sou · H6B31 · 2018-01-12 00:00:00 — Vidare finns uttalanden om handel – t.ex. informationsskyldighet, ångerrätt, avtalsvillkor, elektroniska avtal, prisinformation och ingå- ende av avtal. Marknadsföringsrätten i regleras i flera olika lagar varav den viktigaste är markedsføringsloven4 som trädde i kraft . Lagen bygger i huvudsak på tidigare gällande marknadsföringslag med de anpassningar som EU-direktivet om otillbörliga affärsmeto- der kräver. De mest centrala bestämmelserna i markedsføringsloven är förbudet mot vilseledande och otillbörliga affärsmetoder (lagens §§ 6–9). Dessa regler bygger på EU-direktivet om otillbörliga affärs- metoder. I markedsføringsloven regleras hur näringsidkare får marknads- föra sina produkter. Syftet med lagen är att skydda konsument- och näringsidkarintressen och att skydda mer allmänna samhälleliga in- tressen, såsom intresset av att marknadsföring inte är könsdiskri- 3Uppgifterna i detta avsnitt är i huvudsak hämtade från , 4Lov om kontroll med markedsføring og avtalevilkår mv. De flesta reglerna gäller marknadsföring i förhållande till konsumenter, men det finns ett kapitel i lagen som rör marknadsför- ing mellan näringsidkare. Lagen innehåller förutom regler om mark- nadsföring även förbud mot att använda orimliga kontraktsvillkor i avtal som ingås med konsumenter. Markedsføringsloven gäller marknadsföring av alla typer av varor och tjänster på alla marknader så vida det inte finns egna regler om marknadsföring på ett bestämt område. Det finns ganska många så- dana särregleringar, t.ex. finns det regler om tv-reklam i kringkast- ningsloven, regler om närings- och hälsopåståenden i påstandsfor- skrifta, krav om att upplysa om kostnader i marknadsföring av kredi- ter i finansavtalelova och regler om vilka upplysningar säljare måste ge vid bland annat näthandel och telefonförsäljning i angrerettloven. Markedsføringsloven ska även skydda konsumenterna mot att behöva betala för produkter som inte beställts eller från att få mark- nadsföring de inte önskar, till exempel via telefon, e-post eller i brev- lådan. Även i gäller den s.k. svarta listan. Enligt generalklausulen i § 2 gäller att marknadsföring inte får strida mot god marknadsföringssed. Enligt andra stycket samma para- graf gäller ett uttryckligt förbud mot könsdiskriminerande reklam. §3 följer att all marknadsföring ska utformas och presenteras så att det tydligt framgår att det rör sig om marknadsföring. Handels- praksis (affärsmetod) definieras i lagen som varje handling, uteläm- nande, beteende eller framställning, kommersiell kommunikation, inklusive reklam och marknadsföring, från näringsidkarens sida, som är direkt knutet till att främja försäljning av eller leverans av en tjänst till konsumenterna. Enligt § 6 är orimlig handelspraxis (otillbörliga affärsmetoder) förbjudet. En affärsmetod som är vilseledande enligt §7 eller § 8, eller aggressiv enligt § 9 är alltid otillbörlig (§ 6 fjärde stycket). Lagen innehåller ett särskilt kapitel som gäller skydd av barn (kapitel 4). Kapitlet innehåller en allmän bestämmelse (§ 19) som stad- gar att om en affärsmetod riktas mot barn, eller annars kan ses eller höras av barn, ska det visas särskild hänsyn till barns lättrogenhet, bristande erfarenheter och naturliga godtrogenhet. När man värderar om en affärsmetod strider mot bestämmelser i eller mot syftet med lagen ska man ta hänsyn till ålder, utveckling och andra förhållanden som gör barn speciellt sårbara. I § 20 regleras otillbörliga affärsmeto- der gentemot barn och § 21 stadgar vad man ska lägga särskild vikt vid när man värderar marknadsföring riktad mot barn enligt § 2. Straff- och civilrättsliga sanktioner regleras i kapitel 9. Den som väsentligen bryter mot vissa särskilt allvarliga överträdelser som räk- nas upp i § 48 döms till böter eller fängelse upp eller både och. En näringsidkare som anser att en annan näringsidkare brutit mot lagen kan välja mellan att föra talan i , som är ett domstolsliknande förvaltningsorgan, eller i näringslivets eget själv- regleringsorgan, Næringslivets Konkurranseutvalg. Nämndens ut- talanden är rådgivande och parterna är inte bundna av dem. Forbrukerombudet är motsvarighet till / KO och är en fristående offentlig tillsynsmyndighet som för kon- sumenters räkning utövar tillsyn över att varor och tjänster marknads- förs i enlighet med markedsføringsloven. Forbrukerombudets chef har titeln forbrukerombud och utnämns åt gången. For- brukerombudet arbetar för att göra marknaden enklare och tryggare för konsumenter. Myndigheten ska förebygga och stoppa olovlig marknadsföring och orimliga kontrakt. Detta försöker myndigheten göra genom dialog och förhandlingar med näringsidkare, genom effek- tiv användning av de sanktioner som finns i markedsføringsloven och genom vägledning och en god informationsverksamhet. Det är Forbrukerombudet som utövar tillsyn över markedsførings- loven. Myndigheten utövar också tillsyn över ett antal andra regler, t.ex. marknadsföring av kreditavtal enligt finansavtaleloven kapitel 3, marknadsföring av alternativ behandling av sjukdom och förbudet mot tv-reklam riktat till barn i kringkastingsloven. Efterlevnaden av markedsføringsloven övervakas alltså vad gäller skyddet av konsumenter av Forbrukerombudet. De flesta fall tas upp efter av anmälningar från konsumenter och andra näringsidkare. For- brukerombudet kan dock även ingripa på eget initiativ. Om saken inte kan lösas genom förhandlingar med näringsidkaren kan For- brukerombudet föra talan vid om förbud vid vite. I brådskande ärenden kan Forbrukerombudet också själv fatta ett interimistiskt beslut om förbud mot viss marknadsföring. beslut, som normalt ska vara förenat med vite, kan överklagas till . Forbrukerombudet har utarbetat ett flertal olika vägledningar, bl.a. om märkning av reklam i sociala medier och handelspraxis i för- hållande till barn och unga. hade Forbrukerombudet ett särskilt regeringsupp- drag om marknadsföring på digitala plattformar.5 Uppdraget slut- redovisades men har följts av ytterligare ett regerings- uppdrag som gäller avtalsvillkor och konsumentdata i den digitala ekonomin. Det uppdraget ska slutredovisas . Det över- gripande syftet med uppdraget om marknadsföring på digitala platt- formar var att utvecklingen i den digitala ekonomin ska ta hänsyn till konsumenterna och ske inom ramen för konsumentskyddslagstift- ningen. Forbrukerombudet har under projektet etablerat ett tätare samarbete med Datatilsynet för att kunna hantera gränsområdet mellan personuppgiftsskydd och konsumentskydd.6 Som ett led i uppdraget har man granskat hur 15 olika plattformar i den digitala ekonomin reglerar konsumenternas rättigheter och skyldigheter. Man fann många villkor som isolerat kan väcka frågor om de är orimliga och i strid med markedsføringsloven eftersom de gynnar plattformen. Däremot fann man få indikationer på att det har uppstått konsumentproblem på grund av vilseledande information eller oklara och obalanserade villkor. Detta kan dock enligt myndig- heten ändra sig varför man bl.a. har tagit med det i myndighetens vägledning om aktörer i delningsekonomin. En annan del av upp- draget var en tillsynsaktion mot nättidningar för att undersöka om det förekom dold reklam. Man fann lagbrott hos två av fyra under- sökta aktörer. Samtliga aktörer fick brev med myndighetens värder- ingar och man höll möten med de två där man fann lagbrott. En annan del av projektet gällde användarrecensioner som marknads- föring och reglerna kring detta. Myndigheten genomförde i den delen en tillsynsaktion mot 26 nätbutiker och skickade brev om regel- verket till samtliga.7 5https://forbrukerombudet.no/content/2016/06/Tildelingsbrev-prosjektbeskrivelse.pdf, hämtad . 6Forbrukerombudets slutrapport om markedsføring på digitale plattformer, tiltaks- nummer 1510151. Myndigheten har också inom ramen för projektet uppdaterat sina riktlinjer om reklam i sociala medier. Bakgrunden till uppdateringen är en kontrollaktion som genomfördes där myn- digheten undersökte över 800 inlägg på bloggar, Facebook, Snapchat, Instagram och Youtube för att kontrollera om det förekom överträ- delser av förbudet mot dold reklam och hur dessa i så fall såg ut. Forbrukerombudet fann att en hög andel av inläggen med marknads- föring reste frågor om brott mot förbudet. Den reviderade vägled- ningen offentliggjordes . I vissa frågor har myndigheten samarbetat med Medietilsynet för att reda ut gränsytorna mellan markedsføringsloven och kringkastningsregelverket så vitt gäller audio- visuella beställningstjänster som strömning och nedladdning av video på internet. Myndigheterna har varsin vägledning om dold reklam på internet men de släpptes samtidigt.8 En viktig slutsats man drog av projektet är att om man vill att konsumentskyddslagstiftningen ska följas även när nya fenomen ut- vecklas är det viktigt att näringsidkarna är bekanta med regelverket och att det utövas tillsyn över att det följs. Eftersom den digitala ekonomin är global är det enligt myndigheten också viktigt med inter- nationellt samarbete så att de problem som uppkommer kan lösas på ett likartat sätt.9 Som beskrivits ovan har Forbrukerombudet och Medietilsynet publicerat riktlinjer om märkning i sociala medier på sina respektive hemsidor och länkat till varandras hemsidor. For- brukerombudets riktlinjer gäller t.ex. bloggar, Instagram, Facebook och Snapchat medan Medietilsynets omfattar t.ex. Youtube. På framgår bl.a. att man är skyldig att reklam- märka videoklipp som man skapar och lägger upp på Youtube eller andra videodelningsplattformar. Detta gäller om den som lägger ut klippet tjänar pengar eller får andra fördelar genom att presentera produkter eller tjänster i sitt videoklipp. Enligt Medietilsynet bör tittarna vara medvetna om de videoklipp som innehåller reklam, så att de blir medvetna om att någon vill påverka dem att köpa något. Kringkastingsloven (norska motsvarigheten till radio- och tv-lagen) har regler om märkning av reklam, sponsring och produktplacering och de gäller enligt riktlinjerna även för den som publicerar en video på en separat kanal.10 I de båda riktlinjerna rekommenderas samma begrepp vid märkning; reklam eller annons. Det finns också en lista med svar på de vanligaste frågorna. (som inte ska förväxlas med Forbrukerombudet) är en oavhängig intresseorganisation som bistår konsumenterna i kon- kreta tvister med näringsidkare och påverkar myndigheter och när- ingsliv i en konsumentvänlig riktning. Det är som ligger bakom den rapport om interaktiva leksaker som vi hänvisar till i kapitel 7 i samband med att vi redogör för sakernas internet. Det finns bestämmelser om marknadsföring i flera olika lagar men den viktigaste är lov om markedsføring12 som offentliggjordes och som trädde i kraft då tidigare gällande mark- nadsföringslag upphörde att gälla. Lagen är tillämplig på marknadsför- ing i näringsverksamhet och offentlig verksamhet där det erbjuds va- ror och tjänster. 3 § innehåller en generalklausul med följande lydelse. Erhvervsdrivende skal udvise god markedsføringsskik under hensyntagen til forbrugere, erhvervsdrivende og almene samfundsinteresser, jf. Handelspraksis rettet mod børn og unge, eller hvor børn og unge er særligt sårbare over for den pågældende handelspraksis, skal være ud- formet med særlig hensyntagen til børns og unges naturlige godtroen- hed og manglende erfaring og kritiske sans, som bevirker, at de er lettere at påvirke og nemmere at præge, jf. Hvis den pågældende handelspraksis påvirker forbrugerens økonomiske interesser, finder kapitel 2 anvendelse i stedet for stk. 1 og 2. Såfremt den pågældende handelspraksis samtidig strider mod hensyn, der ikke tilsigter at varetage forbrugernes økonomiske interesser, her- under hensyn til smag og anstændighed, sikkerhed og sundhed eller andre 11Uppgifterna i detta avsnitt är i huvudsak hämtade från Forbrugerombudsmandens webb- plats, 12LOV nr 426 af 03/05/2017. hensyn, eller såfremt den pågældende handelspraksis er reguleret af aftaleretten, finder stk. 1 og 2 anvendelse ved siden af kapitel 2. Kapitel 2 handlar om affärsmetoder (handelspraksis) gentemot kon- sumenter. En näringsidkare ska visa god affärssed i sina affärsmetoder riktade mot konsumenter (§ 4). I kapitel 2 regleras också vilseled- ande handlingar (§ 5), vilseledande underlåtenhet, inklusive köpupp- maningar och dold reklam (§ 6). Enligt § 6 Stk. 4. måste en närings- idkare tydligt upplysa om det kommersiella syftet med varje form av affärsmetod, inklusive reklam. Enligt stycke 5 i samma paragraf måste – om information har utelämnats i enlighet med stycke 1 och 4 – vid beslut beaktas om näringsidkaren använder ett medium som endast ger begränsat utrymme eller tid för att visa information och vilka åtgärder näringsidkaren vidtagit för att göra informationen tillgänglig för konsumenterna på annat sätt. I § 7 regleras aggressiva affärsmetoder och i § 8 avsevärd snedvridning av det ekonomiska beteendet. I § 8 nämns genomsnittskonsumenten. Om en affärs- metod väsentligt snedvrider eller sannolikt kommer att väsentligt snedvrida det ekonomiska beteendet hos genomsnittskonsumenten har näringsidkaren handlat i strid med §§ 4–7. Om affärsmetoden riktar sig till en viss konsumentgrupp avses den genomsnittliga med- lemmen i denna grupp. En affärsmetod som näringsidkaren rimligen kan förvänta sig snedvrider det ekonomiska beteendet hos en tydligt identifierbar grupp av konsumenter som är särskilt känsliga för meto- den eller den underliggande produkten, på grund av mentala eller fysiska handikapp, ålder eller godtrogenhet ska bedömas utifrån den genomsnittliga medlemmen i denna grupp. I § 9 hänvisas till den s.k. svarta listan med affärsmetoder som under alla förhållanden är otill- börliga. Det finns också en bestämmelse som gäller affärsmetoder riktade mot barn och unga (3 kap. § 11). Av den följer att affärsmetoder riktade mot barn och ungdomar inte får direkt eller in- direkt uppmana till våld eller annat farligt eller vårdslöst beteende eller på ett otillbörligt sätt använda sig av våld, rädsla eller vidske- pelse. Affärsmetoder som riktar sig till barn och ungdomar ska inte innehålla bilder av eller hänvisningar till droger, in- klusive alkohol. I kapitel 9 finns bestämmelser om rättsföljder och verkställighets- åtgärder. Forbrugerombudsmanden är en oberoende myndighet som utövar tillsyn över att företag följer markedsføringsloven och annan konsu- mentskyddande lagstiftning som t.ex. e-handelsloven och tobaksre- klameloven. Forbrugerombudsmanden har också särskilda befogen- heter på det finansiella området. Tillsynen bygger på markedsføringslovens förhandlingsprincip. Om det inte går att uppnå ett tillfredsställande resultat genom för- handling med näringsidkaren så kan Forbrugerombudsmanden ta saken till domstol. Överträdelser av vissa bestämmelser i lagen kan föranleda straff. Exempelvis kan den som bryter mot ett förbud eller påbud meddelat av domstol eller ett påbud som Forbrugerombuds- manden med stöd av vissa uppräknade paragrafer har meddelat straf- fas med böter eller fängelse (9 kap. § 37 första stycket markedsføringsloven). Forbrugerombudsmanden fäster stor vikt vid förebyggande infor- mation och vägledning om markedsføringsloven genom att kontinu- erligt utveckla riktlinjer och instruktioner i samarbete med närings- livs och konsumentorganisationer. Riktlinjer och vägledningar ger en tolkning av de regler som gäller inom olika områden. Forbrugerom- budsmanden har bl.a. gett ut en vägledning om barn, unga och mark- nadsföring och en med goda råd till bloggare om dold reklam. Forbrugerombudsmanden arbetar också med att sprida kunskap om reglerna och myndighetens praxis genom föredrag, kurser och liknande nätverksaktiviteter. Huvuddelen av den finska konsumentskyddslagstiftningen finns konsumentskyddslag. I 2 kap. finns regler om marknads- föring som syftar till att skydda konsumenter. Regler om otillbörlig konkurrens och marknadsföring som inte avser konsumentförhål- landen finns samlade i en särskild lag, lag om otillbörligt för- farande i näringsverksamhet. 13 Uppgifterna i detta avsnitt är i huvudsak hämtade från Konkurrens- och konsument- verkets webbplats, Huvudbestämmelsen i 2 kap. konsumentskyddslagen är en gene- ralklausul i 1 § första stycket med följande lydelse: Marknadsföring får inte strida mot god sed och vid marknadsföring får det inte tillämpas förfaranden som är otillbörliga mot konsumenterna. Otillbörliga förfaranden får inte heller tillämpas i kundrelationerna. Enligt 2 kap. 2 § anses marknadsföringen stå i strid med god sed, om den är klart oförenlig med allmänt godtagna samhälleliga värden och i synnerhet om den kränker människovärdet eller religiösa eller poli- tiska övertygelser, är förenad med diskriminering på grund av kön, ålder, etniskt eller nationellt ursprung, nationalitet, språk, hälsotill- stånd, funktionshinder eller sexuell läggning eller med annan mot- svarande diskriminering på grund av person, eller ger uttryck för en positiv attityd till verksamhet som är farlig för hälsan eller hotar den allmänna säkerheten eller miljön, utan att det finns något relevant samband mellan framställande av verksamheten i fråga och den nyttig- het som marknadsförs. 2 kap. 2 § tredje stycket gäller minderåriga och stadgar följande. Marknadsföring som riktar sig till eller i allmänhet når minderåriga anses strida mot god sed i synnerhet om den är utformad så att de minderårigas bristande erfarenhet och deras godtrogenhet utnyttjas, om den är ägnad att påverka den balanserade utvecklingen hos de minderåriga på ett negativt sätt eller om den syftar till att undergräva föräldrarnas roll som fullvärdiga fostrare av sina barn. Vid bedöm- ningen av om marknadsföringen strider mot god sed ska åldern och utvecklingsnivån hos de minderåriga som i allmänhet nås av mark- nadsföringen samt övriga omständigheter beaktas. I 2 kap. 3 § regleras otillbörliga förfaranden. Där sägs bl.a. att om ett förfarande gäller en viss konsumentgrupp, ska bedömningen av om förfarandet är otillbörligt göras från den konsumentgruppens synpunkt. Detsamma gäller om förfarandet är ägnat att försämra så- dana konsumenters förmåga att fatta beslut som är särskilt mottag- liga för påverkan på grund av ålder, funktionshinder eller godtrogen- het, och näringsidkaren rimligen borde ha förstått detta. Marknadsföringen ska utformas så att det tydligt framgår att den har ett kommersiellt syfte och för vems räkning den bedrivs (2 kap. 4 §). Enligt motiveringarna till bestämmelsen gäller detta oberoende av vilket marknadsföringsmedel som används. 2 kap. 16 § gäller förbud. Om det är nödvändigt med hänsyn till konsumentskyddet, kan en näringsidkare förbjudas att fortsätta eller upprepa ett förfarande som strider mot bestämmelserna i andra kapitlet i lagen eller mot bestämmelser som har utfärdats med stöd av dem eller ett därmed jämförbart förfarande. Förbudet ska förenas med vite, om detta inte av särskilda skäl är obehövligt. Om det finns särskilda skäl kan förbudet även meddelas att gälla en anställd hos en näringsidkare som avses i 1 mom. eller någon annan som handlar för näringsidkarens räkning. Konkurrens- och () är konsument- myndighet som arbetar för att trygga en välfungerande marknad. Verket leds av en generaldirektör och därutöver finns det två över- direktörer. En med ansvar för konkurrensfrågor och en med ansvar för konsumentfrågor. Överdirektören med ansvar för konsument- frågor verkar också som . Tillsynen över konsumentskyddslagen och flera andra lagar som stiftats till skydd för konsumenter utövas av Konsumentombuds- mannen som kan föra talan om förbud och ålägganden i Marknads- domstolen. tillsyn är särskilt inriktad på lagenligheten hos marknadsföring, avtalsvillkor och indrivning. Målet med tillsynen är att företag ska upphöra med eller ändra sin lagstridiga marknadsföring eller sina orimliga avtalsvillkor. har gett ut riktlinjer, bl.a. om identi- fierbar reklam i bloggar samt om barn och marknadsföringen av livs- medel. Av riktlinjerna om identifierbar reklam i bloggar framgår bl.a. att en näringsidkare som försöker marknadsföra sina produkter genom en blogg alltid är skyldig att följa lagen oavsett om det rör sig om en professionell blogg eller en amatörblogg. Enligt riktlinjerna innebär det i praktiken att företaget ska ha uppfyllt de skyldigheter som be- rör identifiering av reklam då det gett bloggaren instruktioner att handla, så att ingen smygreklam utövas. Om bloggaren har ett före- tag bör skribenten se till att marknadsföringen kan identifieras enligt bestämmelserna i konsumentskyddslagen. Men om bloggaren skriver bloggen som en hobby och inte som en näringsgren bedöms verk- samheten inte enligt konsumentskyddslagen. Enligt riktlinjerna vore det dock bra om bloggaren ändå beaktade bestämmelserna om iden- tifiering av marknadsföring eftersom läsarna annars inte kan undgå smygreklam. Riktlinjerna säger vidare att produktens marknadsförare alltid har fullt ansvar för sin verksamhet och den marknadsförings- metod som används. Det är företagets skyldighet att se till att rekla- mens kommersiella syfte framgår och att ingen smygreklam utövas. Detta betyder att marknadsföringen bör skilja sig från det journa- listiska innehållet så att läsaren vet när det är fråga om kommersiellt påverkande. Av riktlinjerna framgår vidare att trots att varken konsu- mentskyddslagstiftningen eller Journalistreglerna förpliktar amatör- bloggaren direkt så har företaget som gör reklam ansvaret att följa lagstiftningen då det marknadsför genom bloggen. Bloggaren som rekommenderar produkter, tjänster eller andra vederlagsfria förmåner i sin blogg gör i verkligheten reklam för företagets räkning, även om bloggaren inte är tvungen att berätta om produkten i sin blogg. Därför bör ett företag som skickar sina produkter till en bloggare med avsikten att han eller hon ska skriva positivt om dem enligt riktlinjerna tillråda bloggaren att handla så att han eller hon öppet i samband med inlägget berättar om samarbetet eller att han eller hon mottagit vederlagsfria förmåner. saknar en samlad lagstiftning om otillbörlig mark- nadsföring och har ställt sig främmande till en lagfäst generalklausul mot otillbörlig konkurrens. Inom ramen för den domstolsskapade common law har skydd för näringsidkare mot olika former av otill- börlig konkurrens utbildats i rättspraxis genom att domstolarna har utvecklat vissa huvudtyper av skadeståndsgrundande handlingar, s.k. torts.15 Tyngdpunkten i tillsynen är domstolsprocesserna, men närings- idkaren ges som regel möjlighet att avge en frivillig utfästelse för att undvika en domstolsprocess. Om den frivilliga utfästelsen inte re- 14Uppgifterna i detta avsnitt är, om inte annat anges, hämtade från Competition and Markets Authoritys och Advertising Standards Authoritys hemsidor, och 15Bernitz, s. 35. spekteras så kan en formell domstolsprocess påbörjas utan ytterli- gare dialog med näringsidkaren. Vid sidan av detta civilrättsliga skydd för näringsidkare finns detaljerad speciallagstiftning till skydd för konsumenter bl.a. avse- ende marknadsföring. Det är inom ramen för speciallagstiftningen avseende marknadsföring som man i har genomfört direktivet om otillbörliga affärsmetoder och direktivet om vilsele- dande och jämförande reklam. Direktivet om tillbörliga affärsmetoder har främst genomförts genom Consumer Protection from Regulations (CPRs) från 2008.16 CPR behandlar otillbörliga metoder (enligt definitionen i UCPD) som former av ”gemenskaps- intrång” enligt the Enterprise Act (EA). Valet av reglering innebär att tillsynsmyndigheterna ges befogenhet att söka verkställighetsbeslut mot sådana metoder. Regleringen samexisterar med tidigare befogen- heter att söka verkställighetsbeslut mot andra så kallade inhemska överträdelser.17 I vissa fall, t.ex. när det gäller aggressiv marknadsföring, svarta listan, eller vilseledande utelämnande i köperbjudande, kan det bli fråga om ett straffrättsligt domstolsförfarande.