sou · H6B317 · 2018-03-12 00:00:00 — Professionalisering och re-professionalisering är inga enkla pro- cesser. En profession kan erövra utrymme och en profession kan tillerkännas och medges utrymme. Centralt för om ett yrke är en profession är att den vanligen kontrollerar inträdet till professio- nen, fortbildningen inom yrket och utvecklingen av professio- 69Svensson, & Evetts, (2003), s. 6. 70Svensson, & Evetts, (2003), s. 11. Evetts, (2003). 72Evetts, (2003), s. 31. Jfr Stenlås (2009), s. 36 samt , (2008). En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer Lärare i har svag kontroll över dessa aspekter, vilket sannolikt också bidragit till yrkets sjunkande status. Professionalisering av yrket innefattar att stärka profes- sionsutövarna i dessa avseenden. I sammanhanget har det också talats om att läraryrket är en semi- profession, och att det pågår en de-professionalisering av läraryrket som många initiativ tas för att åstadkomma en professio- nalisering.73 har kärnfullt beskrivit hur ”Rutinisering, reglering och standardisering” av yrkesverksamheten och en ” urvatt- ning av yrkets kunskapsbas” har bidragit till en de-professionalisering då sådant ”gör yrkesutövarna utbytbara, minskar deras inflytande över sitt arbete, minskar möjligheten att utöva ett eget (professio- nellt) omdöme och minskar yrkesutövarnas autonomi.74 Inte bara sammanhangen varierar för professionaliseringssträvan- dena utan även de historiska kontexterna. Förenklat kan man tala om olika vågor av professionalisering. – Insights From 2013, anlägger ett internationellt perspektiv på frågan och skisserar ett övergripande mönster av att ”högre lärares” professionalism kom att hotas globala utbyggnad av skolsystemen och den därmed sammanhängande strävan efter standardisering och uppfölj- ningsmodeller vilka minskade lärarnas professionella utrymme.75 Rap- portförfattarna menar dock att det senare, , har funnits ett tydligt fokus på att via skilda skolrefor- 73Om lärarprofessionen som en semiprofession. Utifrån olika kriterier, exv. rörande förekoms- ten av en specifik kunskapsbas och graden av autonomi i yrkesutövningen har det framhållits att läraryrket inte helt ut uppfyller kriterierna för en profession. , (2009), s. 30, 36. Se även diskussion av semiprofessioner (i , 2010). Han menar att vad som skiljer en semiprofession från en klassisk profession är antingen att yrket står under en annan profession som i fallet sjuksköterskor eller så är det avsaknaden av en ”… basic, robust, systematized, replicable and generally recognized model of performance, or core. it is easily questioned by (clients, ) as well as politicians …” vilket han menar vara tillämpligt på lärare. Till dessa baskriterier, vilka inkluderar frågan om kunskapsbasen, läg- ger också en rad kännemärken på semiprofessionerna: de är förankrade i medelklassen; de är organiserade som fackföreningar; de har lägre grad av autonomi i förhållande till politiker och andra professioner; de är större till sin numerär; de är kvinnodominerade och deras utbildning är bred och mångvetenskaplig snarare än specialiserad. Om de-professionalisering, se exv. Agevall, & Jonnergård,(2007),. Se även Labaree, (1997), ffa kap. 6 där Labaree relaterar frågan om lärares professionalisering till övergripande förändringar i skolan som exv. fokuseringen på kunskapsresultat före likvärdighet, marknadsorienteringen av skola, feminiser- ingen av lärarkåren etc. Jfr. även , (1996). 74Stenlås, (2009), s. 39 f. 75OECD (2016), s. 28. Med ”högre lärare” avses ”university professors and upper secondary teachers”. En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer mer stödja lärarnas professionalisering – och att det är tydligt att det inte finns en enda väg att gå utan att professionaliseringens utveck- lingsformer skiftar mellan länder och skolsystem.76 För svenskt vidkommande så beskrev till exempel i Kampen om katedern (1987) lärarkårens strävanden som en period kännetecknad av professionalisering och har (2008) och (2011) lyft fram professionaliseringens breda relation till såväl omstrukturer- ingen av välfärdsstaten som en bredare samhällsutveckling.77 opererar i sin analys av professionaliseringsproblematiken med begreppen yttre och inre professionalisering. Hennes studie berörde den yttre professionaliseringen med vilken hon förstår ”kriterier för abstrakt kunskap, autonomi, handlingsutrymme och egenkontroll” och makten över dessa aspekter av professionen.78 Med inre professionalisering avsåg hon sådant som ”normer och värde- grundsfrågor som etiska regler, yrkesspråk och yrkesidentitet.79 Jämförande studier har pekat på att professionaliseringen sett lite olika ut inom de nordiska länderna.80 Till exempel har det i inter- nationell forskning noteras att norska lärare har en starkare kollektiv identitet än sina svenska kollegor och att den svenska lärarprofes- sionen i högre grad vilar på ”a more personalized type of professio- nalism emphasizing teachers’ knowledge, competence and perfor- 76OECD (2016), s. Sociologen kommentar rörande den svenska ut- vecklingen: ”I samband med den begynnande decentraliseringen av skolan , och övergången från regel- till mål- och resultatstyrning , började forskare, administratörer och politiker tala om lärare som professionella. En önskan om att öka lärarnas inflytande och ansvar för utbildningen framfördes.” (, (2008), s. 368) samt kommentar i samma riktning om att skolreformerna allt sedan kommunaliserings- reformen betonat vikten av ”lärarnas professionalitet”. s. 60, (Stenlås, 2009) 77Florin, (1987). Analyserna av riktningen på utvecklingen har förstås skiftat beroende på utgångspunkter och definition av vad som är mer eller mindre central för en profession. och har betonat att utvecklingslinjen bröts i samband med utvecklingen av vad som senare blev och att man från ca 1950 kan tala om en period av avprofessionalisering vilken avlöstes av en period av reprofes- sionalisering. (, & , (2000), s. 106 ff.) Se också utvecklade analys av lärarnas till vissa delar, och inte lika för alla lärargrupper, försvagade ställning som profession i Professionens problematik – Lärarkårens kommunalisering och välfärdsstatens för- vandling, (2011), s. 183 ff. I sammanhanget finns det skäl att också erinra om ingående studie av läraryrkets utveckling i och hennes betoning på samband mellan professionen och samhället i stort, se exv. översikten på s. 395 (, 2008). 78Ringarp, (2011), s. 28 ff. 79Ringarp, (2011), s. 28. antologin , International trends, challenges and ways forward, (Gewirtz, et al. 2009) och , (2007). En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer mance as individual properties.”81 Vad vi ser är med andra ord att professionalisering dels framstår som en pågående process, dels att man kan förstå professionalisering som ett sorts tidsbundet kontrakt mellan yrkesutövarna och det samhälle i vilket de verkar.82 Man skulle alltså kunna se den diskussion som , och i denna utredning, förs om lärarkårens betydelse för samhället som ett samtal om ett sådant kontrakt, ett samhällskontrakt med lärarkåren för framtidens kunskapssamhälle.83 Denna översiktliga beskrivning rörande frågan om läraryrkets professionalisering är av betydelse som sammanhang och klangbotten för etableringen av ett professionsprogram för skolans lärare och ledare. Programmet avser att både hantera systemfel och att på ett övergripande plan stödja en fortsatt professionalisering och därmed lägga grund för ett förnyat kontrakt mellan profession och samhälle. betonade vikten av att programmet och att dess utveckling inte bara är förankrat i lärar- och skolledarkårerna och utan också i en mer grundläggande mening ägs professionellt, såväl av kvalitetsskäl som av legitimitetsskäl.84 Det föreslagna programmet är ämnat att bidra till professionens utveckling så i den mån man kan hävda att lärarprofessionen snarare är en semiprofession ska förslaget förstås som ett väsentligt bidrag till lärarkårens professionalisering. För den händelse man uppfattar att det pågår en de-professionali- 81Citat är hämtat från Helgöy, Homme, & Gewirtz, 2007), s. 200, en studie uppmärksammad i antologin , (ovan). I sammanhanget kan det vara värt att påpeka att svenskar vad gäller värderingar generellt har ett internationellt avvikande mönster vilket förefaller ligga i linje med denna observation. den s.k. ”kulturkartan” som publiceras av World Value Survey (/world-values-survey/) samt Inglehart,& Welzel, (2005), s. 87 och 220. kommentar: ”In many countries, the teaching profession has been continuously subject to forces of professionalization, de-professionalization and re- professionalization.” (med ref. till , 1996, s. 3–4), , (2010), s.19. 83Det är värt att notera att liknande samtal, förhandlingar och förskjutningar förstås har pågått och pågår vad gäller andra professioner också. Utgångspunkter kan vara allmänna samhällsförändringar men aktuellt är också den teknologiska utvecklingen. till exempel The Future of The Professions – Work of Human Experts, (Susskind, & Susskind, 2015) 84Medägarskap är en central faktor för att reformer ska bli lyckosamma generellt och inte minst viktigt när det gäller framgångsrik kompetensutveckling (se avsnitt 4.1 nedan) En stark invol- vering av de främsta lärarna och rektorerna i utvecklingen av beskrivningar av yrkesskicklighet leder sannolikt till att beskrivningarna blir träffsäkrare och det förhållande att kompetens identifieras och erkänns av de främsta inom området skapar legitimitet. kommentar: ”If these things [stycket handlar om vad teacher leadership handlar om konkret] are done by teachers, for teachers, and with teachers, then most people’s teaching career will end in a bang, not in a whimper.” (, & Fullan, (2012), s. 67) En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer sering är avsikten att vända den utvecklingen.85 Och för det är ägar- skap av största betydelse. Denna utredning lägger nedan fram en övergripande beskrivning av ett professionsprogram för skolans lärare och ledare i akt och mening att lägga en konstruktiv grund för full- följandet av den strategi som skolkommission lade fram. 3.6Professionsprogram för professionalisering och professionell utveckling – om dess syfte och principer Förskollärare, lärare och rektorer av största betydelse för enskilda barn och elevers möjlighet att skapa sig framtida goda liv och för vår gemensamma strävan att bygga ett gott samhälle. De är helt enkelt skolans viktigaste resurs. Deras kunskap, kompetens och engagemang är därmed av yttersta vikt och samhället måste därför etablera goda förutsättningar för dem att utveckla sin yrkesskick- lighet. Utredningen föreslår att detta görs inom ramen för ett pro- fessionsprogram. I detta avsnitt utvecklas detta ytterligare. 3.6.1Skolan är beroende av skickliga lärare och rektorer Skolframgång kan diskuteras utifrån olika utgångspunkter men när det gäller elevers lärande och utveckling av kunskaper och värden är lärares yrkesskicklighet vad gäller undervisning omistligt.86 En lärare kan kompensera för negativa faktorer och en lärare kan förstärka positiva förutsättningar. Det omgivande samhället och organisationen på en enskild skola har naturligtvis stor betydelse – liksom grunderna för resurstilldelning och skolans övergripande ambitioner samt det som så ofta benämns skol- eller undervisningskultur. En avgörande förutsättning för en framgångsrik skola är dess lärare och ledare, deras kunskaper och kompetenser. Mer konkret handlar det om den enskilde lärarens skicklighet i kombination med den aktuella skolans, och därmed skolledningars, förmåga att organisera lärare på ett sådant 85Om reprofessionalisering, se exv. , (2002), s. 567 f. Jfr även debattinlägget från skolkommissionärerna , /flode/skolpolitik/skolkommissionens-forslag-starker- professionell-autonomi/ 86För en aktuell diskussion av begreppet skolframgång, se , et al. (2017), s. 17 ff. En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer sätt att de inte bara kompletterar varandra utan att de sammantaget utgör en samverkande, förstärkande och lärande organisation – på riktigt.87 3.6.2En systematik för attraktivitet och utveckling Denna utredning tar vid på den linje och slog in på genom att föreslå etableringen av ett professionsprogram som en sammanhållande systematik för såväl utveckling av lärares och rektorers kompetens som dess strategiska användning. Vår bedöm- ning är att professionsprogrammet ger den struktur som är nödvän- dig för att kunna lösa flera av de frågor som utredningen har i uppgift att lösa, detta gäller inte minst frågorna som rör kompetensutveckling och fortbildning samt frågan om hur karriärstegsreformen kan juste- ras för att fungera bättre, enskilt och tillsammans med exempelvis lärarlönelyftet. Anslaget bedöms också svara mot den övergripande ambitionen för utredningens uppdrag, att öka skolprofessionernas attraktionskraft. För att detta ska vara möjligt krävs dock att ramver- ket för professionsprogrammet som helhet utvecklas, ett arbete som utredningen har påbörjat men som behöver slutföras av andra.88 Prin- cipen är enkel: genom en förstärkning av läraryrkets attraktionskraft påverkas både tillgången och kvaliteten på lärarkrafterna – vilket i sin tur, och med de förutsättningar för utveckling, undervis- ningsskicklighet och modeller för kompetensnyttjande som här före- slås, kommer att positivt påverka elevernas utveckling av kunskaper och värden positivt.89 Om yrket är attraktivt påverkas både rekry- teringen till yrket och att lärare stannar och utvecklas i yrket – och 87Michael Fullan & har föreslagit ett ”coherence framework” (som betonar ”focusing direction, cultivating collaborative cultures, deepening learning, and securing accountability.”) som pekar ut en autentisk utvecklingsväg till skillnad från vad som lätt blir fallet, en instrumentell tillämpning av en modell. (Fullan,& , (2016), s. 128 ff. Se även , & Fullan, (2012) och Senge, (1995). 88Förslaget om ett professionsprogram behöver tas vidare i ett sammanhang med tydligt professionsinflytande. Utredningen har samrått med den utredningen rörande organisationen av skolmyndigheterna som på regeringens uppdrag leds av (2017:37). Det förslag som föreliggande utredning lämnar innehåller komponenter som både kan stå för sig själva, och inordnas i en kommande organisationsmodell utifrån en sådan utgångspunkt, men som också tillsammans i form professionsprogrammet bildar en stark helhet och som lämpligen organiseras i enlighet med vad förutskickade. , & Rivers, (1996). En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer sannolikt gäller detta i lika hög grad rektorsuppdraget.90 Utredningen bedömer att programmet sammantaget kommer att bidra till att den samlade kompetensen blir högre och att den kan användas mer stra- tegiskt. Ett sådant program för skolans lärare och ledare bör kunna bidra till utvecklingen av en positiv spiral i detta avseende då goda utvecklingsmöjligheter är attraktivt i sig, liksom ett tydligt fokus på kärnuppgifterna. Professionsprogrammet pekar också mot skolsystemet i sig. Berkleyprofessorn noterar att ”We have heard a lot of inspirational teachers and superb schools. But excellent school systems are rarities.”91 Professionsprogrammet är en insats på system- nivån men med fokus på enskilda individer då deras möjlighet att lära och att ta ansvar är en omistlig del av ett starkt skolsystem. Och i detta ligger, inte bara utveckling av det som och har benämnt som professional capital utan det som ligger i dess förlängning – collaborative professionalism.92 De fram- håller att: … the main point is not the individual teacher, for the better of worse, here and there, that counts, but rather how you maximize the cumulative effect of many many teachers over time for each and every student. Students do well because they have a series of very good teachers – not by chance, but by design. In other words, you have to transform the entire profession – not just the bottom and top but the whole . There is no getting around that hard fact. And continuously improving the is indeed what the top-performing countries do.93 90OECD noterade karriärreformen som en positiv utveckling då frånvaron av “career paths has for many years hindered professional development of Swedish teachers” men noterade också att mer krävs för att etablera läraryrket som en aktad profession. (2015, s. 42). 91Kirp, (2013), s. 74. 92Det är värt att notera att betonat vikten av att denna typ av samverkan utvecklas på lärarnas och lärandets villkor och hur negativt det kan vara när det blir en administrativ börda, en konstlad pålaga, i stället för en frigörande och utvecklande resurs. Se , (1994)och , & Fullan, (2012), s. 15 f. Jfr. (2017), s. 159. 93Hargreaves, & Fullan, (2012), s. 15 f. Jfr. (2017), s. 159. En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer Dagens utmaningar för skolan är på en sådan nivå att det utöver att enskilda lärare är excellenta i sin yrkesutövning också krävs att deras samverkan kring utveckling av undervisningen och varje elevs lärande måste vara högklassig och genomtänkt.94 Precis detta kan förslaget om professionsprogram bidra till genom ökad systematik och ökad fokusering. En utgångspunkt för programmet är att läraryrkets attraktivitet hänger samman med varför personer väljer att bli lärare, deras motiva- tion, vilket har berörts i tidigare avsnitt. Lärares prioriteringar varierar beroende på vilken skolform som avses men det brukar handla om ett intresse för barn och elever, för undervisning och utveckling, för olika ämnen och ämnesområden. Programmet utgår från att det som för yrkesutövarna är attraktivt är att i sin fortbildning få möjlighet att fördjupa sig inom de områden som de själva upplever sig ha behov utav för sin professionella utveckling – och att det finns tydliga kar- riärmöjligheter och goda möjligheter att få bidra i verksamheten utifrån uppnådd kompetens. Förslagets innebörd kan sammanfattas som en åtgärd för att: –lärare ska erbjudas återkommande relevanta och substantiella utvecklingsinsatser under hela yrkeslivet, –lärar- och rektorskompetens ska kunna erkännas i i förhållande till nationella kompetensbeskrivningar, –lärare och rektorers kompetens ska på ett bättre sätt än tas till vara genom att strategiskt knyta svårare uppdrag till lärare med högre yrkesskicklighet. Syftet med professionsprogrammet är ytterst att främja elevers lärande genom att stärka professionell kunskap och kompetens samt genom att stödja varje enskild lärares och rektors karriärlånga utveckling. Programmet avser att bidra till att ge lärare och rektorer väsentligt förbättrade möjligheter att svara mot de höga förvänt- 94 ’har utvecklat perspektivet i rapporten (2017): ”Professional collaboration refers to how people collaborate within a profession. That collaboration may be strong or weak, effective or ineffective, emerging or mature, and undertaken one way or another. Collaborative professionalism is about how people collaborate more professionally and also how they work as a profession in a more collaborative way. Professional collaboration is descriptive — it delineates how people work together in a profession. Collaborative professionalism is normative — it is about creating stronger and better professional practice together.” (’, s. 2) En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer ningar som samhället har på dem. Dessa förväntningar har för- stärkts genom den reviderade skollagen vilken stadgar att ”Utbild- ningen ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet.”95 Det betyder att det måste finnas en systematik som säkerställer att båda dessa grunder aktivt vårdas och programmet syftar till att vara ett starkt bidrag till detta. Då den huvudsakliga aktiviteten i skolan är undervisning i bred bemärkelse medför det ökade kravet på vetenskaplighet primärt ett ökat krav på lärarna, deras kunskaper och kompetens. Men den nya skollagen stadgar också något annat, nämligen att utbildningen också ska vila på beprövad erfarenhet. Beprövad erfarenhet är inte vilken erfarenhet som helst. Det handlar här om att erfarenheter ska bli föremål för reflektion, det vill säga att med systematik prövas. Vad vi talar om är alltså att lyfta upp analysen av vardagserfarenheter till ett mer skarpt betraktande i syfte att morgondagens praktik ska bli bätt- re än dagens. Man skulle kunna uttrycka det som att söka efter ”best practice” i syfte att utveckla sin egen ”next practise”.96 För att svara mot skollagens förstärkta ambitioner krävs en förstärkt systematik för lärares karriärlånga utveckling. 3.6.3Professionsprogram, förnyelse och reformvård I centrum för skolframgång i en mer principiell betydelse står eleven och dess lärande – men därmed även läraren, den syste- matiska utvecklingen av undervisningen och rektorernas förmåga till ledarskap så att skolor och förskolor organiseras med tydligt fokus på undervisning och lärande.97 Professionsprogrammet är en systematik för ett förstärk fokus på att utveckla och använda ökad 951 kap 5 § skollagen. 96Insikter från generellt kvalitetsarbete inom andra sektorer har lett till utveckling av skolanpassade former för systematiskt utvecklingsarbete. En sådan modell består i etablering av s.k. professional learning communities (PLC). Dessa brukar beskrivas som etablering av arbetsgemenskaper med ”the capacity to promote and sustain the learning of all professionals in the school community with the collective purpose of enhancing student learning’’ (Vescio, , & , (2008) s. 81. NB, författarnas beskrivning är hämtad från Bolam, et al. (2005). PLC framstår som effektiva vad gäller att påverka elevers lärande under förutsättning att de håller ett tydligt fokus på detta. hur , et al. (2017) betonar att på de skolor de funnit framgångsrika så fanns det ett tydligt fokus på att sätta ”elevernas lärande i centrum och att samarbeta för att se och uppmärksamma alla elever och ge dem de verktyg de behöver.” De skolor som var mindre framgångsrika kännetecknades däremot av ”att samarbete och gemensamt ansvarstagande [lyste] med sin frånvaro”. (s. 158 f). En samlad och drivande strategi för skolans lärare och rektorer undervisningsskicklighet, en struktur för utveckling i skolan, en mekanism för skolan som en lärande organisation för ökad för- mågan att hantera utmaningar. Sammanfattningsvis kan man säga att förslaget på ett professions- program har utvecklats både utifrån utvecklingsambitioner och re- formvårdande ambitioner. Som nämnts ovan påpekade att det saknades sammanhang och samlande strategier i skol- reformer. En reformvårdande approach handlar om att justera i grunden bra anslag men som på ett eller annat sätt hamnar fel eller skapar friktion – men också om att förstärka positiv utveckling genom att stärka ramen och sammanhangen. Med professionspro- grammet kommer dock också något nytt – och med det nya möjlig- heter till satsningar. Det är en ny skapelse – men den bygger också vidare på tidigare initiativ nationellt, regionalt och lokalt. Den bjuder en samlad systematik vad gäller utveckling, erkännande och använd- ning av kompetens och dess kärna handlar om att: •ta utgångspunkt i professionens och de professionellas efterfrågan av relevanta och verkningsfulla utvecklingsmöjlig- heter på ett likvärdighetsfrämjande sätt, •skapa transparens och förutsägbarhet vad gäller kompetens- utveckling, robusta och legitima processer för erkännande av kunskap och kompetens samt och anställningsstrukturer som avgörande faktorer för att skapa professionell samverkan för utveckling, •fungera stöttande, vårdande och hedrande av expertis och skicklighet, •skapa tilltro, tillit och förväntningar på lärare och rektorer. I föregående kapitel tecknades den bakgrund och problembild ut- ifrån vilket förslaget till ett professionsprogram utformats.