sou · H6B320 · 2018-03-19 00:00:00 — För illikvida eller riskfyllda finan- 59I förslag till ny lag om försäkringsdistribution finns liknande bestämmelse, se Ds 2017:17. 60Se Riktlinjer om vissa aspekter av lämplighetskraven, , /2012/387. Rikt- linjerna utgör inga absoluta krav. De kan jämföras med allmänna råd. Om ett företag inte följer riktlinjerna måste företaget kunna förklara hur det anser sig att på något annat sätt leva upp till kraven i den bakomliggande författningen, se Finansinspek- tionens promemoria Genomförande av de europeiska tillsynsmyndigheternas riktlinjer och rekommendationer, FI Dnr 12–12289. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag siella instrument kan nödvändig information omfatta storleken på kundens normala och sammanlagda inkomst, om inkomsten tjänas in på fast eller på tillfällig basis, samt källan till inkomsten (anställ- ning, pensionsinkomster, investeringsinkomster, ränteintäkter etc.) Dessutom omfattas kundens tillgångar, inklusive likvida medel, in- vesteringar och fast egendom. Investeringar i privata aktiebolag som sker genom andelsbaserad gräsrotsfinansiering, eller i krediter till privatpersoner eller företag genom lånebaserad gräsrotsfinan- siering är att betrakta som illikvida placeringar i detta sammanhang. Ett värdepappersinstitut ska när det tillhandahåller någon annan investeringstjänst än investeringsrådgivning eller portföljförvaltning begära att kunden lämnar uppgifter om sina kunskaper och erfaren- heter av den specifika tjänsten eller produkten så att institutet kan bedöma om investeringstjänsten eller produkten passar kunden. Insti- tutet ska, om det mot bakgrund av de uppgifter som det har fått anser att tjänsten eller produkten inte passar kunden, informera kunden om detta. Om kunden inte lämnar uppgifter eller lämnar ofullstän- diga uppgifter, ska institutet informera kunden om att det inte går att avgöra om tjänsten eller produkten passar kunden (9 kap. 24 § lagen om värdepappersmarknaden). Denna passandebedömning ska alltså göras när ett värdepappersinstitut tillhandahåller andra tjänster än investeringsrådgivning och portföljförvaltning, exempelvis när institutet utför en order på en kunds uppdrag. Både upplysningar om att tjänsten eller produkten inte passar och varningar om att före- taget inte kan göra någon sådan bedömning får lämnas i standardi- serad form. gällde att ett värdepappersinstitut, innan det utförde en värdepapperstjänst för en kunds räkning , skulle lämna information om riskerna med de finansiella instru- menten. Detta bedömdes dock inte vara tillräckligt för att uppfylla kraven i MiFID. Det konstaterades att direktivet inte innehöll någon begränsning av skyldigheten till att bara gälla första gången institutet utför en tjänst för kundens räkning. Om ett värde- pappersinstitut tidigare hade gjort affärer med en kund och därmed kände till kundens kunskaper och erfarenhet på området, borde det dock inte vara nödvändigt att institutet på nytt begär in sådana uppgifter som det redan har dokumenterat. Det anfördes också att bedömningen av om ett finansiellt instrument eller en tjänst passar Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag kunden borde kunna ske på ett enklare sätt än en lämplighets- bedömning.61 Under vissa förutsättningar gäller undantag från skyldigheten att göra en passandebedömning vid tillhandahållande av investerings- tjänsterna mottagande och vidarebefordran av order avseende ett eller flera finansiella instrument eller utförande av order avseende finansiella instrument på kunders uppdrag (2 kap. 1 § 1 och 2). För tillämpning av undantagsbestämmelsen krävs bland annat att tjänsten avser ett finansiellt instrument som kan betraktas som okomplicerat och att kunden själv har tagit initiativ till tjänsten. Med okomplice- rade instrument avses instrument där strukturen bedömts vara så enkel att kunderna lätt förstår instrumentets egenskaper och dess risk. Risken behöver dock inte vara låg – tvärtom kan många okompli- cerade instrument vara förenade med hög risk. Som okomplicerade instrument betraktas till exempel aktier upptagna till handel på en reglerad marknad eller en likvärdig marknad utanför EES samt obliga- tioner och andra skuldförbindelser, förutom sådana som omfattar derivat. Beträffande tjänster som avser obligationer och andra skuld- förbindelser tillkommer bland annat ett krav på att instrumenten ska ha tagits upp till handel på en reglerad marknad, en likvärdig marknad utanför EES eller en MTF-plattform (1 kap. 4 b §). När det gäller aktier ska även aktier som handlas på en MTF-plattform betraktas som okomplicerade. Det finns alltså avgörande skillnader mellan en lämplighets- bedömning och en passandebedömning. Tillämpningsområdet för den föreslagna nya lagen är avgränsat till förmedlingsverksamhet, dvs. den som driver verksamheten sam- manför presumtiva avtalsparter och bistår dem i samband med deras finansiering respektive investering. I det verksamhetstillstånd som krävs för kapitalförmedlare inbegrips varken investeringsråd- givning eller portföljförvaltning. Kopplingen mellan lämplighets- bedömning och de båda tillståndspliktiga investeringstjänsterna hindrar inte i sig att det i nationell lagstiftning införs krav på en lämplighetsbedömning som till syfte och form är densamma som den enligt lagen om värdepappersmarknaden. Det får dock anses vara mindre lämpligt eftersom det torde uppkomma risk för oklar- het och förvirring. Som anförts har både och uttalat att 2006/07:115 s. 443. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag gräsrotsfinansieringstjänster är att bedöma som investeringstjänsten mottagande och vidarebefordran av order eller alternativt utförande av order enligt MiFID II. Såsom den nya lagen föreslås vara avgränsad kan den verksamhet som kapitalförmedlare bedriver i inte utifrån lagen om värdepappersmarknaden kategoriseras som nämnda investeringstjänster. Detta beror dock på den svenska tolkningen och tillämpningen av begreppet finansiellt instrument. Det sagda bör inte utgöra något hinder mot att använda bestämmelsen om passandebedömning i lagen om värdepappersmarknaden som före- bild för en bestämmelse om skyldighet för en kapitalförmedlare att inhämta uppgifter och göra en bedömning om investeringar genom lånebaserad eller andelsbaserad gräsrotsfinansiering passar kunden. Skyldigheten ska gälla kapitalförmedlare vars kunder är att bedöma som konsumenter. En kapitalförmedlare ska alltså utföra en passande- bedömning om en privatperson vill finansiera en kredit till en annan privatperson eller till ett företag. Ett krav på passandebedömning innebär ett ändamålsenligt skydd för sådana personer. Kravet får anses vara proportionerligt med hänsyn till det konsumentskyddan- de syftet. Som tidigare föreslagits bör skyldigheten att inhämta uppgifter och göra en bedömning om tjänsten passar kunden gälla också sådana företag som driver verksamhet som kapitalförmedlare men är undantagna från tillståndsplikten (se avsnitt 11.3.3). En invändning mot den föreslagna skyldigheten skulle kunna vara att en prövning motsvarande passandebedömning inte inbegri- per inhämtande av upplysningar om kundens finansiella ställning och investeringsmål. Sådana uppgifter är en förutsättning för att kunna lämna en individuellt anpassad rekommendation. Det kan dock, som nämnts, inte bli aktuellt enligt den nya lagen. Det bör också beaktas att de enskilda investeringar som görs är förhållande- vis begränsade i storlek. Detta är å andra sidan hur finansierings- formen har sett ut och alltjämt ser ut. Den kan finnas anledning att utvärdera om kravet täcker behovet av konsument- skydd. Någon möjlighet till undantag från skyldigheten att genomföra en passandebedömning bör inte införas. Som tidigare påpekats ut- gör de skuldförbindelser och de ägar- eller skuldandelar som före- kommer vid sådan gräsrotsfinansiering som föreslås omfattas av den nya lagen illikvida instrument. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag Beträffande vilka uppgifter som ska inhämtas och hur det ska ske bör regler införas på lägre nivå än lag. Ett föreskriftbemyn- digande bör tas in i den nya lagen. Vägledning för vilka krav som bör uppställas torde kunna hämtas från befintlig reglering av passande- bedömning. Det som i tidigare lagstiftningssammanhang har anförts beträffande behovet av att göra en passandebedömning om kunden redan har gjort liknande investeringar är av relevans också vid del- tagande i gräsrotsfinansiering. Vid finansiering av exempelvis kre- diter till privatpersoner torde det inte föreligga någon principiell skillnad mellan ett specifikt investeringstillfälle och ett annat. Vid utformande av detaljregleringen bör möjligheten att inhämta och be- handla uppgifter genom automatiserade förfaranden inte uteslutas. När det gäller rådgivningstjänster förekommer rådgivningsverktyg som är helt automatiserade eller sådana som innefattar viss mänsk- lig kontakt i något skede av processen. Rätt utnyttjade anses auto- matiserade rådgivningsverktyg bland annat kunna göra det lättare att uppfylla de dokumentationskrav som företag ska följa.62 I sammanhanget kan tilläggas att den nederländska övervak- ningsmyndigheten för finansmarknaden (AFM) har gett ut allmänna råd om att både låne- och andelsbaserade gräsrotsplattformar bör utföra passandebedömningar av nya kunder i samband med att dessa registrerar sig som potentiella investerare63. De allmänna råden kräver inget särskilt format förbedömningarna. De flesta större nederländska gräsrotsfinansieringsplattformar har utvecklat egna digitala testformat som ofta innehåller en blandning av både lämplighetsprövning och passandebedömning. AFM förväntar sig att passandebedömningarna ska resultera i bättre information till investeraren, att en viss risk- klassificering utförs och att investerare blir avrådda från att göra investeringar som inte bedöms vara lämpliga för dem. Om inve- steringarna är stora64 ska vissa delar av passandebedömningen göras på nytt. Särskilt gäller det frågor relaterade till den investerings- gräns på av de disponibla tillgångarna som gäller för alternativa investeringsformer i . 62Finansinspektionens , , Dnr 17–7486, s. 25. 63Enligt samtal med , på AFM, . 64 Ny passandebedömning ska göras vid investeringar på och sedan vid 10 000, 20 000, 30 000 och . Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag Bedömning: Det bör inte införas en bestämmelse som begränsar storleken av investeringar som sker genom gräsrotsfinansiering. Flera länder har valt att komplettera passandebedömning och infor- mationsregler med investerarskydd i form av investeringstak. Dessa investeringstak löper i allmänhet och består antingen av ett fast belopp eller en viss andel av investerarens inkomst eller förmögenhet. Gemensamt för samtliga länder är att det är plattformarnas skyldighet att se till att investeringsbestäm- melserna efterlevs. har höjt de personliga fasta belopps- gränserna för investeringar och plattform beträffande lånebaserad gräsrotsfinansiering, respektive och plattform för andelsbaserad gräsrotsfinansiering. Beloppsgränserna sammanfaller med de nivåer som definitionsmässigt åtskiljer professionella och icke-professio- nella investerare i . Enligt den nederländska övervak- ningsmyndigheten för finansmarknaden, AFM, bör privatpersoner inte investera av sina disponibla tillgångar i gräsrotsfinansiering. Till skillnad från beloppsgränserna ovan så gäller procentbegränsningen över samtliga plattformar. Detta gör regelefterlevnaden komplicerad, eftersom det inte finns något ge- mensamt system hos AFM eller hos de nederländska plattformarna för att dokumentera och följa upp investerares tillgångar över tiden. De nederländska begränsningarna är inte lagstadgade. De kan liknas vid allmänna råd från AFM.65 I gäller investeringsbegränsningar för konsumenter som investerar i andelsbaserad gräsrotsfinansiering. Endast invester- ingar som uppgår till högst är tillåtna utan ytterligare krav. Vid investeringar om högst krävs att investeraren först tillhandahåller viss information, samt att han eller hon har fritt disponibla tillgångar i form av kontanta medel eller finansiella instrument om , eller att det avsedda investerings- 65 Enligt samtal med , på AFM, Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag beloppet inte uppgår till ett högre belopp än personens dubbla, genomsnittliga månadsnettoinkomst. I finns krav på viss nettoförmögenhet för icke- professionella investerare i andelsbaserad gräsrotsfinansiering. Vidare finns krav på att av den icke-professionella investerarens nettotillgångar investeras i andelsbaserad gräsrotsfinan- siering. Den amerikanska crowdfund-regleringen innehåller investerings- begränsningar. En emittents kapitalanskaffning får sammanlagt upp- gå till högst . En in- vesterare får göra investeringar som uppgår till högst eller – om beloppet är större – av det minsta beloppet av investerarens årsinkomst eller nettoförmögenhet, om inkomsten eller förmögenheten understiger , eller högst av det minsta beloppet av in- vesterarens årsinkomst eller nettoförmögenhet, om såväl inkomsten som förmögenheten uppgår till eller överstiger , men med ett absolut investeringstak om högst . Ett investeringstak med förebild i de redovisade utländska regler- na är i och för sig möjligt att införa i den föreslagna nya lagen, men konsekvenserna för den svenska marknaden för gräsrotsfinansiering- en kan bedömas bli betydande. Utredningen har stannat för att inte lägga något sådant förslag. I denna fråga har dock meningarna i expert- och sakkunniggruppen gått isär. Det kan från konsumentskyddssynpunkt vara motiverat att reglera företag som tar emot medel. Vad som kan kallas en likvid och säker placeringsform har därför lyfts fram som ett konsumentskydds- intresse. I samband med att bankernas monopol och skyldighet att erbjuda inlåning upphävdes och även icke-finansiella företag tilläts ta emot återbetalningsplikta medel från allmänheten anfördes att bankernas inlåning traditionellt har ansetts tillgodosett detta in- tresse. Genom att insättningar hos banker omfattas av den statliga insättningsgarantin är konsumentskyddsintresset av ett säkert alter- nativ tillgodosett. Detta innebär emellertid inte att allt mottagande av medel måste garanteras eller att bankerna ska ges ensamrätt till denna typ av finansiering. Det är tillräckligt att det finns ett statligt garanterat alternativ för placering av sparande och transaktions- medel. Alla alternativ behöver inte vara lika säkra. Det samhälls- ekonomiska intresset av att det erbjuds ett säkert alternativ medför Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag alltså inte skäl för att förbehålla dem som tillhandahåller detta alter- nativ ensamrätt att ta emot medel. Starkare konkurrens och bredare produktutbud medför att konsumenterna får ökad valfrihet och bättre service till lägre priser. Konsumenterna bör ges möjligheten att vid sidan av säkra placeringsformer även kunna välja mindre säkra placeringsalternativ66. Dessa argument kan även anföras för andelsbaserad gräsrots- finansiering. Det finns flera andelsbaserade sparformer, som fond- sparande, som erbjuder betydligt mindre risktagande än andelsbaserad gräsrotsfinansiering. Det är rimligt att privatpersoner ändå bör ges möjlighet att kunna välja mer riskfyllda andelsbaserade investerings- former som komplement till mindre riskabla investeringsalterna- tiven. Dessutom är andra drivkrafter än vinstintresset vanligt före- kommande vid andelsbaserad gräsrotsfinansiering. Investeringstak vid lånebaserad gräsrotsfinansiering I 9 § lagen om inlåningsverksamhet föreskrivs ett investeringstak för privatpersoner på . De investeringstak för lånebaserad gräsrotsfinansiering som förekommer i vissa andra europeiska länder ligger på betydligt högre belopp. Begränsningen för inlåningsverk- samhet är motiverat av att de företag som bedriver verksamhet enligt denna lag inte omfattas av insättningsgarantin. Företag som driver verksamhet som möjliggör eller underlättar lånebaserad gräs- rotsfinansiering omfattas inte heller av insättningsgarantin. Därmed skulle det kunna vara motiverat med en liknande investeringsbe- gränsning för privatpersoner som kreditgivare vid gräsrotsfinansiering. En avgörande skillnad mellan lånebaserad gräsrotsfinansiering och inlåningsverksamhet är att företag som tillhandhåller gräsrotsfinan- sieringstjänster föreslås stå under tillsyn och ska därmed jämföras med andra aktörer med liknande tillstånd från . Inlåningsverksamhet kräver endast registrering. En annan skillnad är att gräsrotsfinansieringsplattformen inte är part i kreditavtalet. Att sätta beloppsgränser för privatpersoners möjlig- heter att ingå kreditavtal med andra privatpersoner eller företag får anses vara en alltför långtgående åtgärd. 2002/03:139 s. 197. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag Ett investeringstak för privatpersoner som kreditgivare skulle dessutom vara en betydande begränsning av gräsrotsfinansierings- aktörernas verksamhet67. Begränsningen skulle kunna få oönskade effekter om företag som bistår vid lånebaserad gräsrotsfinansiering därmed tvingades att likt skuggbanker låna ut mer kapital från egen balansräkning för att kompensera för bortfallet på kreditgivarsidan. Investeringstak vid andelsbaserad gräsrotsfinansiering Spridningsförbudet i aktiebolagslagen (1 kap. 7 §) begränsar privata aktiebolags möjligheter att vända sig till allmänheten för kapital- anskaffning. Spridningsförbudet gäller, som redovistats, inte för erbju- danden som riktas till en krets som i förväg har anmält intresse av sådana erbjudanden, förutsatt att antalet utbjudna poster inte över- stiger 200. Ett investeringstak med en fast beloppsgräns per investe- rare skulle innebära att lagstiftaren både har satt gränser för antalet poster som får utbjudas via andelsbaserad gräsrotsfinansiering av privata aktiebolag och hur stora dessa poster maximalt får vara. Ett investeringstak uttryckt som en begränsning av hur mycket kapital ett företag får anskaffa i en emission har samma effekt, eftersom antalet poster är begränsat till 200. Om investeringstaket sätts lika högt som exempelvis i , skulle det fortfarande finnas marknadsmässiga förutsättningar för privata aktiebolag att finansiera sig via andelsbaserad gräsrotsfinansiering, men oavsett beloppsstor- lek kan det knappast vara lagstiftarens roll att bestämma hur stora privata aktiebolags emissioner får vara för att lämpa sig för andels- baserad gräsrotsfinansiering. Om investeringstaket i stället definieras som en andel av den personliga inkomsten eller förmögenheten, mildras den dubbla effek- ten av både spridningsförbud och investeringstak på emissioner i privata aktiebolag via andelsbaserad gräsrotsfinansiering. Emissions- beloppet blir inte begränsat i absoluta tal. Att investerare ges olika möjligheter beroende på inkomst eller förmögenhet förekommer emellertid inte i annan svensk lagstiftning. Hanteringen av ett sådant regelverk skulle lägga en stor börda på företagen som tillhanda- 67 Lendify anger i årsredovisningen /16 att den genomsnittliga storleken på kredit- givningen var . Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag Dessa företag skulle behöva samla in information om inkomst och förmögenhet från samtliga kunder årsvis och skapa system för att löpande kunna följa och redovisa hur mycket investeringsutrymme som varje enskild investerare har kvar att investera för vid varje investeringstillfälle. Om ett och samma investeringstak ska gälla i förhållande till alla företag som driver verksamhet som möjliggör eller underlättar (andelsbaserad) gräs- rotsfinansiering kan det bli nödvändigt att undersöka om investe- ringar har gjorts hos andra sådana företag när investeringsutrymmet ska bestämmas. Vidare skulle information behöva uppdateras löpande vid förändringar i inkomst eller förmögenhet. Ett förslag om svenskt investeringstak väcker praktiska frågor som huruvida informationen bör inhämtas direkt från investeraren eller från exempelvis Skatte- verket. Andra frågor är vad som skulle följa av att plattformen inte skötte sin uppgift eller att investeraren redovisade felaktiga upp- gifter, både vad gäller genomförda affärers giltighet och eventuella sanktioner för plattformen. Förslag: Kapitalförmedlare ska se till att alla mellan vilka kapital har förmedlats har möjlighet att anmäla klagomål mot företaget. Förfarandet för hantering av anmälda klagomål ska vara effektivt. Företaget ska besvara klagomålen skyndsamt. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som ska iakttas vid hantering av klagomål. Krav på företag att ha rutiner för klagomålshantering finns ibland annat fondlagstiftningen och lagen (2005:405) om försäkringsför- medling.68 Ytterligare regler om klagomålshantering finns i första och andra betaltjänstdirektivet, där det bland annat tydliggörs hur en betaltjänstleverantör har på sig för att besvara ett klago- 68 Lagen om försäkringsförmedling föreslås ersättas av en ny lag om försäkringsdistribution, se Ds 2017:17. Den nya lagen är avsedd att genomföra och rådets direktiv (EU) 2016/97 av om försäkringsdistribution (omarbetning) Text av betydelse för EES. Förslaget bereds i och enligt förevarande tidsplan ska lagstiftningen träda i kraft . Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag mål.69 Därutöver har , för institut och företag som står under myndighetens tillsyn, utfärdat allmänna råd för klagomåls- hantering avseende finansiella tjänster till konsumenter (FFFS 2002:23). I föreskrifterna finns detaljerade bestämmelser om hur klagomålshanteringen bör vara uppbyggd. De möjligheter som kunder till befintliga finansiella företag har att anmäla klagomål är alltså dels att vända sig till den eller de klagomålsansvariga som enligt allmänna råd bör finnas hos varje finansiellt institut, dels att vända sig till Kon- sumenternas Försäkringsbyrå, Konsumenternas Bank- och finans- byrå eller . allmänna råd om klagomålshantering är dock inte bindande för instituten. Dess- utom har inte till uppgift att hantera och be- svara enskilda klagomål. Som påtalas i de allmänna råden från inspektionen ger en väl fungerande klagomålshantering ett företags kunder möjlighet att få sina intressen tillgodosedda. Detta är betydelsefullt för att upp- rätthålla allmänhetens förtroende för både instituten och för den finansiella marknaden. En god hantering av klagomålen ger också instituten möjlighet att fånga upp problem på området, att åtgärda dessa samt att vidta förebyggande åtgärder. Mot bakgrund av det anförda bör det i den nya lagen införas en skyldighet för förmedlaren att se till att kunder och andra som är berörda, på ett lämpligt sätt, kan anmäla klagomål mot förmed- laren, att förfarandet för hantering av anmälda klagomål ska vara effektivt samt att klagomålen besvaras möjligt70. Skyldig- heten bör gälla också sådana företag som driver verksamhet som kapitalförmedlare men är undantagna från tillståndsplikten, om inte den näringsrättsliga lagstiftning som reglerar företagets ordinarie verksamhet innehåller motsvarande krav (se avsnitt 11.3.3). Klagomålet bör i första hand avse en förmedlares agerande i ett enskilt fall. Det kan framställas av kunden själv eller av någon annan som är berörd av förmedlarens agerande. Gränsen bör inte dras för snävt men det bör krävas att klaganden har ett eget intresse i saken Det främsta syftet med den föreslagna bestämmelsen är emellertid att se till att kunden själv och andra som är direkt berörda av kapital- 69Svar ska lämnas , se SOU 2016:53, s. 322. 2004/05:133 s. 138. Reglering av gräsrotsfinansiering i en ny lag förmedlarens agerande i det enskilda fallet har rätt att framställa klagomål mot förmedlaren och få dem besvarade. Det får dock förut- sättas att en förmedlare utan dröjsmål även besvarar ett klagomål som kommer från en konsumentorganisation, även om klagomålet inte bara berör förmedlarens agerande i ett enskilt fall utan är av mera principiell eller övergripande natur.