sou · H6B329 · 2018-04-10 00:00:00 — I utredningen framhålls att genom att en stor del av högskolans utbildningsutbud är tillgängligt i form av fristående kurser inklusive distans- och deltidskurser så skapas möjlig- heter för individer att ta del av detta utbud när de vill vidareutbilda eller fortbilda sig. Sedan högskolereformen 1993 har dock pro- grammen ökat i det svenska högskoleutbudet. utgjordes två tredjedelar av högskoleutbudet av program, hade andelen program ökat till tre fjärdedelar. –2013 minskade antalet fristående kurser med 17 procent.4 I betänkandet görs därför bedömningen att högskolorna inte ytterligare bör minska utbudet av fristående kurser. 4 SOU 2015: 70 Högre utbildning , s. 151. I promemorian Validering med mervärde berörs uppdragsutbildning kortfattat.5 Det konstateras att uppdragsutbildning är ett viktigt verktyg för att möta enskilda arbetsgivares eller branschers behov av kompetensutveckling för de anställda. Enligt promemorian kan uppdragsutbildning också ge möjlighet till kompletterande utbildning för arbetssökande som har behov av att uppgradera sin kompetens för att snabbare få ett nytt arbete. Det anges i promemorian att det inom ramen för högskolans uppdragsutbildningar inte finns någon författningsreglerad möjlig- het att tillgodoräkna sig andra studier eller arbetserfarenhet som motsvarar bestämmelserna för reguljär högskoleutbildning. Vad som regleras i förordningen om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor är enbart tillgodoräknande av den genomgångna upp- dragsutbildningen, inte tidigare studier eller kunskaper och färdig- heter som baseras på yrkeserfarenhet. Enligt Utbildningsdeparte- mentets promemoria är detta en omständighet som kan innebära att utbildningstiden för dem som deltar i uppdragsutbildning förlängs. I promemorian hänvisas till att regeringen gett Universitetskanslers- ämbetet i uppdrag6 att genomföra en uppföljning av uppdragsutbild- ning vid universitet och högskolor och att departementet i samband med redovisningen av uppdraget avser att analysera frågan om till- godoräknande av reell kompetens inom uppdragsutbildning. I () uppdrag att följa upp utbild- ning som bedrivs som uppdragsutbildning vid universitet och hög- skolor ingick att ge en beskrivning av hur uppdragsutbildningen utvecklats , bland annat med avseende på omfattning, intäkter, vilka slags utbildningar som bedrivs i uppdragsutbildningsform och att följa upp och analysera hur förordningen om uppdragsutbildning och övriga relevanta föreskrifter tillämpas. UKÄ skulle även redo- göra för hur lärosätena såg på förordningen och dess innehåll. 5Ds 2016:24 Validering med mervärde, s. 97–98. 6Regeringsbeslut U2015/1879/UH Kartläggningen visade att många lärosäten ansåg att fler grupper av uppdragsgivare borde kunna komma i fråga som beställare av uppdragsutbildning. UKÄ konstaterade att förordningen präglades av en mer restriktiv syn på uppdragsutbildning än vad som framgår av uttalanden i olika förarbeten. UKÄ menade att fokus för upp- dragsutbildningsförordningen framför allt var risken för missbruk av uppdragsutbildning, och att man i bakgrunden kan ana en oro för att enskilda individer ska köpa sig en plats på populära högskole- utbildningar vid sidan av ordinarie antagningsväsende.7 I rapporten lämnade UKÄ förslag till ändring av förordningen som innebar att kretsen som kan beställa uppdragsutbildning av arbetsmarknadsskäl skulle vidgas. Regeringen beslutade om en sådan ändring . Ändringen innebar att även juridiska personer, som till exempel , företag och fackliga organisationer, kan vara upp- dragsgivare för uppdragsutbildning av arbetsmarknadsskäl vid universitet och högskolor. Högskolor och universitet som har staten som huvudman och som omfattas av högskolelagen (1992:1434) får bedriva uppdragsutbild- ning enligt bestämmelserna i förordningen (2002:760) om uppdrags- utbildning vid universitet och högskolor (1 §). Med uppdrags- utbildning menas utbildning som anordnas mot avgift från annan än en fysisk person för den som uppdragsgivaren utser (2 §). Utbildningen måste knyta an till sådan högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå som högskolan har examensrätt för. Om beställaren är en offentlig uppdragsgivare inom eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) gäller att uppdraget ska avse personalutbildning eller utbildning som behövs av arbets- marknadsskäl eller av biståndspolitiska skäl. Kravet på att utbild- ningen ska avse personalutbildning gäller inte om utbildningen enligt beslut av regeringen ska ges på uppdrag av svenska staten för 7 (2016c) Uppdragsutbildning vid universitet och högskolor, s. 51. en bestämd kategori av personer. För utbildning som inte har en offentlig uppdragsgivare gäller i stället att uppdraget ska avse personal- utbildning som är ägnad att få betydelse för deltagarnas arbete åt uppdragsgivaren eller utbildning som behövs av arbetsmarknads- skäl (3 §). Vidare får grundutbildning till polisman bedrivas som uppdragsutbildning om utbildningen enligt beslut av regeringen får ges av en högskola på uppdrag av svenska staten (3 a §). Uppdragsutbildning får inte bedrivas på ett sådant sätt eller i en sådan omfattning att den får en negativ inverkan på den högskole- utbildning på grundnivå eller avancerad nivå som högskolan ska bedriva. En högskola som anordnar uppdragsutbildning som omfattar studier motsvarande mer än 60 högskolepoäng, ska skriftligen under- rätta om det (4 §). Vid uppdragsutbildning ska full kostnadstäckning enligt avgifts- förordningen (1992:191) uppnås och högskolorna får själva bestämma avgiftens storlek (5 §). De som deltar i uppdragsutbildning får ges betyg och examens- bevis eller kursbevis enligt bestämmelserna för högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå, om samma kvalitetskrav ställs på uppdragsutbildningen som på motsvarande högskoleutbildning. Detta gäller även om deltagarna saknar behörighet för tillträde till hög- skoleutbildning (6 §). Den som har gått igenom sådan uppdragsutbildning som anges i 6 § har rätt att tillgodoräkna sig utbildningen som högskole- utbildning på grundnivå eller avancerad nivå (7 §). Universitets- och högskolerådet får meddela de ytterligare före- skrifter som behövs för tillämpningen av förordningen (8 §). 6.2.2Föreskrifter utfärdade av Universitets- och högskolerådet Universitets- och högskolerådets föreskrifter om uppdragsutbild- ning vid universitet och högskolor (UHRFS 2013:11) anger att en högskola ska fastställa riktlinjer för uppdragsutbildning, att skriftliga avtal ska tecknas mellan högskolan och uppdragsgivaren och att information om omfattningen och inriktningen av högskolans upp- dragsutbildning ska vara lättillgänglig (1 §). Deltagare i uppdrags- utbildning får undervisas tillsammans med studenter i högskole- utbildning på grundnivå eller avancerad nivå om högskoleutbild- ningen inte påverkas negativt (2 §). Högskolans underrättelse till om uppdragsutbildning som omfattar studier mer än 60 högskolepoäng ska lämnas när det skriftliga avtalet är undertecknat av parterna till- sammans med en kopia av avtalet (3 §). Slutligen anger föreskrifterna att ett villkor för att uppdrags- utbildningen ska anses ha samma kvalitet som högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå är att högskolan har kursplaner och utbildningsplaner samt utser examinator på samma sätt som i högskoleutbildningen på dessa nivåer (4 §). 6.2.3Tillgodoräknande av tidigare lärande inte möjligt inom en uppdragsutbildning Uppdragsutbildning är inte högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå utan utbildning som anordnas mot avgift och regleras i en särskild förordning. Högskoleförordningen (1993:100) är inte tillämplig för en uppdragsutbildning. Detta innebär att inte heller bestämmelserna i 6 kap. 6–8 §§ högskoleförordningen som rör tillgodoräknande är tillämpliga. Endast den som är student kan komma i fråga för tillgodoräknande enligt högskoleförordningen, om inte annat framgår av lag eller förordning (8 § andra stycket). En möjlighet till tillgodoräknande har reglerats i förordningen om uppdragsutbildning. En deltagare som genomgått en uppdrags- utbildning som uppfyller kvalitetskraven för högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå kan få ett kursbevis eller ett examens- bevis enligt reglerna för sådan högskoleutbildning. Deltagaren har då rätt att enligt förordningen tillgodoräkna sig resultatet av uppdrags- utbildningen som högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå. En deltagare i uppdragsutbildning behöver alltså inte vara student för att få ansöka om att få den genomgångna utbildningen tillgodoräknad. För uppdragsutbildning som inte uppfyller kvalitets- kraven för högskoleutbildning på grundnivå och avancerad nivå finns inte motsvarande rätt till tillgodoräknande i förordningen om uppdragsutbildning. Uppdragsutbildning kan inte heller tillgodo- räknas som högskoleutbildning på forskarnivå. Kunskaper och färdigheter som utvecklats genom tidigare utbild- ning, i yrkesverksamhet eller på annat sätt får dock inte tillgodo- räknas inom en uppdragsutbildning. Det finns till skillnad från genomgången uppdragsutbildning inget författningsreglerat stöd för tillgodoräknande inom uppdragsutbildning i förordningen. Det är inte heller möjligt för högskolor att själva besluta om tillgodoräk- nande inom sådan uppdragsutbildning som anges i 6 §, eftersom förordningen anger att högskolor får bedriva uppdragsutbildning enligt bestämmelserna i förordningen. I 6 § anges att de som deltar i uppdragsutbildning får ges betyg och examensbevis eller kursbevis enligt bestämmelserna i högskoleutbildning på grundnivå och avancerad nivå, om samma kvalitetskrav ställs på uppdragsutbild- ning som på motsvarande högskoleutbildning. Dessa kvalitetskrav uttrycks i Universitets- och högskolerådets föreskrifter och anger att ett villkor för att uppdragsutbildningen ska anses ha samma kvalitet som högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå är att hög- skolan har kursplaner och utbildningsplaner samt utser examinator på samma sätt som i högskoleutbildningen på dessa nivåer. Uppdragsutbildning som anges i 6 § måste alltså ha motsvarande kurs- och utbildningsplaner som i högskoleutbildning. I kurs- och utbildningsplanerna för högskoleutbildning anges villkoren för genomförande av utbildningen. Föreskrifter i kurs- och utbildnings- planer är generellt tillämpbara och är juridiskt bindande för både lärare och studenter. I kursplanen ska kursens nivå, antal högskole- poäng, mål, krav på särskild behörighet, formerna för bedömning av studenternas prestationer och de övriga föreskrifter som behövs anges. Detta innebär att formerna för examination som anges i kurs- planen är bindande och reglerar vilka examinationsmoment som en student ska ha genomgått för att få slutbetyg på hela kursen. Dessa föreskrifter för examination ska ligga till grund för examinatorns bedömning av studentens kunskaper och färdigheter och leda till slut- betyg på kursen efter genomgången kurs. Det finns ingen författningsreglerad möjlighet att göra avsteg från kursplanens regler om examination och tillgodoräkna deltagare tidigare kunskaper och färdigheter inom uppdragsutbildningen på samma sätt som det är möjligt för studenter i högskoleutbildning. 6.3Behov av validering inom uppdragsutbildning 6.3.1För kompetensutveckling av anställda Uppdragsutbildning vid universitet och högskolor utgör ett viktigt verktyg för att möta enskilda arbetsgivares eller branschers behov av kompetensutveckling för de anställda. I granskning framkommer att lärosätena instämmer i att uppdragsutbildning har en stor betydelse för att säkerställa tillgängligheten till fortbildning vid lärosätet.8 Genom att uppdragsutbildning inom högskolan kan ge betyg och högskolepoäng kan sådan utbildning också vara av stor betydelse för deltagarna ur ett livslångt lärandeperspektiv. Vid har erkännande av tidigare lärande en viktig roll i utveckling av uppdragsutbild- ning som svarar mot arbetslivets behov (se avsnitt 4.2.3). har erfarit en ökad efterfrågan på sådan uppdragsutbildning från företag i såväl som i andra länder. I saknas dock en möjlighet för lärosäten med staten som huvudman att möta en sådan efterfrågan på uppdragsutbildning där tidigare studier eller kunskaper och färdigheter som utvecklats i yrkesverksamhet kan tillgodoräknas inom ramen för utbildningen (se avsnitt 6.2). är det framför allt offentliga aktörer som använder sig av uppdragsutbildning inom högskolan. är den enskilt största uppdragsgivaren genom de fortbildningsinsatser som bedrivs för lärare, rektorer och studievägledare. I fortbildningsinsatsen Lärar- lyftet (se avsnitt 3.6.2) ingår även möjligheter för deltagarna att tillgodoräkna tidigare förvärvade kunskaper och färdigheter. För denna satsning har en särskild förordning utfärdats där hänvisning görs till högskoleförordningens bestämmelser om tillgodoräknande.9 Även i satsningen för fortbildning av rektorer regleras tillgodoräk- nande inom uppdragsutbildningen genom en särskild förordning.10 För anställda inom Försvarsmakten finns möjlighet till erkännande av tidigare lärande inom uppdragsutbildning som anordnas av Försvarshögskolan. 8Riksrevisionen (2016) Det livslånga lärandet inom högre utbildning. 94 § förordningen (2007:223) om uppdragsutbildning för fortbildning av lärare och viss annan personal. 102 kap. 7–9 §§ förordningen (2011:183) om befattningsutbildning för rektorer och annan personal med motsvarande ledningsfunktion i skola, förskola och fritidshem samt fortbild- ning för rektorer och förskolechefer. Behov av vidareutbildning där erkännande i form av tillgodoräk- nande kan ges för deltagarnas tidigare förvärvade kunskaper och färdigheter finns inte bara inom skolan och försvaret. Ett aktuellt exempel är yrkesverksamma socialsekreterare som behöver vidare- utbildning för att nå behörighetskraven för att utföra vissa arbets- uppgifter i barn- och ungdomsvård som finns reglerade i Socialtjänstlagen. De allra flesta verksamma socialsekreterare som saknar en socionomexamen har en beteende- vetarutbildning.11 För dessa personer finns behov av komplettering framför allt inom det juridiska området. har många lång erfarenhet av att ha tillämpat socialtjänstlagen och förvaltningslagen utan att ha den formella utbildning som reglerats för behörighet att arbeta inom den sociala barn- och ungdomsvården. Genom validering för tillgodoräknande av de kunskaper som deltagarna utvecklat i yrkesverksamhet eller på annat sätt skulle den utbildning motsvarande 30 högskolepoäng som många kommuner upphandlar för sina anställda kunna anpassas efter deltagarnas behov. Uppdragsutbildning kan även ge möjlighet till kompletterande utbild- ning för arbetssökande som har behov av att uppgradera sin kompetens för att snabbare få ett nytt arbete. Utbildningar kan skräddarsys för att motsvara det aktuella behovet av kompetensutveckling. anordnade till exempel specialutformade uppdragsutbildningar för tjänstemän som blivit arbetslösa efter Saabs konkurs 2012. I detta fall skedde validering inför de skräddarsydda utbildningarna för att pröva deltagarnas förutsättningar att klara utbildningen. Tillgodoräknanden baserade på deltagarnas reella kompetens kunde dock inte ges inom utbildningen.12 Om kompetens som de tidigare Saab-anställda tjänstemännen utvecklat genom arbetet hade kunnat prövas för tillgodoräknande inom uppdragsutbildningen hade in- satserna kunnat stärka deltagarnas ställning på arbetsmarknaden ytterligare. 11Socialstyrelsen (2016) Krav på behörighet inom barn- och ungdomsvård. 12Ds 2016:24 Validering med mervärde, s.184–188. Motsvarande behov av uppdragsutbildning med möjlighet till validering för tillgodoräknande identifierades av fackförbundet i samband med stora neddragningar . Bland de tjänstemän som riskerade att friställas fanns många som arbetat som högt kvalificerade tekniker och ingenjörer, men som saknade examen från högskolan eller som hade examen på en lägre nivå än vad arbetsuppgifterna motsvarade. Unionen gick därför in med en skrivelse till regeringen om förslag till ett utbildnings- och valideringsprojekt.13 I skrivelsen framhöll Unionen att en ändring av förordningen om uppdragsutbildning vid universitet och hög- skolor var en nödvändig förutsättning för att möjliggöra projektet. Unionen framhöll att situationen inte var unik för . I skrivelsen betonades att motsvarande behov av insatser där personer i omställning med utgångspunkt från sin reella kompetens ges möjlighet att komplettera sin utbildning utgör tidseffektiva insatser för att stärka matchningen på arbetsmarknaden. För att ta tillvara nyanlända invandrares kompetens har Arbetsförmedlingen möjlighet att anvisa nyanlända invandrare till kompletteringsutbildning på högskolenivå. Många nyanlända invandrare med akademisk utbildning har behov av att komplettera sin kompetens inom vissa specifika områden där den svenska arbetsmarknadens krav ser annorlunda ut jämfört med i hem- landet. Inom de snabbspår som överenskommits mellan arbets- marknadens parter och Arbetsförmedlingen anordnar ett flertal lärosäten uppdragsutbildning som ger deltagarna möjlighet till komplettering inom områden som kan öka deras chanser att få ett arbete på en nivå som motsvarar deras kompetens. Med möjlighet till validering och tillgodoräknande av kunskaper och färdigheter som individen tillägnat sig genom tidigare utbildning och i yrkes- verksamhet eller på annat sätt skulle dessa utbildningar kunna ge den arbetssökande ytterligare formella meriter som kan stärka deras ställning på arbetsmarknaden. 13 Unionen (2016) Förslag till utbildnings- och valideringsprojekt med anledning av omfattande sparpaket på . 6.3.3Tillgodoräknande i uppdragsutbildning inom och komvux Behov av tillgodoräknande inom uppdragsutbildning har uppmärk- sammats också för uppdragsutbildning inom , bland annat i samband med det nämnda omställningsarbetet i efter konkurs. För att möjliggöra tillgodoräknande av tidigare lärande inom en uppdragsutbildning gjordes ändringar i förordningen om utbildning inom som uppdrags- utbildning. Av förordningen framgår nu att bestämmelserna om tillgodoräknande inom utbildningar kan tillämpas också för en utbildning som bedrivs som uppdragsutbildning.14 Denna möjlighet har använts av (SiS). SiS valideringsprojekt inleddes och ger tillsvidareanställda medarbetare som inte uppfyller de fastställda utbildningskravet om eftergymnasial utbildning möjlighet att validera sina kunskaper mot en tvåårig eftergymnasial utbildning till behandlings- assistent. Efter valideringen tas individuella utvecklings- och studie- planer fram och omfattningen av utbildningen anpassas utifrån respektive deltagares behov. Satsningen bedrivs som en uppdrags- utbildning inom , en vidareutbildning för anställda där validering av tidigare förvärvade kunskaper och färdigheter ingår. Vidareutbildningen är en del i myndighetens arbete med att kvalitets- säkra all vård och behandling. Den syftar till att säkerställa rätt kompetens bland personalen på ett för såväl arbetsgivaren som de anställda så bra och effektivt sätt som möjligt. Inom vuxenutbildning har validering inom uppdrags- utbildning förekommit . Inte minst inom vård och omsorgsområdet är validering ett naturligt inslag när arbetsgivare, ibland med statlig medfinansiering, ger anställda som saknar under- sköterskeexamen möjlighet till vidareutbildning. Även i detta fall fyller möjligheten till validering av deltagarnas tidigare lärande det dubbla syftet att säkra rätt kompetens bland de anställda för kvalitet i verksamheten och att ge erkännande för de kunskaper och färdigheter som medarbetare redan besitter. Valideringen leder även till mer tids- och kostnadseffektiva vidareutbildningssatsningar. 14 5 § förordningen (2009:131) om utbildning inom som uppdragsutbildning. 6.3.4För- och nackdelar med möjlighet till tillgodoräknande För att en arbetsgivare, en myndighet eller en omställningsorga- nisation ska se värdet i en uppdragsutbildning är det viktigt att utbild- ningen inte förlängs i onödan. Med möjlighet till tillgodoräknande av tidigare lärande inom en uppdragsutbildning kan omfattningen av utbildningen anpassas efter deltagarnas individuella behov. För uppdragsgivaren ger detta fördelen att tiden i utbildning kan för- kortas. Vid vidareutbildning av anställda innebär detta minskade kostnader för produktionsbortfall och/eller kostnader för vikarier. Vid uppdragsutbildning av arbetsmarknadsskäl innebär en möjlighet till tillgodoräknande att den arbetssökande snabbare kan styrka sin kompetens och därigenom öka sina chanser att hitta ett arbete som matchar kompetensen. Även för deltagare i uppdragsutbildning är det ofta värdefullt att utbildningen inte utsträcks längre än nödvändigt. För arbets- sökande finns klara ekonomiska incitament att så snabbt som möjligt hitta ett nytt arbete. Och för de flesta deltagare som genomgår en uppdragsutbildning som arbetsgivaren bekostar medför utbildningen en betydande egen insats utöver den nedsättning av arbetstiden som medges för att han eller hon ska kunna delta i utbildningen. Dess- utom innebär en möjlighet till tillgodoräknande inom uppdrags- utbildning att deltagarnas befintliga kunnande synliggörs och erkänns. Bekräftelsen av den tidigare utvecklade kompetensen kan ha stor betydelse för det egna självförtroendet. Detta kan motivera och sporra individen till såväl fortsatta studier som till att söka mer kvalificerade arbeten. För en högskola som är uppdragstagare för en utbildning där det avtalats om att det ska ingå validering av deltagarnas tidigare lärande ger upplägget möjligheter att i samarbete med uppdragsgivaren identifiera och kartlägga kunskaper och färdigheter som utvecklats i arbetet. Detta bidrar till ökad kunskap om hur kompetenser som utvecklats i yrkesverksamhet kan relateras till och bedömas i för- hållande till högskolans utbildningsmål. Sådana uppdragsutbildningar kan således bidra till att utveckla kunskap om metoder för kart- läggning och bedömning av reell kompetens för tillgodoräknande inom högskoleutbildning. Därmed underlättas lärosätenas uppdrag att göra bedömning och prövning av tidigare lärande på ett kvalitets- säkrat sätt för studenter i reguljär högskoleutbildning. Möjlighet till tillgodoräknande skulle också öka användnings- områdena för uppdragsutbildning inom högskolan. Därigenom kan kontakterna öka med det omgivande samhället, inte minst med arbets- livet, vilket kan bidra till att utveckla högskolornas reguljära utbild- ningar. En uppdragsutbildning som ger möjlighet till validering och erkän- nande för tillgodoräknande av deltagarnas tidigare lärande kan inne- bära att högskolan behöver ta ut en högre kostnad för att erbjuda utbildningen. Individuella bedömningar av den kompetens som del- tagarna utvecklat genom tidigare utbildning, i yrkesverksamhet eller på annat sätt och ett individualiserat utbildningsupplägg kräver en större insats av utbildningsanordnaren jämfört med att genomföra en utbildning där samtliga deltagare följer samma standardiserade utbildningsplan. Den direkta utbildningskostnaden är emellertid en förhållandevis liten del av den totala kostnaden för en arbetsgivare som behöver vidareutbilda sina anställda. Merparten utgörs i stället av den arbetstid som avsätts för utbildningsinsatsen. Detsamma torde gälla uppdragsutbildning av arbetsmarknadsskäl när uppdragsgivaren också väger in kostnaden för arbetslöshetsersättning, aktivitetsstöd och liknande individersättningar till deltagaren. Hur möjligheten att förkorta utbildningen värderas av den enskilde kan variera mellan olika deltagare och även mellan olika uppdrags- givare. För personer som deltar i en uppdragsutbildning kan möjlig- heten att bekräfta, fräscha upp och få perspektiv på sina tidigare för- värvade kunskaper vara värdefullt. Även för uppdragsgivaren kan ett syfte med utbildningen vara att medarbetarna ska ges möjlighet att tillsammans reflektera över viktiga frågor för verksamheten.