sou · H6B339 · 2018-06-01 00:00:00 — överlämnade (S 2015:07) sitt slutbetänkande, Kunskapsbaserad och jämlik vård – Förutsätt- ningar för en lärande hälso- och sjukvård (SOU 2017:48), till reger- ingen. Betänkandet har remitterats och bereds i . Som vi redogjorde för i vårt första delbetänkande beslutade att rekommendera landsting och regi- oner att etablera en sammanhållen struktur för kunskapsstyrning (se vidare i SOU 2017:53, avsnitt 3.1.2). etablerar landsting och regioner, med stöd av SKL, detta gemensamma system för kun- skapsstyrning. Systemet ska göra det enklare att samordna kun- skapsstöden som används i hälso- och sjukvården och därmed möj- liggöra att bästa möjliga kunskap ska finnas tillgänglig vid varje möte mellan vårdpersonal och patient. Kunskapsstöd ska tas fram inom relevanta områden och utformas så att de är lätta att använda i mötet med patienten och dess närstående. Förutom kunskapsstöd ingår också stöd till uppföljning och analys, samt stöd till verksamhets- utveckling och till ledarskapet i systemet för kunskapsstyrning. omfattar systemet för kunskapsstyrning den verksam- het som landstingen och regionerna ansvarar för, men målet är att också hitta former för ett gemensamt arbete med kommunerna.3 Strukturen har 18 nationella programområden som i sin tur kommer att skapa nationella arbetsgrupper (NAG) inom olika diagnosområden och vid behov för specifika frågor. Ett nationellt programområde (NPO) består av experter med bred kompetens inom området och representation från samtliga sjukvårdsregioner. Alla repre- sentanter företräder regionen inom det specifika sjukdoms-/organisa- toriska området. Uppdragen för varje NPO är: •leda och samordna kunskapsstyrningen inom aktuellt fält, •följa upp och analysera sitt område, göra behovsanalyser och GAP- analyser (till exempel identifiera när det saknas kunskapsstöd), •bidra i arbetet med hur relevanta ut- vecklas och används, •ordnat införande/ordnad utfasning av läkemedel/behandlingar, 3SKL, Landsting och regioners system för kunskapsstyrning, . Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? •bidra i arbete med eventuella statliga satsningar.4 Nationella samverkansgrupper (NSG) har bildats för att leda och samordna landsting och regioners nationellt gemensamma arbete i olika områden med utgångspunkt i befintliga nationellt gemensamma strukturer och/eller arbeten. De nationella samverkansgrupperna är: •metoder för kunskapsstöd, •uppföljning och analys, •läkemedel och medicintekniska produkter, •forskning och life science, Kopplat till kunskapsstyrningsstrukturen finns även ”Styrgrupp för kunskapsstyrning i samverkan” (SKS). Dess uppdrag är att verka för att kunskapsstyrningen blir ett stöd för huvudmännen och vårdpro- fessioner. Gruppen är sammansatt av två representanter från lands- , fyra representanter från hälso- och sjukvårdsdirektörsnätverket och en representant från SKL. Representanter från samtliga sex sjukvårdsregioner ska finnas med. Vid behov kan styrgruppen utökas med ytterligare ledamöter. Till sin hjälp har den NSK-regiongrupp som är beredningsgrupp till styr- gruppen6 (se även avsnitt 5.2.6). 4SKL, Landsting och regioners system för kunskapsstyrning, . 5SKL, Landsting och regioners system för kunskapsstyrning, . 6SKL, Landsting och regioners system för kunskapsstyrning, . Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? Effektiv vård rekommenderade att kontinuiteten som bärande prin- cip behöver genomsyra organisation och arbetssätt. I det betänkan- det framhöll också att personlig kontinuitet är särskilt viktigt för vårdens storkonsumenter (se vidare SOU 2016:2, avsnitt 13.1). Som vår utredning beskrev i vårt första delbetänkande aviserade regeringen en pilotverksamhet med patientkon- trakt, vilken genomfördes i tre landsting, i län, Region och Region , (Se vidare i SOU 2017:53, avsnitt 3.1.3). avrapporterades pilot- projektet om patientkontrakt till . Pilotverksam- hetens uppdrag var att utveckla ett koncept för patientkontrakt med en interaktiv sammanhållen plan. I slutrapporten beskrivs patient- kontrakt som ett stöd för gemensam planering och samordning, vil- ket består av fyra delar: överenskommelse, fast vård- kontakt, överenskommen tid och sammanhållen plan på . Patientkontrakt ska leda till förbättrad samordning, delaktighet, till- gänglighet och samverkan för patienten. Rapporten framhåller även att det krävs en rensning av antalet planer och en lagstiftning som främjar samverkan mellan vårdgivare och patient. Vidare menar man att nuvarande lagstiftning i vissa avseenden utgör hinder för samver- kan och därför behöver omprövas. Detta för att utifrån patientens perspektiv och behov möjliggöra att gemensamt hantera all informa- tion om vård och omsorg på en plats på , oavsett huvudman. ingår pilotverksamheten om patientkontrakt som ett utvecklingsprojekt inom SKL, som en del av överenskommelsen om patientmiljarden. Överenskommelsen om den s.k. patientmiljarden, vilken avise- rats för åren 2018–2021, presenterades av regeringen och SKL i de- cember 2017. Satsningen ska främja huvudmännens förutsättningar att förbättra tillgängligheten till primärvården samt en mer patient- centrerad vård genom samordning, kontinuitet och helhetssyn. Över- enskommelsen inriktas mot införandet av en förstärkt vårdgaranti inom primärvården (baserat på förslagen i vårt första delbetänkande SOU 2017:53) samt att stödja införandet av patientkontrakt. Med patientkontrakt avses en sammanhållen vårdplan över en patients samtliga vårdkontakter. Patientkontrakten ska fungera som Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? ett slags paraplyöverenskommelse för patientens samtliga vårdinsatser och vårdplaner, t.ex. min vårdplan inom cancervården, rehabiliter- ingsplan eller samordnad individuell plan (SIP). För att få ta del av insatser under överenskommelsen ska landstingen bl.a. se till att det finns dokumenterade rutiner för etablering av fast vårdkontakt som ska vara införda i verksamheten. Arbete under visionen för e-hälsa Effektiv vård bedömde bl.a. att en effektiv informationshantering i hälso- och sjukvården krävde samlade insatser av regeringen och huvud- männen. Vidare menade de att staten behövde ta ett samlat ansvar för infrastruktur, regelverk m.m. (se vidare i SOU 2016:2, kapitel 14). I vårt första delbetänkande redogjorde vi övergripande för bl.a. instruktionsenliga uppdrag att skapa och tillhanda- hålla enhetliga begrepp, termer och klassifikationer samt en ända- målsenlig informationsstruktur inom sitt verksamhetsområde. Vi be- skrev även övergripande den av regeringen och SKL beslutade ”Vision e-hälsa 2025”, och dess tre insatsområden samt vissa specifika pågå- ende arbeten kopplat till dessa insatsområden (se vidare i SOU 2017:53, avsnitt 3.1.4). Sedan vårt första delbetänkande har arbetet med läkemedelslistan gått vidare och regeringen har beslutat om en proposi- tion, vilken överlämnats till (se vidare under avsnitt 4.2.2 i detta kapitel). avrapporterade eHälsomyndigheten det uppdrag man haft tillsammans med att utveckla ramverk för öppna standarder (N2016/04455/IF). I rapporten konstaterar eHälsomyn- digheten att i deras bedömning är en nationell förvaltningsorganisa- tion för gemensamma, nationella specifikationer en av de allra mest centrala förutsättningarna för att nå den interoperabilitet som efter- strävas på nationell nivå och målen med Vision e-hälsa 2025. Man framhåller att för att nå målen om enhetligare begreppsanvändning och standarder behövs både nationellt stöd och nationell styrning. Deras förslag på organisering och ansvarsfördelning har dock sin tyngdpunkt i det stödjande perspektivet, det vill säga att utgöra ett Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? nationellt stöd vid utveckling och förvaltning av gemensamma, natio- nella specifikationer (snarare än att vara en modell för styrning av natio- nell standardisering). Rapportens förslag på förvaltning av gemen- samma, nationella specifikationer kan sammanfattas i tre övergripande delar: –Utgöra kompetenscenter som ger stöd och råd i standardiserings- frågor –Möjliggöra kontaktpunkt för samarbete och erfarenhetsutbyte –Tillgängliggöra nationellt gemensamma specifikationer. Rekommendationen är att den nationella förvaltningsorganisation som föreslås i rapporten ska placeras på . E-hälso- myndigheten har planerat att etablera förvaltningsorga- nisationen i enlighet med förslaget i rapporten, som ett direkt bidrag till Vision e-hälsa 2025.7 Effektiv vård föreslog bl.a. att regeringen skulle besluta om en stå- ende kommitté för samverkan mellan staten och huvudmännen i fråga om kompetensförsörjning (se vidare i SOU 2016:2, avsnitt 16.1). Som redogjordes för i vårt första delbetänkande (se SOU 2017:53, avsnitt 3.1.5) gav regeringen olika uppdrag som anknyter till Effektiv vårds förslag i dessa delar. Det handlar fram- för allt om: –Uppdrag till att ge stöd till landstingens planering av kompetensförsörjning –Uppdrag till och () om samverkan kring kompetensfrågor. Av och gemensamma årsrapport framgår att följande aktiviteter genomförts t.o.m. : 7E-hälsomyndigheten, Digitalt pedagogiskt stöd för e-hälsolösningar – Återrapportering enligt och likalydande regeringsuppdrag S2017/02466/FS, 2018. Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? •Nationell konferens om framtidens vårdkompetens . •Dialogmöten med professionsgrupper och referensgruppsmöten (referensgruppen omfattar representanter från tre lärosäten, tre landsting, fyra kommuner och en från den privata vårdsektorn). •Hur samverkansarenor på nationell och regional nivå kan utvecklas långsiktigt: –kartläggning av samverkansformer mellan berörda aktörer inom kompetensförsörjningsområdet. Kartläggningen visar på att det sammantaget finns cirka 100 forum för samverkan mellan lands- ting, regioner och lärosäten, på flera olika nivåer. De flesta forum som framkom i kartläggningen var forum på regional nivå. Kommunerna omnämndes delta i cirka femton av dessa forum. Av kartläggningen framgår också att det finns ett tiotal forum för samverkan mellan lärosäten och kommuner. I många fall är det mellan aktörerna som utgör grund för samverkan. –strategiska dialogmöten i samtliga sjukvårdsregioner. Från dessa dialoger framhålls bl.a. att samverkan mellan huvudmän och lärosäten försvåras av att de har olika uppdrag (regionalt upp- drag kontra nationellt uppdrag). Dialogerna har även tydlig- gjort att huvudmännen och lärosätena har svårt att av egen kraft utarbeta exempelvis de gemensamma målbilder och språk eller den stödjande struktur som efterfrågas och som bedöms vara en viktig utgångspunkt för utvecklingen av samverkansarenor som stödjer en effektiv och ändamålsenlig kompetensförsörj- ning. Vidare konstateras att huvudmän och lärosäten har starka önskemål om att exempelvis roller och uppdrag blir tydligare, att kunskaps- och faktaunderlag samordnas bättre samt att färd- riktningen ur ett nationellt perspektiv blir tydligare. •Förbättrad tillgång till statistik och prognoser: –kartläggning av befintlig statistik och de prognoser som görs. Här konstaterades bl.a. att ingen statistik och inte heller någon prognos omfattar samtliga relevanta yrkesgrupper inom hälso- och sjukvårdsområdet. Vissa prognoser har så långa prognos- Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? perioder att det förefaller svårt för de olika aktörerna att för- hålla sig till och agera utifrån dem. Många av prognoserna ges enbart på nationell nivå. –statistikbaserad flödesbeskrivning för specialistsjuksköterskor och barnmorskor. Målet är att ta fram fungerande flödesmodeller för samtliga 21 ingående yrkesgrupper. kommer flödesanalyser till att börja med göras för arbetsterapeuter, fysioterapeuter och tandhygienister (utifrån expertgruppens be- dömning om vilka grupper som var mest angelägna). –utveckling av prognoser för kompetensförsörjningsbehov – möte med expertgrupp som stöd i arbetet. påbör- jades ett arbete med att ta fram en testprognosmodell. Test- modellen kommer att bygga vidare på den modell som används av () i deras Trender och prognoser, kompletterat med den regionspecifika prognosmodell och den prognos för sjuksköterskor som har tagits fram i . En första pilotprognos är planerad . •Kommunikation: kommunikationsplattform, digitala kanaler och nyheter. En separat webbplats för uppdraget, www.framtidens- , lanserades . I samband med detta introducerades även ett digitalt nyhetsbrev samt en diskussionsgrupp på LinkedIn där intresserade kan följa arbetet med uppdraget och komma med tips, inspel, diskussionsinlägg med mera.8 Effektiv vård föreslog att regeringen skulle besluta om en ut- redning för att ta ställning till utformningen av framtidens sjukskö- terskeutbildning. Man framhöll framför allt behovet av att utreda specialistutbildningen för sjuksköterskor men menade att grund- utbildning och specialistutbildning bör ses som en helhet, varför även grundutbildningen behövde en genomgång (se vidare i SOU 2016:2, avsnitt 16.2). 8Framtidens vårdkompetens, Samverkan om kompetensförsörjning i hälso- och sjukvården – Årsrapport , . Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? Regeringen beslutade att en särskild utredare ska se över specialistsjuksköterskeutbildningen (dir. 2017:86). Syftet med översynen är att den framtida utbildningen ska möta hälso- och sjuk- vårdens förändrade behov och ge studenterna den kunskap och förmåga som krävs för att självständigt arbeta som specialistsjuksköterska. Utredaren ska också se över frågor som rör vissa andra hälso- och sjukvårdsutbildningar. •analysera vårdens tillgång på och behov av specialistsjuksköterskor, •föreslå åtgärder för att öka specialistsjuksköterskeyrkets attrak- tivitet, •föreslå en ny examensbeskrivning för specialistsjuksköterskeexamen, •se över kraven på tillträde till specialistsjuksköterskeutbildningen, •bedöma behoven av en ändrad examensbeskrivning för barnmorske- examen, •bedöma behoven av en specialiströntgensjuksköterskeexamen, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Utredningen leds av och har tagit namnet ”Utred- ningen om specialistsjuksköterskeutbildning och vissa andra hälso- och sjukvårdsutbildningar” (U 2017:08). Uppdraget ska redovisas . Utred tjänstgöring inom primärvården i ST-utbildningen för organspecialister Effektiv vård föreslog att utformningen av tjänstgöring inom pri- märvården för ST-läkare skulle utredas (se vidare i SOU 2016:2, av- snitt 16.3). Som vi redogjorde för i vårt första delbetänkande gav regeringen i uppdrag åt professor att genomföra en översyn samt lämna förslag avseende läkarnas specialiseringstjänstgöring (se vidare i SOU 2017:53, avsnitt 3.1.5). Baserat på utredning presenterade Ds 2017:56 Bas- tjänstgöring för läkare. Bastjänstgöring föreslås bli en ny gemensam Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? klinisk introduktion till specialiseringstjänstgöringen (ST) och ska utformas som en fristående första del i ST. Förslaget är tänkt att gälla ihop med en förnyad läkarutbildning enligt förslaget från Läkar- utbildningsutredningen (SOU 2013:15) och ska gälla för såväl svenskt utbildade läkare, som läkare med utbildningar från andra länder som specialiserar sig i . föreslås utarbeta föreskrif- ter och målbeskrivningar utifrån tio generella lärandemål som ska re- presentera de kompetenser bastjänstgöringen ska leda till. Vad gäller placeringen inom vården av bastjänstgöringen föreslås endast två tydliga regleringar: inom primärvård och mot- svarande tid inom akutsjukvård. Dessutom anges att kunskaper inom psykiatri särskilt ska beaktas och rymmas inom bastjänstgöringen. Departementspromemorian har remitterats och bereds i . Nationella kompetenskrav för vårdens yrkesutbildningar Effektiv vård föreslog att skulle få i uppdrag att fast- ställa nationella kompetenskrav för undersköterskor och vårdadmini- stratörer (se vidare i SOU 2016:2, avsnitt 16.4). Regeringen beslutade att en särskild utredare ska överväga och lämna förslag till hur yrket undersköterska kan re- gleras i syfte att öka kvaliteten och säkerheten i hälso- och sjukvår- den och omsorgen. –beskriva yrkets innebörd och yrkesrollens beskaffenhet, –föreslå en ändamålsenlig reglering för yrkesgruppen underskö- terska, dvs. att yrkesgruppen ska omfattas antingen av bestämmel- serna om legitimation, skyddad yrkestitel eller annan reglering, –förtydliga vilken kompetens som ska krävas, och –lämna de författningsförslag som behövs. Utredningen leds av och har tagit namnet Utred- ningen Reglering av yrket undersköterska (2017:07). Uppdraget ska redovisas . Regeringen har även gett samt två re- laterade uppdrag i sina regleringsbrev . Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? sätta upp nationella kompetenskrav för undersköterske- yrket, för ökad likvärdighet i hela landet. Det kan exempelvis gälla en gemensam grundnivå för vad som ska ingå i utbildningen. För- utom att föreslå nationella kompetenskrav för yrket undersköterska, ska beskriva vilka författningsändringar som krävs för att kompetenskraven ska kunna fastställas i föreskrift. Upp- draget ska redovisas till . har fått i uppdrag att föreslå justeringar i program- struktur och examensmål för vård- och omsorgsprogrammet samt ta fram förslag till de förordningsändringar som krävs med anledning av ett införande av en undersköterskeexamen inom såväl gymnasie- skolan som inom vuxenutbildning. Uppdraget ska redo- visas till () . 4.2Andra för uppdraget relevanta processer 4.2.1Andra propositioner och utredningar God och jämlik hälsa – en utvecklad folkhälsopolitik (proposition 2017/18:249) Regeringen överlämnade en proposition till med förslag på en utvecklad folkhälsopolitik.9 Regeringen bedömer att hälsoläget i i huvudsak är gott men att det finns påtagliga skillnader i hälsa mellan olika grupper i samhället som bör uppmärk- sammas. Man anser att villkoren bör förbättras för de grupper som är socialt och ekonomiskt mest utsatta och som därmed löper störst risk att drabbas av ohälsa och för tidig död. Propositionen under- stryker att folkhälsoarbetet är ett gemensamt ansvar och kräver in- satser från de flesta sektorer i samhället. En strävan att minska de ojämlika förutsättningarna för en god folkhälsa bör vägleda folk- hälsoarbetet inom alla sektorer och på alla samhällsnivåer. Förslagen utgår bland annat ifrån Kommissionen för jämlik hälsas slutbetän- kande, Nästa steg på vägen mot en mer jämlik hälsa – Förslag för ett långsiktigt arbete för en god och jämlik hälsa.10 Förslagen syftar till 2018/18:249, God och jämlik hälsa – en utvecklad folkhälsopolitik. 10SOU 2017:47, Nästa steg på vägen mot en mer jämlik hälsa – slutbetänkande av Kommissionen för jämlik hälsa. Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? att underlätta folkhälsoarbetet på samtliga samhällsnivåer genom en tydligare fördelning av ansvar på nationell nivå och förbättrad upp- följning av folkhälsan och utvärdering av folkhälsoarbetet med fokus på skillnader i fördelningen av hälsan i befolkningen. Regeringen före- slår följande: Fokus på jämlik hälsa Det övergripande målet för folkhälsopolitiken omformuleras med ett tydligare fokus på jämlik hälsa. Det nya målet är att folkhälso- politiken ska skapa samhälleliga förutsättningar för en god och jämlik hälsa i hela befolkningen och sluta de påverkbara hälsoklyftorna inom en generation. Folkhälsopolitikens sektorsövergripande mål- och uppföljningsstruk- tur med elva målområden omvandlas till åtta: 1.Det tidiga livets villkor. 2.Kunskaper, kompetenser och utbildning. 3.Arbete, arbetsförhållanden och arbetsmiljö. 4.Inkomster och försörjningsmöjligheter. 5.Boende och närmiljö. 7.Kontroll, inflytande och delaktighet. 8.En jämlik och hälsofrämjande hälso- och sjukvård. Fysisk aktivitet och bra matvanor för alla För att stärka det långsiktiga arbetet med matvanor och fysisk akti- vitet aviserar regeringen ett delmål: Ett samhälle som främjar ökad fysisk aktivitet och bra matvanor för alla. Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? föreslås få nya uppgifter. Myndigheten bör verka för att det av fastställda nationella folkhälsomålet uppnås och verksamheten omfatta samtliga åtta målområden. Myn- digheten föreslås även få ett samordningsansvar för folkhälsoarbetet på statlig nivå och bidra till samverkan av insatser för en god och jämlik hälsa. Pilotprojekt på regional nivå För att skapa bättre förutsättningar för det lokala främjande och före- byggande folkhälsoarbetet vill regeringen ta initiativ till ett pilot- projekt på två länsstyrelser och . Syftet är att utveckla metoder och arbetssätt för samordning av regionalt arbete för en god och jämlik folkhälsa utifrån bestämningsfaktorerna i de åtta målområdena. En ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården (prop. 2017/18:40) beslutade om en ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården.11 Processen kommer att ersätta systemet med rikssjukvård och den nationella nivåstruktureringen av cancer- vården. Lagändringarna träder i kraft . Ändringen i 2 kap. 7 § HSL innebär att rikssjukvård ersätts med nationell hög- specialiserad vård som är offentligt finansierad hälso- och sjukvård som behöver koncentreras till en eller flera enheter men inte till varje sjukvårdsregion för att kvaliteten, patientsäkerheten och kunskaps- utvecklingen ska kunna upprätthållas och ett effektivt användande av hälso- och sjukvårdens resurser ska kunna uppnås. Enligt 7 kap. 5 § HSL ska den myndighet som regeringen bestämmer besluta vilken hälso- och sjukvård som ska utgöra nationell högspecialiserad vård och på hur många enheter sådan vård ska bedrivas.12 ska vara ansvarig myndighet även i den nya strukturen. 2017/18:40, En ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården. 2017/18:40, En ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården, s. 5. Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? sen ska utse sakkunniggrupper som ska gå igenom samtliga sjuk- domsgrupper och lämna förslag på vilken hälso- och sjukvård som ska utgöra högspecialiserad vård.13 För att få bedriva nationell hög- specialiserad vård ska det krävas tillstånd. ersätts av ett nytt särskilt beslutsorgan, nell högspecialiserad vård. Nämnden ska bestå, utöver ordföranden, av representanter för sjukvårdsregionerna. Nämndens uppgift ska vara att, efter ansökningar från landstingen, besluta om tillstånd och villkor för att bedriva nationell högspecialiserad vård. Tillstånden ska kunna återkallas under vissa förutsättningar.14 I samband med att riks- dagen antog propositionen uppmanade den även regeringen att till- sätta en parlamentarisk utredning för att klarlägga förutsättningarna för en ändamålsenlig ansvarsfördelning mellan staten och de nuva- rande huvudmännen. Lag om försäkringsmedicinska utredningar (prop. 2017/18:224) Regeringen lämnade förslag på en ny lag om försäkrings- medicinska utredningar.15 Förslagen syftar till att skapa en samman- hållen lagstiftning om försäkringsmedicinska utredningar och sam- tidigt stärka de försäkrades integritet och säkerhet, se avsnitt 6.1.3. Lagändringarna föreslås träda i kraft . förväntas ta beslut om propositionen . Legitimation för hälso- och sjukvårdskuratorer (prop. 2017/18:138) lämnade regeringen en proposition till med förslag om att legitimation ska införas för kuratorer inom hälso- och sjukvården och att yrkestiteln ska vara hälso- och sjukvårdskurator.16 Syftet med förslaget är att öka patientsäkerheten, dels genom att det ställs krav på lämplighet och kompetens för att få legitimation, dels genom att legitimationen kan återkallas om hälso- och sjukvårds- kuratorn exempelvis skulle vara grovt oskicklig eller uppenbart olämp- 2017/18:40, En ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården, s. 37. 2017/18:40, En ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården, s. 49. 2017/18:224, Lag om försäkringsmedicinska utredningar. 2017/18:138, Legitimation för hälso- och sjukvårdskuratorer. Nulägesbild: vad har hänt sedan förra delbetänkandet? lig att utöva yrket.17 Lagändringarna föreslås träda i kraft .