sou · H6B382 · 2018-11-30 00:00:00 — Den uppskattning som i gjort framstår enligt vår mening som rimlig och grundas på en analys av påverkan på säkerhet. Eftersom myndigheten, i likhet med övriga länsstyrelser, redan har ett författningsreglerat ansvar för att bedriva tillsyn som i viss mån överlappar det föreslagna tillsyns- området bedömer vi att det tillkommande resursbehovet uppgår till ungefär fyra årsarbetskrafter. ansvar för tillsyn enligt den nya säkerhetsskydds- förordningen samt enligt våra förslag framgår ovan under rubriken i . I enkätsvaret har i uppgett bl.a. följande. Tidsåtgången för tillsyn är mycket svår att uppskatta, vilket delvis beror på att det inte finns några instruktioner som beskriver tidsintervaller för tillsyn. Inom det föreslagna tillsynsområdet finns uppskattningsvis 52 tillsynsobjekt bestående av 44 kommuner, fyra landsting, tre länsstyrelser och en övrig. Cirka 15 av dessa kan kom- ma att kräva särskilda tillsyn eftersom verksamheten kan ha en all- varlig eller synnerligen allvarlig påverkan på säkerhet. Öv- riga tillsynsobjekt bör ges grundtillsyn. Förslagen medför ett behov av 3–5 årsarbetskrafter. Myndigheten bedriver ingen tillsyn över säker- hetsskyddet. Så vitt framgår utgår uppskattning endast delvis från en bedömning av vilka säkerhetskänsliga verksamheter som finns inom tillsynsområdet. Så vitt vi kan bedöma är uppskattningen av antalet tillsynsobjekt sannolikt i överkant. Mot den bakgrunden och med hänsyn till att myndigheten redan har ansvar för att bedriva till- syn, som i viss mån överlappar det föreslagna tillsynsområdet, be- dömer vi att det tillkommande resursbehovet uppgår till ungefär tre årsarbetskrafter. I avsnitt 8.7 föreslår vi att ett antal myndigheter som inte tidigare haft i uppdrag att bedriva tillsyn över säkerhetsskyddet får ett sådant uppdrag. En av dem är som föreslås få ansvar för tillsyn över enskilda verksamhetsutövare inom området försvars- materiel. har uppgett bl.a. följande. Inom det före- slagna tillsynsområdet omfattas sannolikt samtliga företag som leve- rerar byggentreprenader, varor, tjänster samt logistiktjänster kopp- lade till det militära försvarets förmåga. I praktiken är det fråga om samtliga leverantörer som har tecknat säker- hetsskyddsavtal med. Inom tillsynsområdet finns också leverantörer som tecknat säkerhetsskyddsavtal med andra myndigheter i liknande syften. Andra som bedriver säkerhetskänslig verksamhet inom om- rådet försvarsmateriel kan vara företag som utvecklar koncept för framtida vapensystem eller teknik som väsentligen ska användas i ett militärt sammanhang, utan att det görs på uppdrag av en myndighet. Grovt uppskattat handlar det om ungefär 1 500–2 000 tillsynsobjekt inom tillsynsområdet. Frågan om hur många årsarbetskrafter som krävs för uppdraget är framför allt beroende av antalet tillsynsobjekt, vilken typ av tillsyn som ska utövas, med vilket intervall som till- synen ska utövas samt hur stora resurser som ska läggas på vägled- ning. Beräkningen utgår från att tillsynsobjekten kategoriseras utifrån totalt skyddsvärde och resultat av tidigare tillsyn. Verksamheter i den första kategorin kontrolleras medan verksamheter i den andra kategorin kontrolleras var tredje år. Uppskattningsvis kräver utredningens förslag 14–18 årsarbetskrafter, vilket bl.a. baseras på myn- dighetens erfarenhet av kontrollverksamhet. Enligt vår mening framstår beräkning av antalet tillsynsobjekt som välgrundad. Myndigheten har god känne- dom om verksamhetsutövare inom försvarsmaterielområdet, dels genom de säkerhetsskyddsavtal som slutits med leverantörer, dels genom erfarenheten som upparbetats i myndigheten när det gäller tillhandahållande av entreprenader, varor och tjänster till Försvars- makten. Givet det stora antalet tillsynsobjekt och redogörelsen av resursbehovet i myndighetens enkät bedömer vi att ungefär 14 års- arbetskrafter är en rimlig uppskattning av det föreslagna tillsynsupp- draget. En annan ny tillsynsmyndighet enligt våra förslag i avsnitt 8.7 är . Vi föreslår att ska vara till- synsmyndighet för enskilda verksamhetsutövare inom området finan- siella företag samt motsvarande utländska företag som är etablerade i . har uppgett bl.a. följande. Inom den finan- siella sektorn är tjänster kopplade till det centrala betalningssyste- met att betrakta som säkerhetskänsliga verksamheter. Myndigheten ser stora förändringar inom betalningsmarknaden och omfattningen av verksamhetsutövare inom det centrala betalningssystemet kan därför komma att revideras. Det uppskattade antalet verksamhets- utövare inom tillsynsområdet uppgår till åtta. Det kan dock inte uteslutas att ytterligare några aktörer bedriver säkerhetskänslig verk- samhet, t.ex. de mellanstora bankerna. Utredningens föreslag skulle medföra ett permanent behov av 10 årsarbetskrafter. Uppskattningen bygger på antagandet att myndigheten kommer att genomföra ett tillsynsärende hos varje verksamhetsutövare . Till detta till- kommer ett antal samråd och lämplighetsprövningar i samband med utkontraktering, vilket är att vänta då antalet utkontrakteringar har ökat inom den finansiella sektorn. Dessutom finns det behov av att genomföra större vägledningsinsatser initialt. redogörelse för antalet tillsynsobjekt är så- vitt vi kan bedöma välgrundad. Antalet uppskattade årsarbetskrafter framstår dock som mycket hög i förhållande till antalet tillsyns- objekt, även med beaktande av verksamheternas komplexitet (jfr uppskattningarna som avser tillsynsområdena elektronisk kommu- nikation och försvarsmateriel). Det bör också vägas in att flera av tillsynsobjekten ifråga står under annan typ av tillsyn från Finans- inspektionen, dock inte utländska företag som bedriver verksamhet i som motsvarar definitionen av finansiella företag. Mot den bakgrunden uppskattar vi att ungefär fem årsarbetskrafter får anses vara en rimlig uppskattning för tillsyn över enskilda verksamhets- utövare inom området finansiella tjänster. har vidare anfört att de tillkommande säker- hetsprövningarna kommer att få en så stor omfattning att det inver- kar på myndighetens resursbehov i betydande utsträckning. Det är svårt att på detta stadium bedöma behovet. Reservationsvis gör vi därför bedömningen att sammanlagda behov av resursförstärkning uppgår till 12 till 14 årsarbetskrafter. Även föreslås som ny tillsynsmyndighet i avsnitt 8.7. Tillsynsområdet omfattar enskilda verksamhetsutövare inom fjärrvärme-, naturgas-, olje- och drivmedelsförsörjning. har uppgett bl.a. följande. Ambitionen för tillsynen av säkerhetsskyddet bör sättas utifrån det säkerhets- politiska läget. Situationen med den återupptagna planeringen för total- försvaret, där energiområdet bedöms vara särskilt utsatt, innebär att ambitionen är betydligt högre än tidigare . Det finns ungefär 70 skyddsvärda verksamheter inom det föreslagna tillsyns- området. Uppskattningsvis behövs det nio årsarbetskrafter för att utföra den tillsyn som föreslås av utredningen. att uppstå initiala kostnader för uppstarts- och utvecklingsarbete. Såvitt vi kan bedöma är uppskattningarna av antalet tillsynsobjekt och resursbehovet välgrundade och rimliga. är ytterligare en ny tillsynsmyndighet enligt våra förslag i avsnitt 8.7. Vi föreslår att Strålsäkerhetsmyndig- heten ska vara tillsynsmyndighet för enskilda verksamhetsutövare inom området kärnteknisk verksamhet. I enkätsvaret och i kompletterande frågor har Strålsäkerhetsmyn- digheten uppgett bl.a. följande. Myndigheten utövar tillsyn över flera kärntekniska verksamheter enligt lagen (1984:3) om kärn- teknisk verksamhet. Det handlar bl.a. om tillsyn av fysisk säkerhet och informationssäkerhet, vilket bitvis sammanfaller med de uppgif- ter som myndigheten föreslås få. Bedömningen är dock att utred- ningens förslag ställer krav på förstärkning av såväl resurser som kompetens. Det föreslagna tillsynsområdet kärnteknisk verksamhet omfattar 14 tillsynsobjekt, varav tre utgör kärnkraftverk i drift, ett mellanlagring av använt kärnbränsle och ett produktion av kärn- bränsle. Övriga anläggningar rör hantering eller slutförvar av radio- aktivt avfall eller materialundersökningar. Det utökade resursbehovet med anledning av utredningens förslag uppgår till tre årsarbets- krafter plus förvaltningskostnader. Vi bedömer att uppskattning av an- talet tillsynsobjekt och resursbehov är välgrundad och rimlig och noterar att de utgår från myndighetens nuvarande ansvar över kärn- teknisk verksamhet. Vi uppskattar alltså det tillkommande behovet till ungefär tre årsarbetskrafter. Summering av de föreslagna tillsynsmyndigheternas resursbehov I nedanstående tabell summeras våra bedömningar av de föreslagna tillsynsmyndigheternas resursbehov som följer av våra förslag. Tabell 11.1 Utredningens bedömning av tillsynsmyndigheternas ökade resursbehov mätt i årsarbetskrafter I sammanhanget finns det anledning att återigen understryka att ovanstående uppskattningar är högst preliminära. Framför allt beror det på att merparten av de föreslagna tillsynsmyndigheterna i dags- läget inte bedriver något systematiskt tillsynsarbete på säkerhets- skyddsområdet. När det gäller resurser för att bedriva tillsyn finns det också anledning att framhålla vikten av att freda de resurser som avsatts för uppgiften. I våra kontakter med myndigheter har vi nämligen fått flera exempel på att resurser som avsatts för just tillsyn använts för andra ändamål. En grundförutsättning för att våra förslag ska få den effekt som avsetts är att resurserna används för det avsedda ända- målet. I avsnitt 8.7.5 utvecklar vi denna fråga. Myndigheter som inte föreslås ha fortsatt ansvar för tillsyn En konsekvens av våra förslag är att ett flertal tillsynsmyndigheter frigörs från uppgiften att utöva tillsyn över säkerhetsskyddet. Det gäller Länsstyrelserna i , , , Gävle- borg, , , , län, Krono- bergs län, , län, , , , , län och . Under rubriken av tillsynsverksamheten återkommer vi hur detta påverkar finansieringen av våra förslag. I avsnitt 11.3.5 redogör vi för hur domstolarna berörs av våra förslag. Med hänsyn till vad som anförs i det avsnittet bedömer vi att våra förslag kommer att medföra en mycket begränsad kostnadsökning för berörda domstolar som kan hanteras inom ramen för tillgängliga medel. Verksamhetsutövare i offentlig regi I avsnitt 11.3.1 redogör vi för hur verksamhetsutövare berörs av våra förslag. Redogörelsen är generell och gäller alltså för alla verksam- hetsutövare, oavsett i vilken regi som verksamheten bedrivs. Med hänsyn till vad som anförs i det aktuella avsnittet bedömer vi att våra förslag kommer att medföra en mycket begränsad kostnadsökning för säkerhetskänsliga verksamheter som bedrivs i offentlig regi. Denna kostnadsökning kan enligt vår bedömning hanteras inom ramen för tillgängliga medel. Beräkning av ekonomiska konsekvenser för det allmänna I detta avsnitt presenterar vi en preliminär beräkning av de ekono- miska konsekvenserna för det allmänna. Eftersom vi har kommit till slutsatsen att domstolarnas och de offentliga verksamhetsutövarnas kostnadsökningar kan hanteras inom ramen för tillgängliga medel behandlar vi här uteslutande de ekonomiska kostnaderna för de före- slagna tillsynsmyndigheterna. Vi har fört samtal med bl.a. Försvarsmakten och Säkerhetspolisen om kostnaden för att finansiera en årsarbetskraft med den kravprofil som är aktuell för tillsynsmyndigheterna. Vi har också använt oss av Lönesök för att beräkna de direkta lönekostnaderna avseende yrken som är relevanta, t.ex. it-säkerhets- specialister och säkerhetsinspektörer.3 Utifrån detta underlag gör vi bedömningen att kostnaden för att finansiera en årsarbetskraft för tillsynsmyndigheterna uppgår till i direkta och indirekta lönekostnader. Eftersom vi har uppskattat tillsyns- myndigheternas resursbehov till 110 årsarbetskrafter beräknar vi att de ekonomiska konsekvenserna för det allmänna uppgår till ungefär 110miljoner kronor i lönekostnader. I avsnitt 11.4.4 nedan diskuterar vi behovet av åtgärder för att etablera det föreslagna tillsynssyste- met, vilket är en kostnad som enligt vår bedömning inte är möjlig att uppskatta . 11.4.2Ekonomiska konsekvenser för enskilda I avsnitt 11.3.1 och 11.3.2 redogör vi för hur enskilda verksamhets- utövare och enskilda som ingår förbindelse med verksamhetsutövare berörs av våra förslag. Där framkommer att de förslagen i de allra flesta fallen endast kan medföra marginella kostnadsökningar för enskilda verksamhetsutövare. För de situationer där förslagen har större konsekvenser för enskilda för vi resonemang om rätten till ersättning i vissa fall. I det föregående har vi gjort den preliminära bedömningen att våra förslag medför ekonomiska konsekvenserna för det allmänna om i form av lönekostnader. I detta avsnitt behandlar vi frågan om hur kostnadsökningen kan finansieras. 3Tjänsten Lönesök på webbadressen /hitta-statistik/sverige-i-siffror/lonesok/ Lönestatistiken som vi har använt oss av gäller . Är avgiftsfinansiering ett alternativ? I regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79) anges att tillsyn i normalfallet bör finansieras genom avgifter men att det inom vissa områden kan vara lämpligt att låta tillsynen finansieras via skattemedel. Förhållanden som talar för att tillsynen bör finansieras via skatter kan vara att objektsansvarigas eller tillsynsorganens kostnader för att administrera ett avgiftsuttag bedöms som höga i relation till avgiften i övrigt. Vidare anges kan det finnas fördelningspolitiska, effektivitetsmässiga och andra bärande motiv för att låta tillsynen finansieras med skattemedel, särskilt inom områden där tillsynen riktas mot statligt och kommunalt finansierad verksamhet (s. 19–20). Enligt vår bedömning är det inte lämpligt att finansiera tillsynen inom säkerhetsskyddsområdet med avgifter, vilket vi utvecklar i det följande. En betydande del av den säkerhetskänsliga verksamheten bedrivs i offentlig regi. För offentliga verksamhetsutövare skulle avgiftsfinansierad tillsyn i praktiken innebära att offentliga medel endast omfördelas, som det uppkommer administrativa kostnader för att hantera systemet. Avgiftsfinansierad tillsyn skulle också innebära ytterligare en administrativ uppgift för tillsynsmyn- digheten. Detta blir särskilt påtagligt för tillsynsmyndigheter med ett stort antal tillsynsobjekt, t.ex. . Dess- utom menar vi att det är svårt att på ett rättvisande sätt bestämma nivån på tillsynsavgifter. Det kan mycket väl vara så att verksam- hetsutövare lever upp till säkerhetsskyddsregleringens krav men trots det underkastas tillsyn, t.ex. om tillsynen prioriteras utifrån poten- tiella skadekonsekvenser snarare än regelefterlevnad. Det kan alltså inte uteslutas att ett system med avgiftsfinansierad tillsyn kan slå mycket hårt mot vissa verksamhetsutövare. Ofta framhålls att valet av ett avgiftsfinansierat system förut- sätter någon form av motprestation från tillsynsmyndigheten. Detta följer av att det anses rimligt att tillsynsobjektet förväntar sig att den avgift de betalar går att koppla till den tillsyn som genomförs.4 Vi menar att det resonemanget inte gör sig gällande inom säkerhets- skyddet. Tillsynen handlar i första hand om att säkerställa ett väl an- passat säkerhetsskydd i de verksamheter som är mest skyddsvärda 4Se Statskontorets rapport enligt NIS-direktivet – kostnader och finansiering (2018:7) s. 83–84. En avgiftsfinansierad tillsyn skulle kunna leda att både tillsynsmyndigheter och tillsynsobjekt fäster avseende vid inslaget av motprestation, vilket sannolikt leder till att fel insatser prioriteras. Vi menar därför att tillsynen bör finansieras genom anslag. Förslaget kan delvis finansieras genom kostnadsminskningar Våra förslag om en ny tillsynsstruktur medför att 17 länsstyrelser frigörs från uppdraget att bedriva tillsyn över säkerhetsskyddet. Efter- som länsstyrelserna har fått medel för denna uppgift medför våra förslag att det frigörs medel som kan överföras till resterande till- synsmyndigheter, företrädesvis länsstyrelserna i , , och . Vi har efterfrågat uppgifter om hur stora medel som avsatts för de 17 länsstyrelsernas uppgift att bedriva tillsyn och har fått till svar att den uppgiften inte finns att tillgå på central nivå. Förslagsvis kan frågan därför hanteras i dialog med respektive myndighet. Trots att en del av våra förslag kan finansieras genom de kostnads- minskningar som nämnts i föregående avsnitt kvarstår ett betydande behov av finansiering. Att finansiera förslagen genom ompriori- teringar inom aktuella utgiftsområden riskerar enligt vår mening att fördröja andra angelägna åtgärder som också har betydelse för säkerhet, t.ex. den återupptagna totalförsvarsplaneringen. Vi ser alltså inte att det skulle vara möjligt att föra över medel från andra verk- samheter för att finansiera våra förslag. Därför menar vi att det inte finns några andra hållbara finansieringsalternativ än att anslagen för tillsynsmyndigheterna ökar. 11.4.4Åtgärder för att etablera det föreslagna tillsynssystemet En viktig aspekt för att utredningens förslag ska få önskat genomslag är att det läggs resurser på att etablera tillsynssystemet. Med eta- blering menar vi i detta sammanhang de inledande åtgärder som krävs för att tillsynssystemet ska kunna gå över i ett normalläge och verka som avsett. Hur lång denna etableringsfas är och vilka åt- gärder som inryms låter sig inte besvaras utan en ingående analys av förutsättningarna inom respektive myndighet. Erfarenheterna inom säkerhetsskyddet visar enligt vår mening att det inte är en framkomlig väg att låta etableringen bli en fråga som överlämnas till respektive myndighet att själv hantera. För denna slutsats talar det faktum att tillsynen över säkerhetsskyddet varit eftersatt , trots att det funnits ett författnings- reglerat ansvar att utföra sådan tillsyn. Enligt vår mening är det inte möjligt att i detta läge göra en full- ständig analys av förutsättningarna inom respektive föreslagen till- synsmyndighet. Därför har vi inte heller uppskattat kostnaderna för att etablera det föreslagna tillsynssystemet. Däremot för vi i det följ- ande några allmänna resonemang om hur etableringsfrågan skulle kunna hanteras. En metod för att försäkra sig om att etableringen får fullt genom- slag skulle kunna vara att någon av samordningsmyndigheterna får i uppgift att koordinera och stödja arbetet hos tillsynsmyndigheterna. Detta påverkar självfallet inte respektive myndighets egna ansvar att fullfölja de uppgifter som ålagts. Som Säkerhetspolisen framfört i sitt enkätsvar skulle en stödjande insats kunna vara att samordnings- myndigheterna under en övergångsfas deltar i tillsynsarbetet till dess att tillsynsmyndigheten har nått en tillräcklig mognad. Det viktigaste är dock inte hur man går till väga för att tillsynen ska nå ett normal- läge och verka som avsett. Det viktigaste är att insikten om att det kommer att krävas insatser för att så snart det är möjligt komma upp i den nivå av tillsyn som våra förslag ger uttryck för. Vid sidan av de resurser som är nödvändiga för att finansiera själva tillsynssystemet kommer det alltså krävas särskilda resurser för att etablera tillsynssystemet. Eftersom det i detta läge inte är möjligt att göra en fullständig analys av vilka insatser som behövs inom respektive myndighet så behöver frågan tas om hand i den fortsatta behandlingen av våra förslag. 11.4.5Kompetensförsörjning och behov av utbildning En förutsättning för att våra förslag ska kunna sjösättas och få önskad effekt är att det hos såväl verksamhetsutövare som tillsynsmyndig- heter kan anställas tillräckligt med personal som har tillräcklig kom- petens om säkerhetsskydd och övrig relevant expertis. Många till- synsmyndigheter har pekat på svårigheten att rekrytera personal med rätt kompetens och har framhållit att frågan inte bara handlar om ökade anslag, utan snarare om att det inte tillförs efterfrågad kompetens till arbetsmarknaden. Bristen på arbetskraft gäller inte minst i fråga om personer med kunskap om it-säkerhet, informa- tionssäkerhet och allmän kunskap om säkerhetsskydd. Den stora bristen på sådan arbetskraft har påpekats från flera olika aktörer i samhället. Exempelvis vittnar flera myndigheter om att bristen på arbetskraft redan har resulterat i en osund konkurrens där myndig- heter med liknande behov till stor del rekryterar från varandra. Detta leder till att kostnaden för personal skenar. Även om frågor om kompetensförsörjning inte uttryckligen om- fattas av vårt uppdrag anser vi det nödvändigt att i detta sammanhang lyfta frågan. Om kompetensförsörjningen inte kan hanteras kan våra förslag nämligen inte realiseras, vilket i sin tur kommer att leda till att den nödvändiga ambitionshöjningen i fråga om säkerhetsskydd inte kan ske. Bristen på personer med rätt kompetens är redan nu ett stort problem, och det är uppenbart att problemet kommer att växa när den nya säkerhetsskyddslagen träder i kraft och träffar fler aktö- rer. Därutöver kommer våra förslag, som vi tidigare utvecklat, att innebära ett behov av en betydande nyrekrytering. Med hänsyn till det anförda anser vi att det omgående behöver tas initiativ för att möta det behov som finns av utbildning. Som ett första steg föreslår vidärför att Försvarsmakten och Säkerhetspolisen uppdras att utreda hur kompetensförsörjningen kan tryggas. Det bör dock redan idetta sammanhang understrykas att det kommer att krävas ytter- ligare resurser för att kompetensförsörjningen inom säkerhetsskydds- området ska kunna tryggas. Så vitt vi känner till saknas det en grundutbildning i säkerhets- skydd. Vad som står till buds en utbildning av säkerhetsskydds- chefer. Utbildningen, som genomförs av och samhällets säkerhet (CTSS) vid på gemen- samt uppdrag av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) och Säkerhetspolisen, har varit så efterfrågad att man vid intagning tvingats prioritera säkerhetsskyddschefer från de mest skyddsvärda verksamheterna. Det har alltså inte ens funnits kapacitet för alla säkerhetsskyddschefer och än mindre för andra personer som arbetar med säkerhetsskydd eller som planerar att göra det. Någon form av grundutbildning eller liknande utbildningsinsatser, med kapacitet för att utbilda fler personer, framstår därför som nödvändig. En annan aspekt som rör utbudet av relevant arbetskraft är kravet i 3 kap. 11 § nya säkerhetsskyddslagen på att anställningar i stat, kommun och landsting som är placerade i säkerhetsklass 1 eller 2 endast får innehas av den som är svensk medborgare. Vi menar att det kan finnas skäl att överväga om detta krav bör uppmärksammas inom utbildningsområdet, t.ex. när det gäller antagningen till utbild- ningar som är av direkt betydelse för att kunna upprätthålla kompe- tens inom säkerhetsskyddet. 11.4.6Särskilt om beslut om placering i säkerhetsklass Enligt 5 kap. 11 § nya säkerhetsskyddsförordningen har tillsyns- myndigheten ansvar för beslut om placering i säkerhetsklass 2 och 3 inom respektive tillsynsområde. Behovet av placering i säkerhets- klass följer av vilka uppgifter och vilken verksamhet som en fysisk person kan få del av genom en anställning eller något annat deltag- ande i säkerhetskänslig verksamhet (3 kap. 5 § nya säkerhetsskydds- lagen). Vi föreslår inga ändringar när det gäller bestämmelserna om placering i säkerhetsklass. Antalet beslut om placering i säkerhets- klass bör därför, allt annat lika, inte påverkas av våra förslag. Däremot lämnar vi i avsnitt 8.7 förslag på ändringar när det gäller vilka myndigheter som ska bedriva tillsyn och vilka områden de ska ha tillsyn över. De myndigheter som vi föreslår ska frigöras från ansvaret för tillsyn kommer därmed inte längre att ansvara för denna typ av beslut om placering i säkerhetsklass 2 och 3. För myndigheter som får ett nytt eller ändrat tillsynsområde kommer ansvaret för beslut om placering i säkerhetsklass 2 och 3 att följa det föreslagna området. Detta har påtalats av och Finans- inspektionen.