sou · H6B35 · 2018-02-05 00:00:00 — Det allmänna ombudet, vars tid för att överklaga börjar löpa direkt, överklagar beslutet för beslutets meddelande. Ombudet yrkar därvid att förvaltningsrätten förordnar om en skattefri merkostnadsdel med bibehållande av den nivå på vårdbidraget som beslutsmyndigheten fastställt. Förvaltningsrätten avslår därefter överklagandet utan att kommunicera överklagandet med den enskilde eftersom förvaltningsrätten gjort be- dömningen att det inte fanns anledning anta att talan skulle komma att bifallas helt eller delvis (jfr 10 § andra stycket 1 FPL). Förvalt- ningsrättens dom meddelas exakt efter det att grund- beslutet fattades och domen vinner laga kraft , dvs. efter grundbeslutet.24 Den enskilde, vars tid för att begära omprövning fortfarande löper , anser sig emellertid ha rätt till en skattefri merkostnadsdel. Denne begär därför omprövning av grundbeslutet precis innan tiden för att begära omprövning löper ut. Eftersom det allmänna ombudet överklagat beslutet, ska emellertid den enskildes begäran behandlas som ett överklagande av grundbeslutet i denna situation. då den enskildes överklagande kommer in till domstolen har förvaltningsrättens avgörande emellertid vunnit laga kraft och frågan om skattefri merkostnadsdel blivit rättskraftigt avgjord. Den enskildes överklagande torde därför få avvisas till följd av bristande sakprövningsförutsättningar (res judicata). I sådant fall fråntas den 24 Detta resonemang bygger på att förslaget i SOU 2014:76 att införa en frist för att överklaga till kammarrätt och genomförs. Tidsfrister för omprövning och överklagande enskilde således möjligheten att få till stånd en prövning av frågan om skattefri merkostnadsdel i grundbeslutet. Den enskilde kan inte heller överklaga förvaltningsrättens dom. Av rättspraxis följer näm- ligen att den som inte överklagar en förvaltningsmyndighets beslut inte – efter att förvaltningsrätten på talan av annan part inte ändrat beslutet – kan överklaga förvaltningsrättens dom till kammarrätten (RÅ 2002 ref. 58). Denna problematik skulle rent teoretiskt givetvis också kunna uppstå även om det gäller en och samma tidsrymd för att angripa ett grundbeslut. Detta eftersom tiden för enskilda att begära omprövning räknas från delfåendet. Risken för detta borde emellertid vara i det närmaste obefintlig. 5.8.4Författningsändringar som föranleds av våra förslag i denna del Vårt förslag i denna del föranleder ändring i lagtexten på så vis att det i socialförsäkringsbalken införs två nya paragrafer, 113 kap. 19 a § och 113 kap. 19 b §, som nuvarande 113 kap. 20 § justeras. I 113 kap. 19 a § SFB regleras tiden för att överklaga för enskild. Ett sådant överklagande, som alltid tar sikte på ett omprövningsbeslut eller ett beslut som inte får omprövas, ska alltså ha kommit in från den dag då klaganden fick del av beslutet. I 113 kap. 19 b § SFB regleras därefter klagofristen för det allmänna ombudet separat. I denna paragraf görs, i enlighet med våra över- väganden ovan, skillnad på grundbeslut respektive omprövnings- beslut och beslut som inte får omprövas. Om det allmänna ombudet överklagar ett beslut som ska omprövas enligt 10 § innan det får överklagas av enskild, ska ombudets överklagande ha kommit in från den dag då beslutet meddelades. I annat fall ska överklagandet ha kommit in från den dag då beslutet meddelades. I 113 kap. 20 § SFB måste till följd av detta en justering göras. Denna paragraf kommer framöver att reglera inom vilken tid såväl enskild som det allmänna ombudet måste överklaga allmän förvalt- ningsdomstols beslut till högre instans. Eftersom denna tidsfrist inte omfattas av våra utredningsdirektiv, har vi valt att i paragrafen blott ange den tidsfrist som gäller. Vi är dock, som framgått ovan, Tidsfrister för omprövning och överklagande införstådda med att det i SOU 2014:76 har lämnats förslag på att även denna frist ska förkortas . 6Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande 6.1.1Bakgrund och utredningens uppdrag i denna del Bakgrunden till utredningens direktiv i denna del är att Försäkrings- kassans och återkravsfordringar har ökat kraftigt. Fordringsstocken avseende åter- krav ökade från cirka 1,2 mil- jarder kronor till . Till detta ska läggas s.k. krav (dvs. krav som oftast ligger utanför det som framgår av statistik, se vidare avsnitt 6.5.1) om och upplupna räntor och avgifter om , vilket innebär att fordringsstocken totalt uppgick till cirka 4,6 miljarder kronor.1 Det anges i utredningens direktiv (dir. 2016:104 s. 6) att ju som går från det att myndigheterna beslutat om återkrav, desto större är risken för att den felaktiga utbetalningen aldrig återbetalas och att fordringen helt eller delvis skrivs ned. har skrivit ned mer än hälften (cirka 2 miljarder kro- nor) av de totala återkravsfordringarna.2 Det framhålls att det är ange- läget att förhindra att fordringarna fortsätter att öka. 1I direktiven anges att ökade och Pensions- myndighetens återkravsfordringar från till cirka 3,4 miljarder kro- nor (dir. 2016:104 s. 6). Detta är dock missvisande. En närmare redogörelse för de korrekta uppgifterna avseende nämnda år finns i avsnitt 6.5. 2Nedskrivning av en fordran innebär inte att den inte ska betalas och inverkar inte heller i övrigt på hanteringen av fordringen. Värdering av fordringar, dvs. bedömning av det verkliga värdet utifrån hur stor del av fordringen som förväntas bli betald, sker i samband med bok- slutet och fordringar som betecknar som osäkra skrivs ned till . Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande Utredaren ska enligt direktiven utreda och föreslå åtgärder för att uppnå en mer effektiv och ändamålsenlig återkravshantering inom socialförsäkringen. I direktiven anges om uppdraget i denna del vidare följande (s. 8 och 9). För detta krävs att utredaren tecknar den fullständiga problembilden över skuldsättningen och återkravsförfarandet på området. Översynen inbegriper hela återkravskedjan från en felaktig utbetalning fram till ansökan om verkställighet. Nödvändiga författningsförslag ska lämnas. Utfallet av förslagen i betänkandet Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81) ska beaktas. Det är angeläget att bestämmelserna i fungerar på ett tillfredsställande sätt i förhållande till bestämmelserna i utsökningsbalken. Syftet med att uppnå en mer effektiv och ändamåls- enlig hantering är att åstadkomma en ökad återbetalning som både kan minska fordringsstocken och, framför allt, förhindrar att den växer ytter- ligare. En mer effektiv och ändamålsenlig hantering ska också öka rätts- säkerheten för den försäkrade och minska risken för att hamna i omfat- tande och långvarig skuldsättning. Utredaren ska särskilt beakta på vilket sätt föreslagna åtgärder kan påverka den enskilda försäkrade. 6.1.2Närmare om hur vi uppfattar uppdraget I direktiven anges att översynen inbegriper hela återkravskedjan från en felaktig utbetalning fram till ansökan om verkställighet. Processen för återkrav av en felaktigt utbetald förmån kan delas upp i följande två faser. •Processen från upptäckt av en felaktig utbetalning till och med beslut om återkrav inklusive bedömning av frågan om eftergift. •Processen från beslut om återkrav till dess att fordran har beta- lats eller ärendet på annat sätt har avslutats. En fråga som uppkommer är hur direktivens formulering ”från en fel- aktig utbetalning” ska tolkas. Med detta kan avses från det att den fel- aktiga utbetalningen faktiskt sker eller från det att den konstateras, dvs. då beslut om återbetalning fattas. Det problem som är den huvudsakliga anledningen till utredning- ens uppdrag är, som det beskrivs, den kraftiga ökningen av återkravs- fordringarna. Syftet med översynen, enligt direktiven, är att åstad- komma en ökad återbetalning som både kan minska fordringsstocken och, framför allt, förhindra att den växer ytterligare. Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande Mot bakgrund av problembeskrivningen och syftet med uppdraget har vi riktat in vårt arbete mot den sista fasen i förfarandet, dvs. från beslut om återkrav till dess att fordran har betalats eller ärendet på annat sätt har avslutats.3 Detta har bl.a. inneburit att vi huvudsakligen har avgränsat vår översyn till verksamheten hos , eftersom har hand om fordringshanteringen av- seende såväl sina som återkrav. Vårt uppdrag omfattar återbetalning av felaktigt utbetalda förmå- ner inom socialförsäkringen. Betalningsskyldighet för underhållsstöd t.ex. omfattas därmed inte av uppdraget. Beträffande underhållsstöd omfattas endast fordringar avseende återkrav av felaktigt utbetalat stöd. I direktiven framhålls vidare (dir. 2016:104 s. 8) att återkrav av bo- stadsbidrag står för den enskilt största delen av fordringsstocken och att det är en förutsättning för att kunna hålla antalet återkrav nere att förmåner inte är konstruerade på ett sätt som ger upphov till omfat- tande återkrav. Där anges att regeringen har aviserat en översyn av förmånerna bostadsbidrag och underhållsstöd och att regeringen i sär- skild ordning kommer att återkomma när det gäller de förmånsspeci- fika reglerna för återkrav i fråga om dessa förmåner. Mot denna bak- grund och med hänsyn till avgränsningen av vårt uppdrag kommer vi inte att behandla frågor som rör utformningen av själva förmåns- reglerna eller hur myndigheterna arbetar för att motverka felaktiga utbetalningar. I kapitel 7 behandlar vi frågan om verkställbarhet av Försäkrings- kassans och beslut om återkrav. 3 Den första fasen, dvs. från upptäckt av en felaktig utbetalning till och med beslut om återkrav inklusive bedömning av frågan om eftergift, granskades av Inspektionen för socialförsäkringen i rapporten på och Pensions- myndigheten – Styrning och tillämpning (Rapport 2014:3). Vi behandlar denna rapport närma- re i avsnitt 6.6.4. Efter rapporten har såväl som vid- tagit åtgärder i syfte att förbättra organisation och styrning samt höja kvaliteten i återkravs- handläggningen, se bl.a. avsnitt 6.4.2–6.4.4 och 6.7.2 under rubriken behöver bli mer enhetliga. Vidare kan nämnas att Regeringen (dir. 2016:60) beslutade att inrätta en delegation med uppdrag att motverka överutnyttjande av och felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, vilken har antagit namnet Delegationen för korrekta utbe- talningar från välfärdssystemen. ska en slutlig redovisning av upp- draget lämnas till regeringen. Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande 6.1.3Vissa begrepp som vi använder har i olika dokument valt att benämna den första av de faser som beskrivs ovan (se punktuppställning under föregåen- de rubrik) för återkravshandläggningen och fasen därefter för ford- ringshanteringen. Återbetalningsverksamheten används som en sam- lingsbeteckning för bägge faserna. Även vi kommer i det följande använda oss av dessa begrepp. Vi kommer vidare att benämna enskilda som sökande, försäkrade eller gäldenärer och inte använda beteckningen kunder, en beteck- ning som under vissa tider och i vissa sammanhang har använt. När vi återger innehållet i rapporter, resultatet av inter- vjuer m.m. använder vi dock den terminologi som har valts där. I kapitlet redogörs inledningsvis, i avsnitt 6.2, för studier av omfatt- ningen av felaktiga utbetalningar och dess orsaker samt omfattningen av återkrav, de grundläggande bestämmelserna på området samt hur processen för återkravshandläggningen och fordringshanteringen vid och ser ut. Därefter beskrivs organisationen och styrningen av återbetalningsverksamheten vid (i avsnitt 6.3) respektive (i avsnitt 6.4). I avsnitten 6.5 redogörs för statistik beträffande bl.a. fordrings- stock och nya återkrav samt indrivningsåtgärder, inbetalningar och verksamhetskostnad vid fordringshanteringen. granskningar m.m. av återbetalningsverksamheten redovisas i avsnitt 6.6. I av- snitt 6.7 presenteras resultatet av intervjuer som vi har hållit med handläggare, specialister och chefer vid ford- ringshantering. Våra bedömningar och förslag finns i avsnitt 6.8–6.12. Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande 6.2En introduktion till återbetalningsverksamheten 6.2.1Omfattningen av felaktiga utbetalningar Det ligger i sakens natur att det inte är möjligt att veta exakt hur mycket som betalats ut felaktigt från socialförsäkringen. Tillför- litliga data framtagna med klassiska statistiska metoder, som inklu- derar mörkertalet (de fel som inte upptäcks), saknas. Däremot finns s.k. omfattningsstudier där försök görs att uppskatta den totala om- fattningen av de felaktiga utbetalningarna inklusive de fel som inte upptäcks. Nedan redovisas sådana studier som har genomförts med hjälp av en metod som kallas för Expert Elicitation. Metoden, som inte är exakt, går i korthet ut på att experter av olika slag på ett systematiskt sätt gör uppskattningar av felens omfattning baserat på sin egen specialistkunskap tillsammans med tillgänglig statistisk. De individuella uppskattningarna vägs sedan samman till en total bedömning. Metoden har dock kritiserats i olika sammanhang.4 Regeringen beslutade om ett åtgärdspaket för att be- kämpa fusk i skatte- och förmånssystemen. Ett led i åtgärdspaketet var att tillsätta en delegation som skulle arbeta mot felaktiga utbe- talningar från de offentliga bidrags- och försäkringssystemen. Delegationen antog namnet Delegationen mot felaktiga utbetal- ningar (FUT-delegationen). I uppdraget ingick att mäta omfatt- ningen av felaktiga utbetalningar. Delegationen gjorde 2005 en uppskattning av omfattningen av felaktiga utbetalningar med följande resultat.5 Djupstudier gjordes av 16 trygghetssystem och en översiktlig analys av ytterligare 30 sådana system. Delegationen bedömde sam- mantaget att i genomsnitt av de cirka 510 miljarder kro- 4Se bl.a. Altermark och , , , 2017, ”Det handlar om miljarder” – En metodanalys av hur assistansfusket bedöms av svenska myn- digheter. 5SOU 2008:74 s. 13 och 14 samt FUT-delegationens Rapport 7, , Vad kostar felen? Omfattning av felaktiga utbetalningar från trygghetssystemen, s. 15. Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande nor som utbetalades ut från välfärdssystemen betalades ut felaktigt. Bedömningen inkluderade ett mörkertal, det vill säga fel som i regel inte upptäcks. Totalt uppskattades de felaktiga ut- betalningarna omfatta 18–. Uppskattningen hade ett osäkerhetsintervall på mellan och felen antogs därmed ligga mellan cirka 8 och . Fördelningen mellan avsiktliga och oavsiktliga fel inom trygg- hetssystemen bedömdes så att utgjorde avsiktliga fel från de sökande, oavsiktliga fel från de sökande och oavsiktliga fel från myndigheterna. Utbetalningar or- sakade av uppsåtliga bidragsbrott kunde därmed uppskattas till . fick i regleringsbrevet i uppdrag av regeringen att redovisa en bedömning av den totala omfattningen av felaktiga utbetalningar och brott mot socialförsäkringen. I svar på regeringsuppdraget (, dnr ) bedömde att de felaktiga utbetalningarna sam- mantaget kunde uppskattas till av socialförsäkrings- systemets totala utbetalningar om . Något osäkerhetsintervall angavs inte. När det gäller orsaker till felen bedömdes en tredjedel av felen härröra från avsiktliga fel från allmänheten, en tredjedel från oavsiktliga fel från allmänheten och en tredjedel från oavsikt- liga fel från myndigheter. I syfte att fortsätta arbetet mot felaktiga utbetalningar fattade reger- ingen beslut om ett treårigt samverkansuppdrag till elva myndigheter. skulle enligt beslutet vara sam- mankallande myndighet samt leda och fördela arbetet. Enligt reger- ingens uppdrag skulle myndigheterna bl.a. genomföra löpande sys- temövergripande omfattningsstudier. Inom ramen för samverkansuppdraget genomfördes en studie av omfattningen av felaktiga utbetalningar från de offentliga välfärds- Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande Det bedömdes att de felaktiga utbetalningarna sammantaget kunde uppskattas till av de totala utbetal- ningarna som uppgick till nära , vilket motsva- rade . Uppskattningen hade ett osäker- hetsintervall på mellan och felen antogs därmed ligga på mellan cirka 4 och 29 miljarder kronor.6 Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen Regeringen beslutade att inrätta en delegation med uppdrag att motverka överutnyttjande av och felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade eller skattesubventionerade system (dir. 2016:60). Delegationen, som har antagit namnet Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärds- systemen, ska bl.a. genomföra omfattningsstudier avseende felaktiga utbetalningar från de aktuella systemen inom områden där det finns väsentliga risker för sådana utbetalningar, och där studier av detta slag saknas eller är inaktuella. ska dele- gationen lämna en slutlig redovisning av uppdraget till regeringen. 6.2.2Varför blir det fel? Som framgått av föregående avsnitt brukar en indelning av orsakerna göras mellan avsiktliga fel från de sökande, oavsiktliga fel från de sö- kande och oavsiktliga fel från myndigheterna. Avsiktliga fel från de sökande bedöms utgöra en stor andel av de felaktiga utbetalningarna. kan de avsiktliga felen utgöra bidragsbrott enligt bidragsbrottslagen (2007:612). En felaktigt utbetald ersättning ska som utgångspunkt återkrävas om den har orsakats av sökanden. Så ska också ske om den som fått ersättningen inte har orsakat den felaktiga utbetalningen men har insett eller skäligen borde ha insett att utbetalningen skett felaktigt. Se vidare i avsnitt 6.2.4 om den närmare regleringen av detta. 6 , 2011, Samverkansuppdraget mot felaktiga utbetalningar från väl- färdssystemen 2010, 2011:11, s. 12 och 13. Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande Avsiktliga fel från de sökande Den brottslighet som riktas mot socialförsäkringssystemet är till sin karaktär sådan att den är svårupptäckt. Den skiljer sig från många andra typer av brott bl.a. genom att det inte finns något fysiskt brotts- offer i traditionell mening som direkt kan reagera på brottsligheten. Det finns därmed i regel inte heller någon som har incitament för att anmäla brottsligheten. Antalet anmälningar om brott mot socialförsäkringen styrs i hög grad av och prioriteringar och verksamhetsinriktningar. Ju fler kontroller och ju mer välriktade dessa är, desto fler felaktiga utbetalningar upptäcks och desto fler återkrav beslutas. och ge- nomför s.k. kontrollutredningar med syfte att systematiskt upptäcka och stoppa bidragsbrottslighet. Kontrollutredningarna hanteras inte i den ordinarie handläggningsprocessen utan utförs av särskilda utredare7. Av en rapport från (Bedrägeri- brottsligheten i – Kartläggning och åtgärdsförslag, 2016:9, s. 115–117) framgår att flera olika ageranden har observerats vad gäl- ler brott riktade mot . Det har varit fråga om förfalskade hyreskontrakt, skenseparationer, utomlandsbosatta som har uppburit exempelvis barnbidrag utan att vara berättigade, under- låtenhet att anmäla ändrade förhållanden t.ex. förbättrad arbetsför- måga eller förändrade inkomstförhållanden. Vidare har observerats förfalskade arbetsgivarintyg och lönespecifikationer, som kan leda till för hög utbetalad ersättning. Det kan också vara fråga om att personen har erhållit svarta inkomster och fått ersättning från . I en annan rapport från rådet (In- tyget som dörröppnare till välfärdssystemet. En rapport om välfärds- brott med felaktiga intyg., 2015:8, s. 40–41) beskrivs bl.a. problemen med olika typer av missbruk av läkarintyg. De varianter som redo- görs för är förfalskade, manipulerade eller köpta läkarintyg, intyg som ställs ut av vilseledda eller hotade läkare samt intyg som påver- kas av läkares effektivitets- och vinstkrav. 7 , Särskild redovisning av felaktiga utbetalningar, Svar på regeringsupp- drag, , dnr , och årsredovisning 2016 s. 63. Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande I betänkandet Kvalificerad välfärdsbrottslighet – förbygga, för- hindra, upptäcka och beivra (SOU 2017:37) redogörs för en kart- läggning som utredningen gjort beträffande ett antal myndigheters brottsanmälningar enligt följande (s. 219, 225, 226, 228 och 231). Antalet brottsanmälningar från –uppgick till cirka 3 400, varav avsåg grovt bi- dragsbrott, avsåg bidragsbrott av normalgraden och övriga anmälningar avsåg ringa bidragsbrott och vårdslöst bidragsbrott. hade i av fallen fått impulser från den egna kontrollen. Det totala antalet anmälningar fördelade sig i fråga om brotts- utsatta system så att avsåg tillfällig föräldrapenning, 14 pro- cent föräldrapenning, sjukpenning, sjukersätt- ning, barnbidrag, bostadsbidrag, bo- stadstillägg, aktivitetsstöd, assistansersättning samt att resterande fördelade sig på aktivitetsersättning, ar- betsskadelivränta, bilstöd, boendetillägg, handikappersättning, tand- vårdsstöd, underhållsstöd och vårdbidrag. Vad gäller tiden som brottet pågick angavs för av anmälningarna en brottstid på 1–och för en brottstid på 5–. Det felaktigt utbetalade beloppet var i av fallen lägre än , i av fallen , i av fallen mellan 0,5 och och i av fallen högre än . hade –2015 upprättat 68 polisanmälningar. Av dessa avsåg bidragsbrott, 13 pro- cent urkundsförfalskning och bedrägeri. När det gäller brottsutsatta system så fördelade sig anmälningarna så att avsåg bostadstillägg till pensionärer, ålderspension, 7 pro- cent garantipension, efterlevandestöd, omställ- ningspension, barnpension, äldreförsörjningsstöd, förlängd omställningspension och änkepension. Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande Oavsiktliga fel från de sökande Felaktiga utbetalningar kan också bero på oavsiktliga fel från sö- kanden. Sökanden kan t.ex. ha glömt att anmäla ändrad inkomst- uppgift eller att meddela andra ändrade förhållanden eller ha miss- förstått hur ansökan ska fyllas i. Felaktiga utbetalningar som uppstår på grund av att den försäk- rade oavsiktligt har lämnat felaktiga uppgifter eller inte har meddelat ändrade förhållanden hanteras i allmänhet av förmåns- handläggare i den ordinarie handläggningsprocessen. I sådana situa- tioner handlar det ofta om att hjälpa försäkringstagaren att göra rätt genom att ge information.8 Som framgått i det föregående aktualiseras dock återkrav om den som fått ersättningen insett eller skäligen borde ha insett att utbetalningen skett felaktigt. Oavsiktligt fel från sökanden kan i vissa fall dessutom vara att bedöma som vårdslöst bidragsbrott. Oavsiktliga fel från myndigheten I årsredovisning anges (s. 33) att antalet identifierade felaktiga utbetalningar ökade från cirka 90 000 till cirka 98 000 . Den andel som bedömdes ha orsakats av minskade från . Endast felaktiga utbetalningar inklu- derades i siffrorna, på grund av den då gällande beloppsgränsen för utredning av återkrav (se avsnitt 6.12.6). bedömde kvaliteten i handläggningen som inte tillfredsställande . I en majoritet av förmånerna och ärendeslagen bedömdes kvaliteten som tillfredsställande eller god. Däremot bedömdes att kvaliteten i handläggningen av sjuker- sättning, sjukpenning och assistansersättning inte var tillfredsstäl- lande. Eftersom dessa tre förmåner stod för närmare hälften av För- säkringskassans totala försäkringsutgifter hade de avgörande påverkan på den samlade kvalitetsbedömningen.9 8Försäkringskassan, Särskild redovisning av felaktiga utbetalningar, Svar på regeringsupp- drag, , dnr , s. 3. 9Försäkringskassan, Särskild redovisning av kvaliteten i handläggningen, Svar på regerings- uppdrag, , dnr , s. 19 och årsredovisning s 30. Ett mer välfungerande och ändamålsenligt återkravsförfarande Vid pågår, enligt myndighetens årsredo- visning (s. 24, 28 och 49), ett arbete med att ta fram in- formation om det som är känt om återkrav, t.ex. orsaken till att återkraven uppstår, hur fel som lett till en felaktig utbetalning har hittats och hur fördelningen är i antal och belopp mellan de olika förmånerna. bedömde resultatet för ärende- hanteringen som acceptabelt.