sou · H6B361 · 2018-08-16 00:00:00 — Uppgifter som ska dokumenteras enligt första punkten är datum och tidpunkt för när verkställighet av den hemliga tvångsåtgärden påbörjats och avslutats samt vilken adress, utrust- ning eller plats som verkställigheten avser. Det ska också, om möj- ligt, framgå vilka elektroniska meddelanden som övervakats eller avlyssnats, t.ex. genom att ange tid och typ av meddelande (samtal, sms, e-post, ip-paket, etc.). Även datum och tid för första gransk- ningen av upptagningar och uppteckningar ska dokumenteras. Det ska också framgå vem det är som gjort första granskningen av materialet, oavsett om det sker i realtid eller i efterhand. Det är till- räckligt att det framgår genom t.ex. en elektronisk signatur eller ett användarnamn, som går att spåra till en fysisk person. Uppgifter enligt denna punkt lär oftast dokumenteras automatiskt av myndig- heternas informationssystem för övervakning och avlyssning. Av andra punkten följer att åtgärder och beslut hänförliga till avlyssningsförbudet ska dokumenteras. Det ska sålunda dokumen- teras vilka upptagningar och uppteckningar, bevarade eller förstörda, som involverar personer som avses i 22 §. Av dokumentationen ska även framgå vilka beslut som tagits angående om avlyssningen eller granskningen ska fortsätta eller avbrytas, när besluten togs och av vem. I förekommande fall ska det anges efter hur avlyss- ningen eller granskningen avbröts. Det ska också framgå vilka som tagit del av det material som förstörts. Beslut och åtgärder som rör förstöring av materialet ska dokumenteras i enlighet med femte punk- Uppgifterna bör dokumenteras i övervaknings- och avlyssnings- systemet, i anslutning till övriga uppgifter om upptagningen eller upp- teckningen. Enligt tredje punkten ska beslut och åtgärder som rör upphävande av tillståndet dokumenteras. Beslutets datum, tid och beslutsfattare ska framgå. Att datum och tid för när avlyssningen eller övervak- ningen faktiskt avslutades ska dokumenteras framgår av första punk- ten. Dokumentationen bör finnas hos såväl beslutsfattande som verkställande myndighet. Fjärde punkten avser dokumentation av åtgärder och beslut som rör användning av överskottsinformation. Beslut om att använda överskottsinformation ska dokumenteras. Det ska även framgå vilka upptagningar, uppteckningar och uppgifter som lämnats vidare, vart de lämnats och för vilket ändamål de ska användas. Vidare ska det framgå vem som övertagit ansvaret för förstöring. Uppgifterna ska dokumenteras av beslutsfattaren, dvs. I vissa fall kan det även vara lämpligt att dokumentera ett beslut om att inte använda eller lämna ut överskottsinformation. Så kan t.ex. vara fallet om det är relevant för senare ställningstaganden, om det kommer att begäras att överåklagare prövar frågan eller när det annars kan vara av vikt att veta att överväganden har gjorts. Uppgifterna lär ofta dokumenteras i diariesystem HTM-Cåbra. Enligt femte punkten ska datum, tid och beslutsfattare för beslut om förstöring dokumenteras. Motsvarande uppgifter för verkstäl- ligheten av beslutet ska antecknas. Dokumentationen bör finnas hos såväl den beslutsfattande som den verkställande myndigheten. Även tidpunkter som är relevanta för bedömningen av när materialet ska förstöras ska dokumenteras, t.ex. när en förundersökning lades ner eller när ett mål i domstolen avgjorts slutligt. Sådan information bör finnas hos den myndighet som ska besluta om förstöring. Sjätte punkten avser dokumentation av verkställighet av tillträdes- tillstånd. Om myndigheten med stöd av ett tillträdestillstånd i hem- lighet skaffar sig tillträde till och installerar tekniska hjälpmedel på en plats som annars skyddas mot intrång, ska datum och plats för intrånget dokumenteras. Vidare ska det dokumenteras vilket slags tekniskt hjälpmedel (ljud- eller bildupptagningsutrustning) som instal- lerats samt om ingreppet inneburit någon egendomsskada och i så fall i vad skadan består. Motsvarande uppgifter ska dokumenteras när hjälpmedel tas bort eller görs obrukbara. Av sjunde punkten följer att datum, tid och beslutsfattare ska dokumenteras för beslut om underrättelse till enskild. Det gäller såväl beslut om att underrätta, som att skjuta upp eller underlåta underrättelse. Om underrättelse skjuts upp eller underlåts ska skälen för det framgå. Uppgifter om när underrättelse verkställs ska också framgå. En kopia av underrättelsen bör finnas. 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll En upptagning eller uppteckning som har gjorts vid hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation ska granskas möjligt. Granskningen får utföras endast av rätten, Säkerhetspolisen, eller en åklagare. Om upptagningen eller uppteckningen innehåller något som inte är av betydelse för ändamålet med avlyssningen, ska den i denna del förstöras efter granskningen. I fråga om brott eller förestående brott som inte är av betydelse för ändamålet med avlyssningen ska dock 27 kap. 24 § andra stycket tillämpas. En försändelse eller någon annan handling som omfattas av tillstånd enligt 20 § får inte närmare undersökas, öppnas eller granskas av någon annan än rätten, Säkerhetspolisen, eller en åklagare. En sådan handling ska undersökas möjligt. När undersökningen har slutförts, ska en försändelse som finns hos ett befordringsföretag sändas till den som försändelsen är ställd till och en annan handling återlämnas till den hos vilken handlingen påträffats, om den inte tas i beslag. Paragrafen reglerar bl.a. hanteringen av upptagningar och uppteck- ningar från tvångsmedelsanvändning enligt lagen om särskild utlän- ningskontroll. Ändringen i andra stycket beror på att 27 kap. 24 § RB får en annan utformning. Hänvisningen avser tillämpliga delar av bestäm- melsen i . Ändringen är rent redaktionell. Några överväganden i övrigt har inte gjorts, se avsnitt 7.3.4. 9.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation enligt 1 § får endast avse 1.ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk kom- munikationsutrustning som tillståndet avser innehas eller har innehafts av den person som avses i 1 § eller annars kan antas ha använts eller komma att användas av honom eller henne, eller 2.ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk kom- munikationsutrustning som det finns synnerlig anledning att anta att den person som avses i 1 § tillståndet avser har kontaktat eller kommer att kontakta. Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation får endast avse med- delanden som den person som avses i 1 § deltar i eller utföras för att kunna utröna om det är fråga om ett sådant meddelande. Om det under avlyssningen kommer fram att personen inte deltar i meddelandet, ska avlyssningen omedel- bart avbrytas. Avlyssning eller övervakning får inte avse meddelanden som endast överförs eller har överförts i ett elektroniskt kommunikationsnät som med hänsyn till sin begränsade omfattning och omständigheterna i övrigt får anses vara av mindre betydelse från allmän kommunikationssynpunkt. I paragrafen anges de närmare förutsättningarna för när hemlig av- lyssning av elektronisk kommunikation och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får användas. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.4. Andra stycket är nytt Ändringen motsvarar den av 27 kap. 20 § RB, se författningskommentaren till den paragrafen. I ett beslut om tillstånd till tvångsmedel ska det anges 1.vilket eller vilka tvångsmedel som får användas, 2.vilken eller vilka av punkterna i 1 § första stycket 1–7 som ligger till grund för tillståndet, och 3.under vilken tid tillståndet gäller. I ett beslut om tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommuni- kation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ska det, förutom de uppgifter som framgår av första stycket, anges 1.vilket telefonnummer eller annan adress eller vilken elektronisk kommunikationsutrustning tillståndet avser, och 2.om åtgärden får verkställas utanför allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationsnät. I ett beslut om tillstånd till hemlig kameraövervakning ska, förutom de uppgifter som framgår av första stycket, den plats anges som tillståndet avser. I ett beslut om tillstånd till tvångsmedel enligt 4 § ska, förutom de uppgifter som framgår av första stycket, de försändelser som tillståndet omfattar anges. I ett beslut om tillstånd till tvångsmedel ska det, när det finns skäl till detta, också i övrigt anges villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte kränks i onödan. Paragrafen reglerar vad ett tillståndsbeslut ska innehålla. Övervägan- dena finns i avsnitt 7.2.5. Fjärde stycket är nytt. Ändringen motsvarar den i 27 kap. 9 § andra stycket RB, se författningskommentaren till den paragrafen. Om det inte finns hinder enligt andra bestämmelser, får upptagningar och uppteckningar samt uppgifter som framkommit vid tvångsmedelsanvänd- ning enligt denna lag, efter beslut från åklagare, användas för andra ändamål än det som legat till grund för tillståndet. Åklagaren får besluta om sådan användning endast om skälen för den uppväger det men som användningen kan antas innebära för den som uppgifterna avser, syftet med tvångsåtgärden eller något annat motstående intresse. Paragrafen reglerar hur överskottsinformation får användas. Över- vägandena finns i avsnitt 7.3.3. Bestämmelsens första stycke har ändrats. Andra stycket har utgått. Ändringarna motsvarar dem i 27 kap. 23 a § RB, se författ- ningskommentaren till den paragrafen. Någon förundersöknings- ledare finns dock inte för ärenden enligt preventivlagen. I stället är det den åklagare som är ansvarig för ärendet som i första hand ska besluta om hur överskottsinformation ska användas. En upptagning eller uppteckning som har gjorts vid hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommu- nikation eller hemlig kameraövervakning ska granskas möjligt. Granskningen får utföras endast av rätten, en åklagare, eller . Efter anvisning av rätten, en åklagare eller någon av de nämnda myndigheterna får granskningen utföras även av en sakkun- nig eller någon annan som har anlitats i ärendet. Upptagningar och uppteckningar ska, i de delar de är av betydelse för att förhindra förestående brott, bevaras så länge det behövs för att för- hindra brott. I de delar upptagningarna och uppteckningarna innehåller sådana uppgifter om brott som enligt 12 § får användas för att utreda brott ska de bevaras till dess att förundersökningen har lagts ned eller avslutats eller, om åtal har väckts, målet har avgjorts slutligt. De ska därefter för- störas. Paragrafen reglerar hanteringen av upptagningar och uppteckningar från tvångsmedelsanvändning enligt lagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.4. De tidigare särskilda begränsningarna i tredje stycket för behand- ling av uppgifter från upptagningar och uppteckningar har tagits bort, som en följd av att begränsningarna i 12 § avseende användning av överskottsinformation har utgått. Även den resterande delen av stycket har, av redaktionella skäl, utgått. Liksom tidigare innebär skyl- digheten att förstöra upptagningar och uppteckningar inte att upp- gifterna från materialet måste raderas, om det finns laglig grund för att behandla dem. Beslut och andra åtgärder enligt denna lag ska dokumenteras om de avser 1.verkställighet av tillståndet, 2.avlyssningsförbudet i 11 §, 3.upphävande av tillståndet, 4.användning av upptagningar, uppteckningar och uppgifter som avses i 5.förstörande som avses i 11 § andra stycket eller 13 § andra stycket, eller 6.underrättelse till enskild. Paragrafen – som innehåller bestämmelser om dokumentation av beslut och åtgärder som rör tvångsmedelsanvändning enligt lagen – är ny. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.4. Paragrafen motsvarar den nya 27 kap. 35 § RB i tillämpliga delar, se författningskommentaren till den paragrafen. Ansvarig åklagare har det huvudsakliga ansvaret för att uppgifterna dokumenteras. Som framgår av kommentaren till den motsvarande bestämmelsen i , varken behöver eller bör emellertid all dokumen- tation göras av åklagaren eller finnas tillgänglig på Åklagarmyndig- heten. Finns det inte någon utsedd ansvarig åklagare för ärendet är det den åklagare som ansökt om tvångsåtgärden som är ansvarig för att uppgifterna dokumenteras. I stället för tidpunkt för när för- undersökning avslutades (eller motsvarande uppgift) ska det doku- menteras när ärendet enligt preventivlagen avslutades. Med ”ärendet” avses den del av en utredning som avser en viss person som har utsatts för tvångsmedelsåtgärden, jämför prop. 2006/07:133 s. 96. Särskilt yttrande av experten , I huvudsak ställer jag mig bakom utredningens väl underbyggda ana- lyser och förslag. Jag delar dock inte utredningens uppfattning och förslag i fråga om överskottsinformation och vill i denna fråga anföra följande. Överskottsinformation rymmer en mängd frågor som har an- knytning till såväl den personliga integriteten som den enskildes rättssäkerhet. En viktig utgångspunkt måste vara att tvångsmedels- användningen, som innebär att en stor mängd överskottsinformation inhämtas, inte leder till försämring i bevishänseende eller på annat sätt försvagar den misstänktes processuella rättigheter och rättssäkerhet. Det är givetvis viktigt att all brottslighet utreds. Skulle det vid användning av hemliga tvångsmedel komma fram uppgifter om annat brott än det som avsågs med åtgärden, skulle det normalt anses strida mot det allmänna rättsmedvetandet om polisen inte kunde utreda även denna brottslighet vidare. Ett problem med detta synsätt är dock, enligt min mening, att vetskapen om att överskotts- information får användas både för att utreda och förhindra brottslig- het som låg till grund för tvångsmedelsåtgärden, annan brottslighet som det kan framkomma information kring, samt även för helt andra ändamål, är att det finns en uppenbar risk för att användningen av hemliga tvångsmedel kommer att öka, något som utredningen emellertid i princip avfärdar. Jag delar utredningens analys, att avsaknaden av uttryckligt lagstöd för användning av överskottsinformation inte är förenlig med krav. Jag delar också bedömningen att den bestämmelse som finns är otydlig och riskerar att ge upp- hov till tolknings- och tillämpningsproblem. Det är från rättssäker- hetsutgångspunkter därför positivt att uttryckligt lagstöd föreslås finnas för all användning av överskottsinformation. Detta är särskilt angeläget i ljuset av att det i råder fri bevisföring och bevis- prövning, samt att det inte finns några begränsningar i fråga om vilka uppgifter som får åberopas. Överskottsinformation kan därför inte avvisas när den åberopas som bevisning, även om bevisvärdet kan på- verkas. Detta, sammantaget med de stora integritetsintrång upp- giftsanvändningen flertalet gånger innebär, gör det särskilt angeläget att användningen av överskottsinformation uttryckligen och uttöm- mande regleras i lag. Jag delar inte uppfattningen att de begränsningar som upp- ställs för användandet av överskottsinformation vid hemlig rumsav- lyssning och i preventivt syfte skulle strida mot Europakonven- tionen. Jag delar inte heller förslaget till utvidgning. I betänkandet föreslås en utvidgning av användningen av över- skottsinformation i enlighet med föreslagna ändringar i 27:23 a § RB. Den utvidgning av användningen av överskottsinformation som fö- reslås är enligt min mening problematisk av flera skäl. Användnings- området är inte helt tydligt. Det är oklart vad som närmare anses omfattas av begreppet ”andra ändamål”. Det kan därför redan på den grunden ifrågasättas om krav på att den na- lagstiftningen måste innehålla tillfredsställande mekanismer för att övervaka vad som sker med överskottsinformationen, verkligen är uppfyllt. I detta sammanhang bör även understrykas att det är av största vikt att den proportionalitetsprövning som kommer till direkt uttryck i bestämmelsen, verkligen görs utifrån de specifika förhåll- landen som gäller i varje enskilt fall. Enligt utredningen utgör, med undantag för vad som föreslås vid användningen av överskottsinformation för att avbryta och utreda brott, förslaget endast en kodifiering av vad lagstiftaren enligt förar- betena redan har avsett ska gälla och vad som i realiteten utan ut- tryckligt lagstöd redan äger rum. Förslaget innebär emellertid att den tillämpningsglidning utan ut- tryckligt lagstöd, som ägt rum när det gäller överskottsinformation, nu bedöms som förenlig med och läggs till grund för en utvidgning av den lagstadgade användningen av över- skottsinformation. Jag finner detta vara problematiskt. Utvidg- ningen av rätten till användning av överskottsinformation riskerar enligt min mening att ytterligare leda till att informationen används i sådana syften som i sig inte skulle motivera användningen av hem- liga tvångsmedel. Det anges i förslaget med hänvisning till ett avgörande i att överskottsinformation kan användas vid bedömning av om en advokat följt god advokatsed. Jag delar inte denna bedömning. Ett sådant lagstadgat användningsområde vore högst olyckligt, särskilt som det normalt skulle presumera att den i lag skyddade advokat/klient-kommunikationen inte skulle beaktas och kommunikationen kunna avlyssnas. Det vore inte en acceptabel ordning. Dir. 2017:14 En översyn av den straffrättsliga terrorismlagstiftningen. Dir. 2017:16 Datalagring och . SOU 1984:54 Tvångsmedel – Anonymitet – Integritet. SOU 1995:47 Tvångsmedel enligt 27 och 28 kap. RB samt polislagen. SOU 1998:46 Om buggning och andra hemliga tvångsmedel. Ds 2003:13 Överskottsinformation. SOU 2006:98 Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. SOU 2009:70 Utvärdering av buggning och preventiva tvångsmedel. SOU 2010:14 Partsinsyn enligt . SOU 2010:29 En ny förvaltningslag. SOU 2011:45 Förundersökning – objektivitet, beslag, dokumentation m.m. SOU 2012:44 Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. SOU 2016:65 Ett samlat ansvar för tillsyn över den personliga integriteten. SOU 2017:29 Brottsdatalag. SOU 2017:70 Förstärkt skydd för uppgifter av betydelse för ett inter- nationellt samarbete för fred och säkerhet som deltar i. SOU 2017:74 Brottsdatalag – kompletterande lagstiftning. SOU 2017:75 Datalagring – brottsbekämpning och integritet. SOU 2017:89 Hemlig dataavläsning – ett viktigt verktyg i kampen mot allvarlig brottslighet. SOU 2017:100 Beslag och husrannsakan – ett regelverk för dagens behov. SOU 2018:30 Förenklat förfarande vid vissa beslut om hemlig avlyssning. Propositioner och regeringens skrivelser 1975/76:209 Om ändringar i regeringsformen. 1988/89:124 Om vissa tvångsmedelsfrågor. 1995/96:85 Hemlig kameraövervakning. 1998/99:38 Staten och trossamfunden – begravningsverksam- heten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. 2001/02:191 Sekretessfrågor – Ekonomisk brottslighet m.m. 2002/03:74 Hemliga tvångsmedel – offentliga ombud och en mer ändamålsenlig reglering. 2004/05:143 Överskottsinformation vid användning av hemliga tvångsmedel m.m. 2005/06:177 Åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. 2005/06:178 Hemlig rumsavlyssning. 2006/07:63 En anpassad försvarsunderrättelseverksamhet. 2006/07:133 Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. 2007/08:163 Åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott, m.m. 2009/10:80 En reformerad grundlag. 2009/10:85 Integritet och effektivitet i polisens brottsbekämpande verksamhet. 2011/12:55 De brottsbekämpande myndigheternas tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation. 2013/14:60 Redovisning av användningen av vissa hemliga tvångsmedel . 2013/14:237 Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. 2014/15:36 Redovisning av användningen av vissa hemliga tvångsmedel . 2015/16:49 Redovisning av användningen av hemliga tvångs- medel . 2016/17:68 Misstänktas rätt till insyn i förundersökningar. 2016/17:69 Redovisning av användningen av hemliga tvångs- medel . 2017/18:69 Redovisning av användningen av hemliga tvångs- medel . 2017/18:232 Brottsdatalag. 2017/18:269 Brottsdatalag – kompletterande lagstiftning. Nytt juridiskt arkiv II NJA II 1943 s. 1 Den nya . NJA II 1960 s. 515 Översikt av de vid riksdag behandlade ärenden, i vilka lagutskott meddelat utlåtande, ävensom redo- görelse för vissa av andra utskott behandlade lagfrågor. Klass m.fl. mot , mål 5029/71, . X och Y mot , mål 8978/80, . mot , mål 9248/81, . mot , mål 23224/94, . Rotaru mot , mål 28341/95, . mot , mål 35394/97, . Amann mot , mål 27798/95, . Rowe och mot , mål 28901/95, . mot , mål 44787/98, . Greuter mot , mål 40045/98, . mot , mål 59320/00, . m.fl. mot , mål 62332/00, . och mot , mål 54934/00, . och Ekimdzhiev mot , mål 62540/00, . m.fl. mot , mål 58243/00, . mot , mål 2872/02, . S. och Marper mot , mål 30562/04 och 30566/04, . Iordachi m.fl. mot , mål 25198/02, . Natunen mot , mål 21022/04, . Janatuinen mot , mål 28552/05, . mot , mål 26839/05, . Uzun mot , mål 35623/05, . Mikolajová mot , mål 4479/03, . Goranova-Karaeneva mot , mål 12739/05, . mot , mål 41723/06, . Drakšas mot , mål 36662/04, . Roman mot , mål 47143/06, . Szabó och Vissy mot , mål 37138/14, . van Wesenbeeck mot , mål 67496/10 och 52936/12, . , mål C-203/15, och Tom m.fl. mål C-698/15, dom . NJA 1993 s. 26. NJA 1996 s. 577. NJA 2001 s. 535. NJA 2003 s. 323. NJA 2009 s. 917. NJA 2010 s. 122. NJA 2011 s. 638. NJA 2012 s. 1038. NJA 2014 s. 323. NJA 2015 s. 631. Dom i mål T 2480-17, . RÅ 1991 not. RÅ 1994 not. RÅ 1995 ref. 28. RÅ 2001 ref. 27. Dom i mål 2687-17, . Hovrätten för , mål Ö 4179-17, beslut . Beslut dnr 3704-04-21, . Beslut dnr 7927-07-47, . Beslut dnr 7757-11-47, . Beslut dnr 7932-11-47, . Beslut dnr 623-12-47, . JO 2006/07 s. 30, dnr 1638-2003, . JO 2015/16 s. 62, dnr 387-2015, . JO 2016/17 s. 439, dnr 6673-2014, . Beslut dnr 7330-2016, . Uttalande dnr 5-2012 m.fl., . Uttalande dnr 80-2012, . Uttalande dnr 16-2013, . Uttalande dnr 36-2013, . Uttalande dnr 562-2013, . Uttalande dnr 287-2014, . Uttalande dnr 288-2014, . Uttalande dnr 2107-2014, . Uttalande dnr 325-2014, . Uttalande dnr 137-2014, . Uttalande dnr 2088-2014, . Uttalande dnr 2144-2014, . Uttalande dnr 46-2015, . Uttalande dnr 111-2015, . Uttalande dnr 151-2015, . Uttalande dnr 86-2015, . Uttalande dnr 215-2015, . Uttalande dnr 152-2015, . Uttalande dnr 43-2016, . Uttalande dnr 109-2016, . Uttalande dnr 144-2016, . Uttalande dnr 92-2015, . Uttalande dnr 146-2016, . Uttalande dnr 224-2016, . Uttalande dnr 112-2016, . Uttalande dnr 22-2017, . Uttalande dnr 44-2016, . Uttalande dnr 39-2017, . Uttalande dnr 211-2016, . Uttalande dnr 145-2016 och 147-2016, . Uttalande dnr 66-2017, . Uttalande dnr 67-2017, . Uttalande dnr 65-2017, . Uttalande dnr 82-2017, . Uttalande dnr 111-2017, . Uttalande dnr 158-2017, . Uttalande dnr 99-2017, . , och , (2009) Förundersökning, 4:e uppl. , Hans (2015) Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 5:e uppl. Fitger, , m.fl. (2017) , , Zeteo. , , m.fl. (2017) Sekretess m.m. hos allmän domstol, 5:e uppl. , (2012) Straffprocessuella tvångsmedel, 3:e uppl. : riktlinjer för hemlig rums- avlyssning, PM 2016:20, . : riktlinjer för användning och hantering av material från hemliga tvångsmedel, PM 2017:53, . : Tillsyn över brottsbekämpande myndigheter – En granskning av , RIR 2016:2, . : årsredovisning 2016. : remissvar över SOU 2017:89, dnr 193-2017, . : Riksåklagarens riktlinjer Underrättelser om hemliga tvångsmedel, RåR 2012:1, . : RättsPM 2008:4 Den misstänktes rätt till insyn under en brottsutredning, uppdaterad . : RättsPM 2012:8 Hemliga tvångsmedel – hanteringen i vissa avseenden, uppdaterad . : remissvar över SOU 2015:31, dnr ÅM-A 2015/0743, . : skrivelse till , Redovisning av användningen av vissa hemliga tvångsmedel , dnr ÅM2017-2170, .