sou · H6B314 · 2018-02-28 00:00:00 — Ett bidragsbrott konsumerar också ett efterföljande olovligt förfogande enligt 10 kap. 4 § brottsbalken.24 4.4.6Frivillig rättelse – 5 § Den som före utbetalning av en ekonomisk förmån frivilligt vidtar en åtgärd som leder till att ett korrekt beslut om förmånen kan fattas döms inte till ansvar enligt 2–4 §§. Det framgår av regeln om frivillig rättelse i 5 §. Rättelsen eller anmälan om ändrade förhål- landen måste dock göras innan förmånen betalas ut. Det finns inget formkrav på den åtgärd som vidtas, men uppgif- terna måste i princip vara tillräckliga för att myndigheter, kommu- ner eller arbetslöshetskassor ska kunna koppla dem till rätt ärende 22Se prop., s. 97 f. 23Se RättsPM 2013:04. 24Se prop., s. 80. Bakgrund och övergripande om gällande rätt och, eventuellt efter en komplettering, göra en korrekt bedömning i ett kommande beslut om utbetalning. Straffriheten förutsätter frivillighet. Normalt sett är det inte det om förmånstagaren fått veta att han eller hon kommer att bli före- mål för granskning eller om myndigheten inlett en utredning om felaktig utbetalning och förmånstagaren fått veta det. En frivillig rättelse påverkar inte en eventuell återbetalnings- skyldighet.25 4.4.7Obligatorisk anmälningsskyldighet – 6 § Myndigheter som anges i 1 § samt kommuner och arbetslöshetskassor ska göra anmälan till eller till om det kan misstänkas att brott enligt denna lag har begåtts (se 6 §). Innan myndigheten, kommunen eller arbetslöshetskassan anmäler ett misstänkt brott ska de göra en preliminär bedömning inte bara av objektiva kriterier, som att en felaktig uppgift har lämnats, utan också av de subjektiva kriterierna, dvs. uppsåt eller grov oaktsam- het. Syftet är att sålla bort helt klara fall där brott inte har begåtts så att inte dessa ska belasta myndigheterna, polis och åklagare. En sådan bedömning inkluderar frågan om en gärning som i och för sig omfattas av bestämmelsen om vårdslöst bidragsbrott har varit mindre allvarlig och därför inte kan förväntas föranleda straffan- svar. Enligt förarbetena bör anmälan ske när det finns en välgrun- dad anledning anta att brott har begåtts. Någon bedömning av om den bevisning som finns är tillräcklig för lagföring skall däremot inte göras av den anmälande myndigheten, kommunen eller arbetslös- hetskassan.26 Påföljden för bidragsbrott är fängelse i högst , dvs. samma straffskala som gäller för bedrägeri enligt 9 kap. 1 § . Avsikten när bidragsbrottslagen infördes var inte att förändra på- följdsvalet eller straffmätningen i förhållande till bedrägeri. 25Se prop., s. 84 f och 98 f. 26Se prop., s. 90 och 99. Bakgrund och övergripande om gällande rätt Straffminimum för grovt bidragsbrott är detsamma som för grovt bedrägeri, dvs. Däremot är straff- maximum lägre, fängelse i högst , jämfört med för grovt bedrägeri. I förarbetena motiverades skillnaden med att det i förhållande till andra typer av bedrägerier var svårt att se att det på detta område skulle kunna förekomma gärningar med ett så högt straffvärde som fängelse i sex år.27 Vi ska undersöka om det anta- gandet stämmer överens med dagens verklighet och överväga om det finns skäl att se över straffskalan för bidragsbrott. Den frågan behandlas i avsnitt 8.1.6. 4.5Andra lagregler vid brott mot välfärdssystemen När bidragsbrottslagen inte är tillämplig kan andra straffbestäm- melser vara aktuella när en förmånstagare gjort sig skyldig till brott i samband med en utbetalning av en ersättning eller ett bidrag eller vid andra brott mot välfärdssystemen. Bland dessa återfinns bedrä- geri, olovligt förfogande, urkundsförfalskning och osann eller vårds- lös försäkran. De bestämmelserna beskriver vi översiktligt i följande avsnitt. Straffbestämmelsen om bedrägeri finns i 9 kap. 1 § . Enligt bestämmelsen gör bl.a. den sig skyldig till bedrägeri som genom vilseledande förmår någon till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den vilse- ledde eller för någon i vars ställe denne är. För ansvar krävs att gär- ningen har begåtts uppsåtligen (se 1 kap. 2 § första stycket BrB). Det finns tre grader av bedrägeribrottet, nämligen ett ringa brott (ringa bedrägeri) ett brott av mellangraden (bedrägeri), och ett grovt brott (grovt bedrägeri). Det ringa brottet (9 kap. 2 § ) används om ett be- drägeri med hänsyn till skadans omfattning och övriga omständig- heter vid brottet är att anse som ringa. 27 Se prop., s. 82. Bakgrund och övergripande om gällande rätt Straffskalan för bedrägeri är fängelse i högst . Om bedrägeriet är grovt är dock enligt 9 kap. 3 § straffskalan fängelse i lägst och högst . I bedömningen av om det rör sig om ett grovt brott ska särskilt beaktas om gärningsmannen har missbrukat allmänt förtroende eller använt sig av falsk handling eller vilseledande bokföring eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. Enligt 10 kap. 4 § döms den som, med egendom som han har i sin besittning, men vartill ägande- eller säkerhetsrätt är förbehållen eller tillförsäkrad eller eljest tillkommer annan, vidtar åtgärd varigenom egendomen frånhänds den andre eller denne på annat sätt berövas sin rätt för olovligt förfogande. Straffskalan är böter eller fängelse i högst . Brottsförutsättningarna uppställer inget krav på hur besittningen ska ha uppkommit. Exempel på att äganderätt tillkommer annan är bl.a. felöverföringar av pengar. Ett exempel i det här sammanhanget är att bidrag av misstag be- talas ut med ett för högt belopp och att den som tagit emot belop- pet behåller pengarna medveten om misstaget. Den grundläggande straffbestämmelsen om urkundsförfalskning finns i 14 kap. 1 § . Enligt den döms den som, genom att skriva annan, verklig eller diktad, persons namn eller genom att falskeligen förskaffa sig annans underskrift eller på annat sätt, framställer falsk urkund eller falskeligen ändrar eller utfyller äkta urkund, under för- utsättning att åtgärden innebär fara i bevishänseende till fängelse i högst . Som urkund anses enligt lagtexten protokoll, kontrakt, skulde- brev, intyg och annan handling, som upprättats till bevis eller annars är av betydelse som bevis. Bakgrund och övergripande om gällande rätt En straffbestämmelse för en ringa variant av brottet, förvanskning av urkund, finns i 14 kap. 2 § med böter eller fängelse högst i straffskalan. Om brott enligt 1 § är att anse som grovt, döms enligt 14 kap. 3 § för grov urkundsförfalskning till fängelse, lägst och högst . I den bedömningen ska särskilt beaktas om förfalskningen avser bl.a. en viktig handling hos en myndighet eller om gärningen på något annat sätt varit av särskilt farlig art. Bestämmelsen omfattar alltså både att gärningsmannen framstäl- ler falska handlingar och att han eller hon gör ändringar i en redan existerande urkund. Kravet på fara i bevishänseende innebär att det måste vara något så när sannolikt att det förfalskade tas för äkta och att det ska komma till användning i en praktisk angelägenhet. Brottet är fullbordat redan genom förfalskningsåtgärden och det krävs alltså inte att det förfalskade också används. Att bruka något förfalskat är dock ett brott i sig, brukande av falsk urkund (se 14 kap. 9 § ). Vid bedrägerier mot trygghetssystemen är det inte ovanligt att förfalskade handlingar används som ett hjälpmedel för att lura till sig pengar, t.ex. förfalskade läkarintyg, arbetsgivarintyg och liknande. Som framgår av 9 kap. 3 § ska detta beaktas särskilt vid bedömningen av om ett bedrägeribrott är att anse som grovt. 4.5.4Osann eller vårdslös försäkran Brotten regleras i 15 kap. 10 § . Enligt bestämmelsen döms den som på annat sätt än muntligen lämnar osann uppgift eller förtiger sanningen, när uppgiften enligt lag eller annan författ- ning lämnas på heder och samvete eller under annan liknande för- säkran, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för osann försäk- ran till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i högst . Den som begår en osann försäkran av grov oaktsamhet döms för vårdslös försäkran till böter eller fängelse . Bakgrund och övergripande om gällande rätt Straffbestämmelsen om osant intygande finns i 15 kap. 11 § brotts- balken. Där sägs att den som i ett intyg eller en annan urkund läm- nar osann uppgift om vem han eller hon är eller om annat än egna angelägenheter eller för skens skull upprättar en urkund rörande rättshandling döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för osant intygande till böter eller fängelse . Är brottet med hänsyn till att det innefattar missbruk av tjänste- ställning eller annars att anse som grovt, döms till fängelse i högst . Att använda sig av en sådan osann urkund är också belagt med straff enligt paragrafens tredje stycke. 4.5.6EU-bedrägerier och andra brott riktade mot EU:s medel Skyddet för EU:s finansiella intressen Den största delen av EU-budgetens inkomster består av de så kal- lade egna medlen som är medlemsländernas avgifter till EU. De avgifter som medlemsländerna betalar till gemenskapen får länder- na tillbaka i form av stöd och bidrag från gemenskapens fonder. Europeiska kommissionen ska tillsammans med medlemslän- derna bekämpa bedrägerier inom EU. Europeiska byrån för bedrä- geribekämpning () har till uppgift att bekämpa bedrägerier, har en oberoende ställning och genomför utredningar såväl inom EU:s institutioner som i medlemsländerna. Medlemsländerna undertecknade en konvention, den så kallade bedrägerikonventionen, enligt vilken länderna åtar sig att straffbelägga alla typer av bedrägerier rörande EU-medel. Konven- tionen trädde 2002. För del innebar den att brottet subventionsmissbruk infördes i lagstiftningen.28 Ansvaret för att administrera och kontrollera majoriteten av stöden och bidragen från EU ligger på nationella myndigheter i medlems- staterna. ställer stora krav på att svenska myndig- heter hanterar EU-medlen på ett korrekt och tillförlitligt sätt. I har det nationella ansvaret för att samordna 28 Se , , Brotten i näringsverksamhet, 3 uppl. 2013, s. 100 f. Bakgrund och övergripande om gällande rätt åtgärder mot bl.a. bedrägerier avseende EU-relaterade medel. An- svaret för utredningen av sådana bedrägerier och lagföringen av personer misstänkta för sådana brott ligger i exklusivt på Ekobrottsmyndigheten.29 För att garantera en god samverkan mellan myndigheter som hanterar EU-medel inrättades Rådet till skydd för EU:s finansiella intressen (). Rådets övergripande uppdrag är att främja en effektiv och korrekt användning av EU- relaterade medel i Sverige.30 Den som söker och får EU-stöd kan i samband med detta göra sig skyldig till brott av olika slag, framför allt bedrägeri, subventions- missbruk, urkundsförfalskning och osant intygande. I konkurrenshän- seende är ansvaret för subventionsmissbruk sekundärt i förhållande till bedrägeri. Har en urkundsförfalskning, osann försäkran eller ett osant intygande föregått subventionsmissbruket bör det dömas till ansvar för båda brotten (prop. 1998/99:32, s. 28). En bidragssökande till EU ska fylla i och till behörig myndighet lämna in ansökningsblanketter och kontrakt av olika slag. Han eller hon ska också, för att få ut bidragspengarna, fylla i rekvisitioner och lämna intyg och verifikationer som styrker kostnaderna. Genom att skriftligen eller muntligen lämna oriktiga uppgifter som vilse- leder bidragsbeviljande eller utbetalande organ kan bidragssökan- den göra sig skyldig till försök till bedrägeri eller bedrägeri. Alla de handlingar som krävs i bidragsärenden är ”urkunder” i Om sökanden lämnar oriktiga uppgifter i handling- arna kan han eller hon därför göra sig skyldig till osann eller vårds- lös försäkran eller osant intygande. Om intyget falskeligen utfärdas i revisorns namn eller om ändring görs i ett intyg som någon annan utfärdat, kan straffansvar för urkundsförfalskning komma i fråga.31 29Se förordningen (2007:972) med instruktion för . 30Rådet för skydd av EU:s finansiella intressen, Rapport om skyddet av EU:s finansiella intressen i –2015. 31Se , , a.a., s. 100 f. Bakgrund och övergripande om gällande rätt Den som, i strid med föreskrifter eller villkor, använder ett bidrag eller utnyttjar en förmån som finansieras över eller på annat sätt påverkar Europeiska unionens eller Europeiska atomenergigemenskapens budge- tar för ett annat ändamål än det som bidraget eller förmånen har be- viljats för, döms för subventionsmissbruk till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska inte dömas till ansvar (se 9 kap. 3b § ). Paragrafen är alltså en följd av EU:s bedrägerikonvention som syftar till att effektivisera kampen mot bedrägerier mot gemenskapernas finansiella intressen. Straffbestämmelsen omfattar inte rent nationella bidragsformer. Beträffande det nationella bidragssystemet är ändamålsstridig an- vändning av bidrag inte straffbelagt. Genom att lagtexten endast om- fattar missbruk av bidrag eller förmåner till den del de finansieras över eller på annat sätt påverkar EU:s budgetar, framgår att bestämmelsen inte omfattar nationella bidrag som används vid medfinansiering i samband med EU-finansiering, utan endast tar sikte på felaktig an- vändning av EU-medel.32 Bidraget eller förmånen måste inte avse näringsverksamhet, utan gäller även t.ex. bidrag till forskningsverksamhet. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Om det rör sig om en liten avvikelse bör administrativa åtgärder och sanktioner kunna vara tillräckliga.33 Bedrägeribestämmelsen har företräde framför subventionsmiss- bruk. Om en urkundsförfalskning eller osann försäkran eller ett osant intygande föregått subventionsmissbruket bör det dömas till ansvar för båda brotten.34 Bidragsbrottslagen och lagen om underrättelseskyldighet omfattar bara utbetalningar från vissa särskilt angivna välfärdssystem för personliga ändamål. Det förekommer även utbetalningar från det 1998/99:32, s. 27. 33Rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och m.fl., [, Zeteo] kommentaren till 9 kap 3 b § under rubriken . 1998/99:32, s. 28. Bakgrund och övergripande om gällande rätt offentliga som inte är för personliga ändamål, men där syftet indi- rekt är att gynna enskilda, t.ex. genom lönesubventioner. Dessa ut- betalningar uppvisar motsvarande särdrag i funktion och betydelse som de som omfattas av de nämnda lagarna. Utbetalningar av detta slag hanteras också av de i lagarna angivna aktörerna. Flera utred- ningar och myndigheter har påtalat att det finns behov av att ut- vidga lagarnas tillämpningsområden. I detta avsnitt beskriver vi översiktligt vissa förmåner som faller utanför tillämpningsområdet och där vi har fått i uppdrag att se över behovet av ett utökat straffrättsligt skydd, vilket vi återkom- mer till i avsnitten 8.1.2–8.1.5. Det finns flera olika former av ekonomiska stöd till arbetsgivare, vars syfte är att stimulera arbetsgivare till att anställa personer som står långt ifrån arbetsmarknaden. De stödformer som finns är bland annat lönebidrag, trygghetsanställning, nystartsjobb, särskilt an- ställningsstöd för den som deltar i jobb- och utvecklingsgarantin, särskilt anställningsstöd i form av instegsjobb, skyddat arbete och utvecklingsanställning. var lönebidrag, nystartsjobb samt trygg- hetsanställning de absolut vanligast förekommande arbetsgivarstöden och vi har därför valt att beskriva dessa. Arbetsförmedlingen fattade cirka 309 000 beslut om subventionerade anställningar. Utgifterna till arbetsgivare för anställningar med lönestöd uppgick till 20 375 miljoner kronor.35 Lönebidrag är en lönesubvention som introducerades redan 1980.36 Stödet ska underlätta för personer med en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga att få en anställning där hans/ hennes kompetens och färdigheter tas tillvara. 35Arbetsförmedlingens årsredovisning 2016, s. 62. 36Villkoren för stödet regleras i förordning (2017:462) om särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Bakgrund och övergripande om gällande rätt dels på lönekostnaden för den anställde, dels på dennes arbets- förmåga i förhållande till arbetets krav. Det första beslutet om lönebidrag omfattar högst . Stöd kan lämnas , men i vissa fall kan det vara aktuellt med . Stödet får endast förlängas utöver det fjärde året om det efter en särskild prövning bedömts motiverat med hänsyn till arbetstagarens arbetsförmåga. Lönebidraget beräknas på den totala lönekostnaden för den anställde. Det finns däremot ett tak på stödnivån då den bidragsgrundande lönen högst kan vara (2017). Det innebär att arbetsgivaren maximalt kan få bidrag för en lönekostnad på upp till detta belopp . Stödet är ett bidrag till arbetsgivarens lönekostnad för den an- ställde och kan bl.a. lämnas vid nyanställning eller när en anställd återgår till sitt arbete efter att ha haft hel tidsbegränsad sjuk- ersättning eller hel aktivitetsersättning. Det är arbetsgivaren som beslutar om individens anställning och Arbetsförmedlingen be- slutar om lönebidrag för den enskilde individen och anvisar arbets- tagaren till arbetsgivaren. Anställningen, som är en förutsättning för stödet, är en reguljär arbetsrättslig anställning som ingås mellan arbetsgivaren och arbetstagaren och den upphör inte arbetsrättsligt även om stödet skulle upphöra. Nystartsjobb introducerades i januari 2007.37 Syftet är att stimulera arbetsgivare att anställa personer som varit utan arbete . Stödet kan lämnas för både tillsvidare-, prov- och tidsbegrän- sade anställningar. Nystartsjobb innebär att en arbetsgivare som anställer en person som varit arbetslös eller som fått sjukpenning, rehabi- literingspenning, sjuk- eller aktivitetsersättning, får ersättning för arbetsgivaravgiften (31,) eller upp till arbetsgivaravgiften. Ersättning betalas ut genom att arbets- givarens skattekonto krediteras. Arbetsgivaren får ersättning för lönen (2018) . För överstigande del ges ingen ersätt- 37 Villkoren regleras i förordning (2006:1481) om stöd för nystartsjobb. Bakgrund och övergripande om gällande rätt minskas stödet proportionellt. Om arbetsgivaren har ett kollektivavtal ska den anställde få lön och andra anställ- ningsförmåner enligt detta. Finns inget kollektivavtal ska den an- ställde ändå ha lön och förmåner som i väsentliga delar är lika med ett sådant, vilket innebär att lönen inte får vara lägre än den angivna lönen i branschens kollektivavtal. Arbetsgivaren ska också teckna försäkringar för den anställde. Stödtiden beror på hur länge den arbetssökande har varit frånva- rande från arbetslivet och beslut om nystartsjobb fattas alltid i taget. Arbetsgivaren ansöker om nystartsjobb hos Arbetsförmedlingen. Nystartsjobbet behöver inte ha förmedlats av Arbetsförmedlingen, men myndigheten måste ha fattat ett beslut om att bevilja ersätt- ning innan anställningen börjar. Den som ska anställas med hjälp av stödet ska också vara anmäld arbetslös på Arbetsförmedlingen när beslutet fattas. I samband med ansökan ska den arbetssökande med underskrift och intyg styrka att denne uppfyller relevanta krav för att vara stödberättigad.38 Trygghetsanställning är en lönesubvention som infördes och regleras i samma förordning som lönebidrag. Skillnaden är att mål- gruppen består av personer med funktionsnedsättning vars behov inte kan tillgodoses på annat sätt samt att en trygghetsanställning saknar bortre tidsgräns. Anställningen är en reguljär anställning, men ska vara anpassad efter den arbetssökandes förutsättningar och sär- skilda behov. Arbetsförmedlingen ska åtminstone pröva att stödets storlek inte överstiger den nivå som behövs för att kompensera för arbetstagarens funktionsnedsättning. Stödet för trygghetsanställningen beräknas på samma sätt som vid en anställ- ning med lönebidrag. 38 Arbetsförmedlingens faktablad till arbetsgivare – Nystartsjobb –01. Bakgrund och övergripande om gällande rätt 4.6.2Statligt stöd till företag och organisationer Som vi tidigare nämnt har tillkännagivit att bidragsbrotts- lagen ska omfatta ”felaktiga utbetalningar till företag och organisa- tioner”. Vilka typer av ersättningar som avses är inte närmare spe- cificerat.39 Nedan ger vi en allmän beskrivning av om statligt stöd. Vi beskriver också kort de stöd som lämnas av offentliga medel i och de avgränsningsproblem detta medför när vi ska se över lagens tillämpningsområde. Inom Europeiska unionen finns bestämmelser om statligt stöd. Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-för- draget) ansvarar för tillämpningen av unions- reglerna om statligt stöd. på statsstödsområdet är ett omfattande och relativt strikt regelverk. Utgångspunkten är att statligt stöd är förbjudet. Exempel på statligt stöd kan vara bidrag och skattelättnader. Syftet med reglerna är att se till att kon- kurrensen på EU:s inre marknad inte snedvrids. För att ett stöd ska omfattas av om statligt stöd ska det uppfylla följande fyra kriterier (se artikel 107.1 i EUF-fördraget): •Det gynnar ett visst företag eller en viss produktion. •Det finansieras genom offentliga medel. Finansieringen kan vara direkt eller indirekt. •Stödet snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. •Stödet påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Statsstödsreglerna gäller för ”företag” som bedriver ekonomisk verk- samhet. ges en vid tolkning i rättspraxis. Varje form av sammanslutning som bedriver ekonomisk verksamhet definieras som ett företag. Det innebär att även en organisation utan vinstsyfte teoretiskt kan anses som ett företag. Om statsbidragen går till icke- ekonomisk verksamhet är de inte statsstöd enligt . 39 betänkande 2016/17:SfU1. Bakgrund och övergripande om gällande rätt om statligt stöd vilar på ett system med förhands- granskning. Medlemsstaterna ska anmäla till när de planerar att vidta eller ändra stödåtgärder enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget. Medlemsstaterna får därmed inte införa stödåtgär- der förrän kommissionen har granskat och godkänt åtgärderna. Av EUF-fördraget framgår dock att statligt stöd i vissa fall är eller kan vara förenligt med den inre marknaden och i så fall tillåtet. Tillåtna stödåtgärder kan motiveras bl.a. av att det är fråga om stöd av mindre betydelse eller av att nyttan med stödet bedöms större än skadan på konkurrensen. Huvudregeln är att ett offentligt stöd ska godkännas av , men ett stöd kan även med- ges om det omfattas av en gruppundantagsförordning eller av en förordning om stöd av mindre betydelse, s.k. de minimis-stöd med särskilda beloppsgränser. Gruppundantagsförordningarna omfattar bl.a. stöd till jordbruk och fiskeriproduktion samt landsbygden. Stöd från offentliga medel i betalar staten ut i stöd till när- ingslivet. konstaterade i sin rapport stöd till innovation och företagande (RiR 2016:22) att det dock saknas en samlad och tydlig bild av stöden och dess effekter. De enskilda förordningar som reglerar statliga bidrag till företag och organisationer är mycket omfattande till antalet. De spänner över i stort sett hela samhällslivet och så skilda områden som exempelvis tillhandahållare av grundläggande betaltjänster (2014:139), ideella organisationer inom kulturmiljöområdet (2014:108) och energikart- läggning (2009:1577) för att nämna några få. Med andra ord är det inte möjligt att här lämna någon närmare redogörelse för de stöd från offentliga medel till närings- och före- ningslivet som kan bli föremål för felaktiga utbetalningar. Enligt direktiven är en utgångspunkt i arbetet med att se över lagarnas tillämpningsområde dessutom att avgränsningen även fortsättningsvis ska vara tydlig och lättillgänglig. Det omfattande regelverket innebär också en utmaning ur detta perspektiv. Vi återkommer i avsnitt 8.1.5 till vår bedömning av om det finns behov av att förändra tillämpningsområdet i detta avseende. 5En kartläggning av arbetet mot bidragsbrott En del av de utbetalande myndigheternas uppdrag är att motverka fel- aktiga utbetalningar. Myndigheterna, kommunerna och arbetslöshets- kassorna har även en skyldighet att polisanmäla misstänkta bidrags- brott.