sou · H6B323 · 2018-03-28 00:00:00 — Utred- ningen beräknar en ram på för genomförandet av den strategi för digitaliseringen av den offentligt finansierade kulturen som utredningen föreslår att regeringen ska ta fram samt för att ta hand om resultatet av de uppdrag som utredningen före- slår ska ges till myndigheter. Utredningen föreslår också åtgärder för att minska snedrekry- teringen till konstnärsyrket och för att stärka arbetsmarknaden för konstnärer i hela landet. Det handlar om betydelsen av kulturella och kreativa näringar, behovet av en flexibel enprocentregel vid inköp av offentlig konst som även tillämpas av statliga fastighets- bolag, behovet av en ökad kompetens om offentliga upphandlingar samt en större roll för konstnärerna i biståndsarbetet. Utredningen lämnar vidare förslag om att stärka konstnärernas närvaro på arbetsplatser, inrättandet av en ny allians för konstnärliga upphovs- män samt inrättandet av nya internationella residensprogram. Vida- re föreslås ett ökat och breddat uppdrag för centrumbildningarna och förbättrade ersättningar inom ramen för . Utred- ningen lyfter fram den förbättrade matchningen mellan konst- närerna och arbetsmarknaden som sker genom . När det gäller det befintliga bidrags- och stipendiesystemet ligger utredningens förslag i linje med förvaltningspolitikens betoning av en tillitsbaserad och mindre detaljerad styrning. Förslaget innebär att olika gränser i nuvarande styrning från regeringens sida som baseras på en indelning i olika konstformer eller på om bidragssökande är en juridisk eller fysisk person ska tas bort. Det stämmer också överens med den utveckling som utredningen kunnat belägga, med ett vidgat konstbegrepp som omfattar nya konstnärliga uttryck och med allt fler konstnärer som bedriver sin verksamhet inom ramen för ett enskilt bolag eller aktiebolag. Utredningen föreslår ingen utbyggnad av bidrags- och ersättningssystemen, utöver det reformpaket som beslutats . För att minska snedrekryteringen till de konstnärliga utbild- ningarna och för att öka konstnärernas sociala trygghet gör utred- ningen bedömningen att insatser bör genomföras på områdena för skol- och utbildningspolitiken, socialförsäkringssystemen, arbets- marknadspolitiken och skattesystemet. För att långsiktigt bidra till en minskad snedrekrytering till utbildningarna föreslår utredningen att ett särskilt bidrag inrättas till stöd för konstnärliga produk- tionshus för ungdomar, företrädesvis med placering i kommundelar med socioekonomiska utmaningar. Utredningens förslag innebär alltså en viss tyngdpunktsför- skjutning i befintliga system. Det som betonas är inte i första hand bidrag och stipendier, utan i stället lyfts förbättrade arbetsförut- sättningar och högre ersättningar för utfört arbete, vilket i sin tur också leder till ökad social trygghet för professionellt verksamma konstnärer före och efter pensionering. Ett problem som dominerade 1990-talets konstnärspolitik var att en så stor andel av konstnärerna i praktiken försörjde sig på a- kassa. Många såg det som ett missbruk av ett system som var och är tänkt som en övergångslösning mellan två fasta arbeten. gjordes därför olika kulturpolitiska insatser, i form av t.ex. scenkonstallianser och centrumbildningar som finns till för att underlätta konstnärernas långsiktiga anknytning till arbetsmark- naden. Utredningens analys visar att detta varit en framgångsrik inriktning och att problemet med konstnärernas a-kassa är betyd- ligt mindre än . Ett alternativ som innebär att det konstnärspolitiska systemet med bidrag, stipendier och ersättningar skulle minska kraftigt eller upphöra helt, skulle därför med största sannolikhet innebära att trycket på andra samhällssystem, som t.ex. arbetsmarknadspoliti- ken, försörjningsstödet m.m. skulle öka i motsvarande grad. Det finns heller inget som tyder på att det skulle utbildas för många konstnärer eller att de som utbildas inte skulle efterfrågas. Det konstnärspolitiska syftet är att förbättra konstnärernas möjligheter att försörja sig på sitt konstnärliga arbete. En radikalt annan politik på området skulle otvetydigt leda till försämringar för samhället. Konstnärspolitiken bidrar till att omistliga konstnärskap kan fort- sätta att utvecklas. Det bidrar till utveckling och innovation och värnar demokratin och yttrandefriheten. Utredningen pekar på viktiga samhällsförändringar som på ett övergripande plan har betydelse även för konstnärernas villkor. Som redan framgått kommer digitaliseringen att vara den enskilt största omvärldsförändringen som starkt påverkar konst- närernas villkor. Det handlar vidare om klimatförändringar, globali- sering, migration, urbanisering och de demografiska förändring- arna. Mot den bakgrunden identifierar utredningen flera för konst- närerna viktiga följder av samhällsförändringarna: en förändrad marknad och en ökad betydelse av kulturella och kreativa näringar, en förändrad arbetsmarknad för upphovsmän och utövande konst- närer, nya konstnärliga tekniker och uttryck, fler nationella och internationella utbyten, nya förutsättningar för civilsamhället och konstbildningen, samt nya uttryck för hot, hat och trakasserier mot konstnärer. Dessa samhällsförändringar behöver konstnärspolitiken också ta höjd för. De visar att förutsättningarna för konstnärernas möjlig- heter att försörja sig på sitt konstnärskap har förändrats, delvis till det bättre, delvis till det sämre. Konstnärerna har i jämförelse med befolkning i dess helhet låga löner. En annan iakttagelse är att skill- naderna i inkomster inom konstnärsgruppen ökar, vilket fortsatt motiverar en aktiv konstnärspolitik. 10.1.4Situationen för olika grupper konstnärer Som framgår ovan ska konsekvensbeskrivningen delvis göras utifrån ett mångfalds- och jämställdhetsperspektiv, bland annat genom att förhållanden och villkor som har samband med kön, ålder och socio- ekonomi görs synliga och konsekvenser för respektive kön eller grupp analyseras. Utredningen visar att faktorer som kön och socioekonomi har betydelse för unga människors möjligheter att etablera sig som konstnärer. Den sociala snedrekryteringen är betydande. Det är vis- serligen ingen större skillnad mellan könen vad gäller hur fördel- ningen på de konstnärliga utbildningarna ser ut. Däremot finns det skillnader till kvinnors och utlandsfödda nackdel när det gäller för- utsättningarna att verka som konstnärer. Unga studenter kan ha svårt att etablera sig som professionella konstnärer, men ett större problem är att äldre konstnärer måste leva på lägre pension än vad som gäller för andra yrkesgrupper. Utredningens förslag handlar om att råda bot på dessa snedsitsar. I inkomstundersökning 2014 räknar man med att det finns cirka 30 000 konstnärer i . av dessa deklarerade för näringsverksamhet, vilket är en kraftig höjning jämfört med motsvarande undersökning . Merparten av dessa är dock också verksamma som löntagare. En växande grupp är de som kallas kombinatörer. Det typiska för en konstnär med näringsverksamhet är att de är ensamföretagare och att det inte finns några anställda i det egna företaget. Skillnaden mellan fysiska och juridiska individer är därför i hög grad en chimär, det är samma individer. Utredningens förslag till insatser när det gäller förenklingar av regelverk, stöd och in- formation, innebär att konstnärernas administrativa börda kan för- väntas minska. Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkt- erna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén föreslå en finansiering. Utredningens förslag till nya konstnärspolitiska insatser innebär att statens kostnader kommer att öka med . De ökade kostnaderna föreslås finansieras genom omfördelningar inom utgiftsområde 17. Bland de omfördelningar som utredningen anser att regeringen bör överväga finns den återstående fonogramersättningen. Utredningen noterar att flera av de åtgärder som bedöms förbättra konstnärernas möjligheter att försörja sig inom sitt yrke har tydliga kopplingar till de utbildnings-, arbetsmarknads- och sociala områdena. Kulturens positiva bidrag till olika samhällssektorer talar för en breddad finansiering. Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, ska konsekvenserna i det avseendet anges i be- tänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsätt- ning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Utredningens förslag förväntas inte påverka den kommunala självstyrelsen, brottsligheten eller det brottförebyggande arbetet. Små konstnärliga företags arbetsförutsättningar kan med utred- ningens förslag avsevärt förbättras, liksom jämställdheten mellan kvinnor och män. Utredningen vill framhålla att konstnärspolitiken har en stor betydelse för utvecklingen och sammanhållningen i . Kons- ten bidrar till lokal och regional utveckling. Att konstnärerna bor och verkar på en plats bidrar till att flera perspektiv tillförs lokal- samhället. En särskild utredare ska göra en översyn av de statliga insatserna och villkoren för professionellt verksamma konstnärer. Utredaren ska bedöma hur de statliga insatserna bidrar till att nå de kulturpoli- tiska målen och föreslå eventuella förändringar av insatserna för att anpassa dem till nuvarande förutsättningar och behov. •kartlägga och beskriva konstnärernas förutsättningar att verka professionellt, •med utgångspunkt i relevanta samhällsförändringar analysera de befintliga statliga ersättnings- och stödsystemen för konstnärer och vid behov föreslå förändringar i systemen som kan underlätta konstnärernas förutsättningar att vara yrkesverksamma, och •föreslå eventuella förändringar för att förbättra möjligheterna att verka som professionell konstnär i hela landet. Utredaren ska vidare som underlag för analyser och förslag sätta konstnärernas villkor och den svenska konstnärspolitiken i ett nor- diskt och europeiskt perspektiv och, i den utsträckning det är rele- vant, i ett bredare internationellt perspektiv och lyfta fram goda exempel. Uppdraget ska redovisas . De nationella kulturpolitiska målen Insatser för att skapa goda villkor för konstnärer är en prioriterad del av den nationella kulturpolitiken. Enligt de kulturpolitiska målen (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145) ska kultu- ren vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrande- friheten som grund. Detta mål förutsätter att det finns möjlighet till konstnärligt skapande med en hög grad av oberoende i förhål- lande till såväl kommersiella intressen som tillfälliga politiska vilje- yttringar. Målen anger vidare att alla ska ha möjlighet att delta i kultur- livet. Professionella konstnärer har en nyckelroll i ett levande kul- turliv, inte bara som skapare och förmedlare av konstupplevelser utan även som inspiratörer för och medaktörer i olika typer av kreativ verksamhet. Målen anger slutligen att kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. Konst kan handla om alltifrån att väcka nya tankar och överskrida gränser till att ge kunskap och möjlighet att reflektera över våra liv och över sam- hällets utveckling. Alla dessa mål förutsätter att konstnärer kan försörja sig på sin konstnärliga verksamhet och ha möjlighet att utveckla sitt kon- stnärskap, vilket regeringen bl.a. har uttalat i budgetpropositionen . Det har funnits ett samhälleligt engagemang för konstnärernas villkor genom riktade stöd till konstnärer och stöd till kulturinstitutioner och konstnärliga utbildningar. Men det var först i samband med de kulturpropositioner som lades fram –1976 (bl.a. prop. 1974:28) som en samlad statlig konst- närspolitik i dagens mening började ta form. Ett antal utredningar har belyst villkoren för konstnärer och utifrån dessa har reformer genomförts för att stödja konstnärligt skapande. I betänkandet Konstnärens villkor (SOU 1990:39) kart- lades t.ex. de konstnärliga och litterära yrkesutövarnas arbetsvillkor och en utvärdering gjordes av genomförda statliga insatser för dessa yrkesgrupper. Propositionen Konstnärernas villkor (prop. 1997/98:87) innefattade bl.a. förslag om stöd till de konst- närliga centrumbildningarna och . Centrumbildning- arna förmedlar bl.a. uppdrag till konstnärer över hela landet och är en anställningsform som ger frilansande konstnärer ekonomisk trygghet mellan uppdragen. Utredningen och trygghetssystemen (SOU 2003:21) kartlade hur de sociala trygghetssystemen fungerar i förhållande till de konstnärliga yrkesut- övarna och i propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) lämnades bl.a. en bedömning om att successivt omvandla de statliga inkomst- garantierna till tidsbegränsade stipendier till verksamma konstnärer. beslutade sedan om en avveckling av inkomstgarantierna (prop. 2009/10:183, bet. 2009/10:KrU12, rskr. 2009/10:285). Därutöver har en rad insatser gjorts inom det kulturpolitiska området i stort, som direkt eller indirekt har påverkat villkoren för konstnärer inom olika konstområden. Insatserna innefattar bl.a. införandet av kultursamverkansmodellen och en utbyggnad av allians- modellen till att även omfatta dansare och musiker. Kultursam- verkansmodellen är en modell för fördelning av statliga medel till regional kulturverksamhet med syftet att bidra till att de nationella kulturpolitiska målen uppnås samt ge ökade möjligheter till regio- nala prioriteringar och variationer. Ytterligare exempel på sådana insatser är Skapande skola, ett bidrag som är tänkt att stärka sam- verkan mellan skolan och det professionella kulturlivet, och in- förandet av ett statligt ramavtal för konstnärers medverkan och ersättning vid utställning (). Uppdraget att göra en översyn av de statliga insatserna och villkoren för professionellt verksamma konstnärer Begreppet konstnär innefattar upphovspersoner och kulturutövare inom samtliga konstområden. Professionell konstnär är ett begrepp under ständig omprövning. Konstnärer har alltid ställts inför olika möjligheter och utmaningar i sin yrkesverksamhet, beroende på inom vilket konstområde de ver- kar. Konstnärskollektivet är en heterogen grupp. uppvisar de olika konstnärsgrupperna många likheter i fråga om de utmaningar de ställs inför bl.a. utifrån de rådande sam- hällsförändringarna. Begreppet konstnärernas villkor brukar an- vändas för att beskriva alla faktorer som påverkar det konstnärliga skapandet för den enskilda konstnären. Av Konstnärsnämndens in- komstundersökningar framgår t.ex. att konstnärer som grupp är mer högutbildade men har lägre inkomster än befolkningen i stort. Många har svårt att leva på inkomster från sitt konstnärliga arbete. På utbildningsområdet har utbudet av konstnärliga utbildningar på olika nivåer samt elev- och studentantalet på dessa ökat. Detta gäller även antalet konstnärligt utbildade och yrkesverksamma. En allmän utveckling på arbetsmarknaden för konstnärer är att tills- vidareanställningar har ersatts av tidsbegränsade anställningar och att egenföretagandet är utbrett. Ofta kombinerar konstnärer olika typer av tidsbegränsade anställningar med att bedriva verksamhet i egen firma. Tendensen att konstnärer i högre grad försörjer sig genom tidsbegränsade anställningar, och i minskad omfattning har varaktiga inkomster, kan medföra att ersättningarna från de offentliga trygghetssystemen bli lägre. I vissa fall kan till och med rätten till ersättning saknas eller gå förlorad. Ett flertal utredningar har pekat på dessa problem. Den parlamentariska socialförsäkringsutredningen har lämnat förslag på hur standardtryggheten i socialförsäkringarna kan förbättras. Kommitténs slutbetänkande Mer trygghet och bättre för- säkring (SOU 2015:21) bereds i . Konstnärernas arbetsmarknad har också blivit allt mer inter- nationell, vilket t.ex. innebär ett ökat kontaktnät och en breddad arbetsmarknad. Globaliseringen och människors förflyttning över landgränserna inspirerar till nya konstnärliga uttryck. Förutsätt- ningarna att utöva konstnärlig verksamhet skiljer sig dock fort- farande åt mellan olika delar av landet och konstnärsgrupperna är i huvudsak koncentrerade till storstadsområdena. Den digitala och tekniska utvecklingen är ett annat exempel på en förändring som har påverkat formerna för konstutövande. Den har skapat nya möjligheter att skapa, distribuera och tillgängliggöra kon- stnärliga verk och nå nya publikgrupper. Utvecklingen har även för- ändrat sätten att uppleva konst och kultur på. ställer digi- taliseringen helt nya krav, inte minst på det upphovsrättsliga området. Digitaliseringen har i en del fall inneburit att konstnärernas möjlig- heter att få betalt för sina prestationer försämrats. För att få en tydlig bild av konstnärernas möjligheter att verka professionellt är det värdefullt att få en samlad kartläggning av digitaliseringens konsekven- ser för konstnärligt yrkesutövande. Upphovsrättsfrågorna hanteras inom ramen för bl.a. (SOU 2011:32). Det pågår också en revision av upphovsrätten inom EU. Konstnärernas villkor påverkas, i likhet med vad som gäller för andra yrkesgrupper, i hög grad av utformningen av utbildnings-, arbetsmarknads-, närings-, skatte- och socialförsäkringspolitiken. Det arbete som sker inom ramen för EU:s medie- och kulturpro- gram Kreativa har också stor betydelse. Konstnärspolitiken spelar i sin tur en viktig roll inom andra politikområden. Konst- närspolitiken är t.ex. central för många verksamheter inom de kultu- rella och kreativa näringarna. Ett vitalt kulturliv och möjligheter för konstnärer att verka är således viktigt för att de kulturella och kreativa näringarna ska kunna utvecklas. En analys av den statliga konstnärspolitiken behöver således utgå från ett bredare perspektiv. •kartlägga och beskriva konstnärernas förutsättningar att verka professionellt, och •utifrån relevanta samhällsförändringar analysera definitionen av begreppet professionell konstnär. En modern, jämlik och flexibel stödordning Syftet med de statliga ersättnings- och stödsystemen för konstnärer är att skapa goda förutsättningar för konstnärer att vara yrkes- verksamma och utveckla sina konstnärskap. Inom ramen för de befintliga statliga konstnärspolitiska insatserna ingår bl.a. systemen med fonogramersättning, individuell och allmän visningsersättning och biblioteksersättning. Den sistnämnda är utredd och behandlad i propositionen Läsa för livet (prop. 2013/14:3). Vidare innefattas hela stipendie- och bidragsgivning inklusive de internationella programmen, satsningarna på inter- nationellt utbyte och regionala residens. De statliga insatserna på området innefattar även allianssystemet, centrumbildningarna och avtalet om medverkans- och utställningsersättning () som staten skrivit under och vars efterlevnad är viktig att bevaka. Insatserna regleras i ett antal förordningar. Att återkommande pröva hur dessa system och avtal tillämpas och möter de kulturpolitiska målen är grundläggande för det kul- turpolitiska utvecklingsarbetet. Det behöver även finnas en öppen- het för nya konstnärliga uttryck. I ljuset av att det snart är det togs ett helhetsgrepp om den statliga konstnärspolitiken för konstnärsgruppen som helhet, finns det skäl att låta en utredare se över strukturerna för ersättningar och stöd till konstnärer och identifiera behov av förändringar. Utredaren ska dock inte lämna förslag på författningsändringar inom skatte- eller socialförsäkrings- området. •med utgångspunkt i relevanta samhällsförändringar analysera de befintliga statliga ersättnings- och stödsystemen för konstnärer och vid behov föreslå förändringar i systemen som kan underlätta konstnärernas förutsättningar att vara yrkesverksamma, och •i översynen beakta hur de statliga ersättnings- och stödsystemen och socialförsäkringssystemen förhåller sig till varandra. Förutsättningar för konstnärlig yrkesverksamhet i hela landet Genom införandet av kultursamverkansmodellen har landets lands- ting fått ett ökat inflytande över och ökat ansvar för kulturpoliti- kens genomförande. Som en följd av detta har en regional konst- närspolitik börjat formuleras på många håll. Vilket genomslag det har fått i praktiken och hur den enskilde konstnärens villkor har påverkats av införandet av modellen har ännu inte utretts. Att det finns en modell innebär dock en möjlighet att utveckla samspelet mellan nationell, regional och nivå så att professionella konstnärer har goda förutsättningar att vara konstnärligt yrkes- verksamma i hela . •analysera hur införandet av kultursamverkansmodellen har påver- kat förutsättningarna att verka som professionell konstnär, och •föreslå eventuella förändringar för att förbättra möjligheterna att verka som professionell konstnär i hela landet. Utredaren ska i analyser och förslag sätta konstnärernas villkor och den svenska konstnärspolitiken i ett nordiskt och europeiskt per- spektiv och, i den utsträckning det är relevant, i ett bredare inter- nationellt perspektiv samt om möjligt lyfta fram goda exempel. Utredaren ska analysera och redovisa konsekvenserna av sina för- slag. De ekonomiska och budgetära konsekvenserna ska bedömas och beräknas. Om förslagen förväntas leda till kostnadsökningar ska utredaren lämna förslag till hur dessa ska finansieras. Utgångs- punkten ska vara oförändrade kostnadsramar för den statliga kul- turpolitiken. Konsekvensbeskrivningen ska även göras utifrån ett mångfalds- och jämställdhetsperspektiv, bland annat genom att förhållanden och villkor som har samband med kön, ålder och socioekonomi görs synliga och konsekvenser för respektive kön eller grupp analyseras. Förslagens konsekvenser för enskilda företag ska också bedömas och beräknas samt redovisas enligt kommittéförordningen (1998:1474) och 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Vid genomförandet av konsekvensbeskrivningen ska kommittén ha kontakt med . Arbetsformer och redovisning av uppdraget Utredaren ska beakta det arbete som bedrivs inom Regeringskans- liet och inom utredningsväsendet och som har relevans för detta uppdrag. Utredaren ska ta särskild hänsyn till den parlamentariska socialförsäkringsutredningen (SOU 2015:21), utredningen om följe- rätt och om museernas kopiering (SOU 2014:36), Upphovsrättsut- redningen (SOU 2011:32) och (Ku 2015:02). Uppdraget ska utföras i nära dialog med berörda myndigheter och intressenter, bl.a. , , Myndigheten för kulturanalys, , , Kom- muner och Landsting samt företrädare för konstnärerna, bl.a. Kons- tnärliga och (). Uppdraget ska redovisas . 1.Ett reklamlandskap i förändring –konsumentskydd och tillsyn i en digitaliserad värld. för blåljusverksamhet och andra samhällsnyttiga funktioner. 5.Vissa processuella frågor på socialförsäkringsområdet. 6.Grovt upphovsrättsbrott och grovt varumärkesbrott. 7.Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov. 8.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2018. Beslut under osäkerhet. 9.Ökad trygghet för studerande som blir sjuka. 10.Myndighetsgemensam indelning – samverkan på regional nivå. Myndighetsgemensam indelning – författningsändringar till följd av ny landstingsbeteckning. –för unga som varken arbetar eller studerar. 12.Uppdrag: Samverkan 2018. Många utmaningar återstår. 13.Finansiering av infrastruktur med skatt eller avgift? 14.Bidragsbrott och underrättelseskyl- dighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen – en utvärdering. 15.Mindre aktörer i energilandskapet –genomgång av nuläget. 16.Vägen till självkörande fordon – introduktion. Del 1 + 2. icentrum – ett ramverk för lärares och rektorers professionella utveckling. 18.Statens stöd till trossamfund i ett mångreligiöst . 19.Forska tillsammans – samverkan för lärande och förbättring.