sou · H6B369 · 2018-08-29 00:00:00 — Det har dock framkommit att material är under omarbetning med avsikten att ny information ska tillföras.40 Det handlar bl.a. om uppgifter om könsstympning, ny lagstiftning på området, särskilda risker inför lov, dokumentation över kontakter och diskussioner med elever i dessa frågor samt det nationella kompe- tensteamets roll. Vidare har regeringen under utredningens slutskede antagit en handlingsplan mot könsstympning av flickor och kvinnor.41 Som ett led i handlingsplanen har fått i uppdrag (åtgärd 4 i handlingsplanen) att vidta de åtgärder myndigheten finner lämpliga för att bl.a. elevhälsan ska ha tillgång till kunskapsstöd för att systematiskt arbeta förebyggande mot våld, upptäcka våldsutsatt- het och bedöma stödbehov. Kunskapsstödet ska, när så är relevant, inkludera våld i en hederskontext och hedersrelaterade brott såsom äktenskapstvång, vilseledande till tvångsäktenskapsresa och köns- stympning.42 Med tanke på denna utveckling bedömer vi att något ytterligare uppdrag inom skolans område inte bör föreslås av utred- ningen. Däremot är det enligt utredningen viktigt att och inom ramen för sitt pågående arbete beaktar att det kan finnas behov av tydliga rutiner som tar sikte på i vilka situationer det finns anledning att kontakta eller polisen – särskilt vid misstankar om en nära förstående utlandsresa eller då barn ute- blir efter t.ex. ett lov – samt hur samverkan i övrigt kan ske med andra myndigheter. 40Revideringen avses vara klar . 41Regeringsbeslut S201/03931/JÄM. 42Av handlingsplanen framgår bl.a. följande. Skolan möter alla barn och unga och har därför en unik möjlighet att kunna göra skillnad. Det är viktigt att personal inom elevhälsan har kun- skap om i vilka sammanhang hedersrelaterat våld och förtryck inklusive könsstympning före- kommer. Likaså är det viktigt att personalen vet vilken hjälp det finns att få och vilka personer som ska kontaktas när det förekommer oro kring hedersrelaterat våld och förtryck inklusive könsstympning. Personal som arbetar i skolan har en skyldighet att anmäla till socialnämnden om de misstänker att ett barn far illa, och det är viktigt att all personal förstår sitt eget ansvar. För den som är anställd i skolan kan det vara svårt att känna igen symptom och tecken på att ett barn befinner sig i en hederskontext och exempelvis har utsatts eller riskerar att utsättas för könsstympning. Elevhälsan ska enligt skollagen arbeta hälsofrämjande och förebyggande. Med en samlad stärkt kunskap i dessa frågor kan elevhälsan stödja andra yrkesgrupper i skolan. Ett effektivt arbete vid myndigheterna När det gäller könsstympning finns det för hälso- och sjukvårdens del ett stödmaterial som tagit fram.43 Stödet omfattar bl.a. verksamheten inom mödrahälsovården, barnhälsovården, elev- hälsan och andra situationer när barn och unga söker vård. Av mate- rialet framgår bl.a. att en anmälan till genast ska göras vid misstankar om att en flicka riskerar bli utsatt för könsstympning. Även frågan om polisanmälan nämns liksom möjligheten att vända sig till det nationella kompetensteamet för vägledning. Motsvarande stöd med rutiner och information saknas dock såvitt utredningen känner till för frågor om tvångsäktenskap. Även om sådana frågor inte har en lika tydlig koppling till hälso- och sjukvården som köns- stympning kan det alltjämt förekomma att personal inom vården får kännedom om att någon riskerar att giftas bort i eller i ut- landet. Mot denna bakgrund har vi även övervägt om bör ges ett uppdrag som rör denna fråga. Ovannämnda åtgärd 4 i handlingsplanen mot könsstympning av flickor och kvinnor omfattar emellertid framtagandet av kunskapsstöd också för hälso- och sjuk- vården och ska omfatta bl.a. frågor om tvångsäktenskap. Vi bedömer därför att något ytterligare uppdrag inte bör föreslås inom detta område. Även inom ramen för uppdrag på hälso- och sjukvårdsområdet är det enligt utredningen dock viktigt att be- hovet av tydliga samverkansrutiner beaktas (i enlighet med vad vi anfört ovan om skolan). Samverkan kan även förbättras när det gäller arbetet med att hjälpa personer som förts utomlands för att ingå barnäktenskap, tvångsäktenskap eller könsstympas Utredningens bedömning: Inom detta område finns ett behov av att förbättra den myndighetssamverkan som sker på ett över- gripande plan. Detta gäller främst förhållandet mellan Utrikes- departementet och . Samverkan i dessa frågor bör ske i fast och strukturerad form. Även när det gäller hanteringen av enskilda ärenden finns det utrymme för en förbättrad sam- verkan, mellan främst socialtjänsterna och utrikesförvaltningen. bör därför ges ett uppdrag som tar sikte på att utveckla denna samverkan. 43Socialstyrelsen (2016), Kvinnlig könsstympning – ett stöd för hälso- och sjukvårdens arbete. Ett effektivt arbete vid myndigheterna Det myndighetsnätverk mot hedersrelaterat våld och förtryck som vihar nämnt ovan har självfallet möjlighet att samverka även i frågor som rör hjälp till personer vilka har förts utomlands för att giftas bort eller könsstympas. ingår emellertid inte i nätverket. Vidare är de frågeställningar som kan uppkomma när det gäller personer som är nödställda utomlands relativt specifika. Frågan är därmed om någon ytterligare samverkan på övergripande nivå krävs. I Utredningen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barn- äktenskap sades bl.a. följande om myndigheternas samverkan i frågor om gränsöverskridande ärenden om tvångsäktenskap: existerar inte någon strukturerad samverkan kring nödställda i ut- landet mellan , , Åklagarmyn- digheten och . Vår bedömning är att samverkan på om- rådet torde kunna utvecklas. Det kan finnas mer övergripande samver- kansfrågor och rollfördelningsfrågor där det är viktigt med en samsyn mellan myndigheterna. Det kan t.ex. handla om kostnader för hemresa, förutsättningar för utbyte av information, praktiska rutiner i samband med nödställdas hemresa m.m. Samverkan och informationsutbyte kan vara avgörande även vid hanteringen av ett konkret ärende. Handlägg- ningen kan underlättas om det finns vissa upparbetade kanaler för detta. Med hänsyn till det sagda anser vi att de uppräknade myndigheterna bör stärka sin samverkan kring gränsöverskridande ärenden i vilka det finns en problematik kring heder, äktenskap mot den egna viljan eller barn- äktenskap. Någon sådan strukturerad samverkan som avsågs i utredningen finns fortfarande inte, vilket har påpekats i olika sammanhang. Polis- myndigheten har bedömt att behovet av en förbättrad samverkan kvarstår.44 Viss samverkan sker förvisso mellan t.ex. och , men inte någon regelbun- den sådan. Även utredningen bedömer att det finns ett behov av en för- bättrad samverkan mellan främst och Social- styrelsen när det gäller nödställda som har förts utomlands för att t.ex. giftas bort. Samma sak gäller när det är fråga om könsstymp- ning. Sådana internationella ärenden aktualiserar nämligen en rad övergripande frågor, såsom bl.a. ansvars- och arbetsfördelningen mellan socialtjänsterna och utrikesförvaltningen utifrån gällande 44Polismyndigheten (2017), Uppföljning av regeringens jämställdhetsmål på rättsväsendets område, A0066/326/2016, s. 10. Ett effektivt arbete vid myndigheterna Mot bakgrund av att även identifierat ett samverkansbehov med och i dessa frågor kan det övervägas om också denna myndighet bör ingå i ett sådant arbete. Däremot framstår det inte som lika nödvändigt att deltar med tanke på att denna myndighet har ett snävare uppdrag än . Enligt utredningen är det angeläget att på alla möjliga sätt för- bättra möjligheterna att föra hem personer som förts utomlands för att ingå barnäktenskap, tvångsäktenskap eller könsstympas, vilket vi bedömer att en fast och strukturerad övergripande samverkan bör bidra till. Även Kommuner och Landsting bör kunna invol- veras i en sådan övergripande samverkan eftersom den kommunala verksamheten berörs. Om en strukturerad samverkan på en över- gripande nivå etableras kan detta förhoppningsvis skapa en plattform för att förbättra även samverkan i enskilda ärenden. När det gäller hanteringen av enskilda ärenden är ett samarbete mellan utrikesförvaltningen och ofta nödvändigt för att försöka hjälpa den som förts utomlands för att giftas bort eller könsstympas hem till En sådan samverkan kan aktualiseras när och civilrättsliga ärenden (UD-KC) får kännedom om att en person befinner sig i en sådan situation utomlands och därför kontaktar den kommun som är ansvarig. Omvänt kan kontakta Utrikesdeparte- mentet om den känner till att någon har förts utomlands och be- höver konsulär hjälp. Hur UD-KC bedriver sitt arbete i samverkan med bl.a. i sådana s.k. familjekonfliktsärenden har redo- visats i avsnitt 6.3.2. Även om samarbetet mellan och ofta synes fungera väl har det kommit till utredningens kännedom att vissa problem kan uppstå. Dessa hänger främst ihop med att kunskaperna hos landets socialtjänster i dessa frågor skiljer sig åt (vilket i och för sig är förståeligt). När UD-KC är i kontakt med berörda social- tjänster kan det variera hur dessa ställer sig till sitt ansvar för den person som är nödställd utomlands. Frågetecken kan uppstå från sida kring ansvarsfördelningen mellan utrikesförvalt- ningen och , befogenheter enligt SoL och LVU när den hjälpbehövande befinner sig utomlands och huru- vida det är eller som ska stå för Ett effektivt arbete vid myndigheterna sådana utlägg som är nödvändiga för hemresa (dvs. om bestämmel- serna i SoL eller lagen om konsulärt ekonomiskt bistånd ska tillämpas). Det kan vidare förekomma att är osäker på i vilken utsträckning den kan förmedla information till UD-KC trots att den nödställde lämnat ett medgivande om att efterge eventuell sekretess, eftersom ett sådant besked ofta lämnas till utrikesförvaltningen och inte direkt till . För att ska kunna samverka effektivt med UD-KC i enskilda ärenden krävs det enligt utredningens bedömning tillgång till ett tydligt stödmaterial för hanteringen av dessa frågor. Det finns visserligen viss information från som anknyter till frågor om personer som är nödställda utomlands men det finns inget övergripande och konkret skrivet om hur bör gå till väga då någon är nödställd i utlandet i samband med barnäktenskap, tvångsäktenskap eller könsstympning. Det material som finns är vidare delvis inaktuellt. Enligt utredningens bedömning bör Social- styrelsen därför ges i uppdrag att utveckla socialtjänsternas möjlig- heter att samverka effektivt med bl.a. utrikesförvaltningen genom att ta fram stödmaterial eller liknande som rör hanteringen av ären- den om barn och unga, men även vuxna, som befinner sig utomlands för könsstympnings-, barnäktenskaps- eller tvångsäktenskapsända- mål. Ett sådant uppdrag bör genomföras tillsammans eller i samråd med andra berörda myndigheter och aktörer, som t.ex. Länsstyrel- sen i , Kommuner och Landsting samt . Avslutningsvis ska det tilläggas att både den övergripande sam- verkan och det stödmaterial som utredningen menar behövs själv- fallet kan omfatta även en bredare kategori av personer som är nöd- ställda i utlandet p.g.a. skäl hänförliga till hedersrelaterat våld och förtryck (dvs. även andra frågor än barnäktenskap, tvångsäktenskap och könsstympning). Ett effektivt arbete vid myndigheterna Arbetsmetoder i ärenden om barn- och tvångsäktenskap samt könsstympning med internationella inslag Utredningens bedömning: Satsningen inom familjekonfliktsområ- det med fokus på frågor om barn- och tvångsäktenskap för åren 2018–2020 bör utvärderas för att undersöka om en perma- nent ordning med tjänstemän specialiserade inom frågor om bl.a. barn- och tvångsäktenskap men även könsstympning (motsvar- ande de norska integreringsrådgivarna) bör införas inom utrikes- förvaltningen. Vidare bör det uppmärksammas att kommuner och andra kan ha ett visst utrymme att använda sig av ekonomiska åtgärder för att verka för att personer som har förts utomlands återförs till . I avsnitt 7.3.3 har vi redovisat våra överväganden när det gäller Polis- myndighetens och arbete mot tvångsäkten- skap och könsstympning, bl.a. i fråga om användandet av inter- nationell rättslig hjälp i ärenden med internationella inslag. I detta avsnitt redovisar vi våra övriga överväganden och bedömningar av- seende myndigheternas arbetsmetodik. och det nationella kompetensteamet Som framgått i avsnitt 7.4.4 skiljer sig arbetet mot tvångsäktenskap och könsstympning i och sig i vissa avseende från det svenska. Det norska kompetanseteamet agerar t.ex. som kon- taktpunkt och samordnare av arbetet mellan de norska ambassaderna och berörda inhemska myndigheter (det är dock inte obligatoriskt att gå via kompetanseteamet). Enligt uppgifter till utredningen är denna ordning till stor hjälp för den norska utrikesförvaltningen. I är det dock den aktuella ambassaden som direkt har kontakt med kompetanseteamet alternativt direkt med berörda inhemska myndigheter om så bedöms lämpligt. I är det UD-KC som agerar som en länk mellan ambassaderna och inhemska myndigheter. Det har inte framkommit annat än att denna ordning fungerar bra och att det inte finns anledning att ge det svenska kompetensteamet en samordningsroll motsvarande den norska. Enligt utredningen fram- står det inte heller som nödvändigt att inrätta en särskild enhet Ett effektivt arbete vid myndigheterna liknande FMU eftersom det vid UD-KC redan finns en upparbetad kompetens och erfarenhet av de aktuella frågorna. Sådana organisa- toriska ändringar får även anses ligga utanför ramen för vårt uppdrag. Däremot framstår det enligt vår uppfattning som en god idé med en ordning inom utrikesförvaltning som innebär att det finns tjänste- män vilka arbetar särskilt med konsulära familjekonfliktsärenden, innefattande bl.a. frågor om barn- och tvångsäktenskap samt köns- stympning. Ett sådant upplägg ger möjligheter för UD-KC och utrikesrepresentationen att ytterligare förbättra kompetensen och arbetsmetoderna när det kommer till att återföra personer som är nödställda i utlandet av familjekonfliktsskäl, t.ex. i samband med tvångsäktenskap och könsstympning. På sätt och vis har utredningen föregåtts i denna del genom att regeringen beviljat ökade anslag för åren 2018–2020 för satsningar inom familjekonfliktsområdet med fokus på frågor om barn- och tvångsäktenskap (prop. 2017:18:1, Utgifts- område 5 s. 36 och 40). har planerat använd- ningen av medlen på så sätt att ett antal särskilda tjänster kommer att inrättas inom den konsulära verksamheten med placeringar inom utrikesförvaltningen. Tre tjänster ska inrättas på UD-KC och en tjänst vid ambassaden i respektive en vid ambassaden i , med arbete liknande de norska integreringsrådgivarnas roll. Utredningen bedömer att denna verksamhet bör utvärderas och om så bedöms lämpligt därefter görs till ett permanent inslag i den konsulära verksamheten. Enligt vår bedöm- ning vore en permanent ordning med särskilda tjänstemän speciali- serade på bl.a. barn- och tvångsäktenskap samt könsstympning som utgångspunkt ett välkommet steg för att närma sig det arbetssätt som visat sig framgångsrikt i och . I avsnitt 6.3.1 har vi gått igenom vissa ekonomiska frågeställningar som kan aktualiseras om barn och unga eller dess vårdnadshavare vistas utomlands, t.ex. i samband med barnäktenskap, tvångsäkten- skap eller könsstympning. Ett möjligt sätt att verka för att t.ex. barn som mot sin vilja befinner sig utomlands i dessa syften återförs till är nämligen att informera berörda familjer om de ekono- miska konsekvenser som en sådan utlandsvistelse kan få, eller ytterst, Ett effektivt arbete vid myndigheterna att se till att bidrag eller förmåner dras in eller minskas. Enligt infor- mation som lämnats till utredningen förekommer ett sådant tillväga- gångssätt i . Även vitesförelägganden kan vara aktuellt vid brist- ande skolplikt. En längre utlandsresa bör t.ex. kunna riskera en vårdnadshavares rätt till försörjningsstöd enligt 4 kap. 1 § Sol om denne är arbetslös och p.g.a. utlandsvistelsen inte kan anses stå till arbetsmarknadens förfogande. Vidare kan försörjningsstöd inkludera bistånd beräknat utifrån att det finns hemmavarande barn i familjen. Även en sådan del av försörjningsstödet bör kunna bli aktuellt att dra in om ett barn inte längre bor i hemmet p.g.a. en utlandsvistelse. Likaså kan rätten till bostadsbidrag förutsätta att vårdnadshavaren bor tillsammans med barnet (96 kap. socialförsäkringsbalken). När det gäller rätten till barnbidrag kan en sådana förmån endast utgå om en utlands- vistelse kan antas vara längst (5 kap. 14 § socialförsäk- ringsbalken). Det finns således ett antal biståndsformer och förmåner som kan upphöra eller sättas ned om ett barn eller dess vårdnads- havare lämnar landet. Också vite vid bristande skolplikt p.g.a. att ett barn vistas utomlands kan aktualiseras för vårdnadshavare, även om skolplikten inte omfattar gymnasiet och få ärenden i denna kategori synes gå så långt att vite föreläggs eller sedermera döms ut. Ekonomiska åtgärder i linje med ovanstående (eller information om vad en utlandsvistelse kan medföra i detta hänseende) bör alltså kunna användas som ett sätt att försöka få vårdnadshavare att åter- föra ett barn till . Våra överväganden i den här delen handlar således inte om att ändra den befintliga lagstiftningen utan om att sätta ljuset på att det kan finnas ett utrymme för myndigheterna att vidta ekonomiska åtgärder som ett led i ansträngningarna att få hem ett barn som förts utomlands för att könsstympas eller ingå äkten- skap. Hur det närmare skulle kunna gå till i det enskilda fallet är dock fråga för de tillämpande myndigheterna att ta ställning till. Viktigt är dock att framhålla att sådana åtgärder alltid måste ske med barnets bästa för ögonen. Det kan vidare förutses att sekretessfrågor kan uppstå i den mån ekonomiska åtgärder kräver utbyte av information mellan myndigheter eller inom t.ex. en , bero- ende på hur nämndorganisationen är arrangerad. På ett allmänt plan bör ekonomiska åtgärder dock i vissa fall kunna spela en roll i det samlade arbete som krävas för att få hem en nödställd person från utlandet. Ett effektivt arbete vid myndigheterna I behovet av samverkan ligger också att ansvarsfördelningen mellan olika myndigheter måste vara tydlig. Det får inte inträffa att någon fråga faller mellan stolarna. Enligt direktiven ska utredningen undersöka om ansvarsfördel- ningen mellan myndigheterna är tydlig och ändamålsenligt utformad samt om det finns luckor mellan myndigheternas fastställda ansvars- områden. Utredningen har valt att begränsa undersökningen till Social- styrelsen, , i och Nationellt centrum för kvinnofrid vid , vilka synes vara de aktörer vars uppdrag främst riskerar att överlappa varandra. 7.5.2Regeringens styrning av uppdragen Regeringens arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck har inklu- derat ett stort antal uppdrag till flera myndigheter. Uppdragen har dock inte sällan varit tillfälliga och ibland otillräckligt koordinerade. När det gäller delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra (hedersrelaterat våld och förtryck inkluderat) har flera statliga utred- ningar pekat på att det finns ett behov av att regeringen utvecklar och samordnar styrningen.45 I betänkande Mål och myndighet (SOU 2015:86) beskrivs hur frånvaron av en permanent förvalt- ningsstruktur på jämställdhetens område hindrar ett strategiskt och långsiktigt jämställdhetsarbete. viktigaste slutsats blev därför att det krävs en fast och permanent struktur på nationell nivå för att regeringen ska kunna säkerställa att politiska prioriteringar genomförs. I slutbetänkandet lämnade utredningen därför förslag om att bl.a. inrätta en jämställdhetsmyndighet. I för- slaget ingick också att de nationella uppdragen till i 45Se till exempel SOU 2014:49 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga och SOU 2015:55 Nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck samt Stats- kontoret (2016), Nationella uppdrag om mäns våld mot kvinnor, En analys av regeringens styr- ning. Ett effektivt arbete vid myndigheterna ska bli permanenta men övertas av den nya myn- digheten. inrättades och har cirka 50 anställda. Myndigheten ska säkerställa att regeringens jämställdhetspoli- tiska prioriteringar får genomslag genom att bidra till ett effektivt genomförande av jämställdhetspolitiken. uppgift är att arbeta med uppfölj- ning, analys, samordning, kunskap och stöd i syfte att nå de jäm- ställdhetspolitiska målen och bidra till en strategisk, sammanhållen och hållbar styrning och ett effektivt genomförande av jämställd- hetspolitiken (2 § förordningen [2017:937] med instruktion för Jäm- ställdhetsmyndigheten). Myndigheten ska arbeta för att göra den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor känd, öka sam- ordningen och bidra med kunskap, metoder och stöd i genomföran- det (se skr. 2016/17:10). Av myndighetens fem avdelningar arbetar en avdelning med frågor som rör den nationella strategin. uppdrag omfattar också frågor om hedersrelaterat våld och förtryck, vilket särskilt nämns i instruk- tionen. Myndigheten ska bl.a. främja utvecklingen av förebyggande insatser samt synliggöra och motverka hedersrelaterat våld och för- tryck med inriktning på nationell kunskapsutveckling och strate- giska övergripande frågor (4 § förordningen med instruktion för ). Av regleringsbrevet framgår att särskilt ska sammanställa, sprida och ut- veckla effektiva arbetsmetoder för våldsförebyggande arbete med unga män och pojkar i hederskontext.46 ska ha en nära samverkan med andra statliga myndigheter, samt med kommuner, landsting, regioner, det civila samhället och näringslivet. 46Regeringsbeslut S2017/07218/RS (delvis). Ett effektivt arbete vid myndigheterna är en myndighet med en bred verksamhet som rör socialtjänst och hälso- och sjukvård. har bl.a. till upp- gift att ge kunskapsstöd och stöd till metodutveckling till personal i och hälso- och sjukvården om hedersrelaterat våld och förtryck. har haft flera regeringsuppdrag inom området, till exempel att kartlägga internationell forskning och förekomsten av hedersrelaterad problematik i , följa upp resultaten av insatser mot hedersrelaterat våld samt analysera behovet av vägledning och utvärdering inom och hälso- och sjukvården samt att förbättra kompetensen inom dessa verksamheter. har också fått i uppdrag att stödja genomförande och uppföljning av den nationella strategin.47 Regeringsuppdraget inom ramen för strategin består av 10 deluppdrag som rör tre om- råden: kunskap om förekomst av våld och våldsrelaterade insatser (bl.a. ska en nationell kartläggning av hedersrelaterat våld och för- tryck genomföras, deluppdrag 548) samt kompetensstöd respektive metodutveckling för vård- och omsorgspersonal.49 Härutöver kan nämnas att har utarbetat en hand- bok; Våld – om och hälso- och sjukvårdens arbete med våld i nära relationer (, 2016) som om- fattar hedersrelaterat våld samt publicerat ett antal olika utbildnings- material rörande bl.a. könsstympning.50 47Regeringsbeslut S2017/01221/JÄM. 48Kartläggningen ska redovisas . En delredovisas har gjorts den 30mars 2018 men några delresultat redovisas inte i rapporten. 49Socialstyrelsen har lämnat ytterligare tre redovisningar utifrån det nationella uppdraget. Frågor om våld – En kartläggning av hur och hälso- och sjukvården frågar om våldsutsatthet och våldsutövande samt användning av bedömningsmetoder, Fördjupad fortbildning om hedersrelaterat våld och förtryck – Slutredovisning av deluppdrag 6 och Förslag på indikatorer för uppföljning av den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor – Slutredovisning av deluppdrag 1. 50År 2015 försågs hälso- och sjukvården med skriften Flickor och kvinnor i som kan ha varit utsatta för könsstympning – en uppskattning av antalet och en webbutbildning om köns- stympning. Myndigheten har också framställt ett handledningsmaterial om könsstympning för dem som arbetar med samhällsorientering för nyanlända. Ett effektivt arbete vid myndigheterna