sou · H6B35 · 2018-02-05 00:00:00 — Sådana fordringar kan trots detta betalningssäkras enligt be- stämmelserna om detta i skatteförfarandelagen. Något principiellt hinder mot att införa en sådan möjlighet till betalningssäkring av- seende återkrav inom socialförsäkringen torde således inte finnas. Som skäl för att införa möjlighet till betalningssäkring för att säkerställa det allmännas fordringar på återbetalning enligt lagen om förfarandet vid skattereduktion för hushållsarbete, anförde reger- ingen att det fanns ett uttalat behov av ett rättsmedel som kunde förhindra att den återbetalningsskyldige gjorde sig av med tillgångar eller på annat sätt undandrog sig betalning under processens gång (prop. 2014/15:10 s. 33). framförde i skrivelse till regeringen (se avsnitt 7.3.3), där kassan föreslog att dess återkravsfordringar skulle bli verkställbara hos , att det skulle införas en möjlighet till betalningssäkring avseende återkraven motsvarande vad som gäller enligt skatteförfarandelagen (2011:1244). I skrivelsen anförde vidare bl.a. följande. deltar i myndighetssamarbete för att bekämpa den grova organise- rade brottsligheten och har som en följd av utredningar som före- tagits med anledning av detta samarbete ställt ett antal återkrav. Det har visat sig vara mycket svårt att driva in dessa eftersom tillgångarna hinner försvinna innan det finns en exekutionstitel som kan verk- ställas. bedömer att en väsentlig faktor för att öka effektiviteten i myndighetens arbete mot grov organiserad brottslig- het är att myndigheten ges effektivare och snabbare möjligheter för att driva in beslutade återkrav. har till utredningen uppgett att den länge har efterlyst en möjlighet att beträffande ett återkrav ansöka om betal- ningssäkring hos förvaltningsdomstol. Detta behov blir särskilt tydligt när det redan pågår ett mål i förvaltningsdomstol efter att den försäkrade överklagat återkravsbeslutet. tvingas myndigheten ibland att, i en sådan situation, parallellt med det pågående målet i förvaltningsdomstol, väcka talan i allmän domstol för att få till stånd kvarstad gällande återkravet. Det skulle innebära ett enklare och snabbare förfarande om ansökan om betalningssäkring i stället kunde göras i förvaltningsdomstol. har till utredningen vidare framfört att det inte är tillräckligt med möjligheten till kvarstad i brottmål, som verktyg i de fall det finns ett behov av att förhindra att återbetalningsskyldiga gör sig av med tillgångar eller på annat sätt undandrar sig betalning. Kassan har i detta sammanhang betonat att kvarstad i brottmål kräver att en utredning om brott inleds, vilket inte alltid sker. För att medlen inte ska betalas tillbaka till gäldenären krävs vidare att gäldenären döms för det aktuella brottet och skadeståndsyrkandet bifalls. gjorde t.ex. 1 538 polisanmälningar, varav 1 172 har återrapporterats. Av de återrapporterade fallen har 986 av- skrivits och 40 lett till åtalsunderlåtelse, i 22 fall har strafföreläggande meddelats och i 124 fall har dom meddelats. De meddelade domarna var i 109 fall fällande och i 15 fall friande. Kvarstad i brottmål är således, enligt , ett mer osäkert verktyg än kvarstad i tvistemål eller betalningssäkring, när det gäller att säkra betalning för ett återkrav. Dessutom kan och Pensions- myndigheten inte själva ansöka om kvarstad av detta slag. Möjlig- heterna för myndigheterna att säkerställa betalning av återkravsford- ringar skulle försämras avsevärt om de förlorade verktyget att ansöka om kvarstad i tvistemål, utan att få tillgång till något annat, likvärdigt, verktyg för att säkra betalning. Det framstår, enligt vår mening, som mycket angeläget att möj- ligheterna att säkerställa betalning av återkrav, när det kan befaras att gäldenären gör sig av med tillgångar eller på annat sätt undandrar sig betalning, inte försämras. Myndigheternas arbete mot organiserad brottslighet bör i möjligaste mån främjas och underlättas. hänsyn till vad har framfört till utredningen synes det, när kvarstad i tvistemål är möjligt, finnas ett uppen- bart behov av ett likvärdigt rättsmedel för att förhindra att gälde- närer undandrar sig betalning av återkrav. Vi anser, mot denna bakgrund, att det bör införas en möjlighet till betalningssäkring i fråga om fordringar avseende återkrav enligt socialförsäkringsbalken och enligt lagen om statligt tandvårdsstöd. När det gäller återkrav enligt de förordningar som finns vid sidan av socialförsäkringsbalken föreligger det, såvitt framkommit, inget uttalat behov av en sådan möjlighet och de bör således inte omfattas. Beslut om betalningssäkring som rör återbetalning ska precis som betalningssäkringsbeslut i övrigt vara verkställbara, till skillnad från vad som ska gälla i fråga om verkställighet av beslut om återkrav (se avsnitt 7.6.4). Vi föreslår således att en föreskrift, med innebörd att bestämmel- serna i skatteförfarandelagen om betalningssäkring är tillämpliga, ska införas i socialförsäkringsbalken och i lagen om statligt tandvårdsstöd. En fråga som uppkommer är om bör ges rätt ansöka om betalningssäkring beträffande återkrav inom social- försäkringen, eller om det ät tillräckligt att får göra det. Så som redovisats i det föregående inträder åtaganden som borgenär så snart verket bedömer att det finns risk för att en fordran inte kommer att bli betald, dvs. även innan fordran har över- lämnats till för indrivning. har ansvar för att ansöka om betalningssäkring för alla ford- ringar som omfattas av bestämmelserna om betalningssäkring, även sådana som har sin grund i beslut av andra myndigheter, med undantag för vissa fordringar för vilka det är som ansöker om betalningssäkring. Det bör enligt vår mening vara tillräckligt att får ansöka om betalningssäkring, i enlighet med vad som gäller i fråga om de flesta andra fordringar som bestämmelserna om betalningssäkring är tillämpliga på. Bestämmelserna om betalningssärkring i skatteförfarandelagen (2011:1244) ska vara tillämpliga på sådana fordringar som avses i de föreslagna nya paragraferna 108 kap. 26 § SFB och 4 kap. 3 a § lagen om statligt tandvårdsstöd. Detta ska framgå av nämnda paragrafer. Bedömning: Inga särskilda bestämmelser bör införas om avräk- ning hos , vilket innebär att när en återkravsfordran har lämnats för indrivning kommer avräkning att kunna ske enligt lagen (1985:146) om avräkning vid åter- betalning av skatter och avgifter. I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter finns bestämmelser som innebär att Kronofogdemyndig- heten i vissa fall ska besluta om avräkning vid indrivning i allmänna mål när gäldenären har rätt till belopp som ska återbetalas eller annars utbetalas på grund av bestämmelse i skattelagstiftningen (med vissa undantag), tullagstiftningen enligt 1 kap. 3 § tullagen (2016:253) eller lagen (1972:435) om överlastavgift. Detta innebär att pengar som annars skulle ha betalats ut till gäldenären i stället används till betalning av fordringar som har lämnats till Kronofogdemyndig- heten för indrivning. Statliga fordringar som handläggs som allmänna mål (dvs. enligt indrivningslagen) hos omfattas av avräk- ningsmöjligheten enligt lagen om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter. behöver inte besluta om avräkning om gäldenären har beviljats anstånd med betalning av fordringen och en avräkning inte är försvarlig med hänsyn till kostnaderna för detta eller om det i annat fall finns särskilda skäl att avstå från avräkning. Ett beslut om avräkning får överklagas, enligt bestämmelserna om överklagande av utmätning i allmänhet. I sådana mål förs det all- männas talan av . avräkning gäller utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft. Tingsrättens och hovrättens beslut gäller först sedan det har vunnit laga kraft. Återkravsfordringar som har lämnats för indrivning hos Krono- fogdemyndigheten ska enligt vårt förslag hanteras enligt de bestäm- melser som gäller för allmänna mål, däribland bestämmelser om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter. Någon anledning att undanta möjligheten till avräkning föreligger inte utan det fram- står i stället som särskilt angeläget. Vid utredningens intervjuer med medarbetare vid Försäkrings- kassans fordringshantering framfördes som ett problem att enskilda kan vända sig till och få sänkt skatt med hänvisning till ett återkravsbeslut från eller Pensionsmyndig- heten men att utbetalningen från därefter inte används för att betala tillbaka den felaktigt utbetalda förmånen. För att ska få tillgång till de utbetalda medlen måste kassan ofta ansöka om betalningsföreläggande och sedan, på grund- val av utslag eller allmän domstols dom, begära verkställighet. får kassan inte ens reda på att omtaxering har skett (se avsnitt 6.7.2 under rubriken vara lättare att få del av återbetalad skatt vid omtaxering). Vårt förslag innebär att om omtaxering sker – t.ex. på grund av återkravsbeslut – kommer återkravsfordringar som har lämnats till för indrivning att ingå bland de fordringar som ska bli betalda genom avräkning mot det belopp som gäldenären har rätt till på grund av omtaxeringen. Lagen om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter är tillämplig på fordringar som handläggs enligt indrivningslagen. För att nämnda lag ska vara tillämplig behövs ingen särskild författ- ningsreglering. 8.1Förslaget till ändringar i socialförsäkringsbalken Förslag: De ändringar som föreslås i socialförsäkringsbalken ska träda i kraft . Bestämmelserna i 108 kap. 26 § socialförsäkringsbalken ska inte tillämpas på beslut om återbetalning som har meddelats före ikraftträdandet. Äldre föreskrifter om tidsfrister för att överklaga Försäkrings- kassans och beslut ska gälla för beslut som har meddelats före ikraftträdandet. De ändringar i socialförsäkringsbalken som utredningen har före- slagit bör träda i kraft . Våra förslag gällande verkställighet av återkravsbeslut förutsätter vissa praktiska förberedelser hos såväl som Krono- fogdemyndigheten. Med beaktande av det nu sagda, och med hänsyn till den tid som kan beräknas gå åt för remissförfarande, fortsatt beredning inom och riksdagsbehandling, bedömer vi att det tidi- gaste datum som ändringarna kan träda i kraft är . Inskränkning i tillämpningen av särskild föreskrift om verkställbarhet Den föreslagna nya paragrafen 108 kap. 26 § socialförsäkringsbalken, SFB, innebär att och be- slut om återbetalning enligt 108 kap. SFB, liksom ränta och avgifter, blir verkställbara enligt utsökningsbalken sedan de har fått laga kraft. Vidare blir genom paragrafen lagen (1993:891) om indrivning av stat- liga fordringar m.m., indrivningslagen, tillämplig vid handläggningen hos . Genom den föreslagna nya paragrafen införs också en möjlighet till betalningssäkring avseende beslut om återbetalning. Den förslagna ändringen i 108 kap. 1 § SFB innebär att en upplys- ning har lagts till i nämnda paragraf om att bestämmelser om indriv- ning finns i 26 §. Genom dessa ändringar, tillsammans med de ändringar som be- handlas i avsnitt 8.2 nedan, införs en ny ordning för verkställighet av och fordringar avseende återkrav. Denna innebär att – som handhar han- teringen av återkravsfordringarna även för räkning efter att beslut om återkrav har meddelats – inte längre kom- mer att behöva ansöka om betalningsföreläggande eller väcka talan vid tingsrätten för att få till stånd ett verkställbart avgörande, utan myndigheternas beslut är verkställbara sedan de har fått laga kraft. Vidare innebär den nya ordningen att, om en återkravsfordring inte har betalats i rätt tid, ska skicka fordringen för verkställighet hos från förfallodagen, såvida det inte finns särskilda skäl som talar emot detta. Enligt ändringar vi föreslår i indrivningsförordningen (1993:1229) – se avsnitt 8.2 nedan – ska tidsfristen vara , i stället som är huvudregeln. Vid handläggningen hos Kronofog- demyndigheten kommer avräkning kunna ske mot skatter och avgifter som annars skulle ha återbetalats och genom våra förslag till ändringar indrivningslagen – se avsnitt 8.2 nedan – kommer åter- kravsfordringarna ha företrädesrätt vid utmätning i lön. Preskrip- tionstiden för återkravsfordringar kommer, på grund av våra förslag, att förkortas från till och möjligheterna till förlängning av preskriptionstiden kommer att inskränkas. Detta är en helhetslös- ning där olika intressen har vägts mot varandra och som kommer att leda till bl.a. ett effektivare verkställighetsförfarande och en minskad risk för överskuldsättning hos enskilda. Om de nya bestämmelserna skulle bli tillämpliga även på beslut om återkrav som har meddelats före lagens ikraftträdande skulle detta bl.a. innebära att preskription skulle inträda för ett stort antal fordringar vid ikraftträdandet. Av de cirka 291 000 fordringar som fanns i fordringsstocken per var det cirka 189 000 () som avsåg återkravsbeslut meddelade 2013 och senare och cirka 102 000 fordringar () som hade meddelats tidigare. Beloppsmässigt var andelen ungefär densamma. Av den totala fordringsstocken om var det () som hade meddelats 2013 och senare medan () avsåg äldre fordringar. Ett stort antal fordringar och en stor del av fordrings- stocken skulle således preskriberas i ett slag om våra förslag skulle omfatta beslut meddelade före ikraftträdandet. I fråga om de fordringar som har preskriberats skulle Försäkrings- kassan behöva besluta om avskrivning. De fordringar som inte har preskriberats skulle behöva delge med gäldenären, i syfte att laga kraft skulle kunna inträda och verkställighet därefter kunna sökas. Denna hantering av äldre fordringsanspråk skulle inne- bära en avsevärd administrativ börda för . Även för skulle det innebära en admi- nistrativ börda om författningsändringarna avseende verkställighet av och återkrav skulle om- fatta även beslut om återkrav som har meddelats före ändringarnas ikraftträdande. Den förväntade ökningen av antalet verkställighets- ansökningar, till följd av våra förslag, skulle vara betydligt större om skulle ansöka om verkställighet även avseende alla dessa äldre fordringsanspråk i fordringsstocken. Till detta kommer att våra förslag, gällande verkställighet av återkrav, är en helhetslösning som vi anser utgöra en lämplig av- vägning mellan olika intressen. Om äldre beslut om återkrav skulle omfattas av de nya bestämmelserna innebär det att de endast skulle träffas av vissa delar av de nya bestämmelserna. Den förkortade pre- skriptionstiden skulle omfatta alla fordringar, trots att de flesta av dem inte skulle kunna lämnas för verkställighet från förfallodagen. En grundläggande förutsättning för den kortare preskriptionstid som vi föreslår ska införas, är att den kombineras med ett snabbare verkställighetsförfarande. Vi anser, mot denna bakgrund, att 108 kap. 26 § inte bör tillämpas på beslut om återbetalning som har meddelats före ikraftträdandet. Fortsatt giltighet av äldre föreskrifter om överklagandefrist En övergångsbestämmelse bör meddelas som innebär att beslut av och som har meddelats före ikraftträdandet ska överklagas enligt de äldre föreskrifterna i 113 kap. 20 § SFB. 8.2Förslaget till ändringar i vissa andra författningar rörande verkställighet av återkrav Förslag: Även de föreslagna ändringarna i lagen (1991:1047) om sjuklön, lagen (1991:1488) om handläggning av vissa ersättningar till den som tjänstgör inom totalförsvaret, lagen (2008:145) om statligt tandvårdsstöd, förordningen (2014:67) om bidrag till arbetsgivare för köp av arbetsplatsnära stöd för återgång i arbete, förordningen (2017:117) om bidrag till företagshälsovården för köp av medicinsk service och förordningen (2017:819) om ersätt- ning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser ska träda i kraft . Detsamma ska gälla de föreslagna änd- ringarna i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. och i indrivningsförordningen (1993:1229). De nya bestämmelserna ska inte tillämpas på beslut om åter- betalning som har meddelats före ikraftträdandet. Många av de föreslagna ändringarna innebär att bestämmelser med samma innebörd, som de som föreslås införas i 108 kap. och 26 §§ socialförsäkringsbalken beträffande verkställighet av återkravsbeslut, ska gälla i fråga om och beslut om återbetalning enligt andra författningar. När det gäller de föreslagna ändringarna i indrivningslagen och indrivningsförord- ningen utgör de en del i den nya ordning för verkställighet av För- säkringskassans och beslut om återkrav som vi föreslår. Samtliga dessa författningsändringar bör träda i kraft som den föreslagna nya paragrafen 108 kap. 26 § social- försäkringsbalken. Av samma skäl som har anförts i avsnitt 8.1 bör de nya bestäm- melserna inte tillämpas på beslut om återbetalning som har med- delats före ikraftträdandet. Förslag: De föreslagna ändringarna i offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) och i förordningen (2009:1174) med instruktion för ska träda i kraft . De föreslagna ändringarna bör träda i kraft med de före- slagna ändringarna i socialförsäkringsbalken som rör det allmänna ombudet. Behov av ytterligare ikraftträdande- eller övergångsbestämmelser saknas i fråga om dessa författningsförslag. 9 Konsekvenser av förslagen I avsnitt 9.2 redogör vi för de krav på konsekvensbeskrivningar som vi har att rätta oss efter. Vi redovisar sedan i avsnitt 9.3–9.6, i fråga om uppdragets olika delar var för sig, vår analys av förslagens konsekvenser i enlighet med nämnda krav. 9.2Krav på vad konsekvensanalysen ska innehålla I kommittéförordningen (1998:1474) finns i 14–15 a §§ bestämmel- ser om kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar. I 14 § nämnda förordning anges att om förslagen i ett betän- kande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär sam- hällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén föreslå en finansiering. Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kom- munala självstyrelsen, ska enligt 15 § kommittéförordningen kon- sekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller enligt paragrafen när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsätt- ningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Av 15 a § kommittéförordningen framgår att, om ett betän- kande innehåller förslag till nya eller ändrade regler, förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser ska anges i betänkandet på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konsekvens- utredningar som finns i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. I nästkommande avsnitt redogörs för innehållet i dessa bestämmelser. Enligt 16 § kommittéförordningen anger regeringen närmare i utredningsuppdraget vilka konsekvensbeskrivningar som ska finnas i ett betänkande. Vad regeringen har angett i utredningsuppdraget redovisas i avsnitt 9.2.3. 9.2.2Krav i förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning I 6 och 7 §§ förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning finns, som nämnts, bestämmelser om hur kostnadsmässiga och andra konsekvenser ska anges i betänkandet. En konsekvensut- redning ska, enligt 6 §, innehålla 1.en beskrivning av problemet och vad man vill uppnå, 2.en beskrivning av vilka alternativa lösningar som finns för det man vill uppnå och vilka effekterna blir om någon reglering inte kommer till stånd, 3.uppgifter om vilka som berörs av regleringen, 4.uppgifter om de bemyndiganden som myndighetens beslutande- rätt grundar sig på, 5.uppgifter om vilka kostnadsmässiga och andra konsekvenser regleringen medför och en jämförelse av konsekvenserna för de övervägda regleringsalternativen, 6.en bedömning av om regleringen överensstämmer med eller går utöver de skyldigheter som följer av anslutning till Euro- peiska unionen, och 7.en bedömning av om särskilda hänsyn behöver tas när det gäller tidpunkten för ikraftträdande och om det finns behov av speciella informationsinsatser. ska utöver detta enligt 7 § förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning, om regleringen kan få effekter av betydelse för företags arbetsförutsättningar, konkurrens- förmåga eller villkor i övrigt, innehålla en beskrivning av följande, i den omfattning som är möjlig: 1.antalet företag som berörs, vilka branscher företagen är verk- samma i samt storleken på företagen, 2.vilken tidsåtgång regleringen kan föra med sig för företagen och vad regleringen innebär för företagens administrativa kostnader, 3.vilka andra kostnader den föreslagna regleringen medför för företagen och vilka förändringar i verksamheten som företagen kan behöva vidta till följd av den föreslagna regleringen, 4.i vilken utsträckning regleringen kan komma att påverka kon- kurrensförhållandena för företagen, 5.hur regleringen i andra avseenden kan komma att påverka före- tagen, och 6.om särskilda hänsyn behöver tas till små företag vid reglernas ut- formning. Regeringen har i direktiven (dir. 2016:104 s. 9) lyft fram att samt- liga författningsförslag som lämnas ska vara analyserade ur ett jäm- ställdhetsperspektiv, vilket (som framgått i avsnitt 9.2.1) även är ett krav enligt 15 § kommittéförordningen. Regeringen har angett att förslagen ska vara särskilt motiverade om de bedöms ha negativ in- verkan på jämställdheten i samhället. Även konsekvenserna ur ett barnrättsligt perspektiv bör, enligt direktiven, beskrivas. Vidare har regeringen framhållit att förslagens offentligfinansiella och samhällsekonomiska konsekvenser ska analyseras och redovisas samt förslag till finansiering lämnas. Detta är även ett krav enligt 14 § kommittéförordningen (se avsnitt 9.2.1). Konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna ska, enligt direktiven, redovisas särskilt. Hur förslagen beräknas påverka samordningen av de sociala trygg- hetssystemen inom EU samt hur de påverkas av åtaganden och skyldigheter i förhållande till relevant unionsrätt ska, enligt direk- tiven, också redovisas. I uppdraget ingår även att redovisa hur de för- slag som lämnas förhåller sig till EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna och den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 9.3Konsekvenser av våra förslag om det allmänna ombudet för socialförsäkringen Förslag och bedömningar: Till följd av förslaget om offentligt bi- träde uppkommer ökade kostnader under anslaget 1:12 Rättsliga biträden under utgiftsområde 4 Rättsväsendet med . Dessa ska finansieras genom en omfördelning av medel i statens budget, från anslaget 2:1 under utgiftsområde 10, Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning, med och anslaget 2:1 under utgifts- område 11, Ekonomisk trygghet vid ålderdom, med . I övrigt bedöms endast marginella kostnadsbesparingar eller kostnadsökningar uppkomma för berörda statliga förvaltnings- myndigheter och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Merkost- naderna kan finansieras inom ramen för befintliga anslag. För landsting och kommuner innebär våra förslag inga konsekvenser. 9.3.1Våra förslag och alternativa lösningar som vi har övervägt Det allmänna ombudet för socialförsäkringen har inrättats för att fullgöra funktionen att få till stånd prejudicerande domar för att på så sätt uppnå en enhetlig tillämpning av socialförsäkringen. Rent teoretiskt fyller ombudet därför onekligen en mycket viktig funk- tion för att säkerställa att socialförsäkringen tillämpas rättssäkert och likformigt. Om ombudet emellertid varaktigt misslyckas med att fullgöra denna uppgift, fyller ombudet ingen funktion i prak- tiken och dess berättigande kan då ifrågasätts. Dessvärre går det inte att konstatera annat än att det allmänna ombudet inte i