sou · H6B334 · 2018-05-28 00:00:00 — Detta nya reaktiva och konstgjorda kväve som människan spri- der bland annat genom konstgödning hamnar i viss grad till slut i ekosystemen. Det bidrar till övergödning i hav, sjöar och vatten- drag, och ackumuleras i marksystem. En del läcker som nya gaser till atmosfären, till exempel lustgas som är en mycket stark växt- husgas. Klimatförändringarna beror alltså inte bara på en kraftig obalans i kolets kretslopp utan även på en obalans i kvävets krets- lopp. Fosfors kretslopp är en mer långsam process än kvävets. Fosfor finns mineraliserat i berggrunden men till skillnad från kväve har fosfor ingen gasfas. Flödena är därför begränsade till mark, vatten och biologiska processer. Fosfor binds hårdare i marken än kväve. Fosfor har en hög kemisk reaktionsförmåga och finns därför inte som fritt grundämne i naturen. Genom vittring sprids fosfor ut i naturens korta kretsloppssystem. Återmineralisering av fosfor tar miljontals år. Fosforn sprids som fosfater i mark och vatten och tas upp av växter. Fosfor är en grundläggande byggsten för allt liv i DNA, RNA och i cellerna. Växternas förmåga att ta upp fosfor är således avgörande för allt liv. Djuren tillgodogör sig fosfor genom att äta växter eller andra djur. Fosforn återförs till mark och vatten genom djurens avföring och urin samt när växter och djur dör och bryts ner. När människan bryter mineraliserat fosfor och sprider som konstgödning på sina odlingar tillförs mer fosfor till det naturliga kretsloppet. Det råder delade meningar om hur det tar innan den fossila fosforn tar slut men en god uppskattning utifrån kända tillgängliga reserver och dagens brytningshastighet är cirka 300–400 år.3 Eftersom de stora fosforreserverna är koncentrerade till framför allt , och är tillgången på fosfatmineral också en geo- och säkerhetspolitisk fråga. EU driver därför frågan om en hållbar användning av fosfor.4 Läckaget av fosfor från mark till vatten varierar mycket geogra- fiskt, bland annat beroende på typ av jordar. Hållbar återföring av fosfor. Rapport 6580. . jordart, fosforinnehåll i marken, marklutning, vegetation, närheten till vattendrag och hur grundvattnet och ytvattnet rör sig (hydro- login). Kväve och fosfor som finns i avfall, slam, restprodukter och stallgödsel måste tas om hand lokalt och återföras till de jordar där mat och djurfoder odlas för att kretsloppet ska slutas. En forskningsrapport beställd av visar att behöver minska den inhemska konsumtionen av mineral- gödselkväve med två tredjedelar om den regionala planetära gränsen5 ska klaras.6 Den globala livsmedelsproduktionen är beroende av billigt fosfat i form av konstgödsel eller mineralgödsel. Beroendet har ökat när befolkningen ökat och dessutom, framför allt i industri- länderna, övergått till en mer köttrik och resurskrävande kost.7 Människor bor i stor utsträckning samlat i städer och tätorter och avloppen påverkar miljön lokalt. Att skapa system där utsläp- pen av näringsämnen sker lokalt för att skapa mer kretsloppsanpas- sade system ter sig som en mycket stor utmaning. FN tecknade 2015 en överenskommelse som innehåller mål för hållbar utveckling, Agenda 2030. Där kommer forskningen kring kretsloppen till uttryck. I mål 6.3 klargörs att vattenkvaliteten måste förbättras, att andelen obehandlat avloppsvatten ska halveras till 2030 och att återvinningen väsentligt ska öka.8 I mål 14.1 ska alla slags föroreningar i havet, exempelvis näringsämnen, förebyg- gas och avsevärt minska. har beslutat om 16 miljökvalitetsmål. Miljömålen be- skriver det tillstånd i den svenska miljön som ska nås och de ska vara riktmärken för arbetet att lösa våra miljöproblem. Det finns också ett övergripande generationsmål som innebär att nästa gene- 5Behovet av regionala planetära gränsen introducerades i en ny artikel av Rockströms forskargrupp 2015: et al. Planetary bounderies: Guiding human development on a changing planet. 6Nykvist, , , , , Rockström. National Envorinment Perfor- mance on Planetary Boundaries. A study for the Swedish EPA. The of Phosphorus: Sustainability implications of global phosphorus scarcity for food security. 8http:///regeringens-politik/globala-malen-och-agenda-2030/17-globala- mal-for-hallbar-utveckling/ ration ska få ta emot ett samhälle där de stora miljöproblemen är lösta. Till miljömålen finns dessutom ett flertal etappmål som är steg på vägen för att nå generationsmålet och ett eller flera miljö- kvalitetsmål. Miljökvalitetsmålen har en annan indelning och ut- gångspunkt än Rockströms planetära gränser men likväl täcker miljömålen in samma miljöproblem. Flera miljömål riskerar sämre måluppfyllelse i olika grad med anledning av hur samhället hanterar sina vattentjänster. Ingen övergödning, God bebyggd miljö, Begränsad klimatpåverkan, Giftfri miljö, Levande sjöar och vattendrag, Grundvatten av god kva- litet, Hav i balans samt Levande kust och skärgård. gör en fördjupad utvärdering av miljömålen. fördjupade utvärdering konstateras att miljö- målet Ingen övergödning inte kommer att med existerande beslutade styrmedel och åtgärder till målåret 2020.9 konstaterar att belastningen av näringsämnen minskar.10 I vissa om- råden minskar även övergödningssymtomen. Problemet är dock fort- farande stort i stora delar av . Det tar för miljön att återhämta sig även om belastningen minskar. I är jordbruket den största mänskliga källan till utsläpp av kväve och fosfor som orsakar övergödning. Övriga källor är kommunala och enskilda avlopp, skogsbruk, luftbaserade utsläpp från trafik, industrier och från dagvatten. Olika källor har olika stor betydelse i olika havsbassänger (se figur 3.1 och 3.2). Styr med sikte på miljömålen. Rapport 6666. . Mål i sikte – Analys och bedömning av de 16 miljökvalitetsmålen i fördju- pad utvärdering. Rapport 6662. . Tot N ant netto =4100 ton Tot N ant netto=1600 ton Tot N ant netto = Tot N ant netto=21000 ton Tot N ant netto=18200 ton Tot N ant netto=4200 ton Källa: och . Enligt Helsingforskonventionen11, som är den överenskommelse som länderna kring tecknat om hur havsmiljön i ska kunna skyddas och förbättras, ska minska sin belastning av fosfor med och av kväve med . En- ligt har uppnått målen för kväve medan minskningen av fosfor går långsammare. Den negativa påverkan av fosfor och kväve har lett till stora områden med syrefria bottnar i . Även om tillförseln minskar så dröjer effekterna. Enligt Havsmiljöinstitutets årliga rapport om havsmiljön så är ytan av syrefria bottnar i det egentliga nu nära så stor som vid millennie- skiftet.12 Totalhalterna av näringsämnen i ytvattnet är högre än . 11Convention on the Protection of the of the Baltic Sea Area. Handhas av Baltic Commission även kallad HELCOM. 12Havsmiljöinstitutet 2015/2016. Tot P ant netto =90 ton Tot P ant netto =80 ton Tot P ant netto =360 ton Tot P ant netto =370 ton Tot P ant netto =440 ton Tot P ant netto =70 ton Källa: och . har även en stor internbelastning av fosfor, det vill säga den fosfor som frigörs från bottnarna. Det beror dels på fosfor som ackumulerats och som härstammar från gamla mänskliga utsläpp och dels på det faktum att låga syrehalter kan minska effektiviteten i att begrava fosfor i sediment.13 Östersjöcentrum vid har visat att fosfor ansamlas på land i stora mängder och att den mängden fortfarande ökar. Även om utsläppen av fosfor från exempelvis avlopp avtar eller upphör så kommer marken att läcka fosfor . Enligt forskare på Östersjöcentrum står den landackumulerade fosforn i hela avrinningsområde för ungefär halva tillförseln av fosfor till . Men om tillförseln av fosfor till land minskar så minskar även tillförseln till havet. Internbelastning av fosfor – gamla synder som spökar. Utsläppen av övergödande ämnen ger effekter också på land- miljön. Markens kemi påverkas vilket betyder förändringar i eko- systemen. Arter som är mer beroende av kväve ökar sin utbredning på bekostnad av andra. Dessa problem är störst i på grund av att det atmosfäriska nedfallet är större där. Om skogs- mark utsätts för mer kväve än den kan ta upp naturligt läcker den näring till omgivande vattendrag. klarar den mesta skogen i att ta emot påverkan från kväve. I sydvästligaste delarna av landet indikerar dock mätningar att nitratkväve läcker från skogs- mark till sjöar, vattendrag och till grundvattenförekomster.14 Effekterna av övergödningen i insjöar och andra sötvattenföre- komster liknar mycket den som drabbar havet. Det finns dock en viss skillnad i vilket av de båda ämnena kväve och fosfor som är mest begränsande. Förenklat är fosfor mer begränsande för till- växten i sötvattensjöar. Men sambandet mellan de båda ämnena är komplicerat. Det är också skillnad på hur näringsrika och närings- fattiga (eutrofa och oligotrofa) sjöar påverkas. Eftersom fosfor rör sig långsammare genom miljön får utsläpp av till exempel spillvatten större negativ effekt på miljön lokalt och mindre i hav och vattendrag långt från utsläppskällan jämfört med kväve. Fosfor i orenat avloppsvatten och dagvatten kan få stora effekter på känsliga närområden. Det kan synas tydligt i instängda vikar i havet och i eutrofa sjöar. Enligt vattendirektivet15 ska de svenska vattendragens ekolo- giska status klassificeras. Enligt den senaste bedömningen från vattenmyndigheterna (2015) är det av de vattendrag som klassats och av de sjöar som klassats som inte uppfyller kraven i vattendirektivet på god ekologisk status.16 Det är en försämring jämfört med den förra bedömningen (2009). Dock är det nästan en tredjedel av sjöarna och hälften av vattendragen som ännu inte klassats. Effekten av dåligt fungerande avloppsanläggningar är uppenbar på miljömålen Levande sjöar och vattendrag, Hav i balans och Mål i sikte – Analys och bedömning av de 16 miljökvalitetsmålen i fördju- pad utvärdering. Rapport 6662. . 15Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG av om upprät- tande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område. Miljömålen – Årlig uppföljning av nationella miljömål 2018. Rapport 6804. . Levande kust och skärgård genom försämrad vattenkvalitet och svå- righeter att uppfylla kraven i vattendirektivet på god ekologisk status. Kommunerna står ofta även inför problem med grundvatt- net och påverkan på miljömålet Grundvatten av god kvalitet. Brist- fälliga små avloppsanläggningar gör att avloppsvatten tränger in i grundvattenmagasin eller förorenar grundvattentäkter. Dricksvat- tenutredningen har i sitt betänkande betonat risken att många små avlopp med otillräcklig rening medför risk för smitta om dricksvat- ten förorenas.17 3.1.3Skydd av människors hälsa Ursprunget till behovet att ordna vattentjänsterna i allmän regi kom inte från upptäckten av små avlopps miljöpåverkan utan från risker med hälsan. Problemen dök upp i när bebyggelsen blev tätare. När till exempel bakterier från avlopp förorenade dricksvattnet eller bad- och tvättvattnet så uppstod ett behov att gemensamt se till att avloppet togs om hand. Samma problem finns i länder med hög tillväxttakt. I Agenda 2030-målet Rent vatten och sanitet konstateras att orenat avlopp från industri och hushåll leder till att vatten förorenas och skapar en ohälsosam miljö som särskilt drabbar människor som lever i fattigdom. Också produktionen av livsmedel kan skadas av orenat avloppsvatten. Ett av delmålen kopplat till detta är att uppnå allmän och rättvis tillgång till säkert och ekonomiskt överkomligt dricksvatten. I hade hälsoskyddsnämnderna i kommunerna ett visst ansvar att se till att avloppsvattnet från bebyggelsen togs omhand. Detta för att inte skapa hälsoproblem och sprida smitta genom bland annat dricksvattnet. Kravet utveck- lades också hälsoskyddsstadgor. Det var först i och med 1918-års vattenlag som genomfördes först som miljö- kravet kom med. I och med va-lag fick en samlad lagstiftning och reglering mellan fastighetsägare som skulle använda en allmän va-anläggning och det allmänna. Kommunerna fick ansvaret att En trygg dricksvattenförsörjning. förse medborgarna med vattentjänster för att förebygga sanitär olägenhet, det vill säga skydda deras hälsa.18 Ännu tydligare regler för att minska utsläpp av förorenat vatten i syfte att skydda miljön kom miljöskyddslag vilken kom som stats- bidrag delades ut för att bygga kommunala reningsverk. Dagens miljöbalk trädde i kraft 1999.19 Även om samhällsdebatten ofta fokuserar på miljöproblemen med våra avlopp så är än ett väl fungerande avloppssystem för spillvatten, dagvatten och dräneringsvatten viktigt för hälsan. Att behovet är aktuellt stod klart när 27 000 människor i drabbades av att dricksvattnet var förorenat av Cryptosporidium, en encellig parasit.20 gjorde 2007 en sammanställning av dricksvatten- kvaliteten i egna brunnar.21 Det visade sig att av de grävda brunnarna hade vatten som inte var tjänligt att dricka. Bland bergborrade brunnar hade otjänligt vatten. För höga halter av mikroorganismer, till exempel bakterier, var den vanligaste orsaken till att vattnet klassades som otjänligt. Skadliga mikroorganismer kan ge akuta hälsoeffekter, främst mag-och tarm- sjukdomar, men också i mer sällsynta fall orsaka allvarliga kroniska skador hos vissa individer. Mikroorganismerna kan komma från jordbruk, djurhållning, enskilda avlopp och industrier. Dricksvatten i enskilda brunnar kan också innehålla skadliga kemiska ämnen som finns naturligt i vattnet och som gör det olämpligt att dricka. Det kan handla till exempel om uran, arsenik, radon och fluorid. En annan orsak till otjänligt vatten är nitrit som kan komma från avlopp eller djurhållning. Också de material som används i brunnar, vattenledningar och kranar, kan ge ifrån sig till exempel koppar och bly. En annan orsak till kemisk förorening av brunnar är bekämpningsmedel från jordbruket. För dessa ämnen finns hälsomässigt grundade gränsvärden. I kustnära områden och i områden som legat under hav den senaste istiden kan höga halter av natrium och klorid tyda på ett överuttag av grundvatten i området. Havsvatten kan då tränga in i brunnarna. 19Havs- och vattenmyndigheten. Juridiken kring vatten och avlopp. 20https:///smittskydd- beredskap/utbrott/utbrottsarkiv/cryptosporidium-ostersund-2010 Dricksvatten från enskilda vattentäkter. Ett nationellt tillsynsprojekt. i bedrivs i enlighet med EU:s ramdirektiv för vatten. Vattendirektivet har genomförts i svensk rätt huvud- sakligen genom 5 kap. och förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön (vattenförvaltningsförord- ningen). I direktivet illustreras hur viktigt vatten är för vårt samhälle och för våra ekosystem med orden: ”Vatten är ingen vara vilken som helst utan ett arv som måste skyddas, försvaras och behandlas som ett sådant.” Vattendirektivet vilar på två grundpelare nämligen att värna ett naturligt växt- och djurliv i vatten och att säkerställa tillgången på rent vatten för dricksvattenproduktion. Genom att vattenfrågorna reglerats på EU-nivå i direktivet görs bedömningar på samma sätt för hela EU:s vatten. Miljöregleringar i EU är en viktig förutsättning för den gemensamma marknaden. Inget land ska kunna ta sig konkurrensfördelar genom lägre miljökrav. En utgångspunkt i vattendirektivet är att vattnet ska förvaltas i avrinningsområden och vattendistrikt eftersom vatten rör sig efter de naturgivna gränserna och inte inom lands-, läns- eller kommun- gränser. En annan viktig del i vattendirektivet är att kunskap om lokala förhållanden samt människors engagemang ska tas tillvara. Den svenska vattenförvaltningen är uppdelad i fem vattendistrikt utifrån de fem huvudsakliga havsbassängerna vilket gör att den avviker från uppdelningen i län och kommuner. Både län, kommu- ner och avrinningsområden kan därför tillhöra mer än ett vatten- distrikt. För varje vattendistrikt finns en utpekad länsstyrelse som är vattenmyndighet, med en vattendelegation. Vattendelegationer- na är utsedda av regeringen och består av sakkunniga från läns- styrelser, kommuner och andra instanser men även representanter från näringslivet och de politiska partierna. fastställer vattendelegationerna i varje vattendistrikt en förvaltningsplan med åtgärdsprogram samt miljökvalitetsnormer för distriktets vatten- 22 En översyn av vattenförvaltningen pågår i utredningen av vattenförvaltningens organisation. Den nuvarande perioden pågår –2021. Vattenmyndigheterna ska också se till att det för respektive vatten- distrikt görs en beskrivning och analys av karaktärsdragen för om- rådets vattenförekomster, en kartläggning av mänsklig verksamhets påverkan på yt- och grundvattnets tillstånd samt en ekonomisk analys av vattenanvändningen.23 I vattendirektivet används begreppen miljömål och miljökvalitets- normer. Miljömål är mål som handlar om vattnets status och fast- ställs enligt direktivets artikel 4. Med miljökvalitetsnormer menas att koncentrationen av ett visst förorenande ämne eller en viss grupp av förorenande ämnen inte bör överskridas i vatten, sedi- ment eller bland växter och djur för att skydda människors hälsa och miljön. har valt att skriva in direktivets miljömål som miljökvali- tetsnormer i 5 kap. . En sådan miljökvalitetsnorm är en bestämmelse om hur miljön bör eller ska vara beskaffad i olika avseenden. Miljökvalitetsnormerna för vatten har därmed betydelse för vilka krav som kan ställas utifrån 5 kap. , de all- männa hänsynsreglerna i 2 kap. samt andra bestäm- melser om skydd för miljön i . De övergripande miljökvalitetsnormerna anges i vattenförvalt- ningsförordningen som ett generellt krav på: •att tillståndet inte får försämras, •att ytvatten ska uppnå god ytvattenstatus, •att konstgjorda och kraftigt modifierade ytvattenförekomster ska uppnå god ekologisk potential och god kemisk ytvatten- status, •att grundvatten ska uppnå god grundvattenstatus. Vattenmyndigheterna ska klassificera ekologisk status för varje ytvattenförekomst. Den fastställda statusen ska som huvudregel 23 3 kap. Förordning (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. Det finns möjlighet att göra vissa avvikelser och undantag. Var och en av de fem regionala vattenmyndigheterna ska fastställa kvalitetskrav för ytvattenförekomster, grundvatten- förekomster och skyddade områden. Havs- och vattenmyndigheten och geologiska under- sökning får meddela föreskrifter om hur kvalitetskraven för yt- respektive grundvatten ska bestämmas. Vattenmyndigheterna får meddela närmare föreskrifter om de kvalitetskrav som ska gälla i vattendistrikten. I föreskrifterna anges de kvalitetskrav som vat- tenmyndigheten fastställt för varje yt- respektive grundvattenföre- komst och när dessa ska uppnås. Data för vattenförekomsterna sammanställs i VISS, Vatteninformationssystem i . Miljökvalitetsnormerna är riktade till myndigheter och kommu- ner som enligt är ansvariga för att de följs och att de åtgärder som anges i åtgärdsprogrammet genomförs.24 Myndigheter och kommuner är skyldiga att genomföra åtgärderna i åtgärdspro- grammet.25 De ger dock ingen styrning i sig för enskilda fastighets- ägare eller verksamhetsutövare. De får effekt för den enskilde först efter att de i flera steg omvandlas till olika former av krav som rikts mot verksamhetsutövare av andra myndigheter26. Bedömningen av vilka krav som kan ställas i det enskilda fallet avgörs genom til- lämpning av reglerna i framför allt . Förvaltningsplaner ska innehålla en sammanfattande redogörelse för vattenförhållandena och förvaltningen av kvaliteten på vatten- miljön i distriktet.27 Baserat på innehållet i förvaltningsplanen tar vattenmyndig- heterna sedan fram åtgärdsprogram. Dessa är riktade till myndig- heter och kommuner som har ansvar för att vidta de åtgärder som behövs enligt åtgärdsprogrammet. Vattenmyndigheternas åtgärds- program är bindande för kommuner och myndigheter enligt miljö- 245 kap. 3 § . 255 kap. 8 § samt 27 § förordning (2007:825) med länsstyrelseinstruktion. Vägledning om tillämpning av miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram för vatten inom tillsynsarbetet. 2011, s. 4 och 15. 275 kap. Förordning (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. Det finns dock inga sanktioner för den kommun eller myn- dighet som inte klarar av att följa de krav som ställs på dem i programmen. Det finns inte heller några tillsynsåtgärder. Åtgärds- programmen är med andra ord tänkta att ha en vägledande funktion för kommuner och myndigheter att arbeta utifrån.28 Hur arbetet går följs upp av vattenmyndigheterna vilka rapporterar till Havs- och vattenmyndigheten som i sin tur rapporterar till Europeiska kommissionen. Åtgärdsprogrammen ska omprövas vid behov, dock minst vart sjätte år.29 Många åtgärder träffar och påverkar direkt de frågor som utredningen ska undersöka och ge förslag till. 3.2.4Krav på hållbara vattentjänster i åtgärdsprogrammen Enligt åtgärdsprogrammen –2021 ska kommunerna vidta vissa åtgärder. Åtgärderna består bland annat i krav på kommunerna att bedriva tillsyn så att miljökvalitetsnormerna för vatten kan följas och att utsläppen av kväve, fosfor och växtskyddsmedel från vissa verk- samheter minskar. Likaså ska tillsyn ske över avloppsledningar och reningsverk så att utsläppen av näringsämnen och prioriterade och särskilda förorenande ämnen minskar. Detta gäller även små avlopp där kommunen ska ställa krav på begränsade utsläpp av fosfor och kväve där det behövs samt prioritera tillsynen av små avlopp. Kom- munerna ska också säkerställa ett långsiktigt skydd för den nuvarande och framtida dricksvattenförsörjningen. Vad gäller planering ska kommunerna genomföra sin översikts- och detaljplanering samt prövning enligt (2010:900) så att den bidrar till att miljökvalitetsnormerna för vatten ska kunna följas. Kommunerna ska också upprätta och utveckla vatten- och avloppsvattenplaner samt dagvattenplaner för att miljökvalitetsnormerna för vatten ska kunna följas. Vägledning om tillämpning av miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram för vatten inom tillsynsarbetet. 2011, s. 4 och 16–17. 295 kap. 6 § . I åtgärdsprogrammen finns sammantaget tolv åtgärder som berör länsstyrelserna. I dessa ställs krav på länsstyrelserna genom vägled- ning och tillsyn till kommunerna. Denna ska säkerställa att verk- samhetsutövare som påverkar vattenmiljön genomför egenkontroll med mera. Det omfattar inte bara små avlopp utan också dagvatten och dricksvatten. Länsstyrelserna ska också utveckla sin vägledning till kommunerna om prövning och tillsyn av enskilda avlopp. i Norra vattendistrikt konstate- rar i motiveringen till åtgärd 8 till exempel att åtgärder i distriktet för att minska fosforbelastningen från små enskilda avlopp behöver vidtas för närmare 500 vattenförekomster. Detta för att bidra till minskade utsläpp så att miljökvalitetsnormerna för vatten ska kunna nås. Enligt vattenmyndighetens bedömning är dock åtgärds- takten för låg. Det krävs därför en förstärkning av tillgängliga styrmedel för att kunna uppnå en åtgärdstakt som säkerställer att enskilda avlopp har tillräcklig rening för att bidra till att miljökvalitetsnormerna för vatten kan följas.30 Några statliga myndigheters åtgärder Havs- och vattenmyndigheten ska enligt åtgärdsprogrammen fort- sätta att arbeta med utveckling av styrmedel så att utsläppen av kväve och fosfor från enskilda avlopp minskar samt med frågor kring prövning och tillsyn av enskilda avlopp. Myndigheten ska också fortsätta att utveckla sin vägledning till länsstyrelser och kommuner. ska enligt åtgärdsprogrammen bland annat identifiera behovet av och föreslå eller utveckla förändrade eller nya styrmedel för dagvattenhantering, samt utarbeta tillsynsvägledning avseende dagvattenhantering till länsstyrelser och kommuner. Åt- gärden ska genomföras i samverkan med , Havs- och vat- tenmyndigheten, geologiska undersökning och Trafik- verket samt med länsstyrelser och kommuner. 2016–2021. ska vägleda länsstyrelser och kommuner om fysisk planering enligt . Verket behöver enligt åtgärds- programmen särskilt utveckla vägledningen till länsstyrelserna och kommunerna om hur miljökvalitetsnormerna för vatten tillämpas i detaljplaner, områdesbestämmelser och översiktsplanering.