sou · H6B364 · 2018-08-09 00:00:00 — För att tillgodose kraven i det reviderade direktivet har vi, trots att detta inte uttryck- ligen följer av uppdragsbeskrivningen, föreslagit en ny registrerings- kategori för mäklare. Detta har också varit nödvändigt för att kunna lägga fram ett heltäckande förslag för registrering av och tillsyn över mäklarföretagen. Direktiven bifogas betänkandet som bilaga 1. Utredningens uppdrag och arbete Utredningen har biträtts av experter som representerat bransch- organisationerna och samt tillsynsmyndigheten . Utredningen har också biträtts av sakkunniga som representerat Justitiedepar- tementets enhet för familjerätt och allmän förmögenhetsrätt samt konsument- och bankenheter. Utredningen hade sitt första sammanträde med experterna och de sakkunniga och har därefter regelbundet hållit sammanträden, totalt sju stycken, varav ett i internatform. Inför sammanträdena har utredningen producerat promemorior som i arbetets slutskede i allt väsentligt har motsvarat texten i detta betänkande. Ett av utredningens sammanträden har hållits i Fastighetsmäklar- inspektionens lokaler i . I samband därmed hade den sär- skilda utredaren och sekreteraren möte dels med den dåvarande direktören och chefen för , , dels med . Vid mötet med medverkade bl.a. konsumentombudsmannen och generaldirektören för myndigheten, . tillträdde en ny direktör och chef för , . Utredaren och sekreteraren har träffat även henne. har satt samman en grupp bestående av bl.a. verksamma mäklare och företagsledare som den särskilda utredaren och sekreteraren har haft två möten med. Inför mötena har prome- morior tagits fram. Dessa har skickats ut till deltagarna och utgjort underlag för mötesdiskussionerna. Som ett led i vår kartläggning av fastighetsmäklarbranschen (se avsnitt 5) har vi genomfört två enkätundersökningar. Enkäternas utformning framgår av bilaga 2. Den ena enkäten har med hjälp av experterna från branschorganisationerna gått ut till medlemmarna i och . Den andra under- sökningen har riktat sig till personer som inte är verksamma som mäklare, men som har läst tillräckligt många högskolepoäng för att uppfylla de teoretiska krav som ställs för registrering. Enkäten har skickats till studenter och före detta studenter vid univer- sitet. Utredningen har undersökt möjligheten att skicka enkäten även till personer som har läst vid andra lärosäten än . Det har emellertid inte varit möjligt att få fram aktuella kontaktuppgifter till Utredningens uppdrag och arbete personer som omfattas av vårt urval och inte heller att distribuera enkäten till en relevant urvalsgrupp på annat sätt. Dessvärre har vi inte fått in tillräckligt stort svarsunderlag för att kunna dra några statistiskt relevanta slutsatser av undersökningarna. Vi har därför valt att inte presentera resultaten av enkäterna i utredningen. Utredningen har samrått med den s.k. bokstavsutredning som bl.a. hade i uppdrag att lämna de förslag på författningsändringar som krävs för att fjärde penningtvättsdirektivet ska genomföras fullt ut när det gäller tillsyn och sanktioner för advokatverksamhet.1 Därutöver har utredningen haft viss kontakt med andra myndig- heter och aktörer. Bland dessa kan nämnas , Finans- inspektionen, Universitets- och högskolerådet samt branschorganisa- tionen Svensk Försäkring. Information om lagstiftning i de nordiska länderna har inhämtats genom sökningar i databaser. Innehållet har genom försorg kontrollerats med branschorganisationer i respektive land. Utredningen har också haft viss direktkontakt med den norska branschorganisationen . Betänkandet är indelat i 15 avsnitt. I avsnitt 1 redovisas våra författningsförslag. Därefter behandlas i detta avsnitt vårt uppdrag och arbete. Avsnitt 3 innehåller en kort beskrivning av fastighetsmäklarlagen och penningtvättslagen, följt av en redogörelse för regleringen i övriga (avsnitt 4) och en beskrivning av fastighetsmäklarbranschens aktörer (avsnitt 5). Utred- ningens överväganden och förslag finns i avsnitten 6–12 och inleds med några allmänna utgångspunkter (avsnitt 6). I avsnitt 7 behandlas den nya registreringskategorin särskild registrering för hyresför- medlare. Avsnitt 8 och 9 innehåller förslag till ett registreringsför- farande för mäklarföretag och en redogörelse för vilka skyldigheter som mäklaren respektive mäklarföretaget ska ha. I avsnitt 10 och 11 redogör vi för hur tillsynen över mäklarföretagen ska se ut och vilka möjligheter Fastighetsmäklarinspektionen ska ha att ingripa mot ett företag som åsidosätter sina förpliktelser. 1Se Tillsyn över och ingripanden mot advokatverksamhet vid tillämpning av penningtvätts- regelverket (Fi2018/02158/B, ). Utredningens uppdrag och arbete frågor om digitalisering. I betänkandets tre sista avsnitt finns ikraft- trädande- och övergångsbestämmelser (avsnitt 13), konsekvenser av våra förslag (avsnitt 14) och författningskommentar (avsnitt 15). 3.1Fastighetsmäklarlagen (2011:666) Fastighetsmäklarlagen är en konsumenträttslig skyddslagstiftning. Detta kommer till uttryck bl.a. genom att avtalsvillkor som är till nackdel för en konsument är utan verkan mot honom eller henne om inte annat anges i lagen och genom att fastighetsmäklaren är för- hindrad att åberopa avtalsvillkor som inte har avtalats skriftligen. Lagen innehåller civilrättsliga bestämmelser om fastighetsmäklares skyldigheter mot säljare och köpare, men även näringsrättsliga be- stämmelser om registrering och tillsyn. Den första fastighetsmäklarlagen trädde 1984 (lagen [1984:81] om fastighetsmäklare). saknades det i huvud- sak lagregler om mäklarnas verksamhet. I likhet med den nuvarande fastighetsmäklarlagen innehöll lagen såväl näringsrättsliga som civil- rättsliga bestämmelser. Den civilrättsliga regleringen innebar i stor utsträckning en kodifiering av vad som redan ansågs gälla och reg- lerade uppdragets varaktighet och utförande, liksom mäklarens rätt till ersättning och skyldighet att betala skadestånd vid åsidosättande av lagens förpliktelser. Genom lagen infördes också en skyldighet för fastighetsmäklare att registrera sig hos i det län där han eller hon var verksam. Endast mäklare som uppfyllde vissa krav kunde registreras, bl.a. var sökanden tvungen att ha genomgått viss utbildning och bedömas vara lämplig som fastighetsmäklare. ersattes fastighetsmäklarlag med en ny fastighetsmäklarlag (1995:400). Syftet med den nya lagen var att åtgärda vissa brister i den tidigare lagen och att öka skyddet för enskilda som anlitade fastighetsmäklare. I lagen skärptes kraven på den som skulle få ägna sig åt förmedlingsverksamhet genom att det infördes ett krav på redbarhet som förutsättning för registrering. Dessutom infördes nya civilrättsliga regler som tog sikte på vilken roll mäklaren skulle ha i förhållande till uppdragsgivaren och dennes motpart. Grundsynen i lagen var att mäklaren skulle uppträda som en opartisk mellanman som både köpare och säljare skulle kunna ha fullt förtroende för. För att säkerställa detta infördes bl.a. ett förbud för mäklaren att själv träda in som köpare vid en förmedling (s.k. självinträde), ett förbud att bedriva handel med egna fastigheter och ett förbud mot att bedriva förtroenderubbande verksamhet. I samband med att lagen trädde i kraft inrättades också en särskild myndighet, (numera Fastighetsmäklarinspektionen), som fick till uppgift att utöva tillsyn över fastighetsmäklarna. Den nu gällande fastighetsmäklarlagen (2011:666) trädde i kraft . Enligt förarbetena är syftet med lagen att ge enskilda trygghet i samband med fastighetsaffärer som sker genom fastig- hetsmäklares förmedling, som mäklare ges goda förutsätt- ningar att bedriva sin verksamhet.1 I lagen har det införts tydligare regler för att stärka mäklarens roll som opartisk mellanman. Dess- utom har det införts regler som syftar till att förbättra informationen till säljare och köpare. En praktiskt viktig nyhet i förhållande till den tidigare lagen är att mäklaren har fått något ökade möjligheter att ägna sig åt sidoverksamhet utan att det anses rubba förtroendet för honom eller henne. Fastighetsmäklarlagens bestämmelser kompletteras av bestäm- melser i fastighetsmäklarförordningen (2011:668). Dessutom har Fastighetsmäklarinspektionen rätt att meddela föreskrifter på vissa områden. Fastighetsmäklarlagens tillämpningsområde framgår av lagens tre första bestämmelser. I 1 § fastighetsmäklarlagen anges vem som i lagens mening är att betrakta som en fastighetsmäklare och vad som avses med för- medling. Med fastighetsmäklare avses en fysisk person som bedriver yrkesmässig förmedling av fastigheter, delar av fastigheter, bostads- rätter, byggnader på annans mark, tomträtter, andelsrätter avseende lägenhet, arrenderätter eller hyresrätter. 2010/11:15 s. 1. verksamhet som grundar sig på ett uppdragsavtal och som syftar till att anvisa en motpart med vilken uppdragsgivaren kan träffa avtal om överlåtelse eller upplåtelse (1 § andra stycket fastighetsmäklarlagen). Avgörande är om avsikten har varit att hitta en motpart. Uppdraget ska alltså anses som förmedling även om det avslutas utan att uppdragsgivaren funnit någon som han eller hon vill träffa ett avtal med.2 En juridisk person kan således inte vara mäklare och omfattas därför inte av fastighetsmäklarlagen. En konsekvens av detta är att juridiska personer inte står under tillsyn av Fastighetsmäklarinspek- tionen. En juridisk person kan inte heller åta sig ett förmedlings- uppdrag. Om uppdragsgivaren ändå skulle lämna ett förmedlings- uppdrag till en juridisk person får detta uppfattas som ett uppdrag till företaget att anvisa uppdragsgivaren en fastighetsmäklare.3 Av 2 § fastighetsmäklarlagen framgår att vissa av lagens bestäm- melser inte ska tillämpas vid förmedling av arrenderätter eller hyres- rätter. Det gäller bl.a. skyldigheten för mäklaren att tillhandahålla en köpare en objektsbeskrivning. Vid sådan förmedling gäller inte heller lagens bestämmelser om rätten till ersättning. Avser förmed- lingen hyreslägenheter för bostadsändamål är rätten till ersättning i stället särskilt reglerad i jordabalken och i förordningen (1978:313) om taxa för yrkesmässig bostadsförmedling. Fastighetsmäklarlagen är tillämplig om en väsentlig del av mäk- uppdrag utförs i , om inte något annat följer av Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (3 § fastighets- mäklarlagen). Från lagens tillämpningsområde undantas därigenom sådana fall där förmedlingsuppdraget har en så svag anknytning till att det inte kan anses motiverat att uppdraget ska regleras av lagen. Om en väsentlig del av mäklarens uppdrag utförs i gäller däremot såväl lagens näringsrättsliga som dess civilrättsliga bestämmelser. Det innebär bl.a. att mäklaren måste vara registrerad i och att han eller hon är skyldig att utföra sitt uppdrag i enlighet med de krav som följer av fastighetsmäklarlagen.4 2010/11:15 s. 46. 1983/84:16 s. 63. 1994/95:14 s. 17 f. En fastighetsmäklare måste normalt vara registrerad Som utgångspunkt måste en fastighetsmäklare vara registrerad hos Fastighetsmäklarinspektionen (5 § fastighetsmäklarlagen). Regist- reringen ska avse antingen yrkesmässig förmedling av all den egen- dom som anges i 1 § fastighetsmäklarlagen (fullständig registrering) eller yrkesmässig förmedling av enbart hyresrätter (registrering för hyresförmedlare). Av 5 § andra stycket fastighetsmäklarlagen följer att vissa mäklare är undantagna från skyldigheten att registrera sig. En mäklare som inte behöver registrera sig står inte under tillsyn av Fastighetsmäklar- inspektionen. En följd av detta är att myndigheten inte har någon möjlighet att ingripa mot mäklaren om han eller hon åsidosätter sina skyldigheter enligt lagen. När det gäller yrkesmässig förmedling av fastigheter gör lagen endast ett undantag från registreringsskyldigheten, nämligen för advokater. Anledningen till att advokater inte omfattas av kravet på registrering är att de redan står under tillsyn av styrelse och disciplinnämnd.5 Även om advokater inte behöver registrera sig torde lagens civilrättsliga regler vara tillämpliga vid förmedlingen, i vart fall genom en analog tillämpning.6 Advokatsam- fundets disciplinnämnd torde därför få tillämpa fastighetsmäklar- lagen framför sina egna vägledande regler om god advokatsed vid tillsyn mot en advokat som bedriver yrkesmässig fastighetsför- medling.7 Skyldigheten att registrera sig gäller inte heller för mäklare som enbart ägnar sig åt förmedling av vissa hyresrätter, närmare bestämt 1.kommunal förmedling av hyresrätter, 2.kostnadsfri förmedling av hyresrätter till studerande, 3.förmedling av hyresrätter för fritidsändamål, 1983/84:16 s. 30. 2010/11:15 s. 45, NJA 2000 s. 629 och , Fastighetsmäklarlagen (, Zeteo), kommentaren till 1 § under rubriken ”Definitioner och tillämpningsområde”. 7Melin, Fastighetsmäklarlagen (, Zeteo), kommentaren till 5 §. 4.förmedling av hyresrätter till lokaler, eller 5.förmedling av hyresrätter till rum där hyrestiden uppgår . Anledningen till att dessa mäklare inte behöver registrera sig är att de står under andra former av tillsyn eller kontroll, att det är fråga om förmedling av mer ideell karaktär eller att förmedlingen främst riktar sig till näringsidkare eller andra juridiska personer och det därför inte finns några boendesociala aspekter att ta hänsyn till och inte heller några konsumentskyddshänsyn att beakta.8 Vad krävs för att kunna registreras som fastighetsmäklare? För att kunna registreras måste mäklaren uppfylla vissa förutsättningar (6 § fastighetsmäklarlagen). För registrering krävs att mäklaren 1.inte är underårig, försatt i konkurs, underkastad näringsförbud eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § , 3.har tillfredsställande utbildning, 4.har för avsikt att vara yrkesverksam som fastighetsmäklare, samt 5.är redbar och i övrigt lämplig som fastighetsmäklare. Ovan nämnda krav gäller oavsett om mäklaren söker fullständig registrering eller registrering för förmedling av enbart hyresrätter. Däremot ställs det lägre krav på ansvarsförsäkringens omfattning och på utbildningens innehåll för de mäklare som söker registrering för förmedling av enbart hyresrätter. En utförligare redogörelse för utbildningskraven och för landets programutbildningar med fastighets- mäklarinriktning följer i avsnitt 5.2. Kravet på att en mäklare måste ha för avsikt att vara yrkesverksam som fastighetsmäklare för att kunna registreras infördes genom fastighetsmäklarlag. I förarbetena framhöll regeringen att en del av de mäklare som då var registrerade inte alls var yrkesverk- samma eller verksamma i endast blygsam omfattning. Regeringen ansåg att det inte fanns några skäl för att den som inte avser att verka 2002/03:71 s. 15 ff. som fastighetsmäklare ska ha rätt att bli registrerad, eller att den som upphör med sin verksamhet ska ha rätt att fortsätta vara registrerad. Tvärtom skulle en sådan rätt motverka lagens syfte eftersom den skulle ge mäklaren möjlighet att starta eller återuppta verksamhet efter den teoretiska utbildningen.9 När det gäller kravet på att sökanden är redbar och i övrigt lämplig som fastighetsmäklare tar detta inte sikte på sökandens fallenhet för mäklaryrket. I stället ska prövningen avse om sökandens allmänna hederlighet, pålitlighet och integritet motsvarar de krav som bör ställas på mäklare mot bakgrund av den ansvarsfulla förtroende- ställning som mäklaren intar i förhållande till sin uppdragsgivare och dennes motpart. Detta innefattar en prövning av om sökanden har gjort sig skyldig till brott, i första hand förmögenhetsbrott, ekono- misk brottslighet och våldsbrott. Om sökanden har gjort sig skyldig till brott ska hänsyn tas till hur långt tillbaka i tiden brottsligheten ligger, brottets art och svårhet och om det är fråga om upprepade lagföringar. Utgångspunkten är att registrering endast ska medges om det vid en samlad bedömning av omständigheterna i ansöknings- ärendet finns anledning att utgå från att sökanden trots den doku- menterade brottsligheten kan anses vara lämplig som fastighets- mäklare. I kravet på redbarhet ligger också ett krav på redbarhet i ekonomiska angelägenheter. Förutom ekonomiska brott kan under- låten betalning eller annan misskötsel av ekonomiska åtaganden ge anledning till tvekan om en persons lämplighet som fastighets- mäklare. Även i denna del bör Fastighetsmäklarinspektionen göra en samlad bedömning. Om det framkommer omständigheter som ger anledning till tveksamhet när det gäller om registrering ska medges, bör sökanden regelmässigt få tillfälle att yttra sig och ges tillfälle att komplettera ansökan.10 Erkännande av utländska yrkeskvalifikationer Fastighetsmäklarlagen är tillämplig om en väsentlig del av mäklarens uppdrag utförs i . Det innebär att även en mäklare som nor- malt bedriver verksamhet i utlandet kan omfattas av lagens bestäm- melser om registrering.11 1994/95:14 s. 36. 1994/95:14 s. 66 f. 1994/95:14 s. 18. För den som är verksam som mäklare i en annan stat än inom EES eller i finns dock särskilda bestämmelser i lagen (2016:145) om erkännande av yrkeskvalifikationer. Lagen bygger på det s.k. yrkeskvalifikationsdirektivet12 och behandlar möjligheten att få yrkeskvalifikationer som förvärvats i andra länder inom EES eller i erkända i . I lagen regleras också vilken rätt yrkes- utövare som är etablerade i en annan stat inom EES eller i har att tillfälligt utöva ett reglerat yrke i . Fastighetsmäklare är i ett reglerat yrke. En erinran om att bestämmelserna i lagen om erkännande av yrkeskvalifikationer gäller för fastighetsmäklare finns i 3 § fastighets- mäklarförordningen och i 4–6 §§ fastighetsmäklarförordningen finns regler om tillfällig yrkesutövning. En utförlig genomgång av såväl yrkeskvalifikationsdirektivet som den svenska regleringen följer i avsnitt 7.4. 3.1.4Mäklarens skyldigheter i samband med uppdragets utförande 8–22 §§ fastighetsmäklarlagen innehåller bestämmelser som tar sikte på hur mäklaren ska utföra sitt uppdrag. Bestämmelsen i 8 § fastig- hetsmäklarlagen är av central betydelse för mäklarens arbete. Av den följer att mäklaren ska utföra sitt uppdrag omsorgsfullt och i allt iaktta god fastighetsmäklarsed. Formuleringen i allt är avsedd att framhålla att mäklarens skyldighet att iaktta god fastighetsmäklarsed inte bara gäller vid fullgörandet av de enskilda förmedlingsupp- dragen utan även i andra sammanhang när han eller hon uppträder i sin yrkesroll.13 Vad som avses med god fastighetsmäklarsed definieras inte när- mare i lagtexten. Det har inte ansetts möjligt att i lagtexten ställa upp mer precisa lagregler som förutser alla de situationer som kan upp- komma i den praktiska tillämpningen eller som tar hänsyn till att kraven på mäklare måste kunna förändras över tid.14 Begreppet god 12Europaparlamentets och rådets direktiv /55/EU av om ändring av direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer och förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre markna- den (IMI-förordningen). Den konsoliderade versionen av de båda direktiven benämns yrkes- kvalifikationsdirektivet. 1994/95:14 s. 76. 1983/84:16 s. 36 f., prop. 1994/95:14 s. 40 och prop. 2010/11:15 s. 23. fastighetsmäklarsed har i stället utvecklats och närmare preciserats genom bl.a. domstolsavgöranden och beslut från Fastighetsmäklar- inspektionen. Praxis om vad som utgör god fastighetsmäklarsed är mycket omfattande. Vad som utgör god fastighetsmäklarsed redo- visas därför inte här utan endast i relevanta delar i övervägande- avsnitten. En grundprincip i fastighetsmäklarlagen är synen på mäklaren som opartisk mellanman. Mäklarens ställning som en opartisk mellanman har en lång tradition i svensk rätt. Redan av den första författ- ningsbestämmelsen om mäklare, Kungl. Maj:ts mäklarordning , framgick det att en mäklare inte fick ge den ena parten en fördel som medförde skada för den andre parten. Genom fastighetsmäklarlag infördes en uttrycklig skyldighet i lagen för mäklaren att ta tillvara både säljarens och köparens intresse. Även av den nuvarande lagen framgår att mäklaren ska ta till vara både säljarens och köparens intresse. Ansvaret som opartisk mellan- man hindrar emellertid inte att mäklaren ger uppdragsgivaren råd om hur han eller hon bör handla. Enligt 8 § andra stycket fastighetsmäk- larlagen ska mäklaren inom ramen för god fastighetsmäklarsed sär- skilt beakta uppdragsgivarens ekonomiska intressen. Lagens krav på opartiskhet medger alltså att mäklaren i rent affärsmässiga över- väganden står närmast sin uppdragsgivare. För att garantera mäklarens roll som opartisk mellanman inne- håller lagen flera bestämmelser som syftar till att säkerställa att mäk- laren inte påverkas av ovidkommande intressen vid förmedlingen. Bland annat får mäklaren inte själv träda in som köpare vid för- medlingen (11 § fastighetsmäklarlagen). Mäklaren får inte heller för- medla fastigheter till närstående, bedriva handel med fastigheter eller ägna sig åt förtroenderubbande verksamhet (12–14 §§ fastighets- mäklarlagen). Av övriga bestämmelser i 8–22 §§ fastighetsmäklarlagen framgår bl.a. hur mäklaren ska hantera handpenningen, vilka skyldigheter mäklaren har att lämna information till köpare och säljare samt mäklarens skyldighet att föra dokumentation över uppdraget. En ut- förlig redogörelse för dessa bestämmelser följer i avsnitt 9, där vi tar ställning till vilka skyldigheter mäklaren respektive mäklarföretaget ska ha. 3.1.5Mäklarens rätt till ersättning I 23 och 24 §§ fastighetsmäklarlagen regleras mäklarens rätt till ersättning. Om parterna inte har avtalat annat har mäklaren rätt till provision, dvs. ersättning beräknad på en viss procent av köpe- skillingen. Det är dock möjligt för parterna att komma överens om att mäklaren ska få fast arvode. Det är mäklaren som har rätt till arvode. I praktiken är det emellertid vanligt att mäklaren överlåter sin provisionsfordran till ett mäklarföretag, mot att mäklaren får lön. Vid förmedling av hyreslägenheter för bostadsändamål gäller vissa begränsningar i rätten till ersättning. Dessa följer av 12 kap. 65 a § jordabalken. Där framgår att det som utgångspunkt inte är tillåtet att begära ersättning av hyressökande för förmedling av bostadslägenhet för annat ändamål än fritidsändamål. Ersättning får dock utgå vid yrkesmässig bostadsförmedling enligt grunder som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer. En sådan föreskrift finns i 1 § förordningen (1978:313) om taxa för yrkesmässig bostadsförmedling. Av den följer att ersättning för förmedling av bostadslägenhet får tas ut med högst för en omöblerad eller möblerad lägenhet i ett en- eller flerfamiljshus och för ett möblerat eller omöblerat rum. En mäklare kan bli skadeståndsskyldig om han eller hon uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter enligt lagen (25 § fastighetsmäklarlagen). Som angetts ovan omfattas juridiska personer inte av fastighets- mäklarlagens tillämpningsområde. Det utesluter inte att även ett mäklarföretag skulle kunna hållas skadeståndsrättsligt ansvarigt för skador som en anställd mäklare vållat vid förmedlingen. I kom- mentaren till fastighetsmäklarlagen anges att ett mäklarföretag bör kunna bli ansvarigt när uppdragsgivaren har vänt sig till ett mäklar- företag och företaget av oaktsamhet har anvisat en olämplig mäklare. Däremot bör ett mäklarföretag inte kunna hållas ansvarigt för att det har brustit i sin övervakning av en anställd mäklare eller för att ha brustit vid sina instruktioner till mäklaren, eftersom det skulle strida mot synen på mäklarens personliga ansvar för uppdragets utförande.15 Det är också möjligt att ett mäklarföretag skulle kunna bli skade- ståndsskyldigt enligt bestämmelserna om principalansvar, som inne- bär att en arbetsgivare svarar för skador som en arbetstagare vållar i tjänsten. Rättsläget är dock inte helt klarlagt.16