sou · H6B377 · 2018-11-01 00:00:00 — Klinisk träning och vissa exa- minationsmoment anges som en utmaning både att få till och för att den verksamhetsförlagda utbildningen anses kräva obligatoriska träf- far. Det framhålls även att distansutbildning innebär en pedagogisk utmaning för lärarna som kräver omfattande planering. Många läro- säten anger att genomströmningen är lägre och förklarar detta genom sämre studiesocial miljö och att många studenter arbetar parallellt, vilket tar fokus från studierna.73 I utredningens direktiv görs bedömningen att en översyn av specia- listsjuksköterskeexamen är befogad mot bakgrund av bland annat UKÄ:s kvalitetsutvärdering av specialistsjuksköterskeutbildningen . Den nationella bedömargruppen som ansvarade för utvärder- ingen belyste i sitt yttrande till beslutet att examensbeskrivningen för utbildningen kan behöva ses över och moderniseras. I följande avsnitt redogörs för UKÄ: s utvärdering av utbildningen. 6.12.1Högskolelagens krav på hög kvalitet i utbildningen Lärosätenas verksamhet ska enligt högskolelagen avpassas så att en hög kvalitet nås i utbildningen och forskningen74. Universitetskans- lersämbetet är den myndighet som har ansvar för att granska utbild- ningarnas kvalitet och resultat. Med resultat avses hur väl den aktuella utbildningen uppfyller kraven i högskolelagen och i examensbeskriv- ningarna i de förordningar som ansluter till lagen. UKÄ:s utvär- deringar granskar i vilken utsträckning studenternas faktiska studie- resultat motsvarar de förväntade studieresultaten.75 Om det vid en kvalitetsgranskning av utbildningen framkommer att högskole- lagens krav inte är uppfyllda för en viss examen som lärosätet har tillstånd att utfärda ska uppmana läro- sätet att avhjälpa bristerna. Finns bristerna helt eller till väsentlig del kvar sedan tiden för uppmaningen har gått ut, får UKÄ besluta att lärosätet inte längre får utfärda en sådan examen som bristerna avser.76 Se även avsnitt 5.4. Inom ramen för det kvalitetssäkringssystem som var gällande genomförde en kvalitetsutvärdering av specialistsjuksköterskeexamen. Granskning- en omfattade 134 utbildningar som ledde till specialistsjuksköter- skeexamen och examen i omvårdnad/vårdvetenskap på avancerad nivå.77 Granskningen av specialistsjuksköterskeexamen bestod av utbild- ningar vid 25 lärosäten för tio av elva inriktningar. Examen med inrikt- ning mot medicinsk vård omfattades inte av utvärderingen. Samman- lagt granskades 105 inriktningar.78 Utvärderingarna genomfördes av externa sakkunniga även kalla- de bedömargrupp som består av ämnesexperter från svenska och nordiska lärosäten, studenter och företrädare för arbetslivet. 741 kap. 4 § högskolelagen. , kvalitet.uka.se/om-utvarderingarna.html 761 kap. 13–14 §§ högskolelagen. 78Kvalitetsutvärdering av specialistsjuksköterskeexamen. underlag som gruppen grundade sina bedömningar på var studen- ternas självständiga arbeten (uppsatser och examensarbeten), läro- sätets självvärdering, studenternas erfarenheter (gruppintervjuer) samt enkäter till tidigare studenter. Bedömargruppen redovisade sin bedömning i form av ett yttrande om hur väl studenterna uppfyllde vissa av utbildningens examensmål. I yttrandet lämnade bedömar- gruppen även ett omdöme om hur väl studenterna uppfyllde respek- tive examensmål. Måluppfyllelsen för varje utvärderat examensmål angavs efter en tregradig skala: ”Mycket hög”, ”Hög” och ”Bris- tande”. Bedömargruppen motiverade sin bedömning för varje mål och redovisade vilket/vilka underlag de använt för bedömningen. Bedömargruppens yttrande avslutades med en rekommendation till samlat omdöme för den utvärderade utbildningen. Det samlade om- dömet angavs på en tregradig skala: ”Mycket hög kvalitet”, ”Hög kvalitet” och ”Bristande kvalitet”. fat- tade beslut baserat på bedömargruppen yttrande. Om en utbildning fick det samlade omdömet ”Bristande kvalitet” fick lärosätet sitt examenstillstånd ifrågasatt. Det var denna bristande måluppfyllelse som universitet/högskolan skulle åtgärda för att få behålla examens- tillståndet. följde upp ifråga- sättandet. Uppföljningen gjordes av bedömare som återigen gav förslag till UKÄ om bristerna åtgärdats i tillräcklig grad. Om lärosätet hade rättat till bristerna i utbildningen drogs ifrågasättandet tillbaka av . Om UKÄ ansåg att bristerna inte rättats till drogs tillståndet att ge examen in. Högskolan kunde även välja att lägga ner utbildningen.79 6.12.3Ett stort antal utbildningar med bristande kvalitet Av de 105 utbildningarna fick 74 utbildningar omdömet bristande kvalitet vilket uppgår till av totala antalet utbildningar. 26 utbildningar fick omdömet hög kvalitet (), och fem utbildningar fick omdömet mycket hög kvalitet (). För fem av inriktningarna (kirurgi, onkologi, äldrevård, operation, barn och ungdom) ansågs kvaliteten vara bristande för i stort sett samtliga utbildningar. Fem lärosäten ansågs ha särskilt många utbildningar med brister. hade brister på fyra av fyra inriktningar, hade brister på nio av tio, hade brister på sex av sju, visade sig ha brister på åtta av tio och uppvisade brister på åtta av tio inriktningar. Fyra lärosäten hade inga utbildningar med brister, , , och högskola.80 Bedömargruppen valde ut sex olika examensmål som granskades och som även stämdes av med lärosätena. Tre av examensmålen kunde bedömas i huvudsak granskas mot bakgrund av de självständiga arbetena. För övriga tre mål var självvärderingen och intervjuerna det viktigaste bedömningsunderlaget. De huvudsakliga bristerna kunde hänföras till tre olika examensmål, varav flest brister på examens- målet som anger att studenten ska ”visa förmåga att med helhetssyn på människan göra åtgärdsbedömningar utifrån relevanta veten- skapliga, samhälleliga och etiska aspekter …”. De förbättringsåtgär- der som bedömarna nämner handlar om studieformer, lärarnärvaro, examinationsformer och undervisningsgrad. Bedömargruppen ansåg även att det behövs fler forskningsaktiva lärare och att lärosätena bör ta ett större ansvar för examinationen av den verksamhetsförlagda utbildningen. Omfattningen och innehållet på det självständiga arbetet, vilket inte är reglerat i förordning, nämns också som pro- blematiskt. Några utbildningar hade vid tiden för utvärderingen valt att ha en uppsats om 15 högskolepoäng, medan andra utbildningar hade valt att i stället låta studenterna göra en så kallad projektplan med en omfattning om 7,5 högskolepoäng.81 Bedömargruppen skrev i sitt yttrande till beslut att utbildningen bör förlängas för att kvalitetskraven ska kunna uppfyllas, de angav dock inte i vilken omfattning en förlängning borde ske. De ansåg också att de nationella examensmålen borde ses över och moderniseras, 80Kvalitetsutvärdering av specialistsjuksköterskeexamen. 81Kvalitetsutvärdering av specialistsjuksköterskeexamen. eftersom det saknas vissa viktiga delar. Målen bör ta hänsyn till tek- nologiska innovationer, intersektionalitet, utvecklingen av e-hälsa samt självmonitorering och egenvård. Överlag såg bedömarna ett behov av ökat samarbete mellan lärosätena och arbetsgivarna, för att till exempel tydliggöra skillnaderna mellan en sjuksköterska och spe- cialistsjuksköterska. Bedömargruppen lyfte även problemen för lärosätena att hitta relevanta , vilket i sin tur påverkar kvaliteten i utbildningen.82 Uppföljning av kvalitetsgranskningen av specialistsjuksköterskeexamen De utbildningar som ledde till specialistsjuksköterskeexamen och examen i omvårdnad/vårdvetenskap på avancerad nivå som grans- kades 2014 och som fick omdömet bristande kvalitet, fick på sig att följa upp bristerna och redovisa vilka åtgärder som vidtagits för att komma till rätta med bristerna. Av de 78 utbildningar som fick omdömet bristande kvalitet lades sex ned i stället för att åtgärda bristerna. Detta var utbildningar vid , och Röda Korset högskola. UKÄ gjorde en uppföljande granskning av 72 utbild- ningar. Av dem bedömdes 69 utbildningar nå kvalitetskraven medan tre utbildningar, samtliga vid , bedömdes fort- farande innehålla brister, varför förlorade sina respek- tive examenstillstånd för utbildningarna.83 Lärosätenas åtgärder efter kvalitetsgranskningen I den uppföljning som UKÄ gjorde av de utbildningar som fått bris- tande kvalitet har lärosätena inkommit med en analys av orsaken till bristerna och en redovisning av vidtagna åtgärder för respektive examensmål som brustit. I den del som rör den verksamhetsförlagda delen av utbildningen anger lärosätena att de inte i tillräckligt hög grad haft lärare som medverkat i bedömningen av studenternas prestation under VFU och att bedömningskriterier i VFU och kurs- /om-oss/aktuellt/nyheter/2016-06-29-uppfoljning-av-utbildningar-till- specialistsjukskoterska.html och examensmål inte relaterat till varandra i tillräckligt hög grad. De åtgärder som bland annat vidtagits har varit framtagandet av ett bedömningsinstrument, examinerande lärare med lektorskompetens medverkar tillsammans med klinisk handledare i bedömning av VFU genom till exempel trepartssamtal med studenten, utbildningsplaner har reviderats och bedömningskriterier och examinationer har för- tydligats. Den del som handlade om bristande måluppfyllelse i de själv- ständiga arbetena gällde till exempel bristande måluppfyllelse om insikt i aktuellt forsknings- och utvecklingsarbete och kunskap om sambandet mellan vetenskap och beprövad erfarenhet och sam- bandets betydelse för yrkesutövningen. Lärosätena har i denna del uppgivit att orsaker till bristerna bestått i att det självständiga arbetet haft en omfattning på 7,5 högskolepoäng och innebar att studen- terna endast examinerades avseende en projektplan. Planen innehöll inte resultat eller diskussioner om sambanden mellan klinisk erfaren- het, teorier och aktuell forskning vilket medförde brister i förmågan att analysera och integrera kunskap. De åtgärder som vidtagits för att komma till rätta med bristerna har bland annat varit att öka omfattningen på det självständiga arbetet från 7,5 högskolepoäng till 15 högskolepoäng. Kurser som behandlar vetenskaplig teori och metod har reviderats så att studenterna tidigt ska kunna anknyta till huvudområdets vetenskapliga grund och till specialistområdet samt att bedömningskriterierna har reviderats i kursen för examens- arbetet för att tydligare relatera till examensmålet.84 Utredningens uppdrag om samverkan är omfattande och begreppet samverkan spänner över en rad områden. I redovisningen av uppdra- get i den del som rör samverkan beskrivs frågor om den verksam- hetsförlagda utbildningen (avsnitt 6.8) och samverkan inom anställ- ningen (avsnitt 5.5.3). I det följande redogörs för nulägesbeskrivning i den delen av upp- draget som gäller följande punkter i direktiven. 84Beslut uppföljning av specialistsjuksköterskeexamen. nr 411-00070-15, 411-00442-13). Utredaren ska analysera hur samverkan funderar mellan lärosäten och hälso- och sjukvårdshuvudmännen i fråga om specialistsjuk- sköterskeutbildningen, analysera och föreslå hur samarbete mellan lärosäten och samverkan mellan lärosäten och vårdgivare inom en region kan säkerställas, bedöma vilken samverkan som i första hand behövs på regional nivå och vilken samverkan som behövs på natio- nell nivå samt bedöma om det finns behov av att ytterligare forma- lisera samverkan om specialistsjuksköterskeutbildningen på natio- nell nivå. 6.13.1Samverkan på nationell nivå på nära samarbete mellan högskolor och vårdgivare Av direktiven till utredningen framgår att genomförandet av specia- listsjuksköterskeutbildningen ställer krav på nära samarbete mellan högskolor och vårdgivare. Vidare hänvisas i direktiven till utredningen vård (SOU 2016:2) som i sitt slutbetänkande gör bedöm- ningen att det för effektiviteten inom vården är viktigt att vissa utbildningsfrågor blir föremål för en betydligt tätare och mer forma- liserad samverkan mellan bland annat staten och huvudmännen. I propositionen Kunskap i samverkan – för samhällets utmaningar och stärkt konkurrenskraft (prop. 2016/17:50) betonas betydelsen av att universitet och högskolor samverkan med det omgivande sam- hället för att verksamheten ska kunna bidra till att möta samhälls- utmaningarna, till samhällets utveckling och välfärd liksom hållbar tillväxt, konkurrenskraft och fler jobb. I högskolelagen anges att det i högskolornas uppgift ska ingå att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt verka för att forsk- ningsresultat tillkomna vid högskolan kommer till nytta (1 kap. 2 § andra stycket).85 2016/17:50, s. 52. Nationella rådet för specialiseringstjänstgöring för läkare och tandläkare () I direktiven till utredningen anges som exempel på nationell sam- verkan det Nationella rådet för specialiseringstjänstgöring för läkare och tandläkare som finns vid . Nationella rådet för specialiseringstjänstgöring är ett rådgivande och beslutande organ som är instiftat av regeringen. Rådets ska bistå med att dela in och benämna de specialiteter inom vilka specialistkompetens kan uppnås samt med att avgöra vad som ska krävas för att få bevis om specialistkompetens, utarbeta målbe- skrivningar som avses i 4 kap. 5 § 3 patientsäkerhetsförordningen (2010:1369), stödja huvudmännen för att uppnå hög kvalitet i spe- cialiseringstjänstgöringen, främja utbildning av handledare inom specialiseringstjänstgöringen, följa upp kvaliteten i specialiserings- tjänstgöringen, samt utarbeta kriterier för utbildande enheter för att säkerställa att verksamheten har den bredd och inriktning som be- hövs för att erbjuda specialiseringstjänstgöring av hög kvalitet. Rådet ska vidare bistå i frågor om enskilda läkares och tandläkares kompetens i förhållande till fastställda målbeskriv- ningar.86 Nationella rådet för specialiseringstjänstgöring består av en ord- förande samt sju andra ledamöter för frågor om läkares specialiser- ingstjänstgöring och sex andra ledamöter för frågor om tandläkares specialiseringstjänstgöring. Ordföranden ska vara en representant från . För frågor om läkares specialiseringstjänstgöring ska minst en av ledamöterna utses på förslag av Kommuner och Landsting, minst en på förslag av , minst en på förslag av och minst en på förslag av univer- . För frågor om tandläkares specialiseringstjänstgöring ska minst en av ledamöterna utses på förslag av Kommuner och Landsting, minst en på förslag av professionen, minst en på förslag av vårdgivarna och minst en på förslag av universitets- och högskoleförbund.87 86§ 16, förordning (2015:284) med instruktion för . 87§ 17, förordning med instruktion för . Vad andra utredningar har sagt om samverkan i vårdutbildningar En stående kommitté för nationell samverkan om kompetensförsörjning i vården I betänkandet Effektiv vård (SOU 2016:02) föreslås att vissa utbild- ningsfrågor bör bli föremål för en betydligt tätare och mer forma- liserad samverkan mellan staten, huvudmännen (landsting/regioner och kommunerna) och företrädare för vårdens professioner. Utred- ningen föreslår även att samverkansorganisationen skapas som en stående kommitté. I kommittén bör ingå representanter från både och . Utredningen föreslår att följande områden bör hanteras inom en samverkans- organisation. Grundutbildningarnas dimensionering, det vill säga antal studenter, grundutbildningarnas innehåll och fortlöpande ta ställning till behov av förändring utifrån vårdens och samhällets utveckling, vidareutbildningarnas dimensionering och utformning, principiella övergripande kompetenskrav för vårdens professioner och drivkrafterna för utvecklingen av nya arbetssätt, fördelning av arbetsuppgifter m.m.88 Högre utbildning under 20 år I betänkandet Högre utbildning (SOU 2015:70) före- slog utredaren att lärosätena ska – i de fall detta inte redan finns – skapa arenor för regelbunden och systematisk samverkan med arbets- livets representanter om dimensionering av högskolans utbildning. Det föreslogs även att lärosätena ska – i de fall det föreligger behov och detta inte redan finns – skapa arenor för regelbunden och syste- matisk samverkan med andra lärosäten om dimensionering av högsko- lans utbildning. Vidare görs bedömningen att utformningen av sam- verkansarenor ska anpassas till respektive lärosätes profil, behov och arbetslivsintressenter inklusive hänsynstagande till lärosätets regio- nala, nationella och internationella uppdrag.89 Effektiv vård, bl.a. s. 35. 89SOU 2015:70, bl.a. s. 321. 6.13.2Samverkan på regional nivå En del av utredningens uppdrag är enligt direktiven att analysera och föreslå hur samverkan inom en region kan säkerställas samt bedöma vilken samverkan som i första hand behövs på regional nivå respek- tive nationell nivå. Regeringen beslutade att ge Social- styrelsen och ett uppdrag om samver- kan kring kompetensförsörjningsfrågor i hälso- och sjukvården.90 I de följande avsnitten redogörs för myndigheternas pågående regeringsuppdrag om samverkansarenor på nationell och regional nivå. och kartläggning utgör, enligt utredningen en bra nulägesbeskrivning av den samverkan mel- lan lärosäten och vårdgivare som sker på den regionala nivån. och uppdrag om samverkan kring kompetensförsörjningsfrågor Uppdraget består av två huvuddelar. För det första ska myndig- heterna analysera och föreslå hur samverkansarenor på nationell och regional nivå mellan aktörer med ansvar för kompetensförsörjningen inom hälso- och sjukvården kan utvecklas långsiktigt. För det andra arbeta för att säkerställa en förbättrad tillgång till statistik och pro- gnoser över det totala kompetensbehovet i hälso- och sjukvården, oavsett driftsform eller huvudman. En slutrapport för uppdraget ska lämnas till regeringen . Nedan redovisas den del av uppdraget som behandlar samver- kansarenor. En inledande del i arbetet med att öka samverkan mellan berörda aktörer har enligt myndigheterna varit att kartlägga befintlig sam- verkan på nationell och regional nivå91. Syftet var att få en bild av vilka forum för samverkan kring kompetensförsörjningsfrågor som finns mellan hälso- och sjukvårdens huvudmän och lärosätena och hur dessa är utformade. Samverkansforum enbart mellan landsting eller enbart mellan lärosäten inkluderades inte i kartläggningen. Kartlägg- ningen visar att samtliga organisationer deltar i forum för kompe- tensförsörjning. I många fall handlar det om flera forum på olika 90Uppdrag om samverkan kring kompetensförsörjningsfrågor i hälso- och sjukvården. Social- departementet (S2016/04992/FS). 91Samverkan om kompetensförsörjning i hälso- och sjukvården – Årsrapport . Social- styrelsen och . nivåer och sammantaget finns det cirka 100 forum för samverkan mellan landsting, regioner och lärosäten. De flesta forum som framkom i kartläggningen var forum på regio- nal nivå. Det kan handla om samverkan mellan en region, landsting och lärosäten eller om samverkan mellan flera regioner, landsting och lärosäten. Flera av dessa forum utgår från landets sex sjukvårds- regioner. Det framkom även ett fåtal forum på nationell nivå, de flesta av dessa var programspecifika som exempelvis sjuksköterske- programmet och läkarprogrammet. Kommunerna omnämndes delta i cirka femton av dessa forum. Av kartläggningen framgår också att det finns ett tiotal forum för samverkan mellan lärosäten och kommuner. Det tycks alltså inte finnas så mycket av etablerad samverkan mellan lärosäten och kommunerna, men flera intervjupersoner betonade att det finns en önskan om ökad samverkan också med kommuner då en allt större andel vårdpersonal är anställda av kommuner. Bland annat kommunaliseringen av hemsjukvården har bidragit till ökat behov av samverkan. Det är tydligt att samverkan är en central fråga för såväl lärosäten som för huvudmän inom hälso- och sjukvården. Det finns även ett stort engagemang för samverkan och det var ett stort intresse för att dela med sig av kunskap och delta i intervjuerna. Många av forumen som kom upp är uppdelade utifrån ett strategiskt långsiktigt per- spektiv och ett operativt perspektiv. Centrala frågor som diskuteras inom ramen för dessa forum är behov och utbud av utbildningar, dimensionering, organisering, innehåll inklusive verksamhetsförlagd utbildning och kvalitet. I många fall är det avtal om den verksam- hetsförlagda utbildningen mellan aktörerna som utgör grund för samverkan.92 Myndigheternas iakttagelser från platsbesöken är flera och ut- vecklas i sin helhet i uppdragets årsrapport . Nedan redogörs för en del av myndigheternas iakttagelser. Samverkan mellan huvudmän och lärosäten försvåras av att de har olika uppdrag (regionalt uppdrag kontra nationellt uppdrag). såg man att lärosätena konkurrerar delvis med varandra gentemot sjukvårdshuvudmannen, vilket kan få negativa konsekvenser för exempelvis samordningen av . Gemensamma målbilder, ett gemensamt språk samt en uttalad vision för vad samverkan förväntas uppnå eller leda till är faktorer som identifierats som vik- tiga för att samverkan ska fungera. Detta gäller såväl samverkan mel- lan huvudmän och lärosäten, som samspelet mellan den regionala och den nationella nivån. Om utgångspunkterna för dialogen mellan de regionala samverkansarenorna skiljer sig åt allt för mycket, ris- kerar centrala diskussioner om exempelvis dimensionering i stället att föras utifrån de enskilda samverkansarenornas behov och förut- sättningar, och inte utifrån ett nationellt perspektiv. Huvudmän och lärosäten har delvis olika uppfattning om vad som krävs för en framgångsrik samverkan men samstämmighet finns om att roller och uppdrag behöver blir tydligare, att kunskaps- och faktaunderlag bör samordnas bättre samt att färdriktningen ur ett nationellt perspektiv blir tydligare. När det gäller frågan om nationell styrning framhålls av de sam- verkande parterna att det är viktigt att nationella mål måste vara möj- liga för den regionala nivån att omsätta i befintliga strukturer och sammanhang. Frågor och förslag om styrning är en av de frågor som engagerar parterna i störst utsträckning. Struktur på regional och nationell nivå, tydliga roller, uppdrag och ansvar, process och finan- siering anges som förutsättningar av särskild betydelse för att lång- siktiga samverkansarenor ska kunna skapas och upprätthållas.93 Regional samverkan inom ALF-systemet regleras närmare i sju avtal mellan respektive landsting och universitet. Det regionala avtalet mellan och tydlig- gör principerna för samverkan mellan och regionen, och parternas gemensamma ambition är att tillsammans utveckla universitetssjukvården. Det regionala styr inte bara ALF-medel, utan även de regionala medlen för forskning, utveckling 93Samverkan om kompetensförsörjning i hälso- och sjukvården – Årsrapport . Social- styrelsen och . och undervisning och de fakultetsanslag som är riktade mot universi- tetssjukvården. Dessa medel ska enligt styras genom prioriteringar i samförstånd och vara tydligt identifierbara. Samarbe- tet ska också följas upp och utvärderas.94 Synpunkter på samverkan i utredningens frågeformulär På vilket sätt och i vilken utsträckning sker samverkan gällande utbildning lärosätena sinsemellan? Samverkan sker på olika nivåer, enligt svaren på utredningens fråge- formulär. Samverkan sker dels på lärosätesnivå, dels på programnivå och mellan respektive inriktningar. Samverkan sker ofta i form av olika nätverk. Det finns exempel på samarbeten mellan lärosäten som ligger i varandras geografiska närhet som har ett mer institutio- naliserat samarbete. Ett exempel som lyfts är samarbetet mellan läro- sätena i inom ramen för Lärosäten Syd.95 Finns det ett behov av att formalisera samverkan om specialistsjuksköterskeutbildningen på nationell nivå? En majoritet av de organisationer som svarat på frågan bedömer att det finns behov av en formaliserad samverkan på nationell nivå. Anledningen till detta är att garantera likvärdiga utbildningar och tillgång på utbildningar i hela landet, speciellt utbildningar med lägre söktryck som inte bär sina egna kostnader.96 Regeringen inrättar ett patientråd för hälso- och sjukvården Regeringen har beslutat att inrätta ett patientråd för hälso- och sjuk- vården.