sou · H6B382 · 2018-11-30 00:00:00 — Säkerhetspolisen har uppmärksammat flera hän- delser där olika verksamhetsutövare anlitat externa aktörer för arbete som berört säkerhetskänslig verksamhet och där säkerhets- skyddet varit bristfälligt. I vissa fall har avtalsförhållanden reglerats genom säkerhetsskyddsavtal som varit otillräckligt utformade. Det finns också exempel på att bestämmelser i säkerhetsskyddsavtal inte har följts. Säkerhetspolisen har vidare framhållit att utkontraktering ofta kan innebära att flera kunders system och information samlas i samma lagringsmedium, t.ex. en molntjänst, vilket innebär en ökad riskexponering för bl.a. säkerhetskänsliga uppgifter. har vidare konstaterat att leverantören därigenom riskerar att bli ett attraktivt mål för bl.a. andra länders underrättelseinhämtning. I förslaget till ny säkerhetsskyddslag föreslås flera ändringar som innebär ett förstärkt skydd för säkerhetskänslig verksamhet. En sådan förändring är att Säkerhetspolisen och Försvarsmakten ska ha möjlighet att inrikta tillsynen mot sådana leverantörer som har upp- drag för flera myndigheter, kommuner eller landsting och där leve- rantörens samlade uppdrag är av stor betydelse för säkerhet. Utredningen föreslår även att vissa bestämmelser som rör överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet ska förtydligas. är myndigheter som överlåter verksamhet som är av betydelse för rikets säkerhet eller som särskilt behöver skyddas mot terrorism skyldiga att upplysa en enskild förvärvare om att säkerhetsskyddslagen gäller för verksam- heten. Enligt förslaget ska den som planerar att i en betydande omfattning överlåta säkerhetskänslig verksamhet också anmäla det till tillsynsmyndigheten. Bestämmelsen föreslås även gälla i fall då den som överlåter verksamheten är en enskild aktör. De föreslagna åtgärderna omhändertar emellertid inte nu aktuell problemställning fullt ut. Det behöver därför utredas vilka ytterli- gare åtgärder som skulle kunna vidtas för att komma till rätta med de risker för säkerhet som utkontraktering av säkerhets- känslig verksamhet kan innebära. Ett tänkbart sätt att minska riskerna med denna verksamhet skulle kunna vara införandet av bestämmelser om förhandskontroll vid ingående av säkerhetsskyddsavtal i samband med upphandling eller annat avtalsingående. En sådan möjlighet skulle exempelvis kunna innebära en tillståndsprövning som ger Säkerhets- polisen och Försvarsmakten möjlighet att, inom respektive myndig- hets ansvarsområde, hindra eller ställa ytterligare villkor för utkon- traktering när det är nödvändigt för att upprätthålla verksamhetens skyddsvärde eller i fall då tänkta eller vidtagna säkerhetsskydds- åtgärder är bristfälliga. Även i de situationer när en verksamhetsutövare överväger att upplåta eller överlåta säkerhetskänslig verksamhet kan det finnas behov av åtgärder för att förebygga risker för säkerhet. I säkerhetsskyddslagstiftningen finns en grundläggande struk- tur för hur överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet ska hanteras. I förslaget till ny säkerhetsskyddslag förtydligas kraven på verksam- hetsutövare i dessa sammanhang. Bestämmelserna behöver dock ses över ytterligare bl.a. ur perspektivet att säkerhetskänslig verksamhet även måste kunna skyddas vid upplåtelse av viss funktion eller del av verksamhet. Det kan t.ex. innebära krav på en särskild bedömning av verksamhetens betydelse för annan skyddsvärd verksamhet och möj- lighet för staten att ingripa om upplåtelsen eller överlåtelsen kan antas inverka negativt på säkerhet. Säkerhetskänslig verk- samhet bör i detta sammanhang ges en vid tolkning. Både överlåtelse och upplåtelse av såväl hela eller delar av verksamheter som viss egen- dom bör omfattas. De åtgärder som bör övervägas väcker flera svåra frågor och be- höver därför analyseras noggrant. Frågorna knyter t.ex. nära an till vilka befogenheter som tillsynsmyndigheterna bör ha för att ingripa vid ett bristande säkerhetsskyddsarbete. Vid utformningen av sådana förslag måste andra närliggande regelverk beaktas, t.ex. lagstiftningen om offentlig upphandling. •kartlägga behovet av att förebygga att säkerhetskyddsklassifice- rade uppgifter eller i övrigt säkerhetskänslig verksamhet utsätts för risker i samband med utkontraktering, upplåtelse och över- låtelse av sådan verksamhet, •utifrån kartläggningen föreslå olika förebyggande åtgärder, t.ex. tillståndsprövning, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Ett system för sanktioner i säkerhetsskyddslagen? Säkerhetsskyddslagen syftar till att säkerställa skydd för det allra mest skyddsvärda i samhället. I lagen finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas för att skydda säkerhetskänslig verksamhet, tillträdesbegräns- ning till känsliga byggnader och områden, säkerhetsprövning av per- sonal och informationssäkerhet. Dagens lagstiftning innehåller inga bestämmelser om sanktioner mot den som åsidosatt sitt säkerhets- skyddsarbete. I betänkandet En ny säkerhetsskyddslag föreslås inte heller att sanktioner ska införas i lagen. Utredningen öppnar dock för att frågan kan komma att behöva analyseras ytterligare . Flera remissinstanser har också framfört att sanktioner bör införas i säkerhetsskyddslagen. Krav på sanktioner finns däremot i och rådets direktiv (EU) 2016/1148 av om åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet i nätverks- och informationssystem i hela unionen, det s.k. NIS-direktivet. Direktivet innebär bl.a. krav på åtgärder för att förbättra informationssäkerheten i samhällsviktig verksamhet inom vissa särskilt utpekade sektorer. Enligt direktivet ska medlemsstaterna se till att sanktioner ska kunna beslutas för över- trädelser av nationella bestämmelser som har antagits med stöd av direktivet. NIS-direktivet påverkar inte medlemsstaternas åtgärder för att skydda nationell säkerhet. Den verksamhet som omfattas av säkerhetsskyddslagen kommer därför inte att regleras när NIS-direk- tivet genomförs i svensk rätt. Avsaknaden av sanktioner i säkerhetsskyddslagen mot den verksam- hetsutövare som brustit i sitt säkerhetsskyddsarbete riskerar att med- föra mindre följsamhet hos de aktörer som omfattas av lagstiftningen. Den risken gör sig inte minst gällande eftersom den nya lagstiftningen i viss mån kommer att innebära hårdare krav på förebyggande åtgärder och på ett tydligare sätt rikta sig mot enskilda aktörer. En situation där avsaknaden av sanktioner i säkerhetsskyddslagen resulterar i att verk- samhetsutövare inte vidtar nödvändiga säkerhetsskyddsåtgärder skulle vara skadlig för säkerhet. Vidare vore det djupt otillfreds- ställande om den som bedriver verksamhet med betydelse för säkerhet, och som åsidosatt sitt säkerhetsskyddsarbete, inte skulle kunna åläggas sanktioner när en sådan möjlighet finns för vissa aktörer som omfattas av NIS-direktivet och som brustit i sitt arbete med infor- mationssäkerhet. Införandet av sanktioner skulle också ligga i linje med de rekommendationer som lämnat i rapporten tionssäkerheten i den civila statsförvaltningen (RiR 2014:23). Reger- ingens slutsats är därför att en ny säkerhetsskyddslag bör kompletteras med en möjlighet att utfärda sanktioner mot aktörer som brister i sitt säkerhetsskyddsarbete. •analysera vilka brister i arbetet med säkerhetsskydd som bör be- läggas med sanktioner och föreslå ett system med lämpliga sank- tioner för att uppnå säkerhetsskyddslagstiftningens ändamål, •föreslå vilken eller vilka myndigheter som ska få befogenhet att besluta om sanktioner, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Hur ska tillsynen enligt säkerhetsskyddslagen vara utformad? Enligt nuvarande säkerhetsskyddslag är framför allt Säkerhetspolisen och Försvarsmakten ansvariga för tillsyn av säkerhetsskyddet hos myn- digheter och andra verksamheter som lagstiftningen gäller för. Affärs- verket , , och länsstyrelserna har ett särskilt ansvar för tillsyn av säkerhetsskyddet hos bolag, föreningar och stiftelser samt enskilda. En grundläggande förutsättning för tillsynen är att de som omfattas av säkerhetsskydds- lagen samarbetar med tillsynsmyndigheterna och rättar sig efter de an- visningar och rekommendationer som lämnas inom ramen för tillsyns- verksamheten. Tillsynen enligt nuvarande säkerhetsskyddslag är huvud- sakligen av rådgivande och stödjande karaktär. Från verksamhetshåll uttrycks ofta att det finns ett stort behov av vägledning och utbildning från tillsynsmyndigheterna. Utredningen om säkerhetsskyddslagen konstaterar att formerna för tillsynen av säkerhetsskyddet i väsentliga avseenden avviker från hur offentlig tillsyn normalt är ordnad. framhålls att till- synen på området har ett stort inslag av råd och stöd till verksam- hetsutövarna. Utredningen stannar därför vid bedömningen att det inte finns tillräckliga skäl för att förändra tillsynens inriktning och genomförande. Däremot föreslår utredningen att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) ska ta över tillsynsansvaret för kommuner och landsting från Säkerhetspolisen och även länsstyrel- sernas ansvar för enskilda verksamheter som inte hör till övriga säkerhetsskyddsstödjande myndigheters tillsynsområden. Förslaget att göra MSB till en s.k. säkerhetsskyddsstödjande myn- dighet har fått ett blandat mottagande i samband med remitteringen av betänkandet. Flera remissinstanser avstyrker helt eller har invänd- ningar mot förslaget medan andra ställer sig positiva till förslaget. Skälen som anförs mot MSB som säkerhetsskyddsstödjande myn- dighet är bl.a. att den stödjande roll som MSB har på informations- säkerhetsområdet kan försvagas om den styrande rollen ska förstärkas i form av nytt ansvar för tillsyn. Från flera remissinstanser framförs också att även andra myndigheter bör utses till säkerhetsskydds- stödjande myndigheter. I remissvaren nämns särskilt Finansinspek- tionen inom den finansiella sektorn, för kärnteknisk verksamhet och i fråga om fjärr- värme-, naturgas- samt olje- och drivmedelsförsörjning. pågår också genomförandet av NIS-direktivet. Den utredning som ser över hur direktivet ska genomföras i behöver bl.a. överväga hur tillsyn enligt direktivet ska gå till. Liksom i säkerhetsskyddslagen måste frågan om hur tillsynen ska organi- seras bland flera myndigheter analyseras. Mot bakgrund av bl.a. de synpunkter som har lämnats under remit- teringen av betänkandet En ny säkerhetsskyddslag och den pågående utredningen om genomförandet av NIS-direktivet finns det anled- ning att på nytt utreda vilka myndigheter som bör ha uppgifter för tillsyn enligt säkerhetsskyddslagstiftningen. En eventuellt ny tillsyns- struktur ska dock, som , bygga på att det huvudsakliga ansvaret för tillsynen vilar på Säkerhetspolisen och Försvarsmakten inom respektive myndighets ansvarsområde. Vid ett införande av sank- tionsmöjligheter i lagstiftningen kommer även tillsynens karaktär att behöva förändras. har tillsyn enligt säkerhetsskyddslagen en vid bemärkelse och avser främst rådgivning och stöd på området. Om sanktioner införs i lagstiftningen blir det dock nödvändigt att tillsynen inriktas i mer traditionell mening (se regeringens skrivelse om tillsyn, skr. 2009/10:79). Utöver den renodlade tillsynen kommer det dock att finnas fortsatt behov av rådgivning och stöd. Hur tillsyn, rådgiv- ning och stödverksamhet ska bedrivas behöver analyseras och kom- mer eventuellt att föranleda ändringar jämfört med , t.ex. i fråga om tillsynsmyndigheternas befogenheter. •föreslå hur en ändamålsenlig tillsyn enligt säkerhetsskyddslagen ska bedrivas, bl.a. mot bakgrund av införandet av sanktioner i säkerhetsskyddslagen, •analysera och föreslå vilka myndigheter, utöver Säkerhetspolisen och Försvarsmakten, som ska ha ansvar för tillsyn enligt lagstift- ningen, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Utredaren ska bedöma de ekonomiska konsekvenserna av förslagen för enskilda och det allmänna, i synnerhet för de myndigheter som är eller föreslås bli tillsynsmyndigheter enligt säkerhetsskyddslagen, samt konsekvenserna i övrigt av förslagen. Om förslagen kan för- väntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. I 14 kap. 3 § regeringsformen anges att en inskränkning av den kommunala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen. Det innebär att en proportionalitets- prövning ska göras under lagstiftningsprocessen. Om något av för- slagen i betänkandet påverkar det kommunala självstyret ska därför, utöver dess konsekvenser, också de särskilda avvägningar som lett fram till förslagen särskilt redovisas. En sådan bedömning ska också göras om något av förslagen i betänkandet kan komma att påverka enskilda. I 2 kap. 15 och 17 §§ regeringsformen regleras egendomsskyddet och näringsfriheten. Dessa rättigheter får endast begränsas i syfte att skydda angelägna allmänna intressen. Om utredaren överväger förslag som kan påverka egendomsskyddet eller näringsfriheten ska förslagen där- för analyseras i förhållande till dessa bestämmelser. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska hålla () infor- merat om det löpande arbetet. Utredaren ska under arbetets gång ta hänsyn och förhålla sig till det fortsatta arbetet med en ny säkerhetsskyddslag och genom- förandet av NIS-direktivet. Utredaren ska också hålla sig informerad om det arbete som bedrivs i Utredningen om förbättrat skydd för totalförsvarsverksamhet (Fö 2017:31) och beakta annat relevant arbete som pågår inom och kommittéväsendet. Under genomförandet av uppdraget ska utredaren, i den ut- sträckning som bedöms lämplig, också samråda med och inhämta upplysningar från de myndigheter och andra organisationer som be- rörs av aktuella frågor. Uppdraget ska redovisas . Utredningen om vissa säkerhetsskyddsfrågor (Ju 2017:08) Utvidgning av och förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om ut- kontraktering av säkerhetskänslig verksamhet, sanktioner och till- syn (dir. 2017:32). Enligt utredningens direktiv ska uppdraget slut- redovisas . Den särskilda utredaren får nu i uppdrag att analysera och föreslå i vilken utsträckning verksamhetsutövare som bedriver säkerhets- känslig verksamhet ska vara skyldiga att ingå säkerhetsskyddsavtal vid överenskommelser med utomstående som berör den säkerhets- känsliga verksamheten. Utredningstiden förlängs och uppdraget ska i stället slutredovisas . En utvidgning av skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal Gällande krav på säkerhetsskyddsavtal Enligt säkerhetsskyddslagen gäller att om staten, en kommun eller ett landsting avser att begära in anbud eller träffa avtal om upphand- ling där det förekommer uppgifter som med hänsyn till rikets säker- het omfattas av sekretess, ska ett säkerhetsskyddsavtal ingås med an- budsgivaren eller leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det särskilda fallet. Av 7 kap. 8 § Säkerhetspolisens föreskrifter och allmänna råd om säkerhetsskydd (PMFS 2015:3) och 8 kap. 7 § För- svarsmaktens föreskrifter om säkerhetsskydd (FFS 2015:2) följer att en myndighet utan dröjsmål ska underrätta Säkerhetspolisen om sä- kerhetsskyddsavtal som har ingåtts och om säkerhetsskyddsavtal som upphört att gälla. Regeringen har beslutat lagrådsremissen Ett modernt och stärkt skydd för säkerhet – ny säkerhetsskydds- lag. I lagrådsremissen föreslås att säkerhetsskyddslagen ska ersättas av en ny lag som ska svara mot de förändrade kraven på säkerhetsskyddet som samhällsutvecklingen har medfört. Den nya säkerhetsskyddslagen föreslås gälla för både offentliga och enskilda verksamhetsutövare som till någon del bedriver säkerhetskänslig verksamhet. Uttrycket säker- hetskänslig verksamhet innebär verksamhet som är av betydelse för säkerhet eller som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd. Med säkerhetsskydd av- ses enligt lagen dels skydd av säkerhetskänslig verksamhet mot brott, dels skydd av uppgifter som rör sådan verksamhet om uppgifterna omfattas av sekretess eller skulle ha gjort det om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) hade gällt hos verksamhetsutövaren. Förslaget innehåller även förändringar av bestämmelsen om när säkerhetsskyddsavtal ska ingås. Statliga myndigheter, kommuner och landsting som avser att genomföra en upphandling och ingå ett avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader föreslås bli skyldiga att se till att det i ett säkerhetsskyddsavtal anges hur kraven på sä- kerhetsskydd ska tillgodoses av leverantören. Ett säkerhetsskydds- avtal ska enligt förslaget ingås om det i upphandlingen förekommer säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen kon- fidentiell eller högre, eller om upphandlingen i övrigt avser eller ger leverantören tillgång till säkerhetskänslig verksamhet av motsvaran- de betydelse för säkerhet. Enligt lagrådsremissen ska samma krav gälla även för enskilda verksamhetsutövare som ingår avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader med utomstående leveran- törer. Kravet på säkerhetsskyddsavtal behöver utvidgas även till andra samarbeten Trots att kravet på att ingå säkerhetsskyddsavtal utvidgas i förslaget till ny säkerhetsskyddslag kommer det även fortsättningsvis i princip enbart att gälla för upphandlingssituationer. I den beslutade lagrådsremissen har det inte varit möjligt att vidga kravet ytterligare eftersom beredningsunderlag saknas. Offentliga och enskilda aktörer samverkar på många fler sätt än vid regelrätta upphandlingar. Sådan samverkan finns t.ex. inom informations- och cybersäkerhets- området vilket bl.a. berörts i regeringens skrivelse Nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet (skr. 2016/17:213). Sådana samarbeten kan även förekomma när statliga myndigheter i andra fall levererar tjänster till utomstående eller vid olika typer av forskningsprojekt där offentliga och enskilda aktörer deltar och delar information. Om ett sådant samarbetsprojekt skulle beröra säker- hetskänslig verksamhet skulle det varken enligt den gällande eller den nya säkerhetsskyddslagen medföra krav på att ingå säkerhetsskydds- avtal. En grundläggande princip inom säkerhetsskyddet är att de intres- sen som lagstiftningen slår vakt om bör ha samma skydd oavsett om verksamheten bedrivs av det allmänna eller av enskilda. En naturlig konsekvens av denna princip bör vara att när en aktör som bedriver säkerhetskänslig verksamhet avser att dela information med någon utomstående, eller ge den utomstående tillgång till säkerhetskänslig verksamhet, ska informationens eller verksamhetens skyddsvärde upprätthållas. I vissa sådana samarbetssituationer, t.ex. inom för- svars- och säkerhetsområdet, omhändertas skyddsvärdet genom att förtroendet mellan parterna bygger på ett ömsesidigt skydd av den information som utbyts. I andra situationer är det dock rimligt att, på samma sätt som i upphandlingssituationer, ställa krav på att ingå säkerhetsskyddsavtal. Eftersom kravet på att ingå säkerhetsskyddsavtal i förslaget till ny säkerhetsskyddslag är begränsat till att i princip gälla för upp- handlingssituationer finns nu skäl att utreda hur lagstiftningen kan kompletteras. Uppdraget bör omfatta samarbetssituationer som inte träffas av kravet på säkerhetsskyddsavtal i förslaget till ny säkerhets- skyddslag, med undantag för sådant samarbete som en myndighet bedriver i enlighet med författning eller regeringsbeslut och som förutsätter ett utbyte av säkerhetskänsliga uppgifter och där förtro- endet mellan parterna bygger på ett ömsesidigt intresse av att säker- heten för uppgifterna upprätthålls. •analysera och föreslå i vilken utsträckning verksamhetsutövare som bedriver säkerhetskänslig verksamhet ska vara skyldiga att ingå säkerhetsskyddsavtal vid överenskommelser som träffas med utomstående och som berör den säkerhetskänsliga verksamheten, •lämna nödvändiga författningsförslag. Kontakter och redovisning av uppdraget Utredaren ska hålla () infor- merat om det löpande arbetet. Uppdraget ska redovisas . 1.Ett reklamlandskap i förändring –konsumentskydd och tillsyn i en digitaliserad värld. för blåljusverksamhet och andra samhällsnyttiga funktioner. 5.Vissa processuella frågor på socialförsäkringsområdet. 6.Grovt upphovsrättsbrott och grovt varumärkesbrott. 7.Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov. 8.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2018. Beslut under osäkerhet. 9.Ökad trygghet för studerande som blir sjuka. 10.Myndighetsgemensam indelning – samverkan på regional nivå. Myndighetsgemensam indelning – författningsändringar till följd av ny landstingsbeteckning. –för unga som varken arbetar eller studerar. 12.Uppdrag: Samverkan 2018. Många utmaningar återstår. 13.Finansiering av infrastruktur med skatt eller avgift? 14.Bidragsbrott och underrättelseskyl- dighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen – en utvärdering. 15.Mindre aktörer i energilandskapet –genomgång av nuläget. 16.Vägen till självkörande fordon – introduktion. Del 1 + 2. icentrum – ett ramverk för lärares och rektorers professionella utveckling. 18.Statens stöd till trossamfund i ett mångreligiöst . 19.Forska tillsammans – samverkan för lärande och förbättring. 22.Ett ordnat mottagande – gemensamt ansvar för snabb etablering eller återvändande. 23.Konstnär – oavsett villkor? 24.Tid för utveckling. 25.Juridik som stöd för förvaltningens digitalisering. 26.Några frågor i skyddslagstiftningen. 27.Ekonomiska sanktioner mot terrorism. –för snabba, säkra och effektiva hjälpinsatser. 29.Validering i högskolan – för tillgodoräknande och livslångt lärande. 30.Förenklat förfarande vid vissa beslut om hemlig avlyssning. 31.En lag om operativt militärt stöd mellan och . 32.Ju förr desto bättre – vägar till en förebyggande socialtjänst. 34.Vägar till hållbara vattentjänster. 35.Ett gemensamt bostadsförsörjningsansvar. 36.Rätt att forska. Långsiktig reglering av forskningsdatabaser. 37.Att bryta ett våldsamt beteende för män som utsätter närstående för våld. 38.Styra och leda med tillit. Forskning och praktik. 39.God och nära vård. –för elever och barn i en bättre skola. 42.Tryggad tillgång till kontanter. –mer service på fler platser. 44.Möjligt, tillåtet och tillgängligt –förslag till enklare och flexiblare upphandlingsregler och vissa regler om överprövningsmål. 45.Behandling av personuppgifter vid Myndigheten för arbetsmiljökunskap. 46.En utvecklad översiktsplanering. Del 1: Att underlätta efterföljande planering. Del 2: reglering av upplåtelseformen. 47.Med tillit växer handlingsutrymmet. –tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn. 48.En lärande tillsyn. Statlig granskning som bidrar till verksamhetsutveckling i vård, skola och omsorg. –några särskilt utpekade frågor. 50.Ett oberoende public service för alla –nya möjligheter och ökat ansvar. 51.Resurseffektiv användning av byggmaterial. 52.Behandling av personuppgifter vid Myndigheten för vård- och omsorgsanalys. 53.Översyn av maskinell dos, extempore, prövningsläkemedel m.m. S. 54.En effektivare räddnings- tjänst. 55.Styrning och vårdkonsumtion ur ett jämlikhetsperspektiv. Kartläggning av socioekonomiska skillnader i vårdutnyttjande och utgångspunkter för bättre styrning. 56.Bättre kommunikation för fler investeringar. 57.Barns och ungas läsning –ett ansvar för hela samhället. –moderniserad lagstiftning för ökad samordning. 59.Statens gruvliga risker. 60.Tillträde till Rotterdamreglerna. 61.Rättssäkerhetsgarantier och hemliga tvångsmedel. 62.Kamerabevakning i brottsbekämp- ningen – ett enklare förfarande. 63.Behandlingen av personuppgifter vid Försvarsmakten och . 65.Informationsutbyte vid samverkan mot terrorism. 66.Ett mer konkurrenskraftigt system för stöd vid korttidsarbete. 67.Ett snabbare bostadsbyggande. 68.Nya regler om faderskap och föräldraskap. 69.Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet. 70.En arvsfond i takt . En översyn av regelverket kring Allmänna arvsfonden. 71.En andra och en annan chans –ett komvux i tiden. 72.Expertgruppen för digitala investeringar. 73.Studiemedel för effektiva studier. 74.Lite mer lika. Översyn av kostnadsutjämningen för kommuner och landsting. 75.Vissa polisfrågor – säkerhet vid förhör samt kränkningsersättning.