sou · H6B370 · 2018-09-06 00:00:00 — Vid bedömningen om en sökande organisation uppfyller kraven för att få stöd ur fonden ska frågan om demokrativillkoret är uppfyllt vara en del av denna prövning. Som har utvecklats ovan finns det ageranden som är så pass allvarliga att de sig innebär att det inte är möjligt för en organisation att vidta åtgärder för att vara aktuell för stöd ur Allmänna arvsfonden. Frågan är då hur långt tillbaka i tiden ett sådant agerande kan ligga för att det vid en stödansökan ska vägas in i bedömningen om organisationen uppfyller demokrativillkoret eller inte. Mot bakgrund av de starka skyddsskälen som demokrativillkoret ska värna kan det starkt ifrågasättas om – oavsett hur tillbaka agerandet ligger – organisationen i detta fallet överhuvudtaget ska vara aktuell för stöd ur fonden. Detta gäller särskilt om organisationen inte har vidtagit några åtgärder för att försäkra sig om att liknande händelser inte sker . Har organisationen i stället vidtagit kraftfulla åtgärder efter att agerandet upptäckts, dvs. uteslutit företrädaren i fråga samt i övrigt ingripit för att tillse att liknande händelser inte upprepas, kan det framstå som oskäligt att den skulle vara exkluderad från stöd ur Allmänna arvsfonden. För att en stödansökan i ett så- dant fall ska beviljas bör agerandet dock ligga längre tillbaka i tiden för att det inte ska beaktas av Arvsfondsdelegationen i prövningen av stödansökan. Hur det bör vara fråga om beror ytterst på omständigheterna i det enskilda fallet. Som behandlats ovan bör föreläsare i normalfallet inte räknas till kret- sen av företrädare. Detta hindrar dock inte att uttalanden eller annat agerande av en föreläsare som anlitats av organisationen ska vägas in i bedömningen om organisationen uppfyller demokrativillkoret eller inte. En organisation har av naturliga skäl möjlighet att utöva kon- troll över vad som sker i dess verksamhet och den bör därför ansvara för yttranden eller annat agerande som sker under evenemang som anordnas av organisationen, t.ex. föreläsningar, och som alltså äger rum inom ramen för dess verksamhet. Organisationen bör således agera mot sådana yttranden som görs av såväl inbjudna föreläsare som av egna företrädare eller medlemmar för att organi- sationen som sådan inte ska anses bryta mot demokrativillkoret. Det kan också förekomma att en inbjuden föreläsare i andra sam- manhang, dvs. utanför organisationens verksamhet, har uttalat sig pro- blematiskt eller på annat sätt agerat på ett sätt som kan anses strida mot demokrativillkoret. Om organisationen har kännedom om detta och trots denna vetskap bjuder in föreläsaren, kan det ifrågasättas om verksamheten bedrivs enligt demokrativillkoret. Har organisa- tionen fått kännedom om föreläsarens uttalanden eller agerande först efter inbjudan torde krävas att föreläsaren avbokas så snart organisa- tionen nåtts av denna information.8 Om organisationen i stället låter inbjudan stå kvar, kan det ifrågasättas om demokrativillkoret är upp- fyllt. Bedömningen avgörs ytterst av omständigheterna i det enskilda fallet; digniteten av uttalandet eller agerandet och när i tiden detta 8Jfr Förvaltningsrättens i uttalande i mål nr 192–17 (se avsnitt 5.2.2). gjorts samt vilken kännedom om agerandet organisationen i fråga har haft när inbjudan gjordes. Förslag: Stöd får lämnas till en organisation vars samarbetsorga- nisationer eller företrädare för en sådan organisation har agerat i strid med demokrativillkoret under förutsättning att organisatio- nen genast tar avstånd från agerandet, eller om agerandet har varit allvarligt, avbryter samarbetet. Skälen för förslaget: Organisationer som söker stöd ur Allmänna arvsfonden samarbetar i normalfallet med andra aktörer, antingen i det projekt som det söks stöd för eller i den ordinarie verksamheten. Förtroendet för en organisation riskeras att skadas om en samarbets- organisation inte uppfyller demokrativillkoret och frågor kan också resas om den sökande organisationen i sig uppfyller villkoret om den samarbetar med en organisation som har brutit mot villkoret, oavsett om samarbetet äger rum innanför ramarna för det projekt som stöd har sökts för eller om samarbetet sker i den sökande organisationens ordinarie verksamhet. Samarbetet kan ju medföra att farhågor upp- står om att beviljat stöd på något sätt kan komma att finansiera en verksamhet som inte uppfyller demokrativillkoret. En organisation som söker stöd ur Allmänna arvsfonden bör – för kunna beviljas stöd – alltså inte samarbeta med en aktör som inte uppfyller det före- slagna demokrativillkoret. Som samarbetsorganisation räknas en organisation som stödsökan- den samarbetar med i någon form. Det kan förekomma att andra organisationer går in som medfinansiärer vid en ansökan om stöd ur fonden, dvs. en viss del av verksamheten i ett projekt finansieras av annan aktör. Samarbete kan också på annat sätt ske inom ramen för projektet eller i sökandens ordinarie verksamhet. Samarbete mellan organisationer i deras ordinarie verksamhet kan förekomma i olika konstruktioner. En vanlig sådan är att ett riksförbund har flera mindre lokalorganisationer, som är självständiga i förhållande till moder- organisationen, men där ett samarbete förekommer mellan riksför- bundet och de lokala organisationerna. Riksförbunden har olika uppgifter, där det ofta ingår att företräda hela organisationen på nationell nivå, samverka internationellt och vara mottagare av statsbidrag samt ge stöd till de lokala enheterna. Vissa organisationer arbetar tätt ihop nationellt och lokalt, medan andra är mer löst sammansatta av i hög grad självständiga lokala enheter som samverkar på nationell nivå kring några få frågor (SOU 2016:13 s. 78). Det finns också federativa strukturer, som t.ex. Riksidrottsför- bundet som samlar de olika idrottsförbunden på riksnivå. Nationellt finns det också flera paraply- och branschorganisationer som samlar organisationer med särskild inriktning eller organisationer som vill samverka kring vissa frågor. Det är vanligt förekommande att orga- nisationer är med i flera olika paraplyer och samarbetsorganisationer (a. SOU s. 79). I vertikala organisationsstrukturer förekommer normalt ett nära samarbete mellan riksförbund och enskilda lokalorganisationer var- för de är att se som samarbetsorganisationer i förhållande till varandra. Relationen mellan en paraplyorganisation eller en branschorganisa- tion och dess medlemsorganisationer är ofta mer löslig i formen och kopplingen dem mellan svagare än vad som är fallet för relationen mel- lan ett riksförbund och dess lokalorganisationer. För att en paraply- organisation och dess medlemsorganisationer ska ses som samarbets- organisationer i förhållande till varandra bör därför det förekomma ett konkret samarbete dem emellan. Den horisontella relationen mellan olika lokal- eller medlemsorga- nisationer kan inte generellt sett sägas vara av samarbetskaraktär. För att sådana relationer ska falla under begreppet samarbetsorganisatio- ner bör det därför krävas att det förekommer ett konkret samarbete dem emellan. Vårt förslag har dock till följd att om en riksorganisa- tion inte tar avstånd från en lokalorganisation som på något sätt har agerat i strid med demokrativillkoret, och på så sätt också bryter mot villkoret, måste de övriga lokalorganisationerna agera för att inte riskera att bryta mot villkoret. Frågan är då hur långt den stödsökande organisationens ansvar för en samarbetsorganisation eller dess företrädare bör sträcka sig. Den stödsökande organisationen har av naturliga skäl inte samma insyn i en samarbetsorganisations verksamhet som i sin egen verk- samhet. Den stödsökande organisationen har inte heller möjlighet att utöva kontroll över samarbetsorganisationen eller dess företrä- dare i samma utsträckning som är fallet för den egna organisationen. Av samma skäl är det svårt för den stödsökande organisationen att kontrollera att samarbetsorganisationen utser lämpliga personer för uppdrag som företrädare. Mot bakgrund av det sagda bör det finnas en möjlighet för den stödsökande organisationen att kunna få stöd trots att en samarbets- organisation har agerat i strid med demokrativillkoret, oavsett all- varet i det aktuella agerandet. Detsamma gäller om en företrädare för samarbetsorganisationen har agerat på ett sådant sätt. I normalfallet torde det vara tillräckligt att den stödsökande organisationen så snart som den får kännedom om agerandet tar avstånd från det genom att tydligt markera emot agerandet. Agerande som är av allvarlig art, till vilka typiskt sett hör främjande av, uppmaning till eller försvar av terrorism, bör dock kräva mer ingripande åtgärder för att den stöd- sökande organisationen ska vara aktuell för stöd. Har en samarbets- organisation eller dess företrädare begått en sådan handling ska det därför krävas att den stödsökande organisationen avbryter samarbetet. Om det är fråga om en samarbetsorganisations företrädare som har agerat i strid med demokrativillkoret och om samarbetsorganisatio- nen ändå skulle ha kommit i fråga för stöd enligt det resonemang som har förts ovan angående de fall en organisation kan få stöd trots sin företrädares agerande, bör det dock vara tillräckligt att den stöd- sökande organisationen tar avstånd från samarbetsorganisationens företrädares agerande för att vara aktuell för stöd. 8Särskilda frågor om stöd till lokaler och anläggningar m.m. Den som ur Allmänna arvsfonden beviljas stöd till lokaler eller an- läggningar ska förbinda sig att under använda lokalen eller anläggningen för det ändamål och med de villkor som förut- sattes när stödet beviljades (9 a § lagen [1994:243] om Allmänna arvs- fonden). Bestämmelsen innebär att Allmänna arvsfonden förlorar rådighet över lokalen eller anläggningen. I vissa fall, t.ex. när en ideell förening upphör , kan en byggnad eller an- läggning av stort värde säljas eller på annat sätt överlåtas utan möjlig- het för Allmänna arvsfonden att säkerställa dess användning eller vart medlen går. Mot denna bakgrund ska vi enligt våra direktiv: •utreda om bestämmelserna om en tioårig förbindelse och undan- tagen för dessa är ändamålsenliga eller om ytterligare reglering krävs, •bedöma om det kan anses godtagbart att den som beviljats stöd till lokal eller anläggning avyttrar fastigheten och tillgodo- gör sig värdeökningen eller om ytterligare reglering krävs, och •lämna förslag till reglering om redovisning och återbetalnings- skyldighet av stöd som beviljats ur arvsfonden, i första hand när det gäller lokalstöd men i den mån det befinns ändamålsenligt, även i fråga om stöd till projekt. I kapitel 9 berörs frågan om den redovisning som en stödmottagare ska lämna i fråga om utbetalt stöd och i kapitel 10 behandlas frågan om återbetalningsskyldighet. Särskilda frågor om stöd till lokaler och anläggningar m.m. Lagen om Allmänna arvsfonden innehåller särskilda bestämmelser om förbindelse och villkor vid stöd till lokaler och anläggningar (nedan kallat lokalstöd). Bestämmelserna innebär att den som be- viljas sådant stöd ska förbinda sig att under använda den lokal eller den anläggning (nedan kallad fastighet) som stödet avser för det ändamål och med de villkor som förutsattes när stödet be- viljades (9 a § första stycket). Arvsfondsdelegationen kan dock efter ansökan från den som har beviljats stöd medge undantag i förbindel- sen eller från villkoren, om det finns särskilda skäl (9 b §). Särskilda skäl kan enligt förarbetena till bestämmelsen vara att fastigheten inom tioårsperioden överlåts till någon som fortsätter att använda den för samma ändamål som stödmottagaren eller att den aktuella fastighetens marknadsvärde sjunkit kraftigt sedan stödet beviljades (prop. 2002/03:136 s. 33 och 37). Lokalstöd ska återbetalas helt eller delvis om användningen av fastigheten ändras, eller om den säljs , utan Arvsfondsdelegationens medgivande (12 § andra stycket). De redovisade bestämmelserna trädde i kraft men var enligt förarbetena endast en kodifiering av då rådande praxis (prop. 2002/03:136 s. 32 f.). Denna grundade sig på ett regerings- beslut (, regeringsbeslut 16, ). Praxisen innebar att stödet skrevs av och var helt av- skrivet . Tanken bakom denna praxis var att lokalstödet innebär en form av förmögenhetsuppbyggnad hos den som mottagit stödet. Regeringen konstaterade i propositionen att det för statligt investeringsstöd inom andra områden, t.ex. i förordningen (2001:531) om statligt investeringsbidrag för nybyggnad av bostäder som upp- låts med hyresrätt i områden med bostadsbrist, fanns tidsfrister för återbetalning på 5, 10 och men att en tioårsfrist anslöt till pre- skriptionstiden för fordringar enligt 1 § preskriptionslagen (1981:130). ansågs därför vara en rimlig och lämplig tidsperiod under vilken återkrav ska göras gällande. Regeringen uttalade vidare att det även i fortsättningen bör vara ett riktmärke att det belopp som ska återbetalas ska motsvara det beviljade stödet minskat med tio pro- cent som har gått sedan stödet beviljades, vilket också är den praxis Arvsfondsdelegationen tillämpar . Särskilda frågor om stöd till lokaler och anläggningar m.m. Arvsfondsdelegationens praxis i anslutning till de ovan redovisade bestämmelserna innebär bl.a. följande (för en mer ingående redogö- relse för praxis och vad som krävs i fråga om en lokalstödsansökan, se kapitel 4). Endast ideella organisationer som funnits kan få lokalstöd. I normalfallet beviljas av totala godkända kostnader för om-, till- eller nybyggnation av en fastighet. Beviljat belopp kan som huvudregel dock högst uppgå till fem mil- joner kronor inklusive mervärdesskatt eller exklusive mervärdesskatt. Det krävs alltså i normalfallet att sökan- den kan finansiera resterande del av totalkostnaden, antingen genom egna medel eller genom bidrag från annan finansiär. Den sökande organisationen måste också äga fastigheten eller enligt avtal ha nytt- janderätt till den . De beskrivna villkoren framgår av de anvisningar som finns fogade till den ansökningsblankett som Arvs- fondsdelegationen tagit fram för ändamålet. I fråga om regler och rutiner avseende redovisning av mottaget lokalstöd hänvisas till kapitel 9. Andelen beviljade lokalstödsansökningar har, med undantag , stigit . Bifallsfrekvensen upp- gick till , att jämföra med 2009 då motsvarande siffra var (se avsnitt 4.2.4 tabell 4.4). beviljade Arvs- fondsdelegationen lokalstöd i 53 fall, en bifallsfrekvens om 30 pro- cent. Nedgången i bifallsfrekvensen kan enligt Arvsfonds- delegationen till viss del förklaras med att kanslifunktionen det året var underbemannad . Merparten av de beviljade lokal- stöden avser stöd till idrottsföreningar samt stöd till tillgänglighets- anpassning av lokaler för personer som har funktionsnedsättning; mestadels i fråga om golf- eller ridanläggningar. Arvsfondsdelegationen gör uppföljning av samtliga lokalstöds- projekt fyra respektive efter beslutet. Utöver denna kontroll granskas och godkänns lokalstödsprojektens slutredovisning efter av- slutad byggnation (normalt ) samt gör Arvsfondsdelega- tionen kontrollbesök hos pågående lokalstödsprojekt (mer om Arvsfondsdelegationens kontroll av utbetalade stödmedel, se kapitel 9). Av Arvsfondsdelegationens lokalstödsuppföljning för de 269 lokal- stödsansökningar som beviljades –2013 framgår enligt uppgift att tolv lokalstödsprojekt avbröts , eller . I fyra av dessa fall återbetalade stödmottagaren efter uppmaning av Arvsfondsdelegationen hela eller delar av lokalstödet. Särskilda frågor om stöd till lokaler och anläggningar m.m. I lika många fall överlämnade Arvsfondsdelegationen ärendet till Kammarkollegiet för åtgärd. I tre av fallen avbröts verksamheten efter att beslut om lokalstöd hade fattats, men innan utbetalning skett varför stödet aldrig utbetalades. Slutligen tillämpades undantags- bestämmelsen i 9 b § lagen om Allmänna arvsfondsfonden i ett fall. –2017 beviljades 244 lokalstödsansökningar. Eftersom dessa ärenden är har det ännu inte gjorts någon lokal- stödsuppföljning för dem, varför systematiskt framtagna uppgifter om avbrutna lokalstödsprojekt saknas. Enligt uppgift överlämnade Arvsfondsdelegationen –2017 dock endast ett lokalstödsärende till Kammarkollegiet för ev. återkrav p.g.a. avbruten verksamhet. Kammarkollegiet har enligt uppgift i fem fall beslutat om återkrav av lokalstöd. Fyra av dessa fall avser de ärenden som överlämnades från Arvsfondsdelegationen under perio- den –2013 enligt redogörelsen ovan. Det femte fallet avser ett ärende där stödet beslutades . I fyra av återkravsärendena har beslut om återkrav fattats p.g.a. att verksamheten av olika anled- ningar hade avbrutits, t.ex. då den stödmottagande organisationen i konkurs eller på annat sätt upphört att existera. I det femte fallet har hela det återbetalade stödet krävts tillbaka då Kammar- kollegiet funnit att stödet hade betalats ut på felaktiga grunder. Enligt uppgift från Arvsfondsdelegationen tillämpar delegationen endast undantagsvis bestämmelsen i 9 b § lagen om Allmänna arvs- fonden om befrielse från den tioåriga förbindelsen. Bestämmelsen har t.ex. aktualiserats i fråga om en förening i glesbygd som hade beviljats stöd för barnverksamhet. Då det inte längre fanns några barn på orten som skulle kunna omfattas av verksam- heten lades denna ned, varpå Arvsfondsdelegationen med stöd av nämnda bestämmelse befriade föreningen från återbetalningsskyldig- het av lokalstödet. Enligt vad utredningen har erfarit vid kontakter med Arvsfondsdelegationen har undantagsbestämmelsens utform- ning inte gett upphov till några praktiska problem. Arvsfondsdelegationen har i kontakt med utredningen uppgett att dess erfarenhet är att det i majoriteten av fallen bedrivs verksam- het i de fastigheter som lokalstödet har finansierat även efter att den tioåriga fristen har löpt ut. Någon statistik över detta finns dock inte tillgänglig. Särskilda frågor om stöd till lokaler och anläggningar m.m. 8.3Synpunkter på den tioåriga förbindelsen Flera organisationer har på de dialogmöten som vi anordnat framfört att den tioåriga förbindelsen att bedriva verksamhet i fastigheten är det största hindret för att beviljas lokalstöd, eftersom hyresvärdar i främst storstäderna är obenägna att ingå sådana långa avtal. Det är alltså mycket svårt enligt organisationerna att för de föreningar som inte äger en fastighet hitta en lokal att bedriva verksamhet i. Vidare har det framförts att vissa lokalstödsinvesteringar har en livslängd om än , varför den tioåriga förbindelsen är pro- blematisk även i dessa fall. Bedömning och förslag: Den tioåriga förbindelsen att bedriva verksamhet ska fortsätta gälla för lokalstöd i fråga om stöd som har beviljats för en lokal eller anläggning som ägs av sökanden. Om sökanden hyr eller på annat sätt nyttjar lokalen eller anlägg- ningen i fråga och om det finns särskilda skäl för en kortare för- bindelse än ska sökanden i stället förbinda sig att bedriva verksamhet i lokalen. Arvsfondsdelegationens nuvarande möjlighet att besluta om undantag ska omfatta även den femåriga förbindelsen. Skälen för bedömningarna och förslagen Det är inte befogat med en kortare tidsförbindelse i de fall sökanden äger fastigheten i fråga Den tioåriga förbindelsen syftar till att förhindra ren fastighets- spekulation. Utan denna förbindelse skulle stödmottagaren kunna sälja fastigheten direkt efter färdigställandet av byggnationen, och på så sätt tillgodogöra sig en väsentlig ekonomisk vinst utan något krav på motprestation. Genom tidsförbindelsen utfäster sig i stället stöd- mottagaren att bedriva verksamhet för de målgrupper som är aktuella för stödet. Särskilda frågor om stöd till lokaler och anläggningar m.m. Tidsförbindelsens längd kan dock medföra att organisationer är mindre benägna att söka lokalstöd. Det kan t.ex. vara svårt att förut- se om verksamheten går att driva . Detta illustre- ras av exemplet om verksamhet för barn i glesbygd som lades ned till följd av att det inte längre fanns några barn på orten att bedriva verk- samhet för (se ovan om Arvsfondsdelegationens praxis i fråga om tillämpningen av undantagsbestämmelsen som regleras 9 b § lagen om Allmänna arvsfonden). Sådana svårigheter att bedöma verksamhetens överlevnadspotential talar för att förordna om en kortare tidsförbin- delse än . Av den ovan redovisade statistiken framgår dock att det är ovanligt att lokalstödsprojekt avbryts för den tioåriga förbindelsen, varför sådana svårigheter inte tycks vara särskilt vanligt förekommande för de lokalstödsprojekt som har beviljats stöd. För att förhindra ren fastighetsspekulation är det av vikt att det finns ett krav på motprestation som i vart fall till en del svarar mot det värde som stödet bidrar till. Tioårsförbindelsen avser ju att för- binda stödmottagaren att bedriva verksamhet . Det finns alltså krav på motprestation för att få lokalstöd ur fonden, på samma sätt som vid beviljande av projektstöd. En förutsättning för det sistnämnda stödet är ju att en organisation bedriver ett projekt , vanligen . kan sägas motsvara en förbindelse av det slag som gäller vid lokalstöd. Lokalstöd beviljas dock ofta med ett högre belopp än vad som är fallet vid fördelning av projektstöd, vilket är skäl för en längre tidsförbindelse. Arvsfonds- delegationen tillämpar emellertid tillbaka den praxis att sökanden i normalfallet som högst kan beviljas fem miljo- ner kronor i lokalstöd. Detta innebär att nivån på lokalstöd respek- tive projektstöd närmar sig i storlek, varför argumentet för en längre tidsförbindelse i fråga om lokalstöd inte är lika tungt vägande som innan denna praxis beslutades. Arvsfondsdelegationens praxis är dock föränderlig och kan också frångås i enskilda fall. Skillnaden i tidsförbindelsen mellan de olika stödformerna moti- veras också av att lokalstödet i normalfallet bidrar till en bestående värdeökning, som sökanden kan realisera efter att tidsförbindelsen har löpt ut och som kan härledas till det ursprungliga stödet ur All- männa arvsfonden. Vidare har Arvsfondsdelegationen möjlighet att i fall som det ovan angivna exemplet, om det finns särskilda skäl, i efterhand besluta om Särskilda frågor om stöd till lokaler och anläggningar m.m. undantag från tioårsförbindelsen om stödmottagaren inte har möj- lighet att bedriva sin verksamhet . Mot bakgrund av det sagda talar det bestående ekonomiska värdet som lokalstöd kan bidra till att tidsförbindelsen vid lokalstöd inte bör vara kortare än i de fall sökanden äger fastigheten i fråga. Om sökanden inte äger fastigheten ska tidsförbindelsen i vissa fall vara kortare än tio år För att beviljas lokalstöd krävs det inte att sökanden äger den fastig- het som sökanden bedriver verksamhet i. Arvsfondsdelegationen ställer i dessa fall som krav för stöd att sökanden har ett tioårigt nyttjande- rättsavtal för fastigheten. Det krav som ställs på längden av nytt- janderättsavtalet har kritiserats av flera organisationer. Som skäl har angetts att fastighetsägare ofta inte vill ingå lokalhyresavtal för en period eller längre, ett problem som enligt organisationerna är särskilt vanligt förekommande i storstadsområden. Skälen mot att förordna om en kortare tidsförbindelse är de- samma som gäller för fastigheter som ägs av sökanden och som har behandlats i avsnittet ovan; lokalstöd avser ofta höga belopp och det finns en risk för fastighetsspekulation med än . En fastighetsägare kan alltså tillgodogöra sig en värdeökning som stödet kan medföra om den tioåriga förbindelsen förkortas eller tas bort. Vidare fungerar en tioårig förbindelse som en garant för att verksamheten kommer att finnas kvar åtminstone . Här kan också tioåriga hyreskontrakt borga för stabilitet för sökanden själv, som alltså kan utgå från att verksam- heten kan bedrivas i lokalen . Den tioåriga förbindelsen kan dock innebära att det är svårt eller till och med omöjligt att bedriva verksamhet som kräver lokalstöd i vissa delar av landet. Främst gäller detta områden där det råder stor efterfrågan på hyreslokaler.