sou · H6B368 · 2018-08-22 00:00:00 — Presumtionen gäller även när barnet tillkommit genom assiste- rad befruktning, också om behandlingen genomförts med donerade könsceller. Om det inte finns en faderskapspresumtion, ska faderskapet fast- ställas genom bekräftelse eller dom. Detsamma gäller om en domstol med stöd av 1 kap. 2 § FB har förklarat att en viss man inte är far till barnet. En bekräftelse av faderskapet ska vara skriftlig och bevittnad av två personer. Den ska vara skriftligen godkänd av socialnämnden och av modern eller en för barnet särskilt förordnad vårdnadshavare. Är barnet myndigt ska bekräftelsen i stället godkännas av barnet självt. får bara lämna sitt godkännande om det kan antas att mannen är far till barnet (1 kap. 4 § FB). Om ett faderskap inte fastställs genom bekräftelse fastställs det genom dom. Reglerna om fastställelse av faderskap genom dom finns i 1 kap. 5 § FB. Rätten ska förklara en man vara far till ett barn om det genom en genetisk undersökning är utrett att han är barnets far. Detsamma gäller om det är utrett att en man har haft samlag med barnets mor eller att en insemination eller befruktning utanför moderns kropp har skett med mannens spermier då barnet kan ha till- kommit och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sanno- likt att barnet har tillkommit vid det tillfället. En man som donerat spermier inom svensk hälso- och sjukvård kan dock inte fastställas som far till barnet. Den rättsliga regleringen om moderskap, faderskap och föräldraskap 3.2.4Faderskap vid assisterad befruktning Om modern har genomgått en assisterad befruktning med samtycke av en man som vid behandlingen var hennes make eller sambo och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen, anses mannen som barnets far vid tillämpningen av bestämmelserna i 1 kap. 2–5 §§ (8 § i samma kapitel) FB. Reglerna gör det möjligt att fastställa mannen som far genom bekräftelse enligt 1 kap. 4 § FB eller genom dom enligt 1 kap. 5 § FB, även i sådana fall där mannen inte är genetisk far till barnet. En förutsättning för faderskap vid assisterad befruktning om donerade spermier har använts är dock från att behandlingen har genomförts inom svensk hälso- och sjukvård eller på en behörig inrättning i utlandet och att barnet har rätt att ta del av uppgifter om spermiedonatorn. Det är då till exempel inte längre möjligt att fastställa ett faderskap för moderns sambo genom bekräf- telse eller dom om barnet tillkommit genom en heminsemination.2 Om det brister i någon av förutsättningarna för faderskap vid assisterad befruktning, t.ex. i frågan om samtycke, måste faderskapet fastställas enligt de regler som annars gäller. När den assisterade be- fruktningen har utförts med donerade spermier inom svensk hälso- och sjukvård, finns det i sådana fall ingen möjlighet att genom dom förklara spermiedonatorn som far till barnet (1 kap. 5 § andra stycket FB). Om en spermiedonator vill bekräfta faderskapet enligt 1 kap. 4 § FB kan ett sådant därigenom fastställas (jfr prop. 1984/85:2 s. 21 och prop. 1987/88:160 s. 21). Faderskapet för moderns make kan hävas under vissa förutsättningar som anges i 1 kap. 2 § FB. Om det är utrett att modern har haft samlag med en annan man än maken under tid då barnet kan ha till- kommit och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sanno- likt att barnet har kommit till av den andre kan faderskapet hävas. Detsamma gäller om det på grund av barnets arvsanlag eller annan särskild omständighet kan hållas för visst att mannen i äktenskapet inte är barnets far. Faderskapet kan vidare hävas om barnet har till- kommit före äktenskapet eller under det att makarna levde åtskilda 2017/18:155, bet. 2017/18:SoU20, rskr. 2017/18:368. Den rättsliga regleringen om moderskap, faderskap och föräldraskap och det inte är sannolikt att makarna har haft samlag med varandra under tid då barnet kan ha tillkommit. Domstolen kan i dessa fall förklara att mannen i äktenskapet inte är far till barnet. Ett presumerat faderskap kan också hävas genom att mannen i äktenskapet godkänner en annan mans bekräftelse av faderskapet (1 kap. 2 § FB). införs förändringar i när ett barn tillkommit genom assisterad befruktning med donerade sper- mier.3 Ändringarna avser att stärka barnets rätt att få del av uppgift om spermiedonatorns identitet. Reglerna om faderskap och föräldra- skap blir i dessa fall desamma för par av olika kön och par av samma kön. Reglerna innebär att samtycke av en man som inte är barnets genetiska far kan utgöra grund för faderskap under förutsättning att behandlingen har utförts antingen inom svensk hälso- och sjukvård eller vid en behörig inrättning i utlandet och att barnet har rätt att ta del av uppgifter om spermiedonatorn. En följd av de nya reglerna är att ett faderskap kan hävas om förutsättningarna enligt ovan inte är uppfyllda, t.ex. om barnet har tillkommit genom en assisterad be- fruktning i utlandet med donerade spermier och barnet inte har rätt att ta del av uppgift om donatorns identitet. 3.2.6Talan om att en faderskapsbekräftelse saknar verkan Om faderskapet fastställts genom bekräftelse och det senare visar sig att den som har lämnat bekräftelsen inte är den som reglerna pekar ut som rättslig far till barnet, ska rätten förklara att bekräftelsen saknar verkan mot den som lämnat bekräftelsen. Det kan t.ex. var den situationen att det senare visar sig att modern har haft samlag med en annan man som barnet tillkommit än den man som trodde sig vara far till barnet och som har bekräftat faderskapet. 2017/18:155, bet. 2017/18:SoU20, rskr. 2017/18:368. Den rättsliga regleringen om moderskap, faderskap och föräldraskap 3.3Föräldraskap enligt 1 kap. 9 § Regleringen om föräldraskap finns i 1 kap. 9 § FB. Om en kvinna är gift, registrerad partner eller sambo med en annan kvinna, finns det vid assisterad befruktning en möjlighet att fastställa föräldraskap för den kvinna som inte bär och föder barnet. Föräldraskap måste alltid fastställas genom bekräftelse eller dom. Det finns inte någon regel om presumerat föräldraskap på motsva- rande sätt som för faderskap. För bekräftelse av föräldraskap gäller samma regler som för be- kräftelse av faderskap. En kvinna kan anses som barnets förälder om hon har samtyckt till att en assisterad befruktning utförs på hennes make, registrerade partner eller sambo och det med hänsyn till samt- liga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom be- handlingen. Bestämmelserna i 1 kap. 9 § FB är endast tillämpliga i sådana fall där en assisterad befruktning har utförts enligt 6 eller 7 kap. lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. eller från även om inseminationen eller befruktningen utanför kroppen har utförts vid en behörig inrättning i utlandet och barnet har rätt att ta del av uppgifter om spermiedonatorn.4 Om behandlingen har utförts på annat sätt ska i stället faderskap fastställas för spermiedonatorn enligt reglerna i 1 kap. 3–5 §§ FB. Om det är till fördel för barnet och övriga förutsättningar är upp- fyllda, kan ett gemensamt föräldraskap för moderns make i sådana situationer åstadkommas genom adoption (jfr prop. 2004/05:137 s. 44). 3.4Särskilda regler vid assisterad befruktning av en ensamstående kvinna En ensamstående kvinna kan genomgå assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård. Kvinnan som genomgår den assisterade befruktningen inom svensk hälso- och sjukvård blir barnets enda rättsliga förälder. Faderskap eller föräldraskap ska därför inte fast- ställas om modern vid en sådan behandling var ensamstående och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom den behandlingen. Om det brister i någon av 2017/18:155, bet. 2017/18:SoU20, rskr. 2017/18:368. Den rättsliga regleringen om moderskap, faderskap och föräldraskap dessa förutsättningar, ska faderskapet eller föräldraskapet fastställas. Regeln finns i 1 kap. 3 § FB. Det finns inte något hinder mot att spermiedonatorn bekräftar faderskapet.5 Faderskap eller föräldraskap ska från inte heller fastställas om en ensamstående kvinna har genomgått en assisterad befruktning vid en behörig inrättning i utlandet och barnet har rätt att ta del av uppgifter om spermiedonatorn. Däremot ska faderskap eller föräldraskap fastställas om en ensamstående kvinna har genom- gått en heminsemination. 3.5Särskilda regler om faderskap och moderskap när en av eller båda föräldrarna ändrat könstillhörighet införs särskilda regler om föräldraskap i 1 kap. FB för situationer där personer får barn efter det att någon av dem eller båda har ändrat könstillhörighet.6 Enligt reglerna ska följande gälla. En man som föder barn ska anses som far till barnet, men omfattas av det som i andra kapitel i och andra för- fattningar anges om mor och moderskap. En kvinna som bidrar med sina spermier till ett barns tillkomst, eller som har samtyckt till en assisterad befruktning av sin make eller sambo, ska anses som mor till barnet, men omfattas av det som i andra kapitel i och andra författningar anges om far och faderskap. En man som bidrar med sina spermier till ett barns tillkomst, eller som har sam- tyckt till en assisterad befruktning av sin make eller sambo, ska anses som far till barnet. Faderskap eller moderskap för den som inte har fött barnet ska fastställas genom bekräftelse eller dom. 3.6Barnets rätt till information om donatorn vid assisterad befruktning Ett barn som kommit till genom assisterad befruktning med done- rade könsceller inom svensk hälso- och sjukvård har, när han eller hon uppnått tillräcklig mognad, rätt att få del av de uppgifter om donatorn som finns antecknade i en särskild journal (6 kap. 4–5 b §§ 2014/15:127. 2017/18:155, bet. 2017/18:SoU20, rskr. 2017/18:368. Den rättsliga regleringen om moderskap, faderskap och föräldraskap och 7 kap. 6–7 b §§ lagen [2006:351] om genetisk integritet m.m.). ska bistå ett barn i försök att få del av sådan infor- mation. Från gäller också en skyldighet för en förälder att, så snart det är lämpligt, upplysa barnet om att han eller hon har tillkommit genom en assisterad befruktning med donerade könsceller.7 2017/18:155, bet. 2017/18:SoU20, rskr. 2017/18:368. 4Internationella instrument om barns rätt till föräldrar Enligt direktiven ska utredaren beakta de rättigheter som barn till- erkänns i FN:s konvention om barnets rättigheter (barnkonventio- nen), däribland rätten att få kunskap om sitt ursprung. Utredaren ska även beakta andra grundläggande fri- och rättigheter och särskilt den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna (). I det följande redogörs för relevanta delar av dessa två konven- tioner. Före redogörelsen om konventionernas innehåll finns skäl att kort säga några ord om reglernas status och hur de förhåller sig till svensk rätt. är folkrättsligt förpliktat att följa de konventioner som har tillträtts. och regeringen ska säkerställa att den natio- nella lagstiftningen stämmer överens med internationella åtaganden. Enligt principen om fördragskonform tolkning ska dom- stolar och andra myndigheter tolka svensk rätt på ett sätt som är förenligt med konventionsåtaganden. Om det finns en kon- flikt mellan bestämmelserna i nationell rätt och bestämmelserna i en sådan internationell konvention som inte har inkorporerat, har dock den nationella rätten i regel getts företräde. När det gäller gäller den som lag i , och svenska lagar får inte meddelas i strid med åtaganden under konventionen (2 kap. 19 § regeringsformen). Svensk lag ska där- för i första hand tolkas på ett sådant sätt att den överensstämmer med . Om reglerna skulle stå i strid med varandra, har företräde framför nationell lag. Internationella instrument om barns rätt till föräldrar trädde i kraft den 2 september 1990.1 I artikel 4 förpliktas staterna att vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder samt administrativa och andra åtgärder som behövs för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. Några lagstiftningsåtgärder ansågs inte nödvändiga för att skulle kunna tillträda barn- konventionen. Svensk rätt ansågs vara förenlig med konventionens bestämmelser.2 beslutade att ska bli svensk lag.3 bestämmelser gäller barn, dvs. personer som inte har fyllt , om inte han eller hon blir myndig tidigare enligt den nationella lagstiftningen. Konventionen vilar på fyra grund- läggande principer som ska vara styrande för tolkningen av konven- tionens övriga artiklar. Det är principen om förbud mot diskrimi- nering (artikel 2), principen om barnets bästa i främsta rummet (artikel 3), principen om rätten till liv och utveckling (artikel 6), samt principen om rätten att få komma till tals (artikel 12). Konventionen förmedlar ett förhållningssätt till barn, ett barnperspektiv, där det enskilda barnet och barn som kollektiv ska stå i centrum vid beslut eller åtgärder som rör barnet eller barnen. Att ha ett barnperspektiv grundat i konventionen bygger på en respekt för barnets egna behov, intressen och åsikter.4 Av särskilt intresse för utredningens arbete är de artiklar som avser barnets rätt till familj och identitet. En central sådan artikel är den som avser barnets rätt att, så långt det är möjligt, få veta vilka föräldrarna är och bli omvårdat av dem (artikel 7). Enligt artikeln ska även ett barn efter födseln registreras och ha rätt till ett namn. En allmän registrering av födslar är viktig av flera skäl, och registrer- ingen representerar ett erkännande av varje enskilt barns betydelse i samhället och barnets ställning enligt lag. 1För lydelsen av artiklar på engelska se webbplatsen . För lydelsen på svenska se exempelvis bilagan till Förslag till lag om konvention om barnets rättigheter, prop. 2017/18:186. 1989/90:107, bet. 1989/90:SoU28 och rskr. 1989/90:350. 2017/18:186, bet. 2017/18:SoU25 och rskr. 2017/18:389. Lagändringarna träder i kraft . 4Se , blir svensk lag, SOU 2016:19, s. 92 f. Internationella instrument om barns rätt till föräldrar inte vilka uppgifter som ska registreras. beskriver i sin hand- bok att andra rättigheter förutsätter att registreringen minst bör innehålla barnets namn vid födseln, barnets kön, barnets födelsedatum, platsen där barnet föddes, föräldrarnas namn och adresser samt föräldrarnas medborgarskap.5 Under utarbetandet av konventionen avsåg rätten att, så långt det är möjligt, få veta vilka föräldrarna är, främst rätten för adopterade barn att få vetskap om sina genetiska föräldrar. har frågor som berör barn som tillkommit genom assisterad befruktning väckts av barnrättskommittén i samband med granskningen av stater- nas periodiska rapporter om konventionens tillämpning.6 Tolkningen av artikel 7 är inte entydig när det gäller barnets rätt att få vetskap om sina genetiska föräldrar. Alla länder ger inte barn som har tillkommit med hjälp av donerade könsceller en rätt till vetskap om donatorns identitet. noterade med anledning av gransk- ningen av bl.a. och periodiska rapporter att det kan finnas en motsättning mellan barns rätt att få vetskap om sitt ursprung och regeln om möjlighet att hemlighålla en spermiedona- tors identitet.7 Även artikel 8 kan åberopas till stöd för barnets rätt att få vetskap om sitt ursprung och bör läsas i anslutning till artikel 7. Enligt arti- kel 8 förbinder sig staterna att respektera barnets rätt att behålla sin identitet, inklusive medborgarskap, namn och släktförhållanden såsom dessa erkänns i lag, utan olagligt ingripande.8 Konventionen ger uttryck för föräldrarnas och familjens viktiga roll i barnets liv och utveckling för att tillvarata barnets rättigheter. Konventionens inledning lyfter fram familjen som den grund- läggande enheten i samhället och den naturliga miljön för barnets utveckling och välfärd. Barnets rätt till sina föräldrar uttrycks på olika sätt i konventionen.9 I konventionen betonas att det är föräld- rarna som har ansvar för att barnets behov, intressen och rättigheter 5Unicef (2008) om , s. 92. 6FNs barnrättskommitté består av 18 experter som följer upp hur staterna efterlever konven- tionen genom att granska rapporter som staterna lämnar. 7Se t.ex. Utredningen om föräldraskap vid assisterad befruktning, Föräldraskap vid assisterad befruktning, SOU 2007:3, s. 63 och (2008) om , s. 94 f. 8Unicef (2008) om , s. 97 f. 9Se bl.a. artikel 9 om statens skyldighet att säkerställa att barnet inte skiljs från sina föräldrar, artikel 10 om familjeåterförening och barnets rätt att ha direkt kontakt med båda föräldrarna även om de är bosatta i olika stater samt artikel 11 om statens skyldighet att bekämpa olovligt bortförande av barn. Internationella instrument om barns rätt till föräldrar tas till vara med utgångspunkt i barnets bästa.10 erkänner konventionen barnets rätt till skydd och omvårdnad i de fall då för- äldrarna inte kan fullgöra sitt ansvar (se bl.a. artikel 20). Utgångs- punkten i konventionen är det enskilda barnets behov och intressen, inte föräldrarnas. Var och en har enligt rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens (artikel 8). Rättigheten får bara inskränkas med stöd av lag och bara i den ut- sträckning som är nödvändig med hänsyn till vissa intressen, där- ibland skyddet för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. Rätten till respekt för familjelivet omfattar att det finns en nationell reglering som gör barnets integration med sin familj möjlig från födelsen.11 har i ett antal domar tagit ställning till när en rätt enligt artikel 8 blir aktuell. Det är olika situationer som aktua- liserat tillämpning av artikeln. Från det ögonblick ett barn föds inom äktenskapet, genom själva barnet, existerar en relation mellan barnet och föräldrarna som innebär att en rätt till respekt för familjelivet finns.12 Ett barn som föds i en relation där modern och fadern inte är gifta, men väl bor tillsammans, innebär på motsvarande sätt att en relation existerar från födelsen.13 Ett barn med föräldrar som lever som sambor har därmed som regel en rätt till respekt för familjeliv. Även när föräldrarna inte är sammanboende kan omständigheterna i det enskilda fallet medföra att en relation uppkommit som är tillräcklig för att en rätt till respekt för familjelivet finns. Det innebär att en de facto familj finns.14 Om en persons syfte med att fastställa ett föräldraskap är att skapa en personlig relation till sin förälder, omfattas barnets intressen av rätten till familjeliv. Om syftet är att få klarhet i sin personliga identitet, är det skyddet för privatlivet som blir aktuellt. 10Se bl.a. artikel 5 om att staten ska respektera det ansvar, de rättigheter och skyldighet som tillkommer föräldrarna för barnets utveckling och artikel 18 om föräldrarnas gemensamma ansvar för barnets uppfostran och utveckling. 11Se avgörandena Marckx v. (6833/74), dom och v. (9697/82), dom . 12Berrehab v. (10730/84), dom ). 13Keegan v. (196969/90) dom . 14Kroon v. (1835/91), dom . Internationella instrument om barns rätt till föräldrar Skyddet av privat- och familjelivet är inte absolut. konstaterar att individens intresse av att fastställa ett föräldraskap måste balanseras mot andra intressen i samhället och att staten har ett visst tolkningsutrymme i avvägningen. Det finns flera avgöranden från som slår fast att en stat måste ha effektiva medel för att kunna utreda och fast- ställa faderskap, även när den presumtive fadern inte medverkar till utredningen. I fallen Mikulic mot och och mot hade de presumtiva fäderna inte kommit till de provtagningar som de nationella myndigheterna beslutat om. Männen hade på det sättet förhalat faderskapsutred- ningarna.15 slog i dessa mål fast att en stat har vissa skyldigheter att se till att det finns effektiva medel för att genomföra provtagningar mot en persons vilja. Fallen Grönmark och mot rörde tidsgränser som gällde enligt finsk lag för att väcka en faderskapstalan. För barn som var födda före ett visst datum fick inga faderskapsutredningar genomföras efter en viss tidpunkt eller efter den eventuella faderns död. fann det i princip acceptabelt att uppställa tidsfrister för väckande av faderskapstalan, eftersom detta skapar klarhet och säkerhet i familjerelationer. konstate- rade dock att preklusionsreglerna hade varit så strikta att det i dessa fall, trots DNA-bevisning, inte funnits någon möjlighet att få fader- skapsfrågan prövad. Domstolen såg ett problem med denna typ av regler, eftersom de inte gav något utrymme för intresseavvägningar i de enskilda fallen.16 I fallet Jevremovic mot fann att en långsam handläggning av ett faderskapsmål utgjorde en kränkning av ett barns rätt till respekt för sitt familjeliv, eftersom barnet hade tvingats att leva i ovisshet om identitet och ursprung.17 Genom praxis har det även slagits fast att rätten till privat- och familjeliv inkluderar en rätt att känna till sitt genetiska ursprung. Ett centralt avgörande för den frågan är Jäggi mot Schweiz.18 Den presumtive fadern hade vägrat 15Mikulic v. (53176/99), dom , och v. (60176/00), dom . 16Grönmark v. (17038/04) och v. (36498/05), domar . 17Jevremovic v. (3150/05), dom , se även , SvJT 2007 s. 962 och Mänskliga rättigheter (2012) s. 378. En kränkning förelåg också i fallet och mot (se not 15) där det tog innan faderskapsmålet avgjordes. 18Jäggi v. (58757/00), dom . Internationella instrument om barns rätt till föräldrar att genomgå provtagningar för att fastställa faderskapet. Efter hans död, och efter att säkrare metoder för provtagning hade utvecklats, begärde sökanden att ett vävnadsprov skulle tas från den avlidnas kvarlevor för genomförande av en DNA-analys. Kvarlevorna fanns bevarade i en grav. Detta tillät inte staten. Det fanns inga arvsrätts- liga aspekter i fallet. Sökanden hade vuxit upp i fosterhem och hade under hela sin barndom haft regelbunden kontakt med den nu av- lidna mannen. Sökandens mor hade sagt till honom att mannen var hans far och hans enda intresse i processen var att få klarhet i detta. Domstolen konstaterade att sökanden, som vid tiden för domen var , under hela sitt liv hade försökt få reda på vem som var hans far och att hans agerande tydde på att ovissheten om detta hade orsakat honom psykiskt lidande. Domstolen noterade också att det enbart var tack vare sökanden som dispositionsrätten till gravplatsen hade förnyats. Ingen annan anhörig hade visat något intresse för att bevara graven intakt. Ingen hade heller anfört några religiösa eller filosofiska skäl som talade mot att ett prov togs på kroppen. Vad gäller skyddet för den avlidnas eget privatliv, uttalade domstolen att en persons privatliv inte påverkas negativt av att ett vävnadsprov för genomförande av en DNA-analys tas från kroppen efter dennes död. Med hänsyn till omständigheterna i fallet fann att sökandens intresse att få veta sitt ursprung vägde tyngre än de in- tressen som kunde tala mot en provtagning. Som angetts ovan är rätten att känna till sitt genetiska ursprung inte absolut. Det framträder tydligt i fallet Odièvre mot Frankrike.19 Sökanden hade vuxit upp i en adoptivfamilj. Som vuxen begärde hon att få tillgång till sekretessbelagda allmänna handlingar som innehöll uppgifter om hennes genetiska mor, vilket staten inte medgav. fann att staten inte hade brutit mot Europa- konventionen genom att ge moderns rätt till anonymitet företräde framför dotterns rätt att känna till sitt ursprung. Av praxis framgår också att det inte endast är unga människor som anses ha ett behov av att få vetskap om sina föräldrar. Domstolen har i avgörandet Jäggi v. konstaterat att en individs intresse av att känna till sitt ursprung inte upphör utan tvärtom ökar med åldern. Intresset av att känna till sin genetiska identitet upphör inte heller i och med att föräldern avlider. 19Odièvre v. (42326/98), dom . Internationella instrument om barns rätt till föräldrar