sou · H6B320 · 2018-03-19 00:00:00 — Främjandet av gräsrotsfinansiering kan således skapa positiva näringspolitiska signaleffekter för små och medelstora företags förmåga att bidra till sysselsättningen utanför storstadsregionerna, till ett mer jämställt nyföretagande och till en bättre integration. En undersökning gjord av och visar att fyra av tio svenskar kan tänka sig att köpa aktier i ett nystartat företag, men enbart kan helt säkert tänka sig en sådan investering.24 Anledningen är en låg beredskap på att ta investeringsrisker. Att icke-professionella investerare ges fler möj- ligheter att investera i privata uppstartsbolag under organiserade former och med tydliga informationskrav, samt utifrån vars och ens finansiella förmåga, skapar ett större intresse och ett bredare engage- mang för nyföretagande. Detta kan leda till att fler företag skapas , vilket i förlängningen kan leda till fler arbetstillfällen och ett större och mer diversifierat näringsliv. Att mer detaljerat progno- sticera de positiva samhällsekonomiska effekterna av gräsrotsfinan- sieringens bidrag till en växande och väl fungerande marknad för tillväxtkapital låter sig inte göras. 14.7Konsekvenser för tillsynsmyndigheter och domstolar Utredningens förslag kommer att medföra en utökad tillsynsverk- samhet för . Flera aktörer kommer att ansöka om nytt tillstånd eller begära undantag. Antalet aktörer är i dags- läget begränsat, men en större regleringsmässig tydlighet kan för- hoppningsvis leda till att antalet aktörer ökar. 24 Fölster & , Svenskars sviktande vilja att investera i nya företag, Svenskt Närings- liv, . ökande antalet ansökningsärenden ska till större delen täckas av de avgifter som tar ut. Förutom att fler aktörer kommer att stå under tillsyn, så kommer också regelverket över vilket ska utöva tillsyn att bli mer omfattande. Gräs- rotsfinansieringen är en nyetablerad finansieringsform och Finans- inspektionen kan därmed, åtminstone i en initial fas, komma att behöva ägna större resurser än den relativt begränsade marknaden annars skulle motivera för att bland annat utveckla föreskrifter och allmänna råd till en finansieringsform med relativt nyetablerade aktörer. beräknar att den ökade arbetsinsatsen skulle medföra i kostnadsökning. tillsyn, vad gäller granskningen av bolagens kreditprövningar vid utlåning till konsumenter, samt förköpsinfor- mation och marknadsföring till dessa, skulle öka på ett liknande sätt som för . Tillsynen avser dels kreditprövningar- na i sig, dels informationskrav med anledning av kreditverksamheten såsom förköpsinformation (SEKKI) och annan väsentlig information som återfinns i konsumentkreditlagen. Tillsyn av kreditgivarnas kreditprövningar är kostnadskrävande ärenden då de tar tid och ären- dena dessutom kan överklagas till förvaltningsdomstol. Överklagande- ärenden tar ytterligare resurser i anspråk för Konsumentombuds- mannens sekretariat. Utöver tillsynen av kreditprövningar tillkom- mer tillsyn av krav på information som ska lämnas av näringsidkare till konsument vad gäller bristande insättningsgaranti/investerar- skydd och krav på riskinformation med anledning av investeringen. utövar dessutom tillsyn över informationskraven i distansavtalslagen och prisinformationslagen. be- dömer att detta sammantaget medför kostnadsökningar på . Grunden för kostnadsökningarna är personella re- surser på områdena för kredit- och betaltjänster, investeringar och pension. Huruvida utredningens förslag kommer att leda till ökade kost- nader för domstolarna är svårbedömt. En viss ökning i antalet till- synsärenden leder till att fattar fler beslut som är möjliga att överklaga i domstol. är avsikten att utred- ningens förslag som helhet ska skapa en större regleringsmässig tyd- lighet, som i sin tur torde begränsa antalet framtida tvister i dom- stolarna. Som en tredje möjlighet kan tänkas att finansieringsformens tillväxt i sig kan leda till mer arbete för domstolarna, men det är osäkert hur stor del utredningens förslag har i denna framtida tillväxt. Gräsrotsfinansieringens tillväxt och utredningens tydliggörande av partsförhållandena vid gräsrotsfinansiering kan leda till att tvister kring uppdragsavtal mellan kreditgivande konsumenter och platt- formar, samt kring användaravtal mellan kredittagande konsumenter och plattformar, kan komma att riktas till () i ökad omfattning. Utredningen bedömer att om- fattningen inte kommer att bli så stor att det skulle krävas ytter- ligare resurser för . Vad gäller konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebygg- ande arbetet, så innebär utredningens förslag att företag som driver verksamhet enligt den föreslagna lagen ska omfattas av lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. EU-kom- missionen pekar på gräsrotsfinansiering som en av flera nya digitala finansiella lösningar där det är möjligt att genomföra betalningar helt eller delvis anonymt.25 Risken att finansieringsformen används för penningtvätt och finansiering av terrorism är större när parterna kan vara anonyma. Förslaget utgör därför en komplettering i arbetet med att stärka bevakningen av penningtvätt och finansiering av terrorism. I avsnitt 14.5 ovan beskrivs några potentiella positiva signal- effekter som gräsrotsfinansieringen förknippas med vad gäller till- gången till tillväxtkapital för kvinnor, utlandsfödda och företagare utanför . Liknande förhoppningar om ökade möjligheter till tillväxtkapital skulle kunna knytas till företagare inom miljösektorn. Utöver dessa signaleffekter bedöms inte utred- ningens förslag få några konsekvenser för jämställdheten mellan 25 European Commission, Report from the Commission to Parliament and assessment of money laundering and terrorist financing affecting the internal market and relating to cross-border activities, COM (2017) 340. Kommissionen säger i rap- porten att bland de nya digitala finansiella produkterna verkar gräsrotsfinansiering och digitala valutor (bland annat kryptovalutor) vara särskilt utsatta för risker vad gäller pen- ningtvätt och finansiering av terrorism, Kommissionen har tillsatt särskilda resurser i en så kallad Fintech Task Force för att bevaka dessa risker och utvecklingen på området i all- mänhet. kvinnor och män, för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen eller för klimat och miljö. Utredningens förslag bedöms inte få några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen och inte heller för offentlig service i olika delar av landet. 15.1Förslag till lag om viss verksamhet med förmedling av finansiering Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Tillämpningsområde, definitioner och allmänna bestämmelser 1 § Denna lag gäller näringsverksamhet som har till ändamål att mot er- sättning sammanföra fysiska eller juridiska personer som avser att anskaffa finansiering med fysiska eller juridiska personer som avser att tillhanda- hålla finansiering, om finansieringen sker 1.genom sådana krediter mot vederlag som lämnas av andra än företag som har tillstånd av att lämna eller förmedla krediter, 2.mot överlåtelse av ägar- eller skuldandelar i den juridiska person som anskaffar finansiering, 3.i utbyte mot en vara eller tjänst, som lämnas av den som anskaffar finansiering, eller 4.utan att vederlag eller någon annan motprestation lämnas av den som anskaffar finansieringen. Lagen är dock inte tillämplig om finansiering enligt första stycket 1 eller 2 förmedlas mellan enbart näringsidkare. För näringsverksamhet som anges i första stycket 3 och 4 gäller endast 3–7 §§, 2 kap. 2 och 9 §§, 4 kap. 2 § andra och tredje styckena samt 5 §, 5 kap. 2–5, 7, 10, 13–16 och 18–21 §§ samt 6 kap. 1 och 3 §§. För näringsverksamhet som anges i första stycket 1 eller 2 och som drivs av företag som anges i 2 kap. 3 § gäller endast 3 kap. samt 5 kap. 8 och 10 §§. Bestämmelserna i 3 kap. är dock tillämpliga bara om den näringsrättsliga lagstiftning som gäller för ett sådant företag inte innehåller motsvarande krav. Bestämmelser som gäller för filialer till utländska företag finns också i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Lagen innehåller bestämmelser som gäller för den som yrkesmässigt bistår vid fysiska eller juridiska personers kapitalanskaffning respek- tive investeringar genom andelsbaserad eller lånebaserad gräsrots- finansiering. För sådan verksamhet gäller tillståndsplikt (2 kap. 1 och 6 §§). Vidare innehåller lagen viss reglering som gäller näringsverk- samhet som möjliggör och underlättar anskaffning och tillhanda- hållande av finansiering till privatpersoner och företag genom be- löningsbaserad eller donationsbaserad gräsrotsfinansiering. I lagen används dock inte uttrycken andelsbaserad, lånebaserad, belönings- baserad eller donationsbaserad gräsrotsfinansiering. En verksam- hetsutövare med tillstånd enligt lagen benämns kapitalförmedlare (se definition i 2 §). Kärnan i näringsverksamheten består i att göra det möjligt och underlätta för presumtiva avtalsparter att komma i kontakt med varandra. Det kan ske på en för ändamålet specifikt inrättad elektro- nisk plattform eller genom ett annat system, även analogt, där de som söker respektive tillhandahåller finansiering kan matchas mot varandra. Vid lånebaserad gräsrotsfinansiering uppstår således skuld- förhållandet mellan kapitalsökanden och finansiärerna av krediten i fråga. Kapitalförmedlaren är inte part i kreditavtalet, och inte heller i ett avtal om överlåtelse av exempelvis aktier i samband med att finansiering anskaffas genom andelsbaserad gräsrotsfinansiering. Det är dock inte avgörande att den som söker respektive tillhandahåller finansiering faktiskt ingår avtal, vilket kommer till uttryck genom användningen av formuleringen att näringsverksamheten ”har till ändamål” att sammanföra och bistå personerna i fråga (Jfr prop. 2010/11:15 s. 45 f., se även prop. 1983/84:16 s. 27). Inte heller är regleringen knuten till användning av en viss teknik. En kapitalförmedlare kan bistå intressenterna bland annat genom att lägga fram eller föreslå avtal och – sedan parterna slutit avtal – direkt eller indirekt förmedla finansieringen samt genom att före- träda finansiärerna vid betalningsdröjsmål eller fallissemang hos mot- tagaren av finansieringen. Ett tillstånd som kapitalförmedlare omfattar däremot inte exempelvis hantering av klientmedel, rådgivningstjänst- er eller portföljförvaltning (jfr 2 kap. 1 § 4 och 5 lagen om värde- pappersmarknaden). För lagens tillämpning förutsätts att den verksamheten är yrkes- mässig och av ekonomisk natur, dvs. bedrivs av en näringsidkare (se definitionen i 2 §, som är densamma som i konsumentkreditlagen och annan konsumenträttslig lagstiftning). Kravet på yrkesmässig- het är uppfyllt så snart det är fråga om till exempel tjänster som inte endast sker tillfälligtvis, om det sker mot en ersättning in natura eller kontant. Det är tillräckligt att kapitalförmedlaren tar ut ersätt- ning för sina tjänster från enbart en kundkategori, de som söker eller de som tillhandahåller finansiering. Utanför lagens tillämpningsom- råde faller alltså också att någon organiserar ett enstaka projekt där ett flertal går samman för att till exempel finansiera och förvalta en gemensamt ägd tennisbana eller lekplats (se avsnitten 7.3 och 11.2.1). Regleringen träffar, som nämnts, kapitalförmedlare som bistår vid dels lånebaserad gräsrotsfinansiering (första stycket 1), dels an- delsbaserad gräsrotsfinansiering (första stycket 2). För näringsverk- samhet som består i att bistå parter i samband med belöningsbaserad gräsrotsfinansiering (första stycket 3) eller donationsbaserad gräsrots- finansiering (första stycket 4) innebär lagen en registreringsskyldig- het (se 2 kap. 2) och endast de bestämmelser som anges i tredje stycket gäller för sådan verksamhet. Innebörden av sådana former av gräsrotfinansiering behandlas i avsnitt 11.2.5. Den form av finansiering som omfattas av punkten 1 förutsätts vara förenad med avkastningsmöjlighet. Vid lånebaserad gräsrots- finansiering kan vederlaget tas ut också i någon annan form än som ränta, exempelvis genom att fasta kostnader för arrangemangen tas ut. Genom preciseringen i punkten 1 avgränsas lagens tillämpnings- område från traditionell kreditförmedling till konsumenter såvitt gäller tjänster avseende lånebaserad gräsrotsfinansiering. Tillhanda- hålls finansiering enbart av företag med tillstånd att lämna (eller förmedla) krediter, till exempel ett kreditmarknadsföretag omfattas den som bistår parterna vid anskaffning, tillhandahållande och för- medling av finansiering av andra rörelselagar (se avsnitten 8.3.2 och 8.3.5, se även 2 kap. 3 § och avsnitt 11.3.3). Avgörande för att förevarande lag ska vara tillämplig på en förmedlande mellanhand är således vilka som finns på utbudssidan. Den som bistår vid privat- personers kapitalanskaffning träffas av lagen, förutsatt att finansiärer av krediter är andra privatpersoner eller näringsidkare som vid en- staka tillfällen deltar i lånebaserad gräsrotsfinansiering. Av punkten 1 tillsammans med bestämmelsen i andra stycket följer att lagen också gäller förmedlingstjänster avseende finansiering av näringsverksamhet (företag) som sker genom krediter under för- utsättning att det bland finansiärerna finns privatpersoner (se även Om förmedlingsverksamheten däremot är begränsad på så vis att både de som söker och de som tillhandahåller finansiering är näringsidkare, dvs. det förekommer inte några privatpersoner som finansiärer, träffas verksamheten inte av lagens tillämpningsområde, oavsett om finansieringen sker genom krediter eller överlåtelse/för- värv av ägar- eller skuldandelar i företag. En kapitalförmedlare är, trots det anförda, inte förhindrad att ta emot även kunder som har tillstånd av att lämna krediter. Det finns inte heller något som hindrar att en kapitalför- medlare också för egen räkning del- eller helfinansierar krediter till kapitalsökande företag och privatpersoner. Om det är fråga om finan- siering av privatpersoners krediter (konsumentkredit) krävs dock erforderligt tillstånd (se vidare avsnitt 11.2.2 samt avsnitt 8.3.2). När en fysisk person i egenskap av privatperson nyttjar en kapital- förmedlares tjänster för att anskaffa kapital genom kredit föreligger ett konsumentförhållande mellan personen i fråga och kapitalför- medlaren (se definition av konsument i 2 §). Detta påverkas inte av att skuldförhållandet som sådant sedermera uppstår mellan den fysiska personen och finansiärerna. Som följer av 3 kap. 2 § är en kapitalförmedlare skyldig att som ombud företräda kreditgivande privatpersoner. I avtalssituationer där det råder ett konsumentför- hållande, vilket kan uppkomma såväl i användar- eller uppdragsavtal som i huvudavtal (se avsnitt 7.2) som ingås vid gräsrotsfinansiering, är viss konsumenträttslig lagstiftning tillämplig mellan parterna (se kapitel 8, särskilt avsnitt 8.6) En kapitalförmedlare har samma skyldigheter oavsett om anskaff- ning av finansiering sker genom krediter eller genom överlåtelse av ägar- eller skuldandelar emitterade av en kapitalsökande juridisk person. I regel sker dock kapitalanskaffningen genom andelsbaserad gräsrotsfinansiering på så vis att det kapitalsökande bolaget avyttrar aktier i det egna bolaget. Det är vid sådan finansiering fråga om ägarandelar emitterade av det bolag som söker finansieringen. Av paragrafen (första stycket 2) i förening med definitionen av ägar- eller skuldandelar i 2 § följer att lagen inte är tillämplig om exem- pelvis publika aktiebolag anskaffar finansiering som förmedlas via kapitalförmedlaren. Handel och andra investeringstjänster som rör finansiella instrument – såsom publika aktiebolags aktier – är till- ståndspliktig värdepappersrörelse och regleras huvudsakligen i lagen om värdepappersmarknaden. Ett värdepappersbolag får dock, utöver värdepappersrörelse, driva viss sidoverksamhet (2 kap. 3 § nämnda lag). Med förslaget till ett nytt sådant sidoverksamhets- tillstånd kan ett värdepappersbolag bistå även vid icke publika aktie- bolags anskaffning av finansiering genom andelsbaserad gräsrots- finansiering (se avsnitt 12.2). I sådant fall är bolaget undantaget från tillståndsplikt enligt förevarande lag (2 kap. 3 §). Vid förmedling av anskaffad och tillhandahållen finansiering till privata aktiebolag genom upptagande av skuld måste spridnings- förbudet i 1 kap. 7 § aktiebolagslagen beaktas, om skuldförbindel- sen är eller är förenad med ett överlåtbart värdepapper utfärdat av det kapitalsökande aktiebolaget. Beträffande aktieemission och ut- färdande av skuldandelar måste vidare spridningsförbudets begräns- ning av högsta antalet erbjudna poster beaktas. Trots att lagen primärt reglerar andelsbaserad gräsrotsfinansier- ing och lånebaserad gräsrotsfinansiering, framgår av första stycket 3 och 4 samt tredje stycket att det finns vissa bestämmelser som gäller för den som bistår fysiska eller juridiska personer i samband med belöningsbaserad eller donationsbaserad gräsrotsfinansiering. Kapital- förmedlare med sådan verksamhetsinriktning är, som framgått, skyl- diga att ansöka om registrering hos (se 2 kap. 2 §). Av fjärde stycket framgår att uppförande- och rörelseregler i 3 kap. är tillämpliga på företag som driver verksamhet enligt lagen med stöd av tillstånd enligt andra författningar. Vidare gäller vissa ingripande- bestämmelser. Se även 2 kap. 3 § och avsnitt 11.3.3. Femte stycket innehåller enbart en upplysning om att bestämmel- ser som gäller för filialer till utländska företag finns också i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 2 § I lagen avses med 1. filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning, varvid även en etablering av flera driftställen av ett utländskt företag som driver verk- samhet som avses i denna lag ska anses som en enda filial, 2. kapitalförmedlare: företag som har tillstånd enligt 2 kap. 1 § eller 2 kap. 6 §, 3.konsument: en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet, 4.kvalificerat innehav: detsamma som i 1 kap. 5 § 15 lagen om bank- och finansieringsrörelse (2004:297), 5.näringsidkare: en fysisk eller juridisk person som handlar för ända- mål som har samband med den egna näringsverksamheten, och 6.ägar- eller skuldandel: till exempel aktier och teckningsrätter som ges ut av privata aktiebolag, och av sådana bolag utfärdade obligationer, teck- ningsoptioner och andra skuldförbindelser som inte kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden. I paragrafen definieras vissa termer och begrepp som används i lagen. Definitionen i punkten 1 motsvarar vad som avses med filial i andra lagar på finansmarknadsområdet. I punkten 2 finns definitionen av kapitalförmedlare, vilket alltså är benämningen för de företag som bedriver verksamhet med tillstånd enligt lagen. Definitionerna av begreppen konsument och näringsidkare i punkterna 3 och 5 över- ensstämmer med hur dessa definieras i annan lagstiftning, se till exempel 2 § konsumentkreditlagen. I punkten 4 definieras begreppet kvalificerat innehav genom en hänvisning till definitionen i lagen om bank- och finansieringsrörelse. Med kvalificerat innehav avses ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om innehavet beräknat på det sätt som anges i 1 kap. 5 a § lagen om bank- och finansieringsrörelse representerar eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget. Definitionen har betydelse för ägarprövning. Definitionen i punkten 5 innebär att lagens tillämpningsområde såvitt gäller andelsbaserad gräsrotsfinansiering begränsas till att om- fatta enbart anskaffning, tillhandahållande och förmedling av finan- siering enligt avtal som inte rör finansiella instrument, såsom det begreppet definieras i 1 kap. 4 § första stycket lagen om värde- pappersmarknaden (se även kommentaren till 1 §). Detta innebär att, inom ramen för den föreslagna regleringen, anskaffning, tillhanda- hållande eller förmedling av finansiering genom andelsbaserad gräs- rotsfinansiering inte är möjlig beträffande publika aktiebolag. Om exempelvis ett publikt aktiebolag avser att anskaffa finansiering genom gräsrotsfinansiering får det ske enligt regler i bland annat lagen om värdepappersmarknaden. 3 § För kapitalförmedlare och företag som driver verksamhet enligt denna lag efter registrering enligt 2 kap. 2 § finns bestämmelser om skyldighet att medverka till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism i lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terro- rism. Paragrafen innehåller en upplysning om att det i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (penningtvättslagen) finns bestämmelser med förpliktelser för den som driver verksam- het med tillstånd enligt denna lag, dvs. både svenska företag och utländska företag med filial här i landet (2 kap. 1 och 6 §§). Bestäm- melsen gäller också för företag som yrkesmässigt bistår vid kapital- anskaffning genom belöningsbaserad eller donationsbaserad gräsrots- finansiering och är registrerade enligt 2 kap. 2 § (se avsnitt 11.2.5). Att penningtvättslagen gäller för företag som är undantagna från tillståndsplikten i denna lag (se 2 kap. 3 §) följer av de näringsrätts- liga lagar som reglerar dessa företag. Av penningtvättslagen följer bland annat att en verksamhets- utövare ska förebygga och i övrigt reagera på typiska penningtvätts- åtgärder, även om det inte är klarlagt att egendom som hanteras varit föremål för brott (vilket krävs för att penningtvätt ska föreligga). Det krävs dock att det misstänkta förfarandet typiskt sett ska vara ägnat att dölja att någon avser att berika sig eller någon annan genom en framtida brottslig handling, såsom avvikande överföringar till jurisdiktioner som kan betraktas som skatteparadis och andra lik- nande förfaranden, även då verksamhetsutövaren inte är klar över att egendomen ännu varit föremål för brott (se vidare avsnitt 8.3.4). Enskildas förhållanden till kapitalförmedlare och företag som driver verk- samhet enligt denna lag efter registrering enligt 2 kap. 2 § får inte obehöri- gen röjas. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400). Ansvar enligt 20 kap. 3 § ska inte följa för den som bryter mot förbudet i första stycket. I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser om att det som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att upp- gifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. Paragrafen innehåller en bestämmelse om tystnadsplikt för uppgifter om enskildas förhållanden till kapitalförmedlare och företag som driver verksamhet enligt denna lag efter registrering enligt 2 kap. 2 §. Bestämmelsen hindrar endast obehörigt uppgiftslämnande. Den som lämnar ut uppgifter på grund av en skyldighet enligt lag anses inte handla obehörigt. Ett närliggande exempel är uppgiftslämnande på begäran av enligt 4 kap. 2–4 §§. Ett annat exem- pel är utbyte av uppgifter för kreditupplysningsändamål i enlighet med kreditupplysningslagen. En redogörelse för obehörighetsbe- greppet enligt den lagen finns i prop. 2002/03:139 s. 478 f. Paragrafen är utformad efter förebild av exempelvis 1 kap. 10 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Liknande bestämmelser finns i övriga rörelselagar som gäller för de företag som omfattas av undantagsbestämmelsen i 2 kap. 3 § förevarande lag. Övervägandena finns i avsnitt 11.8.1. 5 § Kapitalförmedlare och företag som driver verksamhet enligt denna lag efter registrering enligt 2 kap. 2 § är skyldiga att lämna ut uppgifter om enskildas förhållande till förmedlaren eller företaget, om det under en ut- redning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål begärs av undersökningsledare eller om det i ett ärende om rättslig hjälp i brottmål på framställning av en annan stat eller en mellanfolklig domstol begärs av åklagare.