sou · H6B368 · 2018-08-22 00:00:00 — En för frågan viktig aspekt är att en regeländring om att utöka möj- ligheterna till att genomföra en ny rättsgenetisk undersökning i praktiken skulle få en begränsad effekt. Det beror på att det endast är i det fallet att blodundersökningen enligt äldre metoder resulterat i att mannen var möjlig som far, som en förnyad undersökning med DNA-analys skulle kunna komma till ett annat resultat. Om den tidigare undersökningen i stället har uteslutit mannen som far kom- mer nämligen också en ny undersökning av prov från honom, om än genomförd med en DNA-analys, att utesluta ett faderskap. De äldre undersökningar som kan ha resulterat i att en man fel- aktigt angetts som möjlig far är främst de som genomförts med en metod som jämför olika blodgrupper. Sådan blodgruppsanalys inne- bar en uteslutningskapacitet om . började också en annan metod med blodanalys genomföras. Den metoden innebar en klart högre uteslutningskapacitet, om (alltså 998 av 1 000 felaktigt utpekade män kunde uteslutas som far). beräknas i stället sannolikheten för faderskap. Som jämförelse kan dagens metoder med DNA-analys uppnå en sannolikhet för att mannen är far.10 Som framgått ovan finns alltså en skillnad mellan det fallet att den tidigare undersökningen uteslöt mannen som far och det fallet att undersökningen inte uteslöt mannens faderskap. För det förra fallet, att en undersökning visat att mannen är utesluten som far till ett visst barn, skulle en undersökning , med ny teknik, ge samma resultat. Det andra fallet avser att undersökningen kom till slutsatsen att mannen skulle kunna vara far, med en viss grad av sannolikhet. Isådana fall är det möjligt att en ny undersökning med ny teknik kan utesluta faderskapet. 10Uppgifter från RMV till utredningen. (2013), Barn- och föräldrarätt, 7 uppl. Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap Detta beror på att om ett visst anlag finns hos barnet, men inte hos modern, måste anlaget komma från fadern. Om det först under- sökta provet från fadern saknade barnets anlag kommer anlaget också med en säkrare metod att saknas. Däremot är det möjligt att en undersökning med nyare metoder skulle kunna utesluta en man som far där en tidigare undersökning enligt äldre metoder inte kun- nat utesluta ett faderskap. Den genetiska analysen bygger på den omständigheten att en man, som saknar de egenskaper som ett barn med säkerhet har fått från sin far, kan uteslutas som möjlig far. Möjligheten att utesluta en person ökar med antalet markörer som ingår i undersökningen. Med andra ord minskar risken för att en förekomst av ett likadant anlag beror på slumpen snarare än ett släktskap. Detta gäller särskilt i takt med att kunskapen om statistisk beräkning och den genetiska varia- tionen i populationen ökar. Däremot ökar inte möjligheten att finna ett anlag som redan vid en tidigare undersökning visat sig saknas. Det fallet att en man med hjälp av en äldre teknik har blivit ute- sluten som far till ett visst barn innebär alltså att en förnyad under- sökning av mannen med DNA-analys skulle ge samma resultat. Att mannen blivit utesluten betyder helt enkelt att barnet bär på ett anlag, t.ex. tillhör en viss blodgrupp, som med hänsyn till prov från modern inte kommer från henne och inte heller från mannen. Efter- som han inte har egenskapen av den blodgruppen kommer en under- sökning inte heller vid en mer detaljerad analys direkt i arvsmassan att leda till att mannen kan vara en tänkbar far. Detta eftersom an- laget saknas. Enligt utredningen finns det därmed inte skäl för en ny undersökning när mannen genom en tidigare undersökning blivit utesluten. Slutsatsen blir därför att det saknas anledning att utvidga möjligheterna för förnyad undersökning när en tidigare undersök- ning har uteslutit faderskap. Resultatet av en ny undersökning medför därmed i praktiken främst en möjlighet att häva ett tidigare fastställt faderskap, oavsett om detta tillkommit genom bekräftelse eller dom. Utredningen av- ser mot den bakgrunden att ta ställning till om möjligheterna till en ny undersökning i dessa fall bör vara större än . I det följande redovisas överväganden i fråga om det finns skäl för en ny undersök- ning när en tidigare undersökning i stället har pekat ut mannen som möjlig far och utpekandet medfört att faderskapet blivit fastställt. Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap Lagstiftarens tidigare avvägning gör sig fortsatt gällande Det finns ett allmänt intresse av att inte utan starka skäl ändra en etablerad rättslig position. Det följer av att regler måste vara förutse- bara, särskilt när enskilda i stor utsträckning inrättar sig efter ett visst förhållande. Frågan om familjestabilitet är därför ett mycket starkt argument mot att möjliggöra att ny undersökning får genom- föras mot någons vilja endast på den grunden att den tidigare under- sökningen inte genomförts med DNA-analys. Om staten har tillhandahållit en undersökning, finns normalt sett inte någon skyldighet att på nytt tillhandahålla under- sökning mot någons vilja. praxis kan inte anses ge stöd för att en man, mot sin vilja, ska tvingas att på nytt lämna prov för att en ny rättsgenetisk undersökning för utredning av faderskap ska kunna genomföras (se avsnitt 4.1.2 om domstolens praxis). I dessa fall anses rätten till personlig integritet väga tyngre än rätten till vetskap om sitt ursprung. I flera av de fall som redogjorts för tidigare anses att staten har gjort tillräckligt. Det är också fråga om en situation där en ny undersökning riskerar att häva ett faderskap, snarare än att den leder till att ett faderskap fastställs. Ökade möjligheter för en ny undersökning öppnar med andra ord upp för resning. Enbart den om- ständigheten att dagens teknik skulle kunna ge ett annat utfall är enligt utredningens uppfattning inte tillräckligt. Ett argument som skulle kunna framhållas som ett skäl för att utvidga möjligheten till ny undersökning även om nya omständig- heter inte framkommit, är barnets intresse av att få vetskap om sitt ursprung. Med hänsyn till att det är mycket enkelt att lämna ett munskrapsprov, vilket är vad som krävs för att göra en rättsgenetisk undersökning med DNA-analys, skulle barnets intresse av att få vet- skap om sitt ursprung kunna anses väga tyngre än ingreppet för en man att mot sin vilja lämna prov för rättsgenetisk undersökning. I detta sammanhang vill utredningen framhålla att direktiven tyd- ligt anger att uppdraget är att göra en översyn av reglerna om rätts- genetisk undersökning vid utredning av faderskap. Uppdraget omfat- tar inte att ta ställning till om det ska införas särskilda bestämmelser som möjliggör för domstol att i ett barns intresse förordna om rätts- genetisk undersökning när ett faderskap finns fastställt och det är fråga om att barnet önskar få vetskap om sitt ursprung och det alltså Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap endast indirekt rör frågan om faderskap. En sådan möjlighet omfat- tas inte heller av den nya lagens tillämpningsområde, vilket är rätts- genetisk undersökning vid utredning av faderskap som beslutas av domstol eller initieras av socialnämnd. Utredningens bedömning blir därför att de avvägningar som lagstif- taren har gjort, att den vetenskapliga utvecklingen beträffande undersökningar i sig inte bör utgöra ett tillräckligt skäl för ett förord- nande om ny undersökning, fortfarande gör sig gällande. Bedömningen görs därför att det inte finns skäl att utvidga möjligheterna för domstol att förordna om ny rättsgenetisk undersökning endast med hänsyn till att en tidigare undersökning inte skett med DNA-analys. 10.6.3Vilka bör omfattas av en ny rättsgenetisk undersökning Förslag: Ett beslut av domstol om ny rättsgenetisk undersökning ska få avse barnet, modern, den man som fastställts vara far och den andra mannen. Det är lämpligt att samma personer som kan omfattas av ett förordnande från domstolen om att en ny rättsgenetisk undersök- ning ska genomföras, omfattas även enligt den nya bestämmelsen. Det bör därmed framgå att en undersökning får avse barnet, modern, den man som fastställts vara far och den andra mannen. En begäran ska kunna handläggas som ett domstolsärende Förslag: Frågan om förordnande av en rättsgenetisk undersök- ning ska prövas enligt lagen om domstolsärenden, om en talan om att en bekräftelse saknar verkan mot den som har lämnat den inte har väckts. Ett förordnande får begäras av den som kan vara part i ett mål om att bekräftelsen saknar verkan. Även när faderskapet fastställts genom dom som har vunnit laga kraft ska frågan om förordnande av en rättsgenetisk under- sökning prövas enligt lagen om domstolsärenden. Ett sådant för- ordnande får begäras av någon av parterna i det tidigare målet. Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap På motsvarande sätt som framgår av blodundersökningslagen bör det vara möjligt att begära ett förordnande om rättsgenetisk undersökning även om en talan inte har väckts om att en bekräftelse saknar verkan mot den som har lämnat den. Detsamma bör gälla i det fall faderskapet har fastställts genom dom som fått laga kraft. Utredningen anser be- träffande sådana fall att begäran om rättsgenetisk undersökning, precis som , bör handläggas enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Behörig domstol för en begäran om ny undersökning Förslag: Ett ärende om förordnande om rättsgenetisk undersök- ning ska tas upp av rätten i den ort där barnet har sin hemvist. Om barnet har avlidit tas ärendet upp av den rätt som har att ta upp tvist om arv efter barnet. Om det inte finns någon annan behörig domstol, tas ärendet upp av . Det bör av lagen framgå vilken domstol som är behörig att ta upp ett ärende om förordnande om rättsgenetisk undersökning. Utredningen har inte sett några skäl att ändra den ordning som framgår av blod- undersökningslagen och föreslår därför att den nya lagen innehåller en bestämmelse om motsvarande behörig domstol. av vävnadsprov från avliden man Som angetts ovan i avsnitt 10.4 och 10.5 kan frågan om domstol ska få förordna om rättsgenetisk undersökning av vävnadsprov från en avliden man bli aktuell i ett mål om fastställande respektive hävande av faderskap. Frågan kan också aktualiseras i ärende om rättsgenetisk undersökning när faderskap är fastställt genom bekräftelse eller dom som har fått laga kraft, se avsnitt 10.6.1. I det följande redogör ut- redningen för om det bör införas regler om att en domstol ska kunna förordna om en rättsgenetisk undersökning av vävnadsprov från en avliden man och i så fall under vilka förutsättningar. Först beskrivs några allmänna utgångspunkter och därefter redogörs för argument Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap för och emot en sådan reglering. Därefter gör utredningen en sam- manfattande bedömning. Innan redogörelsen finns det dock anled- ning att först kort beskriva behovet av att överväga frågeställningen. Enligt uppgift till utredningen händer det att RMV får frågor om huruvida det är möjligt att utreda faderskap även om den aktuella mannen är avliden. Myndigheten har i ett fåtal fall genomfört undersökningar av vävnadsprov från en person som vid tiden för undersökningen var avliden. Det handlar om några en- staka ärenden där det har funnits vävnadsprover tillgängliga för undersökning.11 Undersökningarna har skett efter beslut från dom- stol. Det finns inget prejudicerande avgörande från som avser beslut om rättsgenetisk undersökning av väv- nadsprov från en avliden person för att utreda faderskap. Det finns endast avgöranden från tingsrätter runt om i landet och uppfatt- ningarna går isär. Eftersom det inträffar att frågan om faderskap aktualiseras också efter att mannen har avlidit finns ett behov av att det i en ny lag tydligt framgår om domstol ska kunna förordna om en rättsgenetisk undersökning av vävnadsprov från en avliden man. Det finns också rättsfall från där domstolen framhåller att frågan om faderskap inte avtar i betydelse för att den utpekade mannen avlider. Det kan även framhållas att socialnämn- dens utredningsskyldighet inte upphör för att mannen avlidit. Det finns därmed en långtgående skyldighet när det gäller att fastställa faderskapet för ett barn. 10.7.1En rättsgenetisk undersökning är den bästa utredningen Den bästa utredningen i fråga om faderskap är ofta en rättsgenetisk undersökning, jfr 1 kap. 5 § FB. En sådan undersökning ger svar på om det finns ett genetiskt släktskap mellan barnet och den utpekade mannen. I de allra flesta fall är ärftlighet aktuellt att utreda för att kunna fastställa faderskap. Det ska framhållas att även om en rättsgenetisk undersökning är det bästa sättet att visa en genetisk koppling, är undersökningen inte en förutsättning för att faderskap ska kunna fastställas. Faderskap kan fastställas även mot bakgrund av annan bevisning, t.ex. om det 11En handfull fall , enligt uppgift till utredningen vid besök på RMV den Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap är utrett att mannen har haft samlag med barnets mor under koncep- tionstiden och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sanno- likt att barnet har tillkommit genom samlaget. Att en rättsgenetisk undersökning är den bästa utredningen när det gäller frågan om faderskap talar enligt utredningen för att en undersökning bör kunna genomföras i så stor utsträckning som möj- ligt, även om den utpekade mannen är avliden. 10.7.2Förfinad teknik medför att vävnadsprov från en avliden man kan undersökas Den utveckling som har skett sedan tiden då blodundersöknings- lagen infördes innebär att det är möjligt att genomföra en rättsgene- tisk undersökning också på humanbiologiskt material, s.k. vävnad eller vävnadsprov, från en avliden man. Genom dagens metod med DNA-analys går det därmed i vissa fall att klarlägga ett faderskap också i situationer där det förr inte var möjligt. En undersökning av om det finns ärftliga anlag hos barnet som måste ha kommit från fadern, dvs. de finns inte hos barnets mor, är till exempel inte längre begränsad till en undersökning av ett blod- prov. En DNA-analys kan i princip utgå från vilken typ av vävnad från en människa som helst, bara vävnadsprovet innehåller cellkär- nor som går att analysera. Det betyder att det numera är tillräckligt att undersöka vävnad från en avliden person. En rättsgenetisk under- sökning kan därmed ibland genomföras också efter att dödsfallet inträffat, om det finns ett sådant vävnadsprov tillgängligt. En utgångspunkt för utredningens överväganden är därmed att det i praktiken är möjligt att utföra en rättsgenetisk undersökning för att utreda faderskap, även om den utpekade mannen är avliden. 10.7.3Vävnadsprover kan vara bevarade Om den man som antas vara far är avliden kan den rättsgenetiska undersökningen ske genom analys av vävnadsprov från den avlidna. Går det inte att ta ett vävnadsprov från den avlidnes kvarlevor kan det finnas bevarade vävnadsprover från mannen som kan användas. Det kan exempelvis finnas vävnadsprover som tagits Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap när mannen levde, eller som har samlats in i samband med en obduk- tion. Metoden med DNA-analys gör att det är möjligt att undersöka vävnadsprov tagna från kvarlevor efter en avliden man. Vårdinrättningar som sjukhus och medicinska avdelningar har i många fall vävnadsprov av personer som har vårdats eller obducerats där. Det kan också uppstå ett behov av att ta vävnadsprover från en avliden i en situation när kroppen fortfarande finns bevarad. En så- dan situation är när det inträffar något i nära anslutning till barnets födsel som hindrar att fadern bekräftar faderskapet. Det kan exem- pelvis vara den situationen att mannen avlider i en trafikolycka före barnets födelse. Det finns regler om hur länge en kropp får bevaras innan den behöver kremeras eller begravas. kan dock medge anstånd med kremeringen eller gravsättningen, om det finns särskilda skäl för det.12 En del vävnadsprover som tas på olika vårdinrättningar finns en- dast tillgängliga , eller efter att, en person får vårdande behandling. Det kan även vara så att det finns ett beva- rat prov från mannen med anledning av en tidigare genomförd rätts- genetisk undersökning för utredning av faderskap beträffande ett annat barn.13 Andra vävnadsprover sparas och kan till exempel finnas bevarade i en biobank. Sådana insamlade vävnads- prover håller ofta en mycket hög kvalitet, och en mycket liten del av ett sådant vävnadsprov kan vara tillräckligt för att en rättsgenetisk undersökning ska kunna genomföras.14 En obduktion genomförs vid oklara dödsfall. Det finns normalt sett ett visst utrymme för att ta vävnadsprover i samband med ob- duktion, också ett begränsat sådant, utöver vävnadsprover för själva obduktionen. RMV tar regelbundet vävnadsprover i samband med obduktion, bl.a. för forskningsändamål. Vävnadsprover sparas hos myndigheten. 12Stoftet efter en avliden eller en dödfödd ska normalt kremeras eller gravsättas möjligt och senast efter dödsfallet, se 5 kap. 10 § begravningslagen (1990:1144). 13Enligt uppgift från RMV sparar myndigheten aktuella prov i ett ärende . 14Se t.ex. om att paraffininbäddade prover har mycket lång hållbarhet i delbetänkandet För dig och för alla (SOU 2017:40) från Utredningen om regleringen av biobanker. Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap 10.7.4Argument för och emot att undersöka vävnadsprov från en avliden man för att utreda faderskap Utredningen beskriver i detta avsnitt tänkbara åtgärder för att säker- ställa en utredning av faderskap om den man som är möjlig som far är avliden och de relevanta argument som kan framföras i fråga om huruvida en rättsgenetisk undersökning bör få genomföras med ett vävnadsprov från en avliden man för att användas som utredning i en fråga om faderskap. Avsnittet beskriver argumenten som sådana och i det efterföljande avsnittet redogörs för utredningens sammanfattande bedömning. Först tas ställning till om ett alternativ till att undersöka ett vävnadsprov från en avliden är att i stället analysera prov från den avlidna mannens nära släktingar. Att i stället undersöka arvsanlag hos nära anhöriga till mannen Bedömning: Ett förordnande om rättsgenetisk undersökning ska inte kunna avse släktingar till den man som är aktuell för utred- ning av faderskap. Om det inte finns möjlighet att använda ett vävnadsprov från en tänk- bar far, kan prov från nära släktingar till honom analyseras för att få utredning om ett visst barn bär på samma genetiska anlag som mannen. Den nuvarande regleringen innebär att nära släktingar till mannen inte har en skyldighet att delta i en rättsgenetisk undersökning. Den kunskap en undersökning av släktingar kan ge kan vara vik- tig för fastställande av faderskapet. En undersökning av nära släk- tingar ger å andra sidan kunskap om just de undersökta personernas inbördes släktskapsförhållanden. En faktor att ta hänsyn till är att möjligheterna att dra slutsatser om ett faderskap är beroende av hur de undersökta personerna är släkt med den sannolika fadern. Vissa släktförhållanden innebär att en högre grad av sannolikhet kan anges medan andra innebär en lägre. Den information en släktutredning kan ge är därmed inte alltid tillräcklig för att kunna dra en säker slut- sats om den utpekade mannens eventuella faderskap. Resultatet av en släktutredning kan dessutom visa sig vara sådant att det finns in- formation som avser något helt annat än faderskapsfrågan för barnet, t.ex. att syskon i själva verket inte är helsyskon. Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap Frågan om en skyldighet borde införas för vissa anhöriga till par- terna i ett faderskapsmål att underkasta sig blodundersökning behand- lades redan i samband med ändringar av reglerna om faststäl- lande av faderskap till barn (prop. 1969:124 s. 189). Då ansågs att det från principiell ståndpunkt var betänkligt att införa en undersöknings- plikt för personer som inte alls var inblandade i faderskapsmålet. Det ansågs att en sådan undersökningsplikt kunde få betydelse bara i ett mycket begränsat antal fall. De skäl som anfördes mot en utvidgning av undersökningsplikten ansågs fortfarande gälla när bestämmelserna om vite och hämtning kom till. Kretsen av undersökningspliktiga skulle därför inte utvidgas till vissa anhöriga till parterna i faderskaps- mål (prop. 1982/83:8 s. 11). Vid en släktutredning finns alltid risk för att andra frågor än de som egentligen ska utredas kommer upp och besvaras. Det kan kom- ma fram tidigare okänd information om andra släktförhållanden, som det inte fanns avsikt att utreda. Det kan enligt utredningen vara ett skäl att undvika att genomföra släktutredningar. Dessutom inne- bär släktutredningen ett intrång i de deltagandes kroppsliga integri- tet, om än det kan tyckas vara ett mindre sådant då provet normalt sett tas genom munskrap. Att ta ett vävnadsprov från en avliden man för en DNA-analys har inte ansetts utgöra en kränkning av den avlidnes personliga inte- gritet (se avsnitt 4.1.2). Släktingar kan inte tvingas lämna prov, och att införa en sådan möjlighet för det fall att mannen är avliden inne- bär ett större integritetsintrång än att undersöka ett vävnadsprov från den avlidna mannen. Det får enligt utredningens mening anses vara ett större integritetsintrång att kräva att släktingar efter dom- stolsbeslut måste delta i en rättsgenetisk undersökning än att an- vända ett vävnadsprov från en avliden man. Som berörts måste också beaktas den möjligheten att andra frågeställningar än de som var av- sedda besvaras. Sammantaget innebär detta att utredningen anser att det inte är ett alternativ att införa en möjlighet till släktutredning i stället för att använda vävnadsprov från en avliden man. Domstol ska inte heller ha möjlighet att ålägga släktingar att lämna prov, i stället för att pröva en begäran om att vävnadsprov från en avliden man ska undersökas. Detta knyter an till vilka tvångs- bestämmelser som krävs i en lag om rättsgenetiska undersökningar för att säkra barnets rätt till en rättslig förälder (se avsnitt 10.9). Ny lag om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap Mot den bakgrunden menar utredningen att det inte är ett alter- nativ till att undersöka ett vävnadsprov från en avliden att analysera prov från mannens nära släktingar. Om alla är överens är det å andra sidan naturligtvis möjligt att genomföra en rättsgenetisk undersökning på en eller flera släktingar till en tänkbar far. En sådan undersökning kan i vissa fall då genom- föras på initiativ av socialnämnd och grundar sig helt på de under- sökta personernas frivilliga medverkan. Respekt för den avlidnes integritet En rättsgenetisk undersökning förutsätter att det finns ett vävnads- prov att undersöka. Ett sådant prov kan, som redogjorts för ovan, finnas tillgängligt också om mannen har avlidit. Det finns invändningar som kan resas mot att genomföra en rättsgenetisk undersökning när mannen har avlidit. En första invändning kan vara respekt för den avlidna. Det som avses är tanken att den avlidnes kropp och i förekommande fall en gravplats ska bevaras orörd och intakt. Det finns i detta avseende ett berättigat allmänt intresse av att upprätthålla en respekt för en avliden, dennes kvarlevor och för platser där gravsättning sker. Det anges till exempel i förarbeten till begravningslagen (1990:1144) att det är ange- läget att respekten för gravfriden upprätthålls (prop. 1990/91:10 s. 35 f). Att ta ett vävnadsprov för att genomföra en DNA-analys är ofta förenat med ett förhållandevis litet intrång. Det är en liten mängd vävnad som behövs för undersökningen och en provtagning behöver inte medföra någon inverkan på kroppen. har inte ansett att det är en kränkning av den avlidnes rätt till respekt för privatlivet att ta ett vävnadsprov från kroppen för att utföra en DNA-analys.15