvaror, Ekonomiska avdelningen för de nordiska länderna, i , . Hahladakisa, J., ., Weberb, R., Iacovidoua, E., Purnella P (2018). An overview of chemical additives present in plastics: Mi- gration, release, fate and environmental impact during their use, disposal and recycling. 344 (2018) 179–199. Harmsen, P.F.H, Hackmann, M.M., , H.L. (2014). build- ing blocks for bio-based plastics. Biofuels, Bioproducts and Biorefining. vol 8, ss. 306–324. , L., , , , H. (2018). Möjliga styr- medel för ökad materialåtervinning av plast. Hastrup Clemmensen och (2018). Personligt meddelande från och , Ressour- cer og Forsyning, Miljø- og , , . Havs- och vattenmyndigheten (2018). Oljeutsläpp i miljöer. (2018). Personligt meddelande från , projekt- ledare plastupphandling, kommun, vid upprepade tillfällen –. Hopewell, Dvorak, R. & Kosior, E. (2009). Plastics recycling: chal- lenges and opportunities. Jakubowicz, I, Yarahmadi, N., (2017). Personligt meddelande från docent och docent . Jambeck, J. R., Geyer, R., Wilcox, C., Siegler, T. R., Perryman, M., Andrady, A., & , K. (2015). Plastic waste inputs from land into the ocean.