sou · H6B349 · 2018-06-15 00:00:00 — Förslaget fokuserar på fyra områden där förbättrade samordningsbestämmelser bedöms vara nödvändiga. Detta avser icke ekonomiskt aktiva unionsmedborgares tillgång till sociala trygghetsförmåner, förmåner vid långvarigt vårdbehov, arbetslöshetsförmåner samt familjeförmåner. Därtill föreslås en rad ändringar för att förbättra administrationen av bestämmelserna. Förhandlingar om förslagen pågår. Rådet har avslutat fyra av de delar som har förhandlats genom att anta s.k. partiella allmänna inriktningar. En av dessa delar är tillämplig lagstiftning, vilket är det område som utredningen ovan beskriver. Flera av de berörda bestämmelserna kan alltså se annorlunda ut . Vissa delar kvarstår att förhandla, bl.a. kapitlet om arbetslöshetsförsäkring. När förslagen har förhandlats färdigt i rådet (troligtvis ) kommer förhandlingar med (s.k. trilogförhandlingar mellan 19Revidering av rådets och förordning om ändringar i förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen och förordning (EG) 987/2009 om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004, KOM (2016) 815. rådet, kommissionen och ) att inledas. Målsättningen är att en slutprodukt ska kunna beslutas senast . Skatteavdrag från ersättning för arbete som betalas ut till en utländsk juridisk eller fysisk person som är begränsat skattskyldig i ska bara göras om ersättningen betalas ut för näringsverksamhet som mottagaren bedriver från ett fast driftställe i (10 kap. 6 § SFL). Frågan om en utbetalare ska göra skatteavdrag från ersättning för arbete till en utländsk näringsidkare som saknar fast driftställe i har behandlats i förarbeten (prop. 1991/92:112s. 171 f.) där det framgår att skatteavdrag inte ska göras om mottagaren inte ska betala A- skatt. Av propositionen Ett nytt system för skattebetalningar, m.m. (prop. 1996/97:100) framgår att det inte är en förutsättning för skatteavdrag att mottagaren är skattskyldig för ersättningen i . Av bl.a. administrativa skäl bör emellertid området för skatteavdrag begränsas på det sättet att skatteavdrag inte ska göras från ersättningar till fysiska personer som inte är bosatta i eller till utländska juridiska personer utom i de fall då de bedriver näringsverksamhet från fast driftställe i . (s. 543 och 545). I lagrådsremissen Beskattning och betalning av skatt vid tillfälligt arbete i av , föreslår regeringen att 10 kap. 6 § SFL ska omformuleras så att skatteavdrag bara ska göras från ersättning som betalas ut av utbetalare som hör hemma i för arbete som en juridisk person som hör hemma i utlandet eller en fysisk person som är begränsat skattskyldig om mottagaren utför arbetet i . 5F-skattens betydelse inom olika rättsområden Uppdelningen mellan näringsidkare och arbetstagare sker på olika sätt inom skilda rättsområden. Detta beror främst på att regelverken inom vartdera rättsområde har olika syften och ändamål. Inom skatterätten, som är det primära rättsområdet för utredningens uppdrag, går en skiljelinje för beskattning av arbetsinkomster mellan inkomst av näringsverksamhet och inkomst av tjänst. När det gäller socialförsäkringen görs en åtskillnad mellan den som har inkomst av anställning och den som har inkomst av annan förvärvsverksamhet. Personer som utför arbete mot ersättning åt annan delas inom arbetsrätten in i två kategorier – arbetstagare och uppdragstagare. Vad gäller arbetslöshetsförsäkringen görs skillnad mellan arbetstagare och företagare. När det gäller området för mervärdesskatt infördes begreppen beskattningsbar person och ekonomisk verksamhet i mervärdesskattelagen (1994:200). utmönstrades begreppen yrkesmässig verksamhet och näringsidkare. Den uttalade kopplingen till inkomstbeskattningen vid bedömning av om en verksamhet bedrivs självständigt togs i och med detta bort. I det följande kommer begreppsanvändningen på området för mervärdesskatt inte vidare beröras. Ett godkännande för F-skatt är avgörande för skyldigheten att göra skatteavdrag och betala socialavgifter. Ett godkännande för F- skatt kan emellertid också få betydelse i andra avseenden. För att belysa detta samt vilka andra omständigheter som kan få betydelse för uppdelningen inom olika rättsområden presenteras i avsnitt 5.2– 5.5 en redogörelse för vad som gäller inom respektive område. F-skattens betydelse inom olika rättsområden snitt 5.2 redogörs också översiktligt för de vanligaste företagsformerna i och vilken betydelse det får för inkomstbeskattningen om man utför sitt uppdrag i egenskap av arbetstagare eller som näringsidkare. 5.2Skatterätten – näringsverksamhet eller tjänst Inom skatterätten går en skiljelinje mellan inkomst av näringsverksamhet och inkomst av tjänst. Avgränsningen gentemot inkomstslaget näringsverksamhet är bara intressant för fysiska personer eftersom juridiska personer endast beskattas för inkomster i inkomstslaget näringsverksamhet. Som framgår av föregående kapitel utgör inkomstslaget tjänst ett restinkomstslag för ersättningar som kan anses hänförliga till eget arbete eller egen prestation om de inte hör till näringsverksamhet. Det innebär att prövningen av om någon bedriver näringsverksamhet eller inte blir avgörande för hur inkomsterna beskattas. 5.2.1Närmare om den skatterättsliga gränsdragningen Frågan om en uppdragstagare är självständig eller inte har vållat problem när det gällt att bedöma om en inkomst är hänförlig till anställningsinkomst eller näringsverksamhet. I det följande redovisas hur självständighetsrekvisitet har bedömts i rättspraxis. Även om äldre rättspraxis bör tolkas med försiktighet 2009 (se avsnitt 4.4) är det främst denna som närmare anger var gränsen mellan inkomstslagen näringsverksamhet och tjänst ska dras, se t.ex. Högsta förvaltningsdomstolens avgörande RÅ84 1:47, RÅ84 1:56, RÅ85 1:37, RÅ 1986 ref. 8 och RÅ 2001 ref. 25. har även i två mål om arbetsgivaravgift, RÅ 1987 ref. 164 I och II, prövat om frisörer som hyrt arbetsplats i frisersalong varit arbetstagare eller rörelseidkare. Om en uppdragstagare bedriver sin verksamhet självständigt ska inkomster från verksamheten beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet och i annat fall i inkomstslaget tjänst. Frågan om självständighet avgörs i regel genom en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. De omständigheter som brukar beaktas är främst följande. F-skattens betydelse inom olika rättsområden –antalet uppdragsgivare, –uppdragens längd och omfattning, –om uppdragstagaren har specialkompetens i förhållande till uppdragsgivaren, –om uppdragstagaren är skyldig att själv utföra uppdraget eller om denne kan anlita egna medhjälpare, –vem som håller med arbetsredskap och lokal, –uppdragstagarens bundenhet av instruktioner och direktiv beträffande sättet för arbetets utförande, och –graden av den ekonomiska risken som uppdragstagare tar i sin verksamhet.1 I förarbetena till 13 kap. 1 § andra stycket IL (propositionen F-skatt år fler [prop. 2008/09:62] s. 9) uttalas att många av de omständigheter som har betydelse för att avgöra om det arbetsrättsligt föreligger ett arbetsgivar- och arbetstagarförhållande eller inte också har betydelse för gränsdragningen mellan inkomstslagen näringsverksamhet och tjänst, men att det skatterättsliga arbetsgivarbegreppet kan vara såväl utvidgat som inskränkt i förhållande till det arbetsrättsliga. Att skatterätten och arbetsrätten inte hanterar detta enhetligt kan enligt regeringen leda till en viss förvirring (a prop. s. 9). Det är med andra ord inte säkert att den som arbetsrättsligt faller utanför arbetstagarsfären ska beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet. Detta kan bli fallet om t.ex. kravet på varaktighet inte är uppfyllt. har efter ändringen av begreppet näringsverksamhet i ett rättsligt ställningstagande2 uttalat att i och med att relationen mellan uppdragstagaren och uppdragsgivaren och deras gemensamma avsikt lyfts fram minskar betydelsen av kravet på flera uppdragsgivare. I ställningstagandet, som refereras i avsnitt 4.4.1, exemplifieras kategorier som kan anses bedriva näringsverksamhet. I praxis finns det exempel på fall med endast en uppdragsgivare där verksamheten bedömts vara så självständig att den ansetts som rörelse (numera näringsverksamhet). Så var exempelvis fallet i Högsta förvaltningsdomstolens avgörande RÅ 1976 ref. 159 och 1Lodin, S-O., m.fl., Inkomstskatt – en läro- och handbok i skatterätt, upplaga 15:1 s. 135. 2Utfärdande av F-skattsedel efter ändrat näringsbegrepp (dnr 131 751308-08/111). F-skattens betydelse inom olika rättsområden RÅ82:50, som gällde arbete med egna skogsmaskiner samt RÅ85 1:37, där en tidningsdistributör transporterade tidningar för en uppdragsgivares räkning. Det som är gemensamt för fallen är att de skattskyldiga själva fått stå för samtliga kostnader för sina relativt dyrbara arbetsredskap. De tog alltså en betydande ekonomisk risk i verksamheten. Ett annat vägledande fall angående bedömningen av självständighetskriteriet är Högsta förvaltningsdomstolens avgörande RÅ 2001 ref. 25. Genom detta avgörande fastställde domstolen ett förhandsbesked där funnit att en avbytare inom jordbruket bedrev näringsverksamhet. I motiveringen från finns en utförlig genomgång av avgränsningen mellan inkomstslagen näringsverksamhet och tjänst. Vad som vidare har prövats i praxis är om en verksamhet verkligen har bedrivits av bolaget och inte av ägaren personligen. Frågan har bl.a. uppkommit när det gäller konsulter, författare, konstnärer med flera fria företagare som ”sätter sig på aktier”, eftersom deras verksamhet i allt väsentligt bygger på personliga arbetsinsatser. Det kan också förhålla sig så att ägaren till bolaget anses anställd hos uppdragsgivaren och att beskattningen ska grundas på detta förhållande. I praxis finns fall avseende s.k. fria yrken där det inte ansetts finnas något hinder mot att i aktiebolagsform driva verksamhet som i allt väsentligt bygger på personliga arbetsinsatser (se t.ex. Högsta förvaltningsdomstolens avgörande RÅ 1983 ref. 1:40 och RÅ 1993 ref. 55). I andra fall har domstolen funnit att det är ägaren och inte aktiebolaget som bedriver verksamheten, varvid ägaren i stället för bolaget har beskattats för verksamheten (se t.ex. Högsta förvaltningsdomstolens avgörande RÅ 1969 ref. 19, RÅ 1973 not. 85, RÅ 1974 not. 2068 och RÅ 1981 ref. 1:17). 5.2.2F-skattens betydelse för skatter och avgifter Den som bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet kan bli godkänd för F-skatt. Detta innebär att innehavaren själv sköter inbetalningen av preliminär skatt och socialavgifter. Det avgörande för vem som ska betala socialavgifter och svara för inbetalning av preliminär skatt är vilken skatteform den som tar emot ersättningen har (se avsnitt 4.3). F-skatt är den normala skatteformen för näringsidkare. I det fall en uppdragstagare inte har godkännande F-skattens betydelse inom olika rättsområden för F-skatt ska den som utger ersättningen göra skatteavdrag och betala socialavgifter i form av arbetsgivaravgifter precis som för en arbetstagare. Vid inkomstbeskattningen har inte ett godkännande för F-skatt någon direkt betydelse. En bedömning måste i stället göras om beskattning av en inkomst ska ske i inkomstslaget näringsverksamhet, tjänst eller kapital. Vilka materiella regler som blir tillämpliga vid inkomstbeskattningen beror alltså på vilken arbetsinkomst det är frågan om och när det gäller näringsverksamhet, i vilken form verksamheten bedrivs. De vanligaste formerna för att bedriva näringsverksamhet är enskild näringsverksamhet, handelsbolag och aktiebolag. Vilken företagsform man väljer när man startar upp sitt företag påverkar bl.a. ägarens personliga ansvar och beskattningen. I det följande behandlas utvalda delar av de materiella reglerna i inkomstskattelagen (1999:1229), IL, utifrån inkomstslag och företagsform. Inkomstbeskattningen av personer som är delägare i handelsbolag kommer inte behandlas. Inkomstslaget tjänst − fysiska personer Till inkomstslaget tjänst räknas inkomster och utgifter p.g.a. tjänst till den del de inte ska räknas till inkomstslaget näringsverksamhet eller kapital (10 kap. 1 § första stycket IL). Förutsättningarna för att en inkomst ska tas upp i inkomstslaget tjänst är vidare att den inte är skattefri enligt 8 kap. eller 11 kap. IL. Med tjänst menas anställning, uppdrag och annan inkomstgivande verksamhet av varaktig eller tillfällig natur (10 kap. 1 § andra stycket IL). Till inkomstslaget tjänst räknas också vissa inkomster som utan att falla in under definitionen av tjänst ändå ska beskattas som tjänst (10 kap. 3 § IL). Dit hör bl.a. utdelningar och kapitalvinster på aktier m.m., i den utsträckning som anges i 57 kap. IL, i företag som är eller har varit fåmansföretag. I 12 kap. IL finns bestämmelser om vilka utgifter som en person får dra av i inkomstslaget tjänst. Huvudregeln säger att utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster ska dras av som kostnad om inte något annat anges (12 kap. 1 § IL). Avdrag kan alltså medges endast när det finns en motsvarande skattepliktig inkomst som motiverar avdraget. I 9 kap. IL anges vilka utgifter som inte får dras av. F-skattens betydelse inom olika rättsområden Huvudprincipen är att alla inkomster är skattepliktiga om inte annat regleras. De sammantagna förvärvsinkomsterna får minskas med allmänna avdrag (62 kap. IL), grundavdrag (63 kap.) och vissa avgifter, t.ex. fastighetsavgift. Det som kvarstår är den beskattningsbara inkomsten, som ska beskattas med inkomstskatt och i förekommande fall även med statlig inkomstskatt. Beskattningen är progressiv, dvs. det relativa skatteuttaget ökar med inkomstens storlek. Beskattningsbara förvärvsinkomster upp till en nedre skiktgräns (för ) beskattas enbart med inkomstskatt, i genomsnitt . För inkomster över den nedre skiktgränsen tillkommer en statlig inkomstskatt om . För inkomster som överstiger en övre skiktgräns () är den statliga inkomstskatten (65 kap. 5 § IL). Vid beräkning av den slutliga skatten medges vissa skattereduktioner (67 kap. IL), t.ex. jobbskatteavdrag och skattereduktion för underskott av kapitalinkomster. I en enskild näringsverksamhet har ägaren själv ett personligt ansvar för ingångna avtal och för verksamhetens skulder, men det finns inga kapitalkrav i samband med att verksamheten startas upp och bedrivs. I samband med att en enskild näringsverksamhet startas måste den enskilde anmäla sig för registrering hos 7 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244), SFL. ska bl.a. registrera den som är skyldig att göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter och den som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagen (1994:200). Den som bedriver näringsverksamhet kan också ansöka om att bli godkänd för F-skatt (9 kap. SFL). Preliminärskatt ska betalas då näringsidkaren har inkomster (8 kap. SFL). Den enskilde näringsidkaren är själv ansvarig för att betala in sin preliminärskatt och egenavgifter. Preliminärskatten ska betalas med lika stort belopp . Resultatet i en enskild näringsverksamhet beskattas som förvärvsinkomst hos den fysiska person som bedriver verksamheten (1 kap. 3 § IL). Intäkterna minskas med den enskilde näringsidkarens kostnader och schablonavdrag för beräknade egenavgifter. F-skattens betydelse inom olika rättsområden på hur höga egenavgifter som ska betalas medges avdrag för egenavgifterna. Den enskilde näringsidkarens slutliga skatt påverkas bl.a. även av avsättningar till periodiseringsfond (30 kap. IL), expansionsfond (34 kap. IL), räntefördelning (33 kap.) och pensionsförsäkring. Om näringsidkaren har inkomst av tjänst läggs den samman med inkomsten från näringsverksamheten när inkomstskatten räknas ut. Om den enskilde näringsidkaren betalar fulla egenavgifter (inte pensionär) kan ett särskilt avdrag från egenavgifterna medges.3 Egenavgifterna vid aktiv näringsverksamhet är normalt 28,97 procent.4 Gällande skattesatserna för och statlig inkomstskatt anges i avsnittet ovan. En enskild näringsidkare beskattas för resultatet av näringsverksamheten och inte för hur mycket han eller hon har tagit ut ur verksamheten. För aktiebolag finns ett kapitalkrav på för att starta verksamheten,6 och bolaget beskattas för vinsten som företaget har haft . Som ägare har man inte personligt ansvar på samma sätt som i en enskild firma, utan det är bolaget som ingår avtal och ansvarar för skulderna. Aktiebolag har normalt godkännande för F- skatt. Den preliminära F-skatten beräknas av och ska betalas . 3För att få avdrag måste överskottet av aktiv näringsverksamhet överstiga . Avdrag får göras av underlaget för inkomst av aktiv näringsverksamhet. (3 kap. 18 § socialavgiftslagen [2000:980]). Maximalt avdrag är . 4Lägre egenavgifter gäller för den som är född eller tidigare eller har lyft hel ålderspension . Andra anledningar till att en person ska betala lägre egenavgifter kan vara att denne har hel sjuk- eller aktivitetsersättning. Boende i vissa stödområden kan få särskild nedsättning av egenavgifterna. Egenavgifter betalas inte om avgiftsunderlaget understiger 5Bestämmelser om vilka företag som utgör fåmansföretag finns i 56 kap. IL. avses enligt 56 kap. 2 § IL aktiebolag och ekonomiska föreningar där fyra eller färre delägare äger andelar som motsvarar av rösterna för samtliga andelar i företaget, eller näringsverksamheten är uppdelad på verksamheter som är oberoende av varandra och där en fysisk person genom innehav av andelar, genom avtal eller på liknande sätt har den faktiska bestämmanderätten över en sådan verksamhet och självständigt kan förfoga över dess resultat. 61 kap. 5 § aktiebolagslagen (2005:551). F-skattens betydelse inom olika rättsområden Särskilda bestämmelser som är tillämpliga på fåmansföretag och deras ägare finns på olika håll i inkomstskattelagen. De mest betydelsefulla bestämmelserna är de som gäller beskattning av utdelning och kapitalvinst på kvalificerade andelar i fåmansföretag. Dessa bestämmelser finns i 57 kap. IL och har till övergripande syfte att förhindra att företagets ägare omvandlar arbetsinkomster till kapitalinkomster. Reglerna kallas ofta för 3:12-reglerna, eftersom de ursprungligen infördes i 3 § 12 mom. den upphörda lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Enligt 3:12-reglerna ska delägare i fåmansföretag dela upp sina inkomster i två inkomstslag – tjänst och kapital. 3:12 reglerna skiljer på delägare av fåmansbolag med kvalificerade andelar (aktier) och delägare med okvalificerade aktier. Kvalificerade aktier har delägare som är ”verksamma i betydande omfattning” i företaget. Har man okvalificerade andelar beskattas hela utdelningen som inkomst av kapital med ett skatteuttag på . Även personer med kvalificerade andelar har ett utrymme för beskattning av utdelning som inkomst av kapital men med ett skatteuttag på Det s.k. gränsbeloppet avgör hur mycket utdelning en delägare kan ta ut ur sitt företag till en lägre beskattning. Gränsbeloppet kan vara olika för personer som är verksamma inom samma företag, beroende på hur länge andelarna innehafts, andelarnas anskaffningspris m.m.Beräkning av gränsbeloppet är en central del av 3:12 reglerna och det finns två alternativa beräkningssätt, nämligen huvudregeln och förenklingsregeln (eller schablonregeln). Huvudregeln innebär att gränsbeloppet beräknas med hjälp av anskaffningsutgiften för aktierna och klyvningsräntan samt med hjälp av löneunderlaget i företaget (löneunderlagsregeln). Att räkna ut gränsbeloppet enligt huvudregeln är en något mer komplicerad uträkning än enligt förenklingsregeln, men den kan ge en skattemässigt mer fördelaktig utdelning. Förenklingsregeln innebär att det lägre beskattade utrymmet sätts till 2,75 inkomstbasbelopp.7 Det innebär att en delägare kan ta ut till en beskattning om . Till skillnad från lön och sociala avgifter på lön så är en utdelning inte avdragsgill för fåmansföretaget. Det innebär att företaget först 7Med inkomstbasbelopp avses inkomstbasbeloppet enligt 58 kap. 26 och 27 §§ socialförsäkringsbalken för året före beskattningsåret (57 kap. 9 § IL). F-skattens betydelse inom olika rättsområden måste betala bolagsskatt på resultatet.8 Vid en utdelning ska inte fåmansföretaget betala några arbetsgivaravgifter (inte ens på utdelning som tjänstebeskattas enligt de så kallade 3:12-reglerna eftersom avsikten endast är att åstadkomma en nivå som matchar den totala lönebeskattningen). För en delägare som tar ut lön gäller samma avdrag och skattesatser som anges ovan i avsnittet Inkomstslaget tjänst − fysiska personer. Fåmansföretaget ska göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på utgiven ersättning för arbete till delägaren. För är arbetsgivaravgiften . Normalt är utländska näringsidkare begränsat skattskyldig i Sverige.9 När en fysisk person bedriver utlandsregistrerad näringsverksamhet krävs det att näringsidkaren har ett fast driftställe här för att beskattningsrätt ska utlösas. Har den utländske näringsidkaren ett fast driftställe i ska denne beskattas för inkomst av näringsverksamhet (3 kap. 18 § första stycket 3 IL). En utländsk juridisk person är begränsat skattskyldig i och skattskyldig för inkomst från ett fast driftställe i (6 kap. 11 § första stycket 1 IL). Med utländsk juridisk person menas en utländsk association, som kan förvärva rättigheter, åta sig skyldigheter, föra talan inför domstolar och andra myndigheter och över vilkens förmögenhetsmassa de enskilda delägarna inte fritt kan förfoga. Detta enligt lagstiftningen i den stat där associationen hör hemma (6 kap. 8 § IL). Ett fast driftställe definieras enligt huvudregeln som en stadigvarande plats för affärsverksamhet varifrån verksamheten helt eller delvis bedrivs (2 kap. 29 IL). Tre förutsättningar måste vara uppfyllda: det ska finnas en särskild plats för affärsverksamheten, platsen ska användas stadigvarande och affärsverksamhet ska helt eller delvis bedrivas från platsen. 8I propositionen Nya skatteregler för företagssektorn (prop. 2017/18:245) föreslår regeringen att bolagsskattesatsen ska sänkas till . Av offentligfinansiella skäl kommer bolagsskattesatsen dock att vara . De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . 9Bestämmelserna om fysiska personers skattskyldighet finns i 3 kap. IL. F-skattens betydelse inom olika rättsområden Den svenska beskattningsrätten kan vara begränsad av skatteavtal som har ingått med det land där det utländska företaget hör hemma. och utveckling () har utformat en modell för skatteavtal, Model Tax Convention on Income and on Capital (modellavtalet) att användas som förlaga till skatteavtal mellan stater.10 När det gäller beskattning av näringsverksamhet tillämpas respektive skatteavtals motsvarighet till modellavtalets artikel 7, Business profits. Artikeln innebär att näringsverksamhet enligt huvudregeln endast beskattas i den stat där företaget har hemvist enligt skatteavtalet. Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i den andra avtalsslutande staten får inkomst som är hänförlig till det fasta driftstället beskattas där. 5.3Socialförsäkringen – anställning eller annat förvärvsarbete Inom socialförsäkringen görs en åtskillnad mellan den som har inkomst av anställning och den som har inkomst av annat förvärvsarbete. Bestämmelser om vilka som omfattas av socialförsäkringen finns i socialförsäkringsbalken. Socialförsäkringen är indelad i en bosättningsbaserad och en arbetsbaserad försäkring. Den som arbetar i omfattas därmed av den arbetsbaserade försäkringen och har rätt till förmåner enligt de närmare bestämmelser som anges i balken. Den arbetsbaserade försäkringen och den allmänna pensionsförsäkringen omfattar alla som arbetar i . Gränsdragningen mellan anställning och annat förvärvsarbete görs allmänt sett efter en helhetsbedömning där såväl avtalet mellan parterna som andra omständigheter ska beaktas. Äldre praxis får tolkas med viss försiktighet. Det viktigaste är alltid att det finns någon form av arbetsavtal mellan parterna. Om detta sedan har