sou · H5B367 · 2018-01-01 00:00:00 — Det finns en rad områden som rör extremism och samhällsskydd i så väl ett historiskt som sociologiskt perspektiv där det saknas en djupare kunskap. I det följande har några av dessa områden identi- fierats, liksom centrala frågeställningar. Dessa är; Begreppshisto- riskt: Hur har olika begrepp som statsfientliga, ytterlighetsrikt- ningar, politiskt opålitliga och antidemokratiska, radikalisering och våldsbejakande extremism tillkommit? Hur och varför har de änd- rats och vilka konsekvenser har detta fått? Extremism- begreppet: Vad definieras som extremism i olika kontexter? Hur växer begreppet fram och varifrån kommer det? Hur kommer dessa begrepp att förstås på en operativ nivå av polis, socialtjänst, skola och andra inblandade myndigheter och hur har denna förståelse förändrats ? Rättshistoriskt: Extremismpreventionens historia – när och var- för uppstår föreställningen om att extremism kan motverkas via prevention och inte primärt via lagstiftning? Hur har regelverket utformats? Hur har den rättsliga praktiken sett ut? Hur har praxis skapats och av vem/vilka? ; Rörelserna sedda utifrån: Synen på olika rörelser från statsmakterna och centrala myndigheters sida talet och framåt. De frågor som här står i centrum är; Vilka definieras ut? Vilka åtgärder vidtas? Hur formas den svenska bilden av extremister – från statsfientlig verksamhet – till ytterlighetsrörelser – till våldsbejakande extremism? Vilka föreställ- ningar kommer att leva kvar och hur kommer dessa att på- verka såväl synen på som åtgärderna mot de inriktningar som defi- Våldsbejakande extremism – begrepp och diskurs nieras som potentiellt systemhotande? Här finns viss forsning men det krävs ytterligare historiska studier. Historiska studier är nöd- vändiga för att förstå varför det ser ut som det gör – den problematik vi har att möta har en lång historia –där byråkratiskt och politiskt ”nedärvda” synsätt med stor sanno- likhet, på olika sätt påverkar de åtgärder som vidtas ; Rörelsen sedd ”inifrån”: De frågor som här står i fokus är följande; rörel- sernas svenska historia, ideologi, taktiska koncept; Här finns viss forskning, men det finns mycket kvar att göra vad gäller samtliga former av extremiströrelser. På det här området är såväl historiska som, och religionshistoriska studier oundgängliga. Det saknas i stort sett studier av miljöerna inifrån, i synnerhet vad gäller fascistiska/radikalnationalistiska och salafistiska miljöer; idéhisto- risk/historisk/diskursdel: En gemensamnämnare för de miljöer vi talar om är konspirationsteorier. Dessa finns givetvis även utanför dessa miljöer och utgör i viss mån en egen form av konspira- toristisk miljö och kan ge/ger i sin tur upphov till nya rörelser. De frågor som här står i centrum är följande; Konspirationsteorier – deras funktion, hur de migrerar mellan olika miljöer, deras histo- riska rötter, deras funktion som mobiliserande kraft. Detta är av särskild vikt att kartlägga då konspiratoriska föreställningar, som tidigare nämns, existerar inom samtliga dessa miljöer. Dessa före- ställningar styr i sin tur dessas val av mål för verbala som eventuellt fysiska attacker och attentat. Infrastruktur för forskning och metodutveckling Den digitala revolutionen gör det nödvändigt att ägna särskild uppmärksamhet åt de konsekvenser denna fått/kom- mer att få. På detta område behövs mer ingående kunskaper om bruket av sociala media, såväl miljöernas digitala mediehus som bruk av internetplattformar, Facebook, Twitter, Whatsup, YouTube, poddar. Här kan de nya metoderna för datoriserad lingvistik komma till användning. Stöd för ett fortsatt metodutvecklingsarbete vore även önskvärt. Digital fältarbetesmetod för att förstå den radikalnatonalistiska idévärlden har visat sig fruktbar och kan med fördel brukas också för andra miljöer. Våldsbejakande extremism – begrepp och diskurs arbete avses modifierade former av observation och passivt del- tagande i olika digitala kommunikationsnätverk, som t.ex. podcasts, som kombinerar radiosändningar med chattrum och forum där lyss- nare kan interagera direkt med deltagarna i realtid när programmet först sänds ut eller fortsätta diskussionen på forum som inte arki- veras och därför inte lämnar avtryck. Detta markerar också att pod- fungerar som en ny typ av uttryck som överbryggar den upp- delning mellan avsändare och mottagare som existerat inom exem- pelvis radiosändningar. Translokala/transnationella/transregionala/globala idéflöden, kopp- lingar, nätverk. Vi vet exempelvis att transatlantisk samverkan mellan amerikanska och svenska alt.right/ultranationalister är betydelsefulla, men inte exakt hur de fungerar och vilken påverkan de har på de svenska aktivisterna. På motsvarande vis vet vi att extrema anti- muslimska, antisemitiska, våldsorienterade salafitiska miljöer i landet formas i samspel mellan den lokala kontexten och globaliserade nätverk, men vi behöver mer ingående kunskaper om detta samspel och vilka aktörer och nätverk de svenska miljöerna ingår i och for- mas av. Den typ av undersökningar som föreslås ovan kräver ett omfat- tande datastöd, tillgång till kraftfulla datorer och programvara för automatisk datainsamling. I övrigt vore det önskvärt att ett tvärdisciplinärt doktorandprogram inrättas för att säkerställa kompetensen inom området generellt. Ett sådant skulle om det drevs i form av ett program ge möjligheter till utbyte mellan olika discipliner och skapa en ny generation forskare på området. Det är av största vikt att den vetenskapliga kompetensen stärks på doktorandnivå. Våldsbejakande extremism – begrepp och diskurs (1999). Återkomsten, antisemitism i efter 1945. : Natur och kultur. (1999). Vad gör samhället? Offentlig politik mot rasistiskt och främlingsfientligt våld i och Uddevalla:.Ceifo skriftserie nr 80. (2013). Myten om judebolsjevismen. Antisemitism och kontrarevolution. (1985). Brå, (2009:15). Våldsam politisk extremism. Antidemokratiska grupperingar på yttersta höger och vänsterkanten. (20016). Att lämna våldsbejakande extremism: Forskningsrapport /1. & , H. (2002). Det röda hotet; de militära och polisiära säkerhetstjänsternas hotbilder i samband med övervakningen av svenska medborgare 1945–1960. : Nordic Academic press. (2006). Övervakning i försvarets intresse. Säkerhets- polisens övervakning och registrering av ytterlighetspartier 1917–1945. : Nordic Academic press. Flyghed, J. (1992). Rättstat i kris. Spioneri och sabotage i under . : Federativs förlag. Flyghed, J. (2000). Normalisering av det exceptionella, ett led i den sociala kontroll expansionen, i Flyghed (red), Brotts- bekämpning mellan effektivitet och integritet, Kriminologiska perspektiv på polismetoder och integritet. : Student- litteratur. (1974). kommunistiska 1939–1945. Avhandling, Serie under , : . Jamin, M. (1984). Zwischen den Klassen. Våldsbejakande extremism – begrepp och diskurs (1988). Per och kriget; Samlingsregeringen och utrikespolitiken under . Kater, M.H. (1983). The Nazi Party: A social profile of members and leaders 1919–1945. Langkjaer, J. (2011). Övervakning för rikets säkerhet; Svensk säkerhetspolisiär övervakning av utländska personer och inhemsk politisk aktivitet 1885–1922. (acta universitatis Stockholmienses, Studies in History 93). , S.U., Hagtvet, B., & Mycklebust, J.P. (1980). Who were the Fascists; Social rotts of European Fascism, (ed). Bergen: Universitetsforlaget. Lööw, H. (1988). The social structure of a small right-wing religious party in the western-Sweden in the 1930’s. Kyrkliga in the 1930’s i , Strata and Elites, ed by . Lööw, H. (1990). Hakkorset och Wasakärven; En studie av nationalsocialismen i –1950, kap. 10–11. Lööw, H. (1995). Racist violence and criminal behavior in : Myths and reality, in Terror from the extreme right, Ed by . Lööw, H. (1998). Nazismen i –1997; Den rasistiska undergroundrörelsen; Musiken, myterna, riterna. (1982). ; om den svenska krigsmaktens åtgär- der mot kommunister under . Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. (2016). Främmande är skrämmande. Hämtad från: frammande-ar-skrammande.pdf Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. (2016). Genusperspektiv på våldsbejakande extremism. Hämtad från: genusperspektiv-pa-valdsbejakande-extremism.pdf Våldsbejakande extremism – begrepp och diskurs Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. (2016). Ung och extremhöger. Hämtad från: ung-och-extrem-hoger.pdf Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. (2016). Ung och extrem – vänsterextremism Hämtad från: ung-och-extrem-vansterextremism.pdf Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. (2016). Ung och extrem – islamistisk. Hämtad från: ung-och-extrem-islamistisk.pdf (2001). Svensk rädsla: offentlig fruktan i första hälft. : Nordic Academmic press (MUST-programmet). (2003). Svensk oro, Offentlig fruktan i senare hälft. : Nordic Academic press (MUST- programmet). Rikets säkerhet och den personliga integriteten. De svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddade verksamhet . Politisk övervakning och personal- kontroll 1945–1969, säkerhetspolisens medverkan i den politiska personalkontrollen. Den farliga fredsrörelsen. Säkerhets- tjänstens övervakning av Fredsrörelsen, värnpliktsvägrare och FNL grupper 1945–1990. (2013). Våldsbejakande extremism och anti- demokratiska budskap på internet. Hämtad från: 161/1443612657235/Valdsbejakande-och-antidemokratiska- budskap-pa-internet.pdf Sörbom, A. & Wennerhag, M. (2016). ”Begreppet extremism – en kritisk introduktion”, i Det vita fältet III. Samtida forskning om högerextremism, specialnummer av Arkiv. för samhällsanalys, nr 5. Våldsbejakande extremism – begrepp och diskurs (2014). Socialdemokrater möter invandrare: arbetarrörelsen, invandrarna och främlingsfientligheten i Lands- krona . : Nordic Academic Press. Wigerfelt, B. & Wigerfelt, A.S. (2001). Rasismens yttringar exemplet Klippan. Framväxten av politisk islam eller islamism har förklarats utifrån olika förklaringsmodeller. En förklaring är att se politisk islam som en skapelse som sprungit ur den utveckling muslimska länder genomgått . Politisk islam blir alltså ett svar på de stora omvälvningar som drabbade muslimska länder efter ; omvälvningar som bland annat ledde till det undergång. Det var också som de forna kolonialmakterna och ritade om karta i enlighet med den famösa Sykes- , som dessa länder ingick i hemlighet.1 Det var då muslimska tänkare var på jakt efter en lösning på de strukturella kriser som hade drabbat muslimska länder. Mot politiska modeller som arabisk nationalism, arabisk socialism eller andra sekulära idéströmningar valde en grupp muslimska tänkare en återgång till islam som den enda lösningen på de problem som hade drabbat muslimska länder. Det var då bland annat Muslimska 1Bakgrunden till är att de forna kolonialmakterna och uppmanade arabiska ledare i att resa sig mot det för att driva osmanerna bort från de arabisktalande regionerna i . Kolonialmakterna utnyttjade ett uppdämt missnöje mot osmanernas dysfunktionella styre som inte inkluderade de arabiska ledarna. De arabiska ledarna fick utfästelser av kolonialmakterna att som tack för deras sam- arbete skulle de få inrätta en enhetlig arabisk stat i , som inkluderade arabiska halv- ön. Uppmuntrade av dessa löften inledde arabiska ledare ett blodigt uppror mot osmanerna som ledde till att de senare drevs bort från regionen. Kolonialmakterna infriade dock aldrig sina löften. I ett hemligt avtal som slöts 1916 mellan och , som blev känt som , delade kolonialmakterna mellan sig och inrättade nya stater som , , , osv. Djupt desillusionerade över kolonialmakternas svek inledde de arabiska ledarna en serie uppror mot och . Upproren slogs ner brutalt. Kolonialmakterna utnyttjade sin överlägsna vapenmakt, däribland massiva flygbomb- ningar med konventionella bomber och omfattande artilleribeskjutning mot civila områden. De satte också in okonventionella kemiska stridsmedel och stridsgas för att slå ner upproren. De militära insatserna krävde tiotusentals civila offer. grundare lyfte fram uppfattningen: islam är vår väg och är vår konstitution. Framväxten av politisk islam ska följaktligen ses utifrån detta perspektiv som en reaktion på för- hållandena snarare än ett uttryck för ett oför- änderligt fenomen som har sina rötter arabiska halvö. Visserligen hämtades nyckeln till denna förändring i en kon- struerad bild av påstådda idylliska förhållanden i islams begynnelse, men idétraditionen som sådan framstår som en reaktion mot histo- riska, mellanstatliga politiska och ekonomiska faktorer och för- hållanden . Andra faktorer som bidrog till att idéströmningen kunde slå rot bland tänkare och den breda allmän- heten är faktorer som känslor av marginalisering, otrygghet och kollektiv existentiell oro. Det var också en politisk rörelse som ville åstadkomma samhällsförändringar genom att ta över statsmakten. Parallellt med detta skapade man motkulturer och alternativa identi- teter, och vände sig till de stora massorna för att mobilisera dessa för sin sak. I det avseendet finns stora likheter med nationalismens framväxt här i (Tripp, 2007:98–100). Gemensamt för de rörelser som hamnar under paraplybeteck- ningen politisk islam är att de på ett eller annat sätt vill islamisera samhället. All politisk, kulturell, ekonomisk, social, rättslig och annan form av verksamhet ska präglas av en specifik tolkning av islam som dessa grupper ger uttryck för. I fråga om hur denna islamisering ska ske kan det emellertid uppstå skiljaktigheter mellan olika grupper. De viktigaste aspekterna av islamisering är politisk islamisering, som är tänkt att ske genom politiskt maktövertagande och skapande av en islamisk stat, juridisk islamisering som ska bli verklighet genom införande av juridiska lagar utifrån shari’a-lagen, och social islamisering som syftar till att skapa ett socialt skyddsnät i samhället utifrån islams sociala agenda som värnar om de svagast ställda i samhället. Till den sociala islamiseringen hör också införandet av islamistisk moralkodex och sedlighetslagar utifrån ett strikt puritanskt tolk- ningsmönster som ska efterlevas av alla medborgare. Detta gäller såväl i det privata som det offentliga livet. Till dessa kan läggas den kulturella islamiseringen som syftar till att skapa en islamistisk iden- titet som ska prägla allt från den kulturella och historiska identiteten till språkbruket och valet av livsstil. I nästan samtliga fall handlar det om protest- och missnöjesrörelser som riktar kritik mot rådande politiska, sociala, kulturella, ekonomiska och juridiska förhållanden i muslimska länder. Trots dessa gemensamma nämnare slår forskningen fast att politisk islam eller islamism är ett samlingsbegrepp på en rad olika syn på och förståelser för hur islamisk – sunnimuslimsk eller shia- muslimsk – samhällsordning och politik ska organiseras. Det framgår också av denna forskning att politisk islam inte är något enhetligt fenomen. Det rör sig alltså inte om en ideologi, eftersom i detta konglomerat av visioner om välfungerande samhällsordningar och politisk organisation möter vi en rad olika synsätt och förståelser, som inte så sällan är motstridiga. Till detta ska läggas diskussioner om vem som kan betraktas som den sanna och riktiga företrädaren för islam (se bl.a. Hjärpe, 2011; Fazlhashemi, 2011; red. 2011; red. En riktning inom politisk islam är den våldsbejakande islamistiska extremismen, som legitimerar bruk av våldsmetoder. Våldet riktas mot alla som ur ett skillnadstänkande – ett vi och dem-tänkande eller föreställningar om in- och ut-grupper – faller utanför den egna grup- pen. Denna indelning i vi och dem/in- och ut-grupper fungerar inte bara som ett kognitivt schema för social identifikation med en grupp. Kategoriseringen har i lika hög grad en uteslutande funktion. Den drabbar till största delen muslimer vars tankegångar om islam inte anses vara förenliga med den egna gruppens föreställningar. Karaktäristisk för dessa grupper är att de inte så sällan betraktar sig själva som företrädaren för den korrekta och enda sanna tolkningen av islam. Under har terrorgrupper som och Daesh/IS blivit kända ansikten för den våldsbejakande islamistiska extremismen (VBIE). Dessa grupper hämtar religiös legitimitet för sina våldsdåd och sina ställningstaganden i såväl religiösa som världs- liga frågor ur en salafistisk tolkningstradition inom sunniislam. Det är emellertid viktigt att poängtera att all form av salafistiskt tänkande inte per definition nödvändigtvis kan klassas som våldsbejakande islamistisk extremism. Begreppet ”salafism” är i likhet med politisk islam och islamism ett samlingsnamn på riktningar inom sunniislam som gjort sig kända för en specifik tolkningstradition. Begreppet har även använts inom shiaislam. Den shiitiske teologen använde denna benäm- ning för en grupp shiitiska teologer som kallades akhbarider. De var kända för sin specifika tolkningstradition som inte lämnade något större utrymme för rationalistisk och förnuftsorienterad teologi (Sharestani, 2001:193). Enligt akhbariderna finns svaren på alla frågor som människan konfronteras med i sitt liv, från vaggan till graven, i de tolkningar som profeten och de tolv shiitiska imamerna har gjort av den . Varje nytolkning betraktas följaktligen som en inno- vation i strid med , profetens och de shiitiska imamernas traditioner och ytterst som en inblandning i verk. Ur akhbari- dernas perspektiv står människan i en beroendeställning till profeten och de tolv shiitiska imamerna för sin förståelse av . De utgick från att profeten och de tolv imamerna hade tolkat innehåll på ett sådant sätt att all annan tolkning blev överflödig. I själva verket menade de att ingen annan kunde ge sig i kast med att tolka . Akhbariderna skilde mellan människans förnuft och profetens respektive de tolv shiitiska imamernas förnuft. Gudomlig uppenbarelse är enligt deras uppfattning anpassad efter profetens och de shiitiska imamernas förnuft. När vi vill förstå eller söka svar på någonting måste vi vända oss till deras tolkningar, eftersom de har förstått och gjort den tillgänglig för oss männi- skor. Människan med sitt begränsade förnuft förmår inte förstå och omfatta oändliga visdom. Det enda människan har att göra är att vända sig till profeten och imamerna (Majlesi, 1993:113). I dagens debatt är begreppet uteslutande reserverat åt sunnitiska tolkningstraditioner. Förutom den våldsbejakande extremistiska in- riktningen finner vi grupper som närmast skulle kunna karaktäriseras som puritaner, det vill säga dem som avhåller sig från varje form av inblandning i världsliga frågor och vars främsta mål är att leva i enlig- het med en moralisk livsstil vars förlaga sägs vara hämtad från den jungfruliga formen av islam; en sorts ”ur-islam” som ska ha funnits i islams begynnelse under religionsstiftaren levnadstid och därefter. Inom den puritanska salafismen avvisar man varje form av deltagande i det politiska livet. Avvisandet grundar sig på uppfattningen att det förhärskande politiska systemet är ett nu- tida påfund som härrör från västerlandet. Det senare gör att den per definition stämplas som oförenlig med den jungfruliga formen av islam. En tredje grupp som närmast kan karaktäriseras som politiskt aktivistiska grupper ser inga problem med att delta i politiska val och arbeta aktivt med opinionsbildning, både i konventionell mening och genom digital aktivism, för att bidra till att skapa ett nytt samhälls- system uppbyggt på salafistiska ideal.2 Man kan beskriva denna grupp som en sorts pragmatiker som i stället för att vända ryggen åt samhället väljer att genom sin närvaro inom politiken försöka på- verka och sätta sin prägel på utvecklingen åt en önskad riktning (Wiktorowicz, 2006:207–239). Man kan dock göra en distinktion mellan två användningsområden för detta begrepp inom sunnitisk kontext. Termen används för den grupp sunnitiska teologer och rättslärda som strävar efter en återgång till islams fundament. Detta syftar på att man ska följa , den profetiska traditionen, sunna, och de första generationerna av musli- mer som levde i islams begynnelse. Det rör sig om en fundamenta- listisk tolkningstradition vars främsta kännetecken är att den inte ger förnuftet något större utrymme. Inom teologi, rättstolkning och alla andra områden ska muslimerna, enligt den salafistiska tolknings- traditionen, följa eller rättare sagt imitera den ursprungliga formen av islam. Att blanda in förnuftet genom rationalistisk teologi, förnufts- orienterad rättstolkning och islamisk filosofi klassas som en inno- vation som står i strid med den form av uppenbarelseteologi som, enligt salafister, företräddes av profeten. Detta ses följaktligen som en avvikelse från den rätta islam. Samma negativa inställning har salafistiska företrädare mot sufismen, den islamiska mystikens traditioner, som ger upplevelsen och den så kallade intuitiva kun- skapen stort utrymme. Utmärkande för salafismen är dess strävan efter autenticitet. En central uppfattning inom salafismen är att den representerar den enda riktningen inom islam som bygger sin tolkning på autentiska islamiska källor. Den salafistiska självbilden är att den tar strid mot felaktiga och heretiska tolkningar av islam. Kännetecknande för salafismen är dess dogmatiska relation till islams fundament, , sunna (den pro- 2Quintan Wiktorowicz klassificerar salafister i grupperna ”Purists”, ”Politicos” och ”Jihadis”. fetiska traditionen) och de tre första generationernas tolkningar (, 2004:234). Det viktiga med autenticitetsfrågan är att man gör gällande att salafismen utgör en direkt återkoppling till religionens främsta källa, det vill säga uppenbarelsen. Det är en återkoppling som inte sker genom esoteriska eller filosofiska traditioner, utan snarare en direkt koppling utan några mellanhänder. Autenticiteten har varit salafis- mens främsta vapen för att reagera mot en intellektualisering av reli- gionen. Den anses utgå från vad som har planterat i människans natur, fitra, och det var denna som uppenbarelsen vände sig till. Utifrån denna dogmatiska världsbild stämplar salafismen alla andra tolkningar av islam, oavsett om de tillhör sunni eller shia som av- vikelser och irrläror. Autenticitetsfrågan har fungerat som ett varumärke för salafismen. Den används i syfte att marknadsföra salafismen som den enda rikt- ningen inom islam som kan erbjuda individuell frigörelse för musli- mer genom en säker religiös identitet. Det är en identitet som hjälper den enskilde individen att bryta mot allt som hämmar hennes fri- görelse. Frigörelsen uppnås genom en total och absolut tillit till den gudomliga viljan. Detta sker i sin tur genom en strikt uppföljning (läs: en bokstavstrogen tolkning) av och den profetiska traditionen. Återgång till ursprunget och reformism Benämningen salafism används också för sociala och politiska rörelser som med början och början av 1900- talet talade om en revitalisering av islam genom en återgång till dess begynnelse. Dessa tänkare och rörelser beskyllde samtida sunni- muslimska lärosäten för att vara mossiga, och deras företrädare an- klagades för att bedriva en antikvarisk verksamhet som inte kunde erbjuda något alternativ för det moderna samhällets utmaningar. De använde begreppet salafism i betydelsen att de ville använda islams urkunder som en källa för att lösa de kriser och problem som muslimska samhällen brottades med. Företrädare för denna idétradition såg sig som reformister vars tolkningar av islam inte framstod som ett avvisande och förkastande av moderniteten. De ville förnya tolkningen av islam genom att rensa den från ovidkom- mande historiska avlagringar som stod i kontrast med dess ur- sprungliga anda. Det var som företrädare för nyinrättade islamistiska rörelser framhöll en tillbakagång till den ursprungliga formen av islam som den enda lösningen på de kriser som hade drabbat muslimska länder. Ett annat syfte med att upp- höja den ursprungliga formen av islam var att ingjuta hopp i musli- mer.