sou · H6B342 · 2018-06-11 00:00:00 — avgiften för vart och ett av de bankaktiebolag eller sådana utländska kreditinstitut som avses i 4 kap. 4 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ska hänsyn också tas till omfattningen av bankaktiebolagets eller filialens inlåning från svensk allmänhet per närmast föregående år i förhållande till den genomsnittliga inlåningsvolymen för samtliga sådana bolag och institut som omfattas av kraven i detta kapitel, beräknad på samma sätt. Bankaktiebolagets eller filialens inlåning enligt första stycket ska divideras med den genomsnittliga inlåningen. Kvoten ska multipliceras med . Beräkning av sammanlagt belopp Sanktionsavgiften ska bestämmas till den produkt som följer av att antalet berörda personer enligt 14 § multipliceras med det belopp som följer av beräkningen enligt 15 § andra stycket. Trots det som sägs i bestämmelserna i 14–16 §§ får en sanktionsavgift inte understiga . I fråga om bankaktiebolag får en sådan avgift inte heller överstiga det högsta belopp för sanktionsavgift för det aktuella bolaget som följer av bestämmelserna i 15 kap. 8 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Bestämmelserna om verkställighet i 15 kap. 11–14 §§ lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ska tillämpas även på beslut om sanktionsavgift enligt 12 §. Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.vilka åtgärder som ett bankaktiebolag eller ett utländskt kreditinstitut ska vidta för att tillhandahålla de tjänster som avses i 1 § första stycket och 3 § första stycket i tillräcklig utsträckning, 2.vilka uppgifter som ska lämnas till eller enligt 7 §, och 3.beräkningen av antalet berörda personer enligt 14 §. syn över att bestämmelserna i syn över att bestämmelserna i denna lag följs, liksom bestäm- denna lag följs, liksom bestäm- och rådets förordning (EG) nr och rådets förordning (EG) nr 924/2009 av 924/2009 av 2009 om gränsöverskridande be- 2009 om gränsöverskridande be- talningar i gemenskapen och om talningar i gemenskapen och om upphävande av förordning (EG) upphävande av förordning (EG) nr 2560/2001 och i Europaparla- nr 2560/2001 och i Europaparla- mentets och rådets förordning mentets och rådets förordning (EU) nr 260/2012 av den 14 (EU) nr 260/2012 av den 14 om antagande av tek- om antagande av tek- niska och affärsmässiga krav för niska och affärsmässiga krav för betalningar och autogireringar i betalningar och autogireringar i euro och om ändring av förord- euro och om ändring av förord- ning (EG) nr 924/2009. ning (EG) nr 924/2009. ska dock övervaka att 3Senaste lydelse 2014:220. första stycket och 3 § första stycket och de föreskrifter i anslutning därtill som har meddelats med stöd av denna lag är uppfyllda. I förekommande fall ska underrätta enligt bestämmelserna i 4 b kap. 8 §. Bestämmelser om ingripanden i sådana fall finns i 4 b kap. 9– 18 §§. För betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer omfattar tillsynen även att deras betaltjänstverksamhet drivs enligt andra författningar som reglerar deras verksamhet, bolagsordning, stadgar samt interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar deras verksamhet. I fråga om tillsynen över övriga betaltjänstleverantörer enligt 1 kap. 3 § gäller bestämmelserna i de lagar som reglerar deras verksamhet, om inte annat följer av denna lag. ska samråda med innan en tillsynsåtgärd eller ett ingripande vidtas mot någon som har ansvar för betalningssystem för överträdelse av 7 kap. 1 och 2 §§. Lydelse enligt prop. 2017/18:235 Föreslagen lydelse beslut enligt 23 § tredje stycket och 24 § andra stycket och beslut om sanktionsföreläggande får inte över- Andra beslut av Finans- Andra beslut av Finans- inspektionen enligt denna lag får inspektionen enligt denna lag får överklagas till allmän förvalt- överklagas till allmän förvalt- gande enligt 4 b kap. stycket får överklagas till allmän Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. får bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller återkallelse ska gälla . får bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller återkallelse ska gälla . får bestämma att ett föreläggande enligt 4 b kap. 7 § tredje stycket ska gälla . 1.Denna lag träder i kraft i fråga om 1 kap. 6 b § och 4 b kap. 7 § första och andra styckena och i övrigt . 2.Sanktionsavgift enligt 4 b kap. 12 § får beslutas endast för överträdelser som har skett efter . 1.2Förslag till förordning om ändring i förordningen (2007:951) med instruktion för Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2007:951) med instruktion för att det ska införas en ny paragraf, 6 b §, av följande lydelse. tillgången till de tjänster som avses Inom ramen för detta uppdrag ska till regeringen senast den 31 de- hur tillgången till och efterfrågan på de aktuella tjänsterna har ut- Om det finns skäl för det ska skrivelsen innehålla en be- dömning av behovet av ändringar av de bestämmelser som reglerar tillgången till dessa tjänster. digheten ska samråda med Sveri- innan en sådan bedömning görs. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Den skrivelse om tillgången till och efterfrågan på vissa tjänster som avses i 6 b § ska lämnas till regeringen . 5. ta fram beskrivningar och analyser av hushållens och företagens tillgång till grundläggande betaltjänster som ska ligga till grund för regionala kartläggningar och för beslut enligt förordningen (2014:139) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster och för Post- och respek-45 1.3Förslag till förordning om ändring i förordningen (2009:145) med instruktion för Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2009:145) med instruktion för dels att 3 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 7 b §, av följande lydelse. 1.på ett enkelt, behovsanpassat och samordnat sätt erbjuda myndighetsinformation som är relevant för företagen och även vägleda blivande och redan etablerade företagare till information hos andra offentliga aktörer som främjar företagsutveckling, 2.pröva frågor om vissa regionala företagsstöd och svara för information till företag om regionala företagsstöd samt ansvara för att samordna, förmedla kunskap till och stödja aktörer som beviljar regionala företagsstöd, 3.delta i, samordna och följa upp strategier och program inom det regionala tillväxtarbetet, 4.förmedla kunskap till andra myndigheter, regionalt utvecklingsansvariga och andra relevanta aktörer om näringslivsutveckling, hållbar regional tillväxt samt hållbart nationellt och regionalt tillväxtarbete inklusive tillgänglighet till kommersiell och offentlig service, 5. ta fram beskrivningar och analyser av hushållens och företagens tillgång till grundläggande betaltjänster som ska ligga till grund för regionala kartläggningar och för beslut enligt förordningen (2014:139) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster, 4Senaste lydelse 2016:1047. tive prövning av om skyldigheterna enligt 4 b kap. 1 och 3 §§ lagen (2010:751) om betaltjänster och föreskrifter om dessa skyldigheter som har meddelats med stöd av den lagen är uppfyllda, 6.ansvara för officiell statistik enligt förordningen (2001:100) om den officiella statistiken, i fråga om inkvarteringsstatistik, 7.ansvara för förvaltning och utveckling av system och verktyg, inklusive databaser, för tillgänglighetsanalyser respektive för regionala analys- och prognossystem, 8.ansvara för kunskaps- och kvalitetsutveckling samt samverkan och samordning inom turism, 9.vara huvudansvarigt i för EU:s program för företagens konkurrenskraft och små och medelstora företag och samordna det svenska nätverket inom samt vara kontaktpunkt enligt Small Business Act, 10.informera om på lokal, regional och nationell nivå samt, i den utsträckning regeringen beslutar, bistå när Europeiska kommissionen gör kontrollbesök som gäller statligt stöd, 11.främja svenskt deltagande och bistå i internationellt samarbete inom sitt verksamhetsområde, 12.tillhandahålla ett projekt- och stödärendehanteringssystem som uppfyller nationella krav och kraven i enlighet med EU:s-regel- verk, 13.för företag tillgängliggöra information inom miljöteknikområdet och ansvara för förvaltningen av den databas över svenska miljöteknikföretag och den karta över svenska referensanläggningar som tagits fram inom ramen för miljöteknikråds kommitté- uppdrag, och 14.vara ansvarig myndighet för att vidareutveckla och förvalta den elektroniska kontaktpunkten för tjänsteleverantörer enligt och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden, i den ursprungliga lydelsen, och, tillsammans med berörda myndigheter, säkerställa att kontaktpunkten fungerar enligt lagen (2009:1079) om tjänster på den inre marknaden och förordningen (2009:1078) om tjänster på den inre marknaden. ska samråda med i fråga om utformningen av de beskrivningar och analyser av hushållens och företagens tillgång till grundläggande betaltjänster som avses i 3 § 5. Denna förordning träder i kraft . 1.4Förslag till förordning om ändring i förordningen (2010:1008) om betaltjänster Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2010:1008) om betaltjänster att det ska införas fyra nya paragrafer, 4 a–4 c §§ och 6 a § och närmast före 4 a–4 c § rubriker av följande lydelse. adress till en plats för att ta ut kon- tanter över disk eller i uttagsauto- mat från betalkonton med grund- läggande funktioner i det aktuella Sådana platser där kontant- uttag kan göras och för vilka tillhandahållare av grundläggande betaltjänster har beviljats ska inte beaktas vid en prövning av om kravet i första stycket är uppfyllt. Den skyldighet som anges i 4 b kap. 3 § första stycket lagen (2010:751) om betaltjänster ska fullgöras enligt följande. Högst av befolkningen per får ha ett längre avstånd än från respektive folkbokföringsadress till en plats för hantering av dagskassor som möjliggör insättning av kontanter på betalkonton i det aktuella bankaktiebolaget. Sådana platser för hantering av dagskassor för vilka statligt stöd enligt förordningen (2014:139) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster har beviljats ska inte beaktas vid en prövning av om kravet i första stycket är uppfyllt. Beräkning av avstånd och sanktionsavgifter Beräkningen av avstånd enligt 4 a och 4 b §§ ska baseras på uppgifter från . Även beräkningen av antalet berörda personer enligt 4 b kap. 14 § lagen (2010:751) om betaltjänster ska baseras på uppgifter från . får meddela föreskrifter om 1. beräkningen av avstånd enligt 4 a–4 c §§, 2. de åtgärder som avses i 4 b kap. 19 § 1 lagen (2010:751) om betaltjänster, och 3. den uppgiftsskyldighet som avses i 4 b kap. 19 § 2 samma lag. Denna förordning träder i kraft . 1.5Förslag till förordning om ändring i förordningen (2014:139) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2014:139) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster att 4 § ska ha följande lydelse Stöd får lämnas, i mån av till- Stöd får lämnas, i mån av till- gång på medel, till företag som gång på medel, till företag som bedöms kunna tillhandahålla el- ler möjliggöra för ett annat företag det finns ett behov av sådana att kunna tillhandahålla grund- läggande betaltjänster där det finns ett behov av sådana tjäns- Vid bedömningen av om det finns ett behov ska hänsyn särskilt tas till avståndet till närmaste tillhandahållare av grundläggande betaltjänster och till det uppskattade antalet användare av tjänsterna. Stöd ska inte lämnas om det är sannolikt att någon annan aktör inom rimlig tid kommer att tillhandahålla grundläggande betaltjänster på kommersiell grund. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Vid prövningen av en ansökan om stöd som har gjorts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. 2Kommitténs uppdrag avseende kontanter Kontantanvändningen minskar snabbt i . är det enda land i världen där mängden utestående kontanter i samhället har sjunkit under ett decennium.1 var kontantmängden i cirkulation eller av BNP, vilket är den lägsta nivån bland jämförbara länder. Bankerna har kraftigt dragit ner på kontantservicen till sina kunder. mer än halverades antalet bankkontor med kontantservice. Andelen kontanta betalningar i handeln har minskat från 2010 till 2016, en utveckling som också är i det närmaste unik i ett internationellt perspektiv. Utländska medier från många olika länder kommer till för att göra reportage om framtidens kontantlösa samhälle. har enligt regeringsformen monopol på att ge ut sedlar och mynt i och svarar enligt riksbankslagen för landets försörjning av sedlar och mynt. Även om sedlar och mynt utgivna av utgör s.k. lagliga betalningsmedel, är vare sig banker eller företag enligt gällande rätt skyldiga att handha eller acceptera kontanter som betalningsmedel. bevakar och följer utvecklingen för kontanterna i samhället. Däremot är det ingen myndighet som har ett tydligt utpekat ansvar för en fungerande kontanthantering i . Med kontanthantering avses här distribution av kontanter i form av att driva depåverksamhet, uppräkningsverksamhet2 och att transportera kontanter i samhället. Detta är tjänster som tillhandahålls av privata 1Detta avser cirkulationsvolymen av kontanter. När det gäller transaktionsvolymen faller den dock i fler länder även om minskningen går snabbast i och övriga nordiska länder. 2Med uppräkningsverksamhet avses att räkna, äkthetskontrollera och kvalitetssortera kontanter och se till att motsvarande belopp sätts in på av kunden angivet konto. Kommitténs uppdrag avseende kontanter företag i form av depåägaren och värdetransportbolagen (värdebolagen) och . Vidare finns ingen myndighet som har ett formellt ansvar för tillgången till kontanttjänster i samhället i form av möjlighet till insättning och uttag av kontanter på konto. har dock beslutat om målet att alla i samhället ska ha tillgång till grundläggande betaltjänster till rimliga priser (prop. 2006/07:55, bet. 2006/07:TU16).3 I begreppet grundläggande betaltjänster ingår 1) kontantuttag, 2) betalningsförmedling, i form av framför allt räkningsbetalningar, och 3) möjligheten för föreningar och företag att kunna deponera sina dagskassor. Länsstyrelserna har i uppdrag att bevaka situationen för grundläggande betaltjänster runtom i landet och vid behov genomföra stöd- och utvecklingsinsatser. ska främja länsstyrelsernas arbete. har medel från statens budget till sitt förfogande som länsstyrelserna och andra myndigheter kan söka för arbetet med grundläggande betaltjänster. I beslut om allas tillgång till grundläggande betaltjänster klargjordes att det i första hand är marknaden som bör tillhandahålla dessa tjänster. Det innebär att och länsstyrelsernas insatser begränsar sig till bevakning, analys och enskilda marknadskompletterande punktinsatser, främst genom att stödja handlare i glesbygd så att dessa kan erbjuda grundläggande betaltjänster. Arbetet består också i att möjliggöra för fler människor att ta del av digitala betaltjänster. Samstämmiga rapporter från såväl privata aktörer, berörda myndigheter och forskning pekar mot att den pågående utvecklingen med en snabbt minskande kontantanvändning gör det allt svårare att upprätthålla kontanthanteringen, i form av depåverksamhet, uppräkningsverksamhet och kontanttransporter, på kommersiell basis i hela . Även när det gäller kontanttjänster som uttag och dagskassehantering blir de kommersiella förutsättningarna allt mer utmanande. Om nuvarande utveckling fortsätter kan relativt snart riskera att befinna sig i en situation där det inte finns en fungerande kontanthantering i hela landet och att det i vissa delar av inte kommer att finnas möjlighet att ta ut och sätta in kontanter på bankkonton. I förlängningen innebär en sådan utveckling att det inte kommer att gå att använda kontanter som betalningsmedel i hela landet. 3Även uppmärksammade frågan i sitt slutbetänkande (SOU 2017:1). Kommitténs uppdrag avseende kontanter 2.1Kommitténs direktiv i kontantfrågan Kommittén ska enligt kommittédirektiven analysera och bedöma samt föreslå de författningsändringar som den anser nödvändiga avseende ansvar för kontanthanteringen, kontantförsörjningen, kontanttillgången och beredskapen i betalningssystemet. Kommittén ska specifikt överväga 1.hur ansvar för en väl fungerande kontanthantering i hela landet bör tydliggöras i lag 2.hur ansvar för beredskapen i betalningssystemet vid fredstida kriser samt vid höjd beredskap bör tydliggöras i lag 3.innebörden av monopol på att ge ut sedlar och mynt utifrån det faktum att efterfrågan på kontanter har minskat och att kontanter har ersatts av framför allt olika former av elektroniska transaktioner 4.Riksbankens roll och ansvar för kontanttillgången i hela landet och kostnaderna för denna, och 5.om lagstiftningen angående beredskapsansvar vid fredstida kriser samt vid höjd beredskap behöver moderniseras. Kommittén ska utarbeta de författningsförslag som den bedömer vara nödvändiga med anledning av de överväganden som gjorts. 2.2Avgränsningar och precisering av uppdraget Frågan om ansvar för beredskapen i betalningssystemet måste ses i ett helhetsperspektiv och inte enbart ses som en fråga om kontanter. För det första är betalningssystem för stora betalningar () en central del av betalningssystemet i vid bemärkelse4 liksom övrig finansiell infrastruktur. För det andra är kontanter endast en mindre del av marknaden för massbetalningar där tjänster som Bankgirot, betalningar via bank- och kreditkort samt Swish är betydligt mer omfattande såväl sett till antalet transaktioner som till transaktionsvärde. Kommittén bedömer mot denna 4Här avses infrastrukturen för elektroniska och fysiska betalningar som helhet, till skillnad från ett enskilt betalningssystem i avgränsad mening, såsom . Kommitténs uppdrag avseende kontanter bakgrund att frågan i direktiven om ansvar för beredskapen i betalningssystemet föranleder en bredare analys än att bara studera kontanternas roll. Punkt 2 och 5 i direktiven (se avsnitt 2.1) kommer därför att behandlas i kommitténs slutbetänkande. Detta delbetänkande fokuserar på frågan om situationen för kontanter i samhället. För det första behandlas frågan om kontanttillgången eller tillgången till kontanttjänster i samhället. Kommittén gör bedömningen att denna fråga innefattar ett stort antal aktörer utöver . Därför väljer kommittén att i sina överväganden inte bara analysera roll för tillgången till kontanttjänster utan även bl.a. bankernas, handelns och övriga statliga myndigheters roll. För det andra behandlas frågan om hur ansvar för kontanthanteringen i samhället bör tydliggöras i lag. Frågan om vilka implikationer den minskade kontantanvändningen har för innebörden av grundlagsfästa monopol på utgivning av sedlar och mynt, i enlighet med punkt 3 i kommitté- direktiven (se avsnitt 2.1), behandlas delvis i detta betänkande. Förslagen om rimlig tillgång till kontanttjänster (se framför allt kapitel 11) syftar nämligen till att stärka kontanternas ställning. Kommittén kan även komma att återkomma till frågan i slutbetänkandet. Kommittén anser att eventuella åtgärder som rör kontanthanteringen och tillgången till kontanttjänster brådskar. Den pågående utvecklingen med snabbt minskande kontantanvändning innebär en allt högre risk för att det kan uppstå problem i kontantkedjan i , både när det gäller kontanthanteringen i form av depåverksamhet, uppräkningsverksamhet och transporter, och när det gäller tillgång till kontanttjänster riktade till allmänheten. I slutändan innebär problem inom kontanthanteringen och kontanttjänster att möjligheten att använda kontanter som betalningsmedel minskar. Därför har kommittén valt att prioritera arbetet med kontantfrågan högt och behandla frågan med förtur i detta delbetänkande. Målet för kommittén har varit att så snabbt som möjligt presentera bedömningar och förslag när det gäller kontanthanteringen och tillgången till kontanttjänster. Kommitténs uppdrag avseende kontanter Kommittén har haft sex sammanträden där frågan om kontanter har diskuterats. Forskaren från har talat inför kommittén om det kontantlösa samhället och utvecklingen av kontanternas roll inom handeln. Utöver kommittésammanträdena har arbetet bedrivits i en särskild arbetsgrupp med bl.a. sakkunniga och en expert. Vidare har kommitténs kansli haft möten med företrädare för det norska , m.fl. i . Slutligen har kommitténs kansli och haft cirka 30 möten med statliga myndigheter, företag, intresseorganisationer och andra intressenter som berörs av frågan om kontanthantering och tillgång till kontanttjänster i samhället. I kapitel 3 definieras ett antal, för framställningen centrala, begrepp kopplade till frågan om kontanter i samhället. I kapitel 4 beskrivs relevanta tidigare utredningar som har behandlat kontantfrågan i , såväl avseende kontanthanteringen som människors tillgång till grundläggande betaltjänster. I kapitel 5 beskrivs de nuvarande rättsliga förutsättningarna för kontanter i och det görs även en internationell utblick avseende unionsrätten. I kapitel 6 presenteras en översikt av den svenska betalningsmarknaden med speciellt fokus på kontanta betalningar i relation till andra betalningsformer. I kapitel 7 ges en beskrivning av kontanthanteringen i och dess aktörer. I kapitel 8 beskrivs allmänhetens tillgång till kontanttjänster och de aktörer som erbjuder dessa tjänster. Den mer beskrivande delen av betänkandet avslutas med kapitel 9 där ett samhällsekonomiskt perspektiv ges på betalningsmarknadens speciella kännetecken och kontantkedjan. I kapitel 10 sammanfattas den problembild som kommittén har att förhålla sig till. Vidare anges vissa principiella utgångspunkter för eventuella åtgärder. I kapitel 11 redovisar kommittén olika vägar för att uppnå en mer kontrollerad utveckling för kontanterna i samhället. Kommittén redovisar i detta kapitel ett förslag till krav på vissa banker och utländska kreditinstitut att tillhandahålla kontanttjänster så att det finns rimlig tillgång till dem i hela och hur kraven på rimlig tillgång ska specificeras. I kapitel 12 redovisas sedan Kommitténs uppdrag avseende kontanter hur de föreslagna kraven ska följas upp. I kapitel 13 beskrivs hur statliga insatser inom området bör utformas i relation till de föreslagna kraven på vissa banker. I kapitel 14 redovisar kommittén en bedömning av hur ansvar för kontanthanteringen i samhället bör se ut och hur ansvaret bör tydliggöras i lag. I kapitel 15 görs sedan en konsekvensanalys av de förslag som kommittén lämnar i betänkandet. I kapitel 16 lämnas förslag till ikraftträdande- och övergångsbestämmelser för de förslag som lämnas. Författningskommentarer återfinns i kapitel 17. 3 Definitioner av centrala begrepp I syfte att underlätta framställningen definieras i detta kapitel ett antal begrepp som förekommer såväl i befintlig lagstiftning som i den pågående samhällsdebatten om kontanter. De begrepp som kommittén anser behöver definieras för att uppnå ökad tydlighet är •kontanttillgång (tillgång till kontanttjänster), •möjlighet att betala kontant, och När frågan om kontanter diskuteras används inte sällan vissa av dessa begrepp synonymt. Det är inte alltid tydligt vad som avses när exempelvis ”kontanthanteringen i samhället” diskuteras. För att kunna göra en analys av problembilden avseende kontanter och föreslå eventuella åtgärder är det viktigt att tydliggöra vad kommittén avser med begreppen och hur begreppen i förekommande fall förhåller sig till befintlig lagstiftning. Med begreppet kontantförsörjning avses i detta betänkande utgivning av sedlar och mynt. Depåägare med kontantförsörjningsavtal kan hämta ut och lämna in dem vid utanför . I begreppet innefattas även den slutgiltiga hanteringen av kontanter i form av makulering av uttjänta sedlar och mynt. Denna innebörd av begreppet kontantförsörjning motsvarar i huvudsak det sätt som själv använder det.1 svarar enligt lagen (1988:1385) om Riksbank (riksbankslagen)