sou · H6B324 · 2018-03-27 00:00:00 — I arbetet har utredningen identi- fierat två områden där det känns relevant att pröva om syftena är tillräckligt angelägna för reglering av en utökad rätt till partiell Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? De områden vi har identifierat att det kan finnas ett behov av en utökad möjlighet till partiell ledighet är: 8.7.1Rätt till deltidsarbete för föräldrar med barn med funktionsnedsättning som har fyllt åtta år Bedömning: Utredningen stödjer förslaget som lagts fram i Ds 2015:58 Reformerade stöd till barn och vuxna med funk- tionsnedsättning vad gäller utökad rätt till förkortning av arbets- tiden för vissa föräldrar.8 Förslaget innebär en utökad rätt till förkortning av normalarbets- tiden med upp till en fjärdedel för föräldrar, och de personer som enligt föräldraledighetslagen jämställs med föräldrar, vars barn har rätt till omvårdnadsbidrag enligt socialförsäkringsbalken. Rätten att förkorta normalarbetstid ska finnas så länge det lämnas omvård- nadsbidrag. Utbetalningen av omvårdnadsbidraget kan bara ske till två personer ur den krets som jämställs med föräldrar, men alla ur denna krets får förkorta sin arbetstid. Syftet med förslaget är att underlätta för en förälder som har barn med funktionsnedsättning att kombinera omvårdnaden av barnet med en anställning. Rätten är tänkt att komplettera nuvarande regelverk i föräldraledighetslagen och ska därför gälla föräldrar till barn som är eller äldre eller har avslutat sitt första skolår. Förslaget som innebär att båda föräldrarna får rätt till förkortning av normal arbetstid om omvårdnadsbidrag lämnas för ett barn ökar enligt promemorian förutsättningarna för kvinnor och män att ta samma ansvar för omvårdnaden om barn med funktionsnedsättning. Därmed ökas också enligt promemorian förutsättningarna för kvin- 8 En lagrådsremiss beslutades och Lagrådet har lämnat ett yttrande. När detta skrivs bereds ärendet inom . Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? nor och män att få samma möjligheter i fråga om tillgång till arbete och utvecklingsmöjligheter i arbetet. Förslaget om rätt till deltid för föräldrar till barn med funktionsned- sättning har i departementspromemorian motiverats med att vara en sådan förälder innebär att avsevärd tid och kraft får läggas på både omvårdnad och tillsyn av barnet. En rätt till deltid skulle ge dessa föräldrar bättre förutsättningar att kunna kombinera omvårdnaden och tillsynen av barnet med förvärvsarbete. Föräldrarnas möjligheter att fortsätta arbeta eller ta steget ut i arbetslivet, trots det ökade mer- arbetet i form av omvårdnad och tillsyn, kan på så sätt enligt prome- stärkas.9 Mot en sådan rättighet talar arbetsgivarens behov att planera sin verksamhet. En utökad rätt till ledighet kan även medföra kostnads- ökningar och att det uppstår höga arbetsbalanser på arbetsplatsen. Enligt promemorian bör problemen för arbetsgivaren inte överdrivas då det redan finns en rätt enligt föräldraledighetslagen till arbetstids- förkortning upp till barnet fyller , varför de flesta arbetsgivare enligt promemorian redan bör ha rutiner för att planera arbetet utifrån arbetstagares rätt till partiell ledighet. Då ledigheten inte kom- bineras med någon rätt till ersättning är det promemorians uppfatt- ning att det kommer finnas starka ekonomiska incitament att rätten inte överutnyttjas. Enligt promemorian lämnades vårdbidrag för drygt 56 000 barn , varav var eller äldre. Sammanfattningsvis har promemorian ansett att samhällsintresset att föräldrarna till barn med funktionsnedsättning möjlighet till partiell ledighet väger tyngre än arbetsgivarens arbetsledningsrätt. Ändamålet att ge föräldrarna möjligheten att kombinera förvärvsarbete med sitt föräldraskap har ansetts vara av ett större intresse än arbetsgivaren rätt att leda och fördela arbetet. 9 Ds 2015:58, s. 208 ff. Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? Utredningen delar promemorians slutsats och stödjer därför för- slaget som har lagts fram i Ds 2015:58 Reformerade stöd till barn och vuxna med funktionsnedsättning. 8.7.2Utökad rätt till partiell ledighet för att bedriva näringsverksamhet Förslag: Den nuvarande näringsverksamhetslagen utökas med en rätt till förkortning av normal arbetstid med upp till hälften. Arbetstagaren ska samråda med arbetsgivaren om ledighetens förläggning och om andra frågor som rör ledigheten. Kan över- enskommelse inte träffas om hur ledigheten ska tas ut vid för- kortad arbetstid ska ledigheten spridas över arbetsveckans samt- liga dagar och förläggas vid arbetsdagens början eller slut. Skäl för utredningens förslag: Den nuvarande näringsverksamhets- lagen ger en arbetstagare rätt till hel ledighet från sitt arbete för att själv eller genom juridisk person bedriva näringsverksamhet. Rätten till ledighet begränsas av konkurrensför- budet. Arbetstagarens verksamhet får inte konkurrera med arbets- givarens. Ledigheten får inte heller innebära väsentlig olägenhet för arbetsgivarens verksamhet, se kapitel 7. Den utökade rätt till partiell ledighet som utredningen föreslår förändrar inte något av de övriga villkoren i nuvarande lag. Syftet med förslaget är att fler arbetstagare ska våga prova sina före- tagsidéer och på så sätt kan i längden tillväxten av företag främjas. På samma sätt som när näringsverksamhetslagen infördes är samhälls- intresset med att utöka rätten till partiell ledighet för att bedriva näringsverksamhet att få fler personer att våga starta företag. Indivi- den bör enligt utredningen i så stor utsträckning som möjligt ges en möjlighet att förverkliga sina idéer. En möjlighet till partiell ledighet Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? i stället för heltidsledighet skulle innebära ett mindre risktagande för arbetstagaren då hen delvis skulle ha kvar sin inkomst under prövo- tiden. En mer flexibel möjlighet till uttag skulle enligt utredningen också innebära att flera skulle ha möjlighet och viljan att pröva sina idéer i företagsform. Enligt entreprenörskapsbaro- meter kan av alla kvinnor och av alla män mellan tänka sig att bli företagare. 2015 fanns det omkring 350 000 så kallade kombinatörer, det vill säga anställda som bedriver någon form av näringsverksamhet vid sidan av sin anställning. Omkring 200 000 av dessa var män och om- kring 150 000 var kvinnor. Det betyder att av alla män och av alla kvinnor med anställning även bedrev näringsverksamhet (aktiv eller passiv). Andelen kombinatörer var större bland äldre än bland yngre. I åldersgruppen 55–var bland alla män och av alla kvinnor med anställning kombinatörer under 2015.10 En rätt till partiell ledighet för näringsverksamhet skulle potentiellt kunna underlätta för de kombi- natörer som redan finns att få en önskad omfattning på sin samlade arbetstid. Att ges möjligheten att , till exempel i en uppstartsfas av ett företag, gå ner i arbetstid skulle kunna innebära att kombinatören får en rimligare total arbetsbelast- ning än om näringsverksamheten hade bedrivits utöver ordinarie heltidsarbete. Vårt förslag skulle också kunna underlätta för fler att bli kombi- natörer. Att det blir allt vanligare att kombinera företagande med anställning tyder på att det finns ett värde i att kunna kombinera en anställning med eget företagande. En förklaring kan vara att anställ- ningen ger trygghet som företagandet ger självbestäm- mande. En annan förklaring till det stigande antalet kombinatörer kan vara att det ses som ett lärande steg mot ett heltidsföretagan- de.11 Ett kombinatörskap leder sannolikt till att fler individer får möjlighet till anställning då arbetsgivaren anställer för att ersätta den som går ner i sin anställning till förmån för företagande. Arbetstillfällen skapas även från kombinatörernas företag. I den enkätundersökningen som SCB har genomfört på uppdrag av utredningen, se avsnitt 8.3, framgår det att av 10SCB, RAMS. 11Andersson och Gamerov (2014). Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? heltidsanställda som vill gå ner i arbetstid vill göra det i syfte att driva eget företag. Det motsvarar omkring 6 500 personer. Mot en utökad rätt till partiell ledighet för att bedriva närings- verksamhet, på samma sätt som med all utökad ledighetslagstift- ning, talar arbetsgivaren behov av att kunna planera och bedriva sin verksamhet. Möjligheten att hitta vikarier på deltid kan bli ett pro- blem. Om någon vikarie inte ersätter den lediga kan det påverka arbetsbelastningen för de kvarvarande arbetstagarna. I utredningens referensgrupp med arbetsmarknadens parter har problematiken kring det speciella med just näringsverksamhetslagen lyfts. Det finns nämligen en bild av att det naturliga för en arbets- tagare som vill bedriva näringsverksamhet är att göra det inom samma bransch och område som sin arbetsgivare. Farhågan är att det kan uppstå problem om arbetstagaren under sin partiella ledighet skulle bedriva konkurrerande verksamhet eller använda sig av företagshem- ligheter som hen fått tillgång till i sin anställning. Arbetstagaren skulle också under ledigheten ha kvar den lojalitetsplikt till arbets- givaren som anställningsförhållandet innebär. I lojalitetsplikten ligger att arbetstagaren inte får vidta åtgärder som är ägnade att skada eller på annat sätt försvåra arbetsgivarens verksamhet. Utredningens be- dömning är dock att nuvarande lag reglerar de situationerna då det i lagen finns ett konkurrensförbud. Arbetsgivaren kommer även för partiell ledighet ha rätt att säga nej om arbetsgivaren anser att arbets- tagaren kommer att bedriva konkurrerande verksamhet. Arbetsgi- varen kommer också att kunna säga nej till den partiella ledigheten om hen anser att den innebär väsentlig olägenhet för arbetsgivarens verksamhet. Vad gäller företagshemligheter gäller lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter även för de arbetstagare som är partiellt lediga för att bedriva näringsverksamhet. För anställda i offentlig sektor gäller också att arbetstagaren inte får ha någon anställning, något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för hens eller någon annan arbetstagares opartiskhet i arbetet eller som kan skada myndighetens anseende.12 Det är utredningens bedömning att en offentlig arbetsgivares beslut om partiell ledighet för att bedriva näringsverksamhet innebär att arbetstagaren under ledigheten inte får bedriva verksamhet som står i 12 7 §. Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? strid med de bestämmelserna.13 Farhågan att detta i praktiken skulle innebär att en väldigt snäv grupp av arbetstagare skulle kunna bli aktuella för förslaget har lyfts till utredningen. Utredningens slutsats är att en utökad rätt till partiell ledighet för att starta näringsverksamhet bör införas. Intresset av att möjliggöra för fler personer att våga prova sina idéer och bedriva näringsverk- samhet väger enligt utredningen tyngre än arbetsgivarens arbetsled- ningsrätt. Vad gäller den partiella ledighetens förläggning föreslår utredningen att arbetstagaren ska samråda med arbetsgivaren om ledighetens för- läggning och om andra frågor som rör ledigheten. Huvudregeln bör enligt utredningen vara att arbetstagaren och arbetsgivaren kommer överens. Därför har vi för det fall en överenskommelse inte träffas inte valt att arbetsgivarens eller arbetstagarens önskemål ska gälla utan att det redan vid samrådet står klart hur ledigheten ska förläggas om någon överenskommelse inte träffas. På så sätt tror vi att incita- menten för att komma överens blir starkast. Om någon överenskom- melse inte träffas ska ledigheten spridas över arbetsveckans samtliga dagar och förläggas vid arbetsdagens början eller slut. En förutsättning för den partiella ledigheten kommer fortfarande att vara att arbetsgivaren inte anser att ledigheten innebär väsentlig olägenhet för arbetsgivarens verksamhet. Frågan om ledighetens för- läggning kan komma att påverka den bedömningen och bör i så fall vara något som tas upp i samrådet om förläggningen. Bestämmelsens närmare tillämpning föreslås fås bestämmas genom ett kollektivavtal som på arbetstagarsidan har slutits eller god- känts av en sådan central arbetstagarorganisation som avses i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL). Samma möjlig- het finns vad gäller ledighetens förläggning i föräldraledighets- lagen (1995:584) och lagen (2008:565) om rätt till ledighet för att på 13 Det är samma bedömning som regeringen gjorde i prop. 2000/2001:147, se s. 11. Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? grund av sjukdom prova annat arbete. Syftet med reglerna är att göra det möjligt att avtala om förläggning av delledighet för arbetstagare med oregelbunden arbetstid och utredningen ser inte någon anled- ning till att här avvika från vad som gäller för liknande bestämmelser. 8.8Information om och en rätt för arbetstagaren att få sin begäran om partiell ledighet prövad Förslag: En arbetsgivare ska senast efter det att arbets- tagaren har börjat arbeta, informera arbetstagaren om möjlig- heten att begära partiell ledighet och om rätten att få den prövad av arbetsgivaren. Efter en sådan begäran ska arbetsgivaren utan skäligt dröjsmål skriftligen underrätta arbetstagaren om begäran har bifallits eller inte. Har begäran inte bifallits ska den skriftliga underrättelsen innehålla skälet för beslutet. Skäl för utredningens förslag: Utredningens enkätundersökning visar att omkring 235 000 av de totalt drygt 300 000 personer som skulle vilja minska sin arbetstid inte har frågat sin arbetsgivare. Enkätresultaten visar också att nästan en av tre av dem som har fått nej när de frågat inte fick någon motivering till arbetsgivarens beslut. Syftet med vårt förslag är att främja en tydligare och öppnare dialog mellan arbetsgivaren och arbetstagaren och genom dialogen öka arbetstagarens möjlighet till inflytande över sin arbetstid. Det är utredningens uppfattning att en utökad information till arbets- tagaren om möjligheten att begära partiell ledighet och att få den prövad av arbetsgivaren kan främja känslan av inflytande och av- dramatisera frågan om att en person under en kortare eller vill gå ner i arbetstid. Utredningen ser positivt på att en arbetstagare upplever möjlig- het till inflytande över sin arbetstid. Vi ser också positivt på en dia- log mellan arbetstagaren och arbetsgivaren om arbetstagarens arbetstid och vi tror att ett främjande av en sådan dialog kan bidra till ökad trivsel på arbetsplatserna. Utredningens enkätundersökning visar att nästan fyra av tio av männen med barn (vilket innebär att de har en rätt att vara föräldralediga enligt föräldraledighetslagen) inte har frågat sin Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? arbetsgivare om att gå ner i arbetstid eftersom det skulle påverka deras framtida lön, karriärmöjligheterna och/eller pensionen nega- tivt. Bland kvinnor med barn är det för få som har valt det alternativet för att det ska gå att redovisa. är det också fler kvinnor än män som går ner i arbetstid för att till exempel ta hand om barn. Av de som vill minska sin arbetstid är det dessutom en större andel kvinnor än män som har frågat sin arbetsgivare. Det är utredningens bedömning att vårt förslag genom att det gäller alla arbetstagare, såväl kvinnor som män, kan komma att bidra till att bryta att det är kvinnor som i första hand ska gå ner i arbetstid. På så sätt kan också i förlängningen kvinnors möjlig- heter till heltidsarbetande stärkas om kring vem som förvän- tas gå ner i arbetstid bryts. Om frågan att av olika anledningar under olika skeden i livet gå ner i arbetstid avdramatiseras är det också vår bedömning att farhågorna för hur det påverkar framtida karriärmöj- ligheter kan minska. Då syftet med vårt förslag är att öka dialogen mellan arbetsgi- vare och arbetstagare i frågan om arbetstagarens arbetstid hade det i det här sammanhanget varit logiskt att föreslå motsvarande infor- mationsskyldighet och rätt till att få en begäran prövad för den som arbetar deltid men skulle vilja arbeta mer. För att främja dialogen om arbetstiden skulle det också vara positivt om informations- skyldigheten även skulle gälla rättigheterna att gå ner i arbetstid enligt de bestämmelser som finns i ledighetslagarna. Utifrån att utredningens uppdrag är avgränsat till att utreda och analysera om befintliga möjligheter till arbete på deltid är tillräckliga har vi inte tagit med det i det förslag vi nu lägger fram, men vid bered- ningen av utredningens förslag ser vi gärna att detta beaktas. Vårt förslag omfattar samtliga arbetstagare, både hel- och del- tidsanställda. Att endast rikta möjligheten till heltidsanställda skul- le riskera att deltidsanställda diskrimineras. Även mot bakgrund av förslagets syfte är det utredningens bedömning att bestämmelsen bör omfatta alla arbetstagare oavsett sysselsättningsgrad. Bestämmelsen innebär att det i lag tydliggörs att arbetstagare har en möjlighet att begära tjänstledigt utan att rätten till ledighet grun- dar sig i någon ledighetslagstiftning. Grunden för, om en sådan tjänstledighet beviljas, blir avtalet om tjänstledighet mellan arbets- tagaren och arbetsgivaren. Om arbetsgivaren säger ja skulle det alltså på samma sätt som vid överenskommelse om tjänstledighet Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? innebära att arbetsgivaren och arbetstagaren kommer överens om vill- koren för tjänstledigheten, till exempel ledighetens omfattning, när den ska börja och hur länge den ska vara. När den partiella tjänst- ledigheten avslutas återgår arbetstagaren i normalfallet till samma sysselsättningsgrad som innan överenskommelsen om tjänstledighet träffades. Vårt förslag om en rätt att få sin begäran om partiell ledighet prövad tar sikte på de situationer där arbetstagaren inte har någon rätt till partiell ledighet enligt befintliga ledighetslagar. Det kan till exem- pel handla om att arbetstagaren vill minska sin arbetstid för att få mer fritid, vilket vår enkätundersökning visar är en vanlig anledning till att vilja gå ner i arbetstid. För det fall en rätt till partiell ledighet enligt någon ledighetslagstiftning föreligger har den företräde. Det är utredningens bedömning att vårt förslag inte förändrar situationen hur överenskommen tjänstledighet förhåller sig till ledighetsrätten enligt ledighetslagarna. På samma sätt som när en överenskommelse träffas får arbetsgivaren och arbetstagaren komma överens om hur stor del av arbetstagarens arbetstid den partiella ledigheten avser. Om en arbetstagare redan till exempel är föräldraledig på och önskar gå ner ytterligare i arbetstid bör det i överenskommelsen klargöras vilken partiell ledighet som grundar sig på överenskom- melsen och vilken som arbetstagaren har rätt till enligt lag. Utred- ningens bedömning är att förslaget inte förändrar något i förhållande till gällande rätt i befintlig ledighetslagstiftning. Utredningens förslag är till skillnad från rättigheten till partiell ledighet i befintliga ledighetslagar en informations- och formalia- regel och det är arbetsgivaren som avgör om arbetstagarens önske- mål om partiell ledighet kan beviljas eller inte. Arbetsgivarens beslut kommer enligt vårt förslag inte gå att överpröva. Farhågor som har lyfts i utredningens referensgrupp med arbets- marknadens parter är att arbetsgivaren ändå kan avfärda begäran med standardsvar utan att egentligen motivera sitt ställningstagande. Det har också lyfts att det kan finnas en risk för att alla arbetstagare inte behandlas lika när det är arbetsgivaren som bestämmer i slutändan. Från arbetsgivarsidan har det också lyfts att förslaget skulle medföra ytterligare en skadeståndssanktionerad administrativ börda. Det har också ifrågasatts vad bestämmelsen egentligen skulle göra för skillnad jämfört med då möjligheten att fråga sin arbetsgivare redan finns. En risk för att det kommer att vara fler kvinnor som begär att Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? få vara lediga för att orka med att kombinera arbete och hemarbete har också lyfts. Det finns även en rädsla för att lagbestämmelsen kan leda till för högt ställda förväntningar från arbetstagaren som sedan inte kommer att infrias, samt att bestämmelsen skulle hämma dialo- gen i andra frågor som inte regleras i lag. I det slutliga förslaget till EU-direktivet om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare14, finns ett förslag om att arbetsgivaren ska överväga en begäran om flexibla arbetsformer och skriftligen motivera ett avslag.15 För att uppmuntra anhörigvår- dare och förvärvsarbetande föräldrar att stanna kvar i arbetskraften, menar att arbetstagarna bör kunna begära flexibla arbetsformer såsom distansarbete, flexibla arbetstider, eller deltids- arbete, för att ta hand om ett barn eller en vårdberoende anhörig. Det slutliga beslutet om att bevilja en arbetstagares begäran om flexibla arbetsformer bör enligt kommissionen ligga hos arbetsgivaren. För- slaget innebär att medlemsstaterna ska se till att arbetstagare med barn och anhörigvårdare ska ges möjlighet att be om att få arbeta på distans, gå ner i arbetstid eller förändra förläggningen av arbetstiden. Till skillnad från utredningens förslag som kommer att gälla för alla arbetstagare gäller detta bara föräldrar och anhörig- vårdare. Vår uppfattning är att detta är en viktig skillnad mellan vårt förslag och förslag och att de två förslagen därmed inte bör ses som överlappande. Syftet med utredningens förslag är att främja en tydligare och öppnare dialog mellan arbetsgivaren och alla arbetstagare och genom 14KOM (2017)253 slutlig. Förslag till och rådets direktiv om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare och om upphävande av rådets direktiv /18/EU. 15Artikel 9 p. 1.Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att arbetstagare med barn upp till en viss ålder, som ska vara , och anhörigvårdare har rätt att begära flexibla arbetsformer av omsorgsskäl. Varaktigheten för sådana flexibla arbetsformer får om- fattas av en rimlig begräsning. 2.Arbetsgivarna ska behandla och besvara en sådan begäran om flexibla arbetsformer som avses i punkt 1 med beaktande av såväl arbetsgivarnas som arbetstagarnas behov. Arbets- givaren ska skriftligen motivera ett eventuellt avslag på en sådan begäran. 3.Om de flexibla arbetsformer som avses i punkt 1 är av begränsad varaktighet, ska arbets- tagaren i slutet av den avtalade perioden ha rätt att återgå till sitt ursprungliga arbetsmönster. Arbetstagaren ska också ha rätt att återgå till det ursprungliga arbetsmönstret närhelst ändrade omständigheter motiverar det. Arbetsgivarna ska vara skyldiga att behandla och be- svara en sådan begäran med beaktande av såväl arbetsgivares som arbetstagares behov. Är befintliga möjligheter att frivilligt gå ner i arbetstid tillräckliga? dialogen öka alla arbetstagares möjlighet till inflytande över sin arbetstid. Enligt den föreslagna bestämmelsen ska arbetsgivaren senast efter det att arbetstagaren har börjat arbeta informera om möjligheten till partiell tjänstledighet och pröva arbetstagarens önske- mål. I det ligger en skyldighet att faktiskt undersöka om det går att tillgodose önskemålen. Vid avslag ska sådana motiveras av arbets- givaren. Förfarandet kommer innebära en större administrativ börda för arbetsgivaren, men enligt utredningens bedömning är den inte så betungande att det överväger syftet.