sou · H6B377 · 2018-11-01 00:00:00 — Sammanfattning: Flera representanter för sjukvårdshuvudmän- nen, bland annat Kommuner och Landsting och Vård- företagarna, anser att den teoretiska delen av utbildningen är för omfattande och att mer fokus bör ligga på studentens kliniska färdigheter. Dessutom framhålls generellt att utbildningen inte motsvarar vårdens behov. Flertalet lärosäten önskar fler specifika och tydliga examensmål per inriktning. och pro- fessionsföreningar önskar dessutom fler inriktningar. 3.Redogör för pågående utvecklingsinsatser av specialistsjuk- sköterskeutbildningen både på kort och på lång sikt, i det fall ett sådant arbete pågår, både vad gäller struktur och innehåll. Sammanfattning: De flesta lärosäten anger att utbildningarna ses över fortlöpande och utvecklas i enlighet med ny forskning och vårdens behov. Ett antal lärosäten har ställt om campus- utbildning till distansutbildning. Sjukvårdshuvudmän och arbets- givarorganisationer lyfter att de fört diskussion och samtal kring utbildningens innehåll med lärosätena. 4.Vissa lärosäten ställer krav på arbetslivserfarenhet för tillträde till specialistsjuksköterskeutbildningen. Vilka är för- och nack- delar med en sådan ordning? Sammanfattning: Majoriteten av de svarande organisationerna ställer sig positiva till krav på arbetslivserfarenhet för tillträde till specialistsjuksköterskeutbildningen och en stor andel anser att krav på arbetslivserfarenhet är helt nödvändigt. Det råder stor samstämmighet bland lärosäten och huvudmän om för- och nack- delarna med denna ordning. De vanligast nämnda fördelarna med krav på arbetslivserfarenhet för tillträde till specialistutbildningen är att studenten kan tillgodogöra sig utbildningen på ett bättre sätt. Enligt flera lärosäten är arbetslivserfarenhet helt nödvändigt för att studenten ska kunna genomföra utbildningen. Flera vård- givare och lärosäten lyfter att arbetslivserfarenheten gör att stu- denten i högre grad väljer rätt inriktning utifrån den special- inriktning som passar dem. Flera svarande organisationer uttrycker också att tidigare arbetslivserfarenhet gör att student- erna kan arbeta självständigt i högre grad och är tryggare i sin roll efter avklarad utbildning. Som nackdelar med krav på arbetslivs- erfarenhet för tillträde till specialistsjuksköterskeutbildning, nämns minskat antal sökande, att vissa kunskaper ibland tas för givna, studenterna kan även ha svårt att tillskansa sig ny kunskap och uppleva att utbildningen inte är verklighetsförankrad. 5.Specialistsjuksköterskeutbildning erbjuds i vissa fall i form av distansutbildning. Beskriv översiktligt vilka möjligheter och ut- maningar detta innebär jämfört med campusförlagd utbildning. Sammanfattning: De allra flesta svarande organisationer förhål- ler sig positiva till distansutbildning och det råder relativt stor samstämmighet kring vilka möjligheter och utmaningar som distansutbildning innebär. Den geografiska obundenheten och flexibiliteten i termer av tid, är de möjligheter som lyfts fram mest frekvent. Den geografiska obundenheten möjliggör att fler kan studera och i förlängningen att fler kommuner i får till- gång till specialistkompetens är faktorer som framhålls. Flera lärosäten lyfter att distansutbildning är, eller har potential att vara mer resurseffektivt. Klinisk träning och vissa examinationsmo- ment är dock svårt att genomföra digitalt och kräver därför obli- gatoriska träffar. Flera lärosäten lyfter att distansutbildning inne- bär en pedagogisk utmaning och kräver mycket planering. Ett flertal lärosäten anger att genomströmningen är lägre på distans- utbildning och förklarar detta genom sämre studiesocial miljö och att många studenter arbetar parallellt, vilket stjäl fokus från studierna. 6.Beskriv fördelar och utmaningar med specialistsjuksköterske- utbildning som erbjuds på hel- respektive halvfart och om dessa skiljer sig åt mellan olika inriktningar. Sammanfattning: De svarande organisationerna är i princip överens om för- och nackdelar med hel- respektive halvfarts- studier. Halvfartsstudier underlättar framför allt för arbetsgiva- ren att undvara personal för specialistutbildning, vilket innebär att fler sjuksköterskor får möjlighet att specialistutbilda sig. Arbete parallellt, ofta i kombination med någon form av utbild- ningsanställning eller annan form av ekonomisk ersättning, lyfts som fördelaktigt för studenten. är det flera svarande organisationer, företrädelsevis lärosäten, som lyfter att studenter som kombinerar arbete och studier ofta har ett sammantaget åtagande som är mer än heltid. Konsekvenserna av att kombinera studier och arbete är sämre fokus på studierna och sämre genom- strömning. Flera svarande organisationer, bland annat och Sophiahemmets högskola betonar att studier på halvfart även innebär att studenten kan använda sina teoretiska kunskaper direkt i verksamheten eftersom de arbetar parallellt med studierna, som de får klinisk träning. Inriktningar som anestesisjukvård, intensivvård och operationssjukvård lyfts som exempel på utbildningar som inte är optimala för halvfarts- studier eftersom det inte går att kombinera jobb inom området parallellt med studierna. 7.I vilken utsträckning används högskolans ordinarie kursutbud för sjuksköterskans fortbildning och vidareutbildning? Sammanfattning: Huruvida lärosätena erbjuder fristående kur- ser varierar. Det finns lärosäten som erbjuder alla programkurser som fristående kurser och det finns lärosäten som inte erbjuder några fristående kurser alls. Anledningen till att fristående kurser inte ges är företrädelsevis resursbegränsningar, det vill säga att det är för få sökande. I vilken grad sjukvårdshuvudmännen nyttjar fristående kurser varierar också. Det finns ett flertal svarande organisationer som efterfrågar specifika kurser av olika slag. 8.Specialistsjuksköterskeexamen infördes i examensordningen med elva så kallade fasta inriktningar 2001. Uppfyller inrikt- ningarna vårdens behov av specialistsjuksköterskor på kort och på lång sikt? 8 a) Om nej, vad behöver förändras? 8 b) Om ja, inom vilka områden ska det finnas fasta inriktningar? Sammanfattning: Ungefär en tredjedel av de tillfrågade organisa- tionerna efterfrågar en mer flexibel specialistsjuksköterskeutbild- ning. Många av dessa önskar en ordning där studenten först läser ett basblock som är gemensamt för flera eller alla specialistsjuk- sköterskeinriktningar, för att sedan ha möjlighet att välja friståen- de kurser som anpassas utifrån vårdgivarens behov. Flera andra svarande organisationer diskuterar i termer av inriktningar med möjlighet att profilera sig. Ungefär en tredjedel av de tillfrågade organisationerna önskar fler inriktningar. Detta innebär att de både efterfrågar tillägg av utbildningar och inriktningar som inte finns, och uppdelningar av utbildningar som finns, exempelvis medicin, som anses för bred. Vissa avnämare ställer sig bakom de befintliga elva fasta inrikt- ningarna med tillägg. En grupp svarande organisationer uttrycker en tydlig önskan om att endast anestesisjukvård, intensivvård och operationssjukvård ska utgöra fasta inriktningar. Ungefär en femtedel uttrycker explicit att det är viktigt att behålla de fasta inriktningarna. Det finns följaktligen en majoritet som är emot ett totalt borttagande av fasta inriktningar. Det finns inget tydligt mönster i vilken typ av svarande organisation som förespråkar fasta inriktningar eller motsatsen. 9.Universitet och högskolor har givits möjlighet att utöver de elva fasta inriktningarna, starta specialistsjuksköter- skeexamen med viss annan inriktning. Syftet med införandet av en sådan så kallad öppen inriktning var att öka lärosätenas flexi- bilitet att starta nya inriktningar i förhållande till vårdens behov. 9 a) Redovisa vilka nya inriktningar som har startats . 9 b) Vilka bedömningar görs inför inrättandet av nya öppna inriktningar? Sammanfattning: Flertalet svarande organisationer har inrättat, eller planerar att inrätta nya inriktningar. De lärosäten som anger att de inte inrättat nya inriktningar uppger framför allt resursbrist som hinder. Denna fråga har emellertid ett relativt stort svars- bortfall. 10.Studenter på specialistsjuksköterskeutbildningen har i vissa fall någon form av ersättning annat än studiestöd, till exempel utbildningsanställning eller studielön, eller följer utbildning i form av uppdragsutbildning. Vilka är fördelarna respektive nackdelarna med denna ordning? Sammanfattning: De allra flesta svarande organisationer är i prin- cip samstämmiga beträffande för- och nackdelarna med någon form av ekonomisk ersättning till specialistsjuksköterskestuden- ter. Fördelar som lyfts är att det underlättar för studenter och att fler får möjlighet att specialistutbilda sig, vilket även anges bidra till ett högre söktryck. Flertalet organisationer, framför allt vård- givare, lyfter att studielön är viktigt för deras attraktivitet som arbetsgivare, samt för att säkerställa rekryteringsbehovet av spe- cialister. Arbetslivserfarenhet anges som posi- tivt. En övervägande majoritet av svarande sjukvårdshuvudmän erbjuder någon form av ekonomisk ersättning för specialistsjuk- sköterskestudenter. Nackdelar som lyfts är osäkerheten för arbetsgivaren eftersom vederbörande inte kan säkerställa att medarbetaren stannar kvar på arbetsplatsen efter avklarad utbild- ning. Andra lyfter att studielön binder studenten till betalande Genom att erbjuda studenterna ekonomisk ersätt- ning har även vårdgivare större möjlighet att styra vilka inrikt- ningar som studenterna ska läsa. 11.Vilka kompetenser är centrala för specialistsjuksköterskans framtida yrkesroll och arbetsuppgifter i vården? Exemplifiera gärna utifrån utvecklingen inom olika verksamhetsområden. Sammanfattning: Det finns en övervägande samstämmighet bland de svarande organisationerna om vilka kompetenser som är centrala för specialistsjuksköterskan framtida yrkesroll. De vanligaste kom- petenserna som lyfts är de sex kärnkompetenserna, ledarkomptens, pedagogisk kompetens (rådgivning), hälsofrämjande arbete och att kunna initiera egenvård. Vidare lyfts vikten av kunskap om hållbar utveckling, en mångkulturell population och e-hälsa. Många sva- rande organisationer lyfter även vikten av att kunna göra självstän- diga bedömningar, fördjupade kliniska färdigheter och medicinska kunskaper. Vikten av specialistkompetens framhålls som viktig inom ett flertal område. 12.Beskriv hur vårdgivaren kan tillvarata och använda specialistsjuksköterskans kompetens i verksamheten? Sammanfattning: Även i denna fråga tycks det råda relativt stor samstämmighet om vad vårdgivarna anser sig behöva göra för att tillvarata specialistsjuksköterskans kompetens. Det syns dock inget mönster i samstämmighet som förenar respektive grupp vad gäller specifika synpunkter. Att tydliggöra arbetsuppgifter, utöka specialistsjuksköterskans ansvar, inrätta speciella specialistanställ- ningar, kompetensstegar och tydliggöra karriärvägar är de åtgärder som framhålls av flest avnämare. Ett flertal organisationer lyfter att specialistsjuksköterskor måste få större ansvar för förbätt- ringsarbete och utveckling av vården. Andra poängterar att arbetsgivaren för vissa inriktningar uppställer krav på specialist- sjuksköterskeexamen för att arbeta inom specialistområdet, exempelvis inom anestesisjukvård, intensivvård och operations- Ett fåtal organisationer efterfrågar krav på specialist- sjuksköterskeutbildning för arbete i samtliga specialistområden i den kliniska verksamheten. Om du behöver fler stycken i ramen, ska du använda format- ”Brödtext med indrag ram”. Om ett stycke behöver börja med fetstil, skriver du det i början av stycket och gör den texten fet. Ersätt denna text med den text som du vill ha. 13.Ge exempel på åtgärder som universitet och högskolor kan vidta för att öka specialistsjuksköterskeyrkets attraktivitet, och för att öka tillgången på specialistsjuksköterskor. Sammanfattning: , Kommuner och Lands- ting, Vårdföretagarna, flertalet kommuner och landsting samt ett fåtal lärosäten, anser att utbildningen i högre grad bör anpassas till behoven i den kliniska verksamheten. Flera svarande organisationer lyfter vikten av ett tätare samarbete mellan utbildningsanordnaren och vården. En stor andel av sjukvårdshuvudmännen framhåller att ökad flexibilitet i form av främst distansutbildning skulle ha en positiv effekt för tillgången på sjuksköterskor. Flertalet lärosäten betonar vikten av att utbildningen håller hög kvalitet och ökad andel forskning både inom utbildningen och inom ramen för en anställ- ning för att öka sjuksköterskeyrkets attraktivitet. Flera lärosäten lyfter även vikten av marknadsföring av specialistutbildningen. 14.Ge exempel på åtgärder som hälso- och sjukvårdshuvud- männen kan vidta för att öka specialistsjuksköterskeyrkets attraktivitet och för att öka tillgången på specialistsjuk- sköterskor. Sammanfattning: I princip alla svarande organisationer är över- ens om att det krävs differentierade arbetsuppgifter, ökat ansvar, tydliga karriärvägar samt kompetensstegar och höjd lön för att höja specialistsjuksköterskeyrkets attraktivitet. Flera lyfter även vikten av god arbetsmiljö. Ytterligare en stor andel framhåller vikten av utbildningsanställning. 15.Ge exempel på åtgärder som riksdag och regering kan vidta för att öka specialistsjuksköterskeyrkets attraktivitet och för att öka tillgången på specialistsjuksköterskor. Sammanfattning: En majoritet av avnämarna lyfter att högre löner för specialistsjuksköterskor är en åtgärd som riksdag och regering bör vidta. Kommuner och Landsting och vissa kommuner framhåller även vikten av att säkerställa att kommunerna, och inte bara landstingen, skulle få ta del av sådana medel. Ett annat åter- kommande förslag är att det bör ställas krav på att vårdgivarna ska ge betald utbildning eller utbildningsanställning till sjuksköter- skor som specialistutbildar sig. Det är även flera organisationer som lyfter att riksdag och regering ska fortsätta att se till att sta- ten utvärderar och kvalitetssäkrar utbildningen. Flera lärosäten efterfrågar statligt stöd för olönsamma utbildningsprogram. En mindre andel organisationer efterfrågar en nationell samordning och fördelning av utbildningsplatser i landet. Ett par lärosäten efterfrågar översyn och revidering av examensmålen och höjda anslag. 16.Vårdgivaren har ansvar för att vårdverksamheten bemannas med personal med rätt kompetens så att kraven på god vård uppfylls. 16 a) Bör vårdgivaren även ansvara för tillhandahållandet av fort- och vidareutbildning? Sammanfattning: Flera organisationer framför att det varit svårt att tolka vad frågan betyder. Utredningen bedömer av svaren i fråga att de avnämare som svarat ja på frågan i första hand avser intern fortbildning och inte högskoleutbildning. Det är viktigt att särskilja, eller åtminstone begreppsligt beakta, skillnaden mellan fortbildning och vidareutbildning och en specialistsjuksköterske- utbildning som är en yrkesexamen på avancerad nivå. En majori- tet av avnämarna uttrycker att de inte anser att vårdgivaren bör ansvara för sjuksköterskors specialistutbildning. Däremot anser ett flertal avnämare att vårdgivaren skall tillhanda fortbildning i form av exempelvis konferenser och internutbildningar. Ett fler- tal avnämare lyfter att vårdgivaren bör ha ansvar för att möj- liggöra för personalen att fortbilda och specialistutbilda sig vid högskola och universitet. 17.På vilka sätt och utifrån vilka underlag identifieras vårdens behov av specialistsjuksköterskors kompetens? Sammanfattning: En majoritet av avnämarna anger att vårdens be- hov av specialistsjuksköterskekompetens identifieras genom prog- noser och beräkningar av pensionsavgångar och personalomsättning samt rapporter och forskning. Andra typer av frekvent förekom- mande svar handlar om lagar, nationella styrdokument, demografisk utveckling, samverkan och att identifiera nya kompetensbehov. 18.Beskriv hur vårdens behov ligger till grund för vårdgivarens planering och inrättande av tjänster för specialistsjuksköterskor? Sammanfattning: Utifrån en bedömning av svarens karaktär så tycks det föreligga tolkningsskillnader beträffande vad frågan avser. Svaren på frågan liknar svaren på fråga 18, det vill säga svar om att identifiera vårdens behov genom kompetensförsörjnings- planer, pensionsavgångar och prognoser. Det förekommer också svar i termer av inrättandet av specifika anställningar. Även här lyfts omvärldsfaktorernas betydelse (teknisk och demografisk utveckling, etc.) för inrättandet av specifika anställningar. 19.Beskriv hur introduktionen av nyanställda specialistsjuk- sköterskor och barnmorskor planeras och genomförs. Sammanfattning: Flera svarande organisationer lyfter att det finns stora regionala och lokala skillnader i hur introduktionen genomförs. Längden och omfattningen på introduktionen vari- erar. Mentorer, bredvidgång, utvecklingssamtal och introduk- tionsplaner är vanligt förekommande. Flera avnämare uppger att introduktionen är samma för alla som börjar i verksamheten oav- sett specialistområde. uppger flera avnämare att deras introduktioner är skräddarsydda. Flera organisationer lyfter att introduktionens kvalitet är avhängigt personalresurser. 20.Vilka är utmaningarna gällande försörjningen av sjuk- sköterskors specialistkompetens för framtidens vård? Sammanfattning: I denna fråga är de svarande organisationerna i hög grad samstämmiga. I princip samtliga organisationer lyfter kompetensförsörjningen som en stor nutida och framtida ut- maning. Avnämarna lyfter vikten av att öka attraktiviteten för yrket och få fler att utbilda sig till specialistsjuksköterskor. Mer specifikt framhålls frågor om lön och arbetsmiljö som viktiga faktorer för försörjningen av sjuksköterskor med specialistkompetens. 21.Ge exempel på åtgärder som kan vidtas för att stärka kvali- teten i träningen av studenternas kliniska kompetens och pro- fessionella förhållningssätt. Sammanfattning: Det mest förekommande åtgärderna som lyfts för att stärka kvaliteten i träningen av studenternas kliniska kompetens och professionella förhållningssätt är betydelsen av kliniska träningscenter och kompententa handledare i verksam- heterna. Vidare lyfts även åtgärder kring VFU, simulerings- övningar och nya pedagogiska modeller. 22.Vissa lärosäten har utbildat så kallade avancerade specialist- sjuksköterskor som bland annat innebär ytterligare en nivå av klinisk kompetens. Finns det behov i vården av sådan kompetens? 22 a) Om ja, i vilken omfattning? 22 b) Om nej, varför inte? Sammanfattning: En majoritet av de svarande organisationerna bedömer att det finns ett behov av avancerade specialist- sjuksköterskor. Detta gäller både vårdgivare och lärosäten. Den främsta anledningen till organisationernas bedömning är vårdens utveckling och ökade komplexitet. Flera organisationer bedömer att avancerade specialistsjuksköterskor kan ha en roll i den per- soncentrerade vården i hemmet, speciellt i glesbygd (kommun och primärvård). Avnämarnas bedömning av behovets omfatt- ning i volym varierar, en majoritet bedömer dock att behovet är ganska litet. 23.Hur sker samverkan mellan lärosäten och vårdgivare inom följande områden: 23 a) Utbildningens innehåll? 23 b) Dimensionering av specialistsjuksköterskeutbildning inom respektive inriktning? 23 c) Vårdens framtida behov av specialistutbildade sjuk- sköterskor? Sammanfattning: Samverkan förekommer mer eller mindre for- maliserat, och varierar i omfattning på den regionala nivån. Sam- verkan sker till exempel i dialoger genom olika råd och samarbets- och ledningsgrupper. Flera vårdgivare uttrycker att det är svårt att påverka utbildningens innehåll på grund av examensmålens ut- formning. Utbildningens dimensionering uppges vara beroende av tillgången på . Flera organisationer uppger att det sluts avtal om regleringen av VFU. Ett par kommuner, däribland , uppger att de ser sig förbisedda i samver- kansprocessen på grund av att landsting och regioner premieras i för stor utsträckning. 24.Vilka olika roller har lärosätet och hälso- och sjukvårds- huvudmännen i planeringen av den verksamhetsförlagda delen av utbildningen? Sammanfattning: En majoritet av avnämarna lyfter att roller i planeringen av den verksamhetsförlagda delen av utbildningen regleras i . Den vanligaste ordningen är att vårdgivaren identifierar och tillhandahåller ett antal samt hand- ledare, medan lärosätet planerar och genomför utbildning. 25.Finns det ett behov av att formalisera samverkan om specia- listsjuksköterskeutbildningen på nationell nivå? 25 a) Om ja, i vilken form och inom vilka områden? Sammanfattning: En majoritet av de svarande organisationerna bedömer att det finns behov av en formaliserad samverkan på nationell nivå. Anledningen till detta är att garantera likvärdiga utbildningar och tillgång på utbildningar i hela landet, speciellt utbildningar med lägre söktryck som inte bär sina egna kostnader. 26.Beskriv på vilket sätt och i vilken utsträckning samverkan sker gällande utbildning lärosätena sinsemellan. Sammanfattning: Samverkan sker på olika nivåer, dels på läro- sätesnivå, dels på programnivå och per inriktning. Samverkan sker ofta i form av olika nätverk. Det finns exempel på sam- arbeten mellan lärosäten som ligger i varandras geografiska närhet som har ett mer institutionaliserat samarbete, exempelvis Läro- säten Syd. 27.Beskriv vilka åtgärder som skulle kunna bidra till att stärka samverkan mellan lärosäten och vårdgivare. Sammanfattning: Flera organisationer lyfter vikten av regelbun- den samverkan, andra lyfter vikten av ett gott samarbete kring VFU och välutbildade handledare. Ytterligare andra avnämare uppger att samverkan skulle kunna bli starkare genom ett ökat antal förenade anställningar. 28.Beskriv goda exempel på samverkan inom ert verksamhets- område. Sammanfattning: Nedan följer en beskrivning av Mittuniversi- tetets samverkan i norra regionen. Förutom lokal samverkan finns i norra regionen (, , och ) samverkan på flera nivåer. Det finns ett FUI- råd (forskning, utveckling och innovation) där FoU-chefer och VFU-ansvariga från landstingen träffar omvårdnadschefer och professorer från lärosätena. I diskuteras och beslutas om övergripande frågor av gemensamt intresse. I arbetsgruppen för verksamhetsintegrerat lärande () träffas VFU-samord- nare från landstingen och programansvariga från lärosätena för diskussioner av mer praktisk karaktär. Gruppen planerade och genomförde en som samlade drygt 200 hand- ledare, lärare, vårdutvecklare och chefer. Planering konferens har startat. Beskriv eventuella hinder för samverkan. Sammanfattning: De absolut vanligaste hindren för samverkan anges vara tids- och resursbrist. Brist på förståelse för varandras uppdrag och kulturskillnader mellan högskola och vårdgivare lyfts också som hinder. 30.Finns det behov av förbättringsåtgärder inom ramen för nuvarande examensmål och övriga krav i examensbeskrivningen för barnmorskeexamen? 30 a) Om ja, på vilket sätt? Sammanfattning: I princip alla svarande organisationer anser att behovet av åtgärder inte är genomförbara inom ramen för nu- varande barnmorskeexamen. Det uppges vara stor efterfrågan på en översyn och revidering av examensmålen bland olika avnämare. De flesta lyfter fram att utbildningen är för komprimerad och att det är problematiskt att studenterna inte har tillräckliga (i princip inga) förkunskaper inom huvudområdet reproduktiv, perinatal och sexuell hälsa när de påbörjar barnmorskeutbildningen. 31.Har barnmorskeutbildningen lokalt vid lärosätet genomgått förändringar avseende innehåll och utbildningsupplägg ? Sammanfattning: En majoritet av de svarande organisationerna uppger att barnmorskeutbildningen genomgått någon form av förändring. Dessa förändringar handlar framför allt om omstruk- turering av kurser. Svarsbortfallet är dock stort. 32.Redogör för pågående utveckling av barnmorskeutbild- ningen både på kort och på lång sikt, i det fall ett sådant arbete pågår, både vad gäller struktur och innehåll.