sou · H6B337 · 2018-05-30 00:00:00 — 27 organisationer ingår i redo- visningen, medan 15 verksamheter inte passar in i ramen för kartlägg- ningen av olika anledningar (t.ex. att de inte verkar existera längre, att de är mindre relevanta, eller att de inte är civilsamhällesorganisa- tioner). Organisationerna arbetar med insatser vid olika stadier som kan delas in i primära, sekundära och tertiära interventioner. Primära interventioner är insatser som görs innan våld har uppstått. 18 orga- nisationer arbetar enligt kartläggningen med sådana. Sekundära interventioner är omedelbara insatser, direkt efter att våld har upp- stått, för att ta hand om våldets omedelbara konsekvenser. 15 orga- nisationer som kartlades arbetar med den formen av insatser. Tertiära interventioner är insatser på lång sikt efter att våld har skett, till exempel bearbetning av trauma, rehabilitering av vittnen och offer eller behandling av förövare. 13 organisationer i kartläggningen arbetar med sådana insatser. Vem en insats riktas till kan delas in i tre kategorier. Universella insatser riktar sig till den breda allmänheten, till avgränsade geogra- fiska områden, till en viss åldersgrupp eller till ett visst kön. Selektiva insatser riktar sig till dem som bedöms ha en förhöjd risk att utsättas för eller utöva våld. Indikativa insatser riktar sig till dem som redan har erfarenhet av våld, antingen som offer eller som förövare. Enligt kartläggningen arbetar 17 organisationer med inriktning enligt den första kategorin, fem enligt den andra kategorin och elva enligt den tredje kategorin. Bland de redovisade organisationerna finns totalt sex riksorgani- sationer/riksförbund. Utöver dessa har olika jourer (brottsoffer- jourer, kvinno-/tjej- och ungdomsjourer) kartlagts. 1000möjligheter och Juventas ungdomsjour är kända för sitt våldsförebyggande arbete. De vanligaste finansiärerna är (4), Allmänna Arvs- fonden (3), kommuner (3), MUCF (2) samt privata individer/före- tag (6). Minst fem verksamheter får stadsbidrag. De flesta aktörer som kartlagts arbetar med fokus på våld/våldsförebyggande i sin verksamhet. Ett fåtal har lite mindre fokus på våld i nära relationer, men erbjuder ändå relevanta insatser. Ett exempel på det är före- ningen Talita, som bedriver ett våldsförebyggande projekt finansi- erat av Allmänna Arvsfonden, medan har en del av verksamheten som vänder sig till våldsutsatta kvinnor. Ungefär hälften av organisationerna har nationell geografisk spridning. Exempel på insatser som erbjuds nationellt är föreläs- ningar (t.ex. Fatta, Föreningen , Locker Room Talk, Unizon), online-chatt (t.ex. 1000möjligheter, Novahuset, NxtME, TRIS, Under Kevlaret), och jourverksamhet (Brottsofferjouren, ROKS, Unizon). Brottsofferjouren, , Mot- tagningen mot våld, , ROKS, och Unizon är tydliga med att de jobbar med olika myndigheter. Mottagningen mot våld ingår även i det europeiska () och upp- ger att de undersöker möjligheter till samverkan med Unizon. En rad olika typer av insatser erbjuds. De flesta organisationer i kartläggningen erbjuder åtminstone någon av följande insatser: •Samtalsstöd (via chatt online och/eller på telefon) •Föreläsningar/utbildning och handledning/workshops •Stöd i den behövandes kontakt med myndigheter. Det vanligaste är insatser som syftar till att förebygga är sexuellt våld, följt av våld i nära relationer och mäns våld mot kvinnor och barn. Totalt finns fyra organisationer som riktar sig mot hedersrela- terat våld och förtryck. De fyra organisationer som fokuserar på ”män och killars våld” fokuserar på att förebygga män och killars våld i stort (inklusive mäns våld mot män). Dessa fyra verksamheter har ett särskilt fokus på att förebygga machokulturen. Vad gäller målgrupper riktar sig en förening – Mottagningen mot våld i nära relationer – till män och kvinnor som utövar våld. Fyra organisationer (Atsub, Novahuset, nxtME och ) erbjuder enligt sina hemsidor stöd till anhöriga. I övrigt fokuserar de andra organi- sationerna på våldsutsatta eller riktar sig till allmänheten. Totalt finns det sex organisationer som fokuserar enbart eller framförallt på unga (1000möjligheter, Juventas ungdomsjour, Locker room talk, Föreningen , , Under Kevlaret). Få organisationer publicerar exakt hur många de når. Brottsoffer- jouren, som finns på 78 platser i landet, publicerar antalet ärenden och genomförda åtgärder. Denna statistik omfattar dock alla sorters brott, inte bara våldsärenden. Locker Room Talk, som erbjuder före- läsningar till killar i åldern 10–inom idrotten, har nått 80 idrottsföreningar. Föreningen har genomfört tusen- tals utbildningar i skolor. Det finns ett antal organisationer, totalt 25 enligt kartläggningen, som arbetar i utsatta områden med hedersrelaterat våld, motver- kande av machokultur och/eller stärkande mot unga kvinnor. Två exempel på föreningar som jobbar tydligt mot machokultur är Locker Room Talk och Under Kevlaret. Organisationerna lägger sitt fokus på unga killar och arbetar mot machokultur i ett förebyggande syfte. Locker Room Talk har även utvecklat sin så kallade Locker Room Talk-metod, som innefattar en samtalsserie på totalt 8 till- fällen, en kvart per tillfälle. Personal från Locker Room Talk åker till olika idrottsföreningar runt om i landet och träffar unga killar i åldern 10–i omklädningsrummet under 15-minuterssessioner för att arbeta med jämställdhet och ”schyssta” attityder. Tanken med metoden är att den ska vara enkel och långsiktig och den bygger till stor del på övningar från idrotten, som kombineras med pedagogik och kunskap om jämställdhet. Organisationen er- bjuder stödchatt, ”grabbsnack” (ett forum på hemsidan där man kan dela sina tankar och åsikter) samt föreläsningar i skolor, verksam- heter och arbetsplatser för att tala om machokultur. Locker Room Talk är den enda organisationen i kartläggningen som uttryckligen arbetar med våldsförebyggande inom idrotten En civilsamhällesorganisation som inte ingått i resultatet av kartläggningen, men som arbetar med maskulinitet, våld och jäm- ställdhet, är MÄN (tidigare Män för jämställdhet) som bildades . MÄN är en feministisk riksorganisation med 2 000 betalande medlemmar, varav är män. MÄN har arbetar till- sammans med kvinnojoursrörelsen och olika myndigheter på såväl det politiska som det praktiska området gällande primärprevention mot killars och mäns våld. MÄN har utvecklat och implementerat en rad olika arbetsmetoder tillsammans med kvinnojoursrörelsen och andra aktörer. MÄN har exempelvis tagit fram utbildnings- materialet Machofabriken samt anpassat vissa internationella arbets- metoder till svensk kontext, t.ex. in Violence Prevention och Bringing in the Bystandard. 12.1.1Alternativ til Vold (ATV) ATV är en ideell stiftelse som startades av psykologen och psykoterapeuten . ATV har tre huvudsakliga verksamhets- områden: •Att bedriva behandling som vänder sig till utövare av och utsatta för våld i nära relation, både vuxna och barn •Kunskapsutveckling i form av forskning och metodutvecklings- projekt •Kunskapsförmedling och utåtriktad verksamhet. ATV har 11 behandlingsenheter i , varav vissa har i uppdrag att utöver den vanliga ATV-behandlingen erbjuda särskild behand- ling för ungdomar som har utvecklat vålds- och aggressionsproble- matik, vuxna våldsutsatta samt barn som upplever eller har upplevt våld i hemmet. ATV bedriver ett visst arbete med partnerkontakt i den bemärkelsen att man om samtycke finns från klienten, kontaktar nuvarande eller före detta partner för att inhämta information som kan vara till hjälp i behandlingen. Personalen lyder under hälso- och sjukvårdslagstiftningen och har därmed en skyldighet att t.ex. föra journal. ATV tar emot klien- ter från den norska , hälso- och sjukvår- den och samt personer som själva tar kontakt. ATV:s mottagningar finansieras till av statliga medel och till av kommunerna. ATV i bedriver behandling både individuellt och i grupp. ATV:s behandlingsmetod beskrivs närmare under avsnittet om behandlingsmetoder.1 1998 etablerades ett forskningsprojekt vid Bröset Regional sikkerhetsavdelning og kompetansesenter i . Där har behandlingsmetoden Sinnemestring utvecklats. Grunden är ett långt KBT-program i grupp mot relationsvåld med en bred målgrupp där även kvinnliga klienter ingår. Det finns också ett manualbaserat individuellt program och ett program för unga. påbörjades en nationell implementering av behandlings- metoden och denna blev färdig 2016. Staten finansierar arbetet med forskning och utbildning i och grundläggande färdigheter i KBT och psykoterapi, vilket tar . sker två dagars fortbildning för de som har grundutbildning. Det finns fyra regionala enheter för psykiatrisk behandling som fungerar som regionala kompetensnoder, RVPS, och även dessa finansieras av staten. De handleder och utgör kompetensstöd i modellen för lokala behandlare, som finns hos psykiatriska mottag- ningar, olika delar, kriminalvårdskontor och anstalter. Det finns ett särskilt program för intagna i anstalter med samma innehåll som grundmodellen, men med tillägg av nätverksarbete och insatser för antisociala problem. Metoden Sinnemestring har gett lovande resultat i utvärderingar som har gjorts, och det har varit få avhopp från grupperna. Just nu pågår en RCT-studie2 av män som går i gruppbehandling och som beräknas vara klar . Som kontrollgrupp har man en grupp med män som går i en stresshanteringsgrupp med inriktning på mindfulness utan innehåll som fokuserar på våld. I pågår också en studie kring personer med höga risker för allvarligt våld. Det är ett myndighetsöverskridande sam- arbete med , polisen och Bröset. Rättsväsendet har medverkat och hjälpt till med att se över sekretessen så att infor- mation kan delas mellan myndigheterna. 1Stiftelsen til Vold Årsrapport . 2Randomized controlled trial, på svenska randomiserad kontrollerad studie. görs och en handlingsplan upprättas för varje person. Det genomförs åtta träffar individuellt med varje deltagare tillsammans med tolk om det krävs. Efter att en fullständig SARA-bedömning gjorts kan per- sonerna genomgå Sinnemestringsprogrammet. Stödsamtal med vålds- utsatta sker parallellt. Studien ska följas upp fram till 2019.3 MATAC står för Tasking and Coordination och är ett arbetssätt som används av polisen i och nordöstra för att hantera upprepade fall av våld i hemmet. Målen med arbetssättet är att förebygga återfall av våld i hemmet, förbättra säkerheten för brottsoffer, underlätta den efterföljande rätts- processen, förbättra engagemanget hos partnern och förbättra bete- endet hos förövaren. I samband med att personer som misstänks ha utsatt sin partner för våld kommer i kontakt med polisen erbjuds de att delta i i stället för att hamna i fängelse. Arbetet bedrivs i samarbete med en rad organisationer, såsom fri- villigorganisationer som arbetar för kvinnor och barn, med s.k. social housing, mot missbruk m.m. Det finns en s.k. MATAC-verktygs- låda med olika åtgärder som kan vidtas. Dessa kan t.ex. utgöras av besöksförbud, deltagande i behandling mot missbruk eller psykisk ohälsa, flytt till annat boende, övervakning etc. För att identifiera problematiska förövare av våld i hemmet används riskbedömningsinstrumentet , som står för Recency, Frequency and Gravity of offending, och kartlägger det våld som förekommit . De förövare som anses lämpliga för MATAC hanteras av en särskild MATAC-koordinator, som upprättar en profil över per- sonen i samarbete med en MATAC-analytiker. Profilen skickas vidare till samarbetande organisationer, som bidrar med den infor- mation som finns hos dem. Därefter hålls ett , vid vilka representanter från såväl polisen som de samarbetande organi- sationerna deltar. Vid mötet beslutas om lämpliga åtgärder ur den verktygslåda som finns. Åtgärderna utförs av de olika samarbetande 3Presentation av Brösetmodellen från . organisationerna som sedan återrapporterar till MATAC-samord- naren, som tar med informationen till nästa där dessa följs upp. Enligt har projektet minskat fallen av våld mot närstående i Northumbrias polisdistrikt med cirka 60 procent.4 Respect är en civilsamhällesorganisation som arbetar för säkerhet för offer för våld i hemmet genom att rikta insatser till våldsutövare. Respect driver en nationell telefonlinje för våldsutövare och tar fram riktlinjer för och utför ackreditering av verksamheter som erbjuder behandling för våldsutövare. Organisationen har sitt säte i och får visst ekonomiskt stöd av samt de regionala regeringarna i , och . Telefonlinjen är en viktig väg in i behandling för personer som utsätter närstående för våld. Den är öppen under kontorstid och man besvarar i snitt 300 samtal , vilket är av de samtal som kommer in. De som bemannar telefonlinjen har utbild- ning om våld i nära relationer och ger viss rådgivning. Respect har en förteckning över alla ackrediterade verksamheter som finns i Stor- samt de som uppfyller vissa av Respect framtagna grund- krav, och hänvisar inringarna vidare till lokala utförare av behand- ling. Varje samtal kan pågå i . Vid samtalet samlas information om ålder, etnicitet, hemort, typ av relation och våld samt en rad andra data in för att bidra till Repects egen statistik. Samtalen är dock helt anonyma, och ingen information om dem sparas i övrigt. Respect har också en parallell linje för män som ut- satts för våld. Många av de samtalen resulterar i att den som ringer in hänvisas till behandling för våldsutövare, eftersom samtalet avslöjar att det är eget våld som är bakgrunden till att partnern utövat motvärnsvåld. 2017 kom Respect ut med den tredje upplagan av sina riktlinjer för ackreditering av behandlingsverksamheter. Ackrediteringen syftar till att ge allmänheten, inklusive våldsutsatta och våldsutövare, finan- siärer och professionella en försäkran om hög kvalitet och säkerhet i 4Wouldhave, , (presentation)Violence Against Women and Girls Strategy – Domestic Violence Perpetrators. För ackreditering krävs att verksamheten har en skriftlig arbetsmodell och arbete för både våldsutövare och deras partners. Arbetsmodellen måste innehålla en beskrivning av grund- strukturen i arbetet, underliggande teorier och metoder för ut- förande samt följa Respects tio grundprinciper. Ackrediteringen sker i två steg och viss uppföljning sker också av de ackrediterade verksamheterna. Det första steget fokuserar på organisationens arbete med säkerhet och riskbedömning. Om en organisation har godkänts på dessa punkter förväntas den slutföra det andra steget, som handlar om kvalitet och effektivitet, , annars måste steg genomgås på nytt. Ackrediterade organisa- tioner ska avge en årlig redogörelse för verksamheten och rapportera större förändringar till Respect. Organisationen gör också vissa stickprovskontroller av verksamheter. Det finns en möjlighet för brukare och yrkesverksamma att anmäla brister och missförhål- landen hos ackrediterade verksamheter till Respect.5 En av de organisationer som är ackrediterade av Respect är (DVIP) i . DVIP arbetar med våldsutövande män, deras partners, ex-partners och barn. De tar emot klienter som har hänvisats dit från såväl rättsväsendet som från andra aktörer samt personer som söker hjälp på eget initiativ. DVIP:s huvudsakliga verksamhet innehåller tre kärnområden: pro- fessionell riskbedömning, ett våldspreventivt program för män (VPP) och en stödfunktion för kvinnor, (). Risk- bedömningsteamet gör omfattande intervjuer med männen och kartlägger deras våldsanvändning, historik, alkohol- och drogkon- sumtion m.m. Andra underlag tas också med i bedömningen. Teamet kan ge skriftliga bedömningar till de myndigheter som har hänvisat personen till DVIP. VPP omfattar strukturerad gruppbehandling som har utformats för män som utövat våld i hemmet. Man använder flera olika kognitiva, terapeutiska och edukativa metoder för att åstadkomma förändring av männens beteende. Målsättningen är att få bort allt fysiskt och sexuellt våld samt annat våldsamt beteende, 5Respect (2017) The Respect standard. utveckla förmågan att leva i en relation samt att förbättra föräldra- skapet. Stödfunktionen för kvinnor söker aktivt kontakt med part- nern eller den senaste ex-partnern till varje man som har hänvisats till DVIP. De får hjälp med säkerhetsplanering, erbjuds hjälp med psykisk hälsa och ges en realistisk bild av vad de kan förvänta sig av mannens behandling. Kvinnorna kan välja mellan individuellt stöd eller stöd i grupp. DVIP har även andra former av program och tjänster, som Al- , och ’s Place Children’s Centre. er- bjuder samma stöd som VPP och WSS men vänder sig till arabisk- talande. Yuva arbetar med personer i åldrarna 11–som utövar eller har utövat våld i sina familjer. ’s Place Children’s Centre erbjuder en säker och barnvänlig plats för bl.a. övervakat umgänge, föräldrautredningar och terapeutisk hjälp för barn som har varit påverkade av våld i hemmet.6 På initiativ av den federala regeringen vidtogs en rad åtgärder mot våld mot närstående i . Utifrån dessa tillkom den s.k. Wienmodellen (the Anti-Violence Programme), som har funnits i sin nuvarande form . Programmet drivs av the Against Violence in the Family (IST) och the Men’s (MÄB) och finansieras fort- farande av projektmedel. Målen för programmet är: •Förändring av beteendet hos den manlige förövaren, där elimi- nering av allt våldsbeteende, såväl fysiskt som psykiskt, är det slutliga målet. •Att män ska lära sig ett våldsfritt beteende för att fungera till- sammans med sin omedelbara omgivning. •Stöd till de våldsutsatta och deras barn. 6Informationsmaterial från DVIP. •Ökad livskvalité för alla som lever i det sammanhang där våld förekommer. Målgruppen för programmet är män som har begått våldshandlingar i sin relation samt deras partners och barn. Männen kan komma till programmet för antingen frivillig eller obligatorisk behandling. De som kommer för obligatorisk behandling kan hänvisas från bl.a. motsvarande eller rättsväsendet. Programmet består av tre olika delar: •Behandling för våldsutövarna (organiserad av MÄB). •Stödprogram för deras partners (organiserat av IST). •Samarbete mellan de båda organisationerna MÄB och IST samt nätverksarbete med andra aktörer i myndighetssystemet. Innan behandling kan påbörjas måste mannen själv kontakta MÄB och boka in ett första samtal. Vid det första samtalet klargörs vilka problem som finns och mannen får information om grunderna i be- handlingen. Mannen får sedan skriva under en ansvarsförbindelse, innan en granskningsfas tar vid. Granskningsfasen syftar till att undersöka om personerna är lämpliga för deltagande i programmet och det sker en genomgång av tillgängliga handlingar samt struk- turerade intervjuer med både mannen och kvinnan. En kartläggning av bl.a. risk, farlighet och mottaglighet görs innan beslut om lämp- lighet kan fattas. Vid pågående våld kan deltagande inte beviljas. Beslut om deltagande eller avslag meddelas skriftligen till alla inblandade, och partnern till våldsutövaren får fortsatta stödsamtal hos IST oavsett utgång. I vissa fall beviljas deltagande mot att vissa andra åtaganden uppfylls. Det kan t.ex. handla om behandling för alkoholmissbruk, som då hanteras av en annan organisation. Behandlingen för våldsutövare bedrivs i form av ett strukturerat, modulbaserat grupprogram med 8–10 deltagare och löpande intag. Deltagarna måste delta i 30 sessioner . Endast i undantagsfall erbjuds individuell behandling, t.ex. om per- sonen inte kan tillräckligt mycket tyska eller har ett arbetsschema som hindrar. Grupperna leds av en man och en kvinna. Parallellt med behandlingen för våldsutövare bedrivs ett arbete för att stödja kvinnan hos IST. Detta är frivilligt, men ses som cen- tralt för att se till att de utsatta är säkra och får det stöd de behöver Återfall i våld kan förekomma, i synnerhet i början av behandlingen eller om mannen hoppar av. Många av männen är också skickliga på att manipulera sin omgivning och kan använda be- handlingen för att kontrollera sin partner. bedrivs ett nära samarbete mellan IST och MÄB för att upprätthålla säkerheten för kvinnor och barn. MÄB skickar veckorapporter över behandlingen, bl.a. om deltagande, våldsincidenter, större förändringar i levnadsförhållanden, eventu- ella risker och innehållet i sessionerna. hålls möten mellan MÄB och IST för att diskutera de aktuella ärendena. Om det behövs kopplas även andra myndigheter och aktörer in i diskussionerna. Efter avslutad behandling sker uppföljningar efter tre, sex och genom att mannen bjuds in till samtal för efterbehand- ling. Kvinnan erbjuds stödsamtal efter att behandlingen avslutats.7 7Kraus, H & Logar, R. (2007) Presentation of the Anti-Violence Programme. 13Analys, överväganden och slutsatser Det återfallsförebyggande arbetet för män som utsätter närstående för våld utgör en viktig del av samhällets samlade insatser för att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. De olika skolor, perspektiv och teo- retiska utgångspunkter som finns på området mäns våld mot kvin- nor förenas i allt större utsträckning i ett gemensamt arbete för att våldet ska upphöra. Framförallt de kunskaper som vunnits genom de många engagerade experter som arbetat kliniskt med behandling och andra insatser har bidragit till att fler pragmatiska perspektiv kunnat utvecklas och få fäste i det återfallsförebyggande arbetet. Över tid har det kommit att bli alltmer självklart för många att insatser måste riktas även till våldsutövarna för att få stopp på våldet. Inventeringen av svenska civilsamhällesorganisationer visar att det finns en vilja hos flera på området aktiva organisationer att få till stånd ett ökat samarbete, och att man ser ett tydligt behov av en ökad samverkan mellan de som jobbar med våldsutövare och de som jobbar med de utsatta. Den positiva utveckling som påbörjats behöver fortsätta och accelerera ytterligare för att arbetet på fältet än mer ska präglas av en gemensam strävan för att hitta väl funge- rande insatser och arbetsformer för att våldet ska upphöra. Utred- ningens intryck från bland annat , där olika delar av fältet på flera sätt har slutit sig samman i gemensamma verksam- heter, och som ackrediteras av organisationen , är ett av flera mycket positiva exempel. Det finns många definitioner av våld. Dessa används på olika sätt beroende på i vilket sammanhang de förekommer. De har grovt sett utvecklats utifrån tre olika sätt att närma sig området; perspektivet Analys, överväganden och slutsatser att förklara och behandla, uppgiften att bestraffa och behovet av att mäta och visa på det våld som förekommer. Utredningen konstaterar att de var och en tycks fylla en funktion i sitt specifika sammanhang. För behandlingsinsatser fungerar en bredare definition av våld, medan det i en lagföringsprocess krävs begrepp med betydligt mer stringent avgränsning. Det viktiga är att definitionerna används på ett tydligt sätt. I arbetet med våld mot närstående, också när syftet är förebyg- gande, måste utgångspunkten vara att de handlingar som utgör kri- minella gärningar ska lagföras. Arbetet måste alltid utgå från de våldsutsattas behov av skydd och stöd och att våldet mot dem ska upphöra. Detta utgör i sig inget hinder mot att personer som utövar våld också kan ha behov av stödinsatser och behandling för att sluta med sitt våldsbeteende. Oavsett vilka de bakomliggande orsakerna till våldet är, finns det en rad individuella och dynamiska faktorer som utlöser våldet och som är möjliga att förändra. Perso- ner som utövar våld har således ofta behov av behandling eller andra former av stödinsatser för att de ska kunna bryta sitt beteende. Responsen på våldet från omgivningen är för många våldsutövare avgörande för om de är beredda att ta emot hjälp och förändra sitt beteende. Det framkom under de intervjuer som utfördes i utred- ningens regi, och är något som också forskare har lyft fram.1 Av detta drar vi tre slutsatser. Den första är att arbetet med att synliggöra våld mot närstående och framhålla att detta i alla situationer är oaccepta- belt, är oerhört viktigt.