sou · H6B342 · 2018-06-11 00:00:00 — Slutligen ingår i kontantkedjan även handeln, övriga näringsidkare samt allmänheten som slutanvändare av kontanter i syfte att utföra och ta emot betalningar. Kontantkedjan börjar och avslutas hos som har ensamrätt både på att ge ut och makulera sedlar och mynt. 3Bankomat AB ägs av , , Nordea, och . fusionerades företagen depå AB (BDB) till ett bolag med två affärsområden: kontantautomater och depåverksamhet. De två tidigare bolagen hade samma ägare. Före fusionen var det BDB som var den enda depåägaren i kontantkedjan. Kontanthanteringen i form av depåverksamhet, uppräkningsverksamhet och transporter har i takt med den tekniska utvecklingen successivt rört sig från en arbetsintensiv till en kapitalintensiv verksamhet. Ursprungligen bestod kontanthanteringen av ett stort antal kortare transporter av små kontantmängder, via t.ex. lantbrevbärare samt transporter till och från regionala kontor till bankkontor eller till posten. består kontantkedjan av sex kontantdepåer och värdetransporter som framför allt flyttar större summor kontanter och kör längre sträckor mellan depåer, fyller på uttagsautomater och samlar in dagskassor. Fokus har delvis förflyttats från att tjäna pengar på själva transporterna av kontanter till effektiva processer för att i realtid exempelvis optimera kontantflödet och kontantmängden i olika delar av landet och därigenom minska räntekostnaderna i förhållande till de intäkter aktörerna har från kontantförsäljningen.4 7.3Riksbankens nuvarande roll i kontanthanteringen I 5 kap. 3 § riksbankslagen anges att ska svara för landets försörjning med sedlar och mynt (se avsnitt 5.3 för en närmare analys av denna bestämmelse). beslutade , efter framställan, om en förändring i 5 kap. 3 § riksbankslagen. För det första infördes lagstöd för att bedriva kontantförsörjningsuppdraget5 i samarbete med annan. För det andra infördes en bestämmelse att kan kompensera privata aktörer för den kostnad som finns i att inneha och lagra kontanter som förvaras på annan plats än hos . Denna ersättning sker i form av s.k. räntekostnadsersättning och innebär att den privata samarbetspartnern får ränta på de kontanter som förvaras i enlighet med föreskrifter. Detta var enligt förarbetena till lagändringen ett sätt att undvika transporter av kontanter till enbart för att depåägarna skulle slippa räntekostnaden kopplade till kontanterna 4SOU 2014:61, s. 67. 5Det bör noteras att kontantförsörjningsuppdraget här har en bredare definition än den definition som kommittén har valt av begreppet kontantförsörjning. Kontantförsörjningsuppdraget omfattar här depåverksamheten som i detta betänkande definieras som en del av kontanthanteringen. (framställning till 2004/05:RB3). Systemet med räntekostnadsersättning har allmänt ansetts fungera väl och vara ett effektivt sätt att lösa frågan om förvaring av kontanter i cirkulation där onödiga transporter minimeras.6 Förändringarna som trädde i kraft innebar att privata aktörer började sköta depåverksamheten i form av lagerhållning av kontanter samt att erbjuda inlämning och uthämtning av kontanter för övriga aktörer på kontantmarknaden. Depåägare sköter därmed grossistverksamheten gällande kontanter i . kontrollerar privata depåägare genom föreskrifter och de avtal som ingår med depåägare om kontantförsörjning och räntekostnadsersättning. utövar viss operativ kontroll och övervakning av depåägarens depåer genom stickprov där det säkerställs att lagersaldon som rapporteras för räntekostnadsersättning är korrekta samt att depåägarens äkthetskontroll av sedlar är tillräcklig. har numera endast en anläggning kvar för utlämning och mottagning av sedlar. Det är bara depåägare med avtal om kontantförsörjning och räntekostnadsersättning som har möjlighet att hämta och lämna kontanter hos . Uthämtning och inlämning av kontanter är gratis, men möjligheten till inlämning är begränsad till sedlar för makulering och några enstaka perioder när säsongsöverskott kan lämnas in. Övriga aktörer på marknaden för kontanter hänvisas i stället till den privata depåägarens depåer för att hämta ut och lämna in kontanter. mynthantering sköts också helt av en privat aktör, , på uppdrag av . Ett viktigt forum för diskussion om kontanthanteringen i samhället är det s.k. som bildade . Förutom företrädare för består rådet av representanter från banker, kontantdepåbolag, värdebolag, detaljhandel, fackföreningar och berörda myndigheter. träffas en till . Utöver det sker arbete i två arbetsgrupper, 6Riksbanken (2010), s. 27. säkerhetsgruppen och sedel- och myntgruppen, som båda är knutna till . 7.4Bankomat AB den enda depåägaren är 2018 den enda depåägaren och därmed den enda aktör som har rätt att lämna in och hämta ut kontanter hos och som har rätt till räntekostnadsersättning (se avsnitt 7.3). Det bör dock framhållas att det möjligt för alla banker att bli depåägare och ingå avtal om kontantförsörjning och räntekostnadsersättning med . har sex stycken kontantdepåer i från i norr till i söder. var antalet depåer tolv stycken och det pågår diskussioner om att lägga ner ytterligare en eller två depåer . Den praktiska kontanthanteringen i depåerna utförs dock av värdebolag på uppdrag av . Bankomat använder sig av värdebolaget för att driva fem av sina sex depåer och för en depå.7 I anslutning till Bankomat AB:s depåer driver även värdebolagen uppräkningscentraler och har egna depåer. Bankomat AB:s största kunder är banker och värdebolagen (där de sistnämnda alltså sköter depåerna åt ). vill hämta ut nya kontanter från sker beställning via någon av ägarna till bolaget och betalning sker via samme ägares konto i , betalningssystem för stora betalningar.8 betalar sedan ränta till ägarna för kontanterna. Utöver depåverksamheten driver också av samtliga uttagsautomater i (se avsnitt 8.1). 7De depåer som driver, och har en uppräkningscentral i anslutning till, ligger i , , och och norr om . Depån som driver med tillhörande uppräkningscentral ligger söder om . 8Att vara deltagare eller indirekt deltagare i är ett krav för att kunna ingå kontantförsörjningsavtal och avtal om räntekostnadsersättning och därigenom kunna bli depåägare. 7.5Värdebolagen sköter den praktiska kontanthanteringen i samhället och hämtar kontanter direkt från bankerna, handeln och restauranger. De tillhandahåller även serviceboxar på olika platser i landet där kunderna kan lämna dagskassor.9 Utöver detta levererar de kontanter till olika kunder i form av växelkassor samt sköter påfyllnad av uttagsautomater. Vidare transporterar och kontanter mellan och samt mellan Bankomat AB:s olika depåer. De sköter också, som tidigare nämnts, helt den operativa driften av Bankomat AB:s depåer. Den operativa driften består av uppräkningsverksamhet i form av att räkna, äkthetskontrollera och kvalitetssortera kontanterna i den egna uppräkningscentral som alltid ligger i anslutning till depåerna. sköter också myntlager på uppdrag av . och sköter därmed i det närmaste all operativ hantering av kontanter i samhället. När den svenska kontantkedjan kartlades och analyserades i (2014:61) behandlades de två värdebolagen som likvärdiga och jämbördiga aktörer på kontanthanteringsmarknaden. har stärkt sin ställning på marknaden och är den dominerande aktören inom den svenska kontanthanteringen. Det är också som har avtal med om att sköta den praktiska driften av fem av deras sex depåer, sköta driften av Bankomat AB:s uttagsautomater och det är som sköter mynthantering. Det bör här framhållas att även övriga aktörer som erbjuder kontanttjänster (se kapitel 8 för en närmare beskrivning av dessa aktörer) – t.ex. , företaget kassagiroombud och – har en roll i ett kontanthanteringsperspektiv. Deras affärsidé bygger på cirkulation och fokuserar på verksamheter som tar emot mycket kontanter och har kapacitet och också intresse av att erbjuda kontanttjänster. Det innebär att de effektiviserar kontanthanteringen i samhället genom att deras lokala cirkulation kan minska transporter till och från depåer. 9Det innebär att värdebolagen utöver att vara aktörer i kontanthanteringen även erbjuder kontanttjänster i form av dagskassehantering direkt åt allmänheten i form av företag och föreningar. 7.6Kontanthanteringen i de andra nordiska länderna En jämförelse med hur kontanthanteringen fungerar i de andra nordiska länderna är speciellt intressant eftersom de precis som har en minskande kontantanvändning. har euron som valuta, vilket innebär att landets förutsättningar för kontanthantering skiljer sig från . Det bör också påpekas att kontanthanteringen i de nordiska länderna inte är representativ för i övrigt. Flertalet europeiska länder har mer av en traditionell struktur där är en aktiv part i stora delar av kontantflödet i samhället med omfattande regionala kontorsnät.10 har enligt dess egen beskrivning en tydlig grossistroll för kontanter i samhället. förser bankerna med kontanter från fem centralbanksdepåer, medan bankerna i sin tur har ansvaret för att förse allmänheten i form av individer och företag med kontanter. I praktiken har bankerna organiserat verksamheten genom att etablera privata kontantdepåer, som kan erhålla räntekompensation från för de kontanter som förvaras i depåerna. har också ansvar for att makulera slitna och utgångna sedlar och mynt. Bankerna har ansvar för att sortera och förpacka sedlarna och mynten innan de återcirkuleras eller levereras till . Precis som i utförs mycket av den praktiska kontanthanteringen av värdebolagen. driver fyra av fem av Banks depåer. och äger och driver också de privata kontantdepåerna även om kontanterna i depåerna ägs av banker.11 I Banks depåer kan både uthämtning och inlämning göras men det tas ut en avgift för att stimulera kontantcirkulation via de privata depåerna. Det finns möjligheter för andra banker än de som äger kontanterna i de privata depåerna att hämta ut och lämna in kontanter i Banks depåer. Detta sker dock inte i någon nämnvärd utsträckning. 10SOU 2014:61, s. 125. 11Ibid, s. 285–289. I finns två privata kontantdepåer. En ligger i och en i . Dessa depåer ägs av respektive . Det är som driver de två kontantdepåerna åt bankerna. Dessutom är det som bestämmer var depåerna ska vara lokaliserade och de priser som de privata depåägarna får ta av övriga aktörer. interagerar endast med bankdepåerna som sedan sköter kontanttransaktioner med den övriga marknaden. Transporten från till kontantdepåerna ansvarar för. tjänster är avgiftsfria. Det finns vidare inga begränsningar för när depåbankerna får hämta ut nya kontanter eller lämna in likviditetsöverskott till . Endast banker kan vara kunder i kontantdepåerna men de använder underleverantörer i form av värdebolag för transporter till och från de privata depåerna.12 ingår i euroområdet och lyder därmed under Europeiska övergripande regelverk för kontanthanteringen. Däremot medger ett visst utrymme att själva utforma distributionssystemet för kontanter. Det finns endast en privat kontantdepå i . bank erbjuder utlämning och inlämning av sedlar från två regionkontor och tar ingen avgift för inleverans eller utlämning av sedlar. Alla professionella sedelgrossistaktörer som banker, värdebolag och andra aktörer kan teckna kontrakt med och sätter inga begränsningar för när kontraktsparterna får lämna in säsongsöverskott och obrukbara sedlar eller hämta ut nya sedlar.13 12Ibid, s. 290–295 och (2017). 13Ibid, s. 295-301. 7.6.4Jämförelse mellan och övriga I jämförelse med de andra nordiska länderna finns vissa särdrag i den svenska modellen för depåverksamheten och kontanthanteringens grossistled. har en utpräglat privatiserad modell för grossistrollen i kontanthanteringen eftersom inte själva bedriver någon depåverksamhet. Denna roll innehas av de två privata depåägarna Nordea och . I fungerar det i praktiken på motsvarande sätt genom som är den enda depåägaren och förser övriga aktörer med kontanter. Det är dock i möjligt för alla banker att kunna hämta ut lämna in kontanter hos om de väljer att ingå ett kontantförsörjningsavtal med . Detta kan göras även om banken inte avser att bedriva någon depåverksamhet, i betydelsen att lagra och erbjuda andra aktörer uthämtning och inlämning. Skillnaderna i geografisk yta och befolkningstäthet mellan och ger bättre kommersiella förutsättningar för depåverksamhet i . har dock en viss roll i kontanthanteringen då den sköter transporterna till och från de privata kontantdepåerna och bestämmer var de privata depåerna ska vara lokaliserade och även priserna för depåernas tjänster. I är det fritt för de privata depåägarna att bestämma var depåerna ska vara lokaliserade. Även prissättningen i är fri så länge den inte innebär en diskriminering mellan olika banker. En faktor som skiljer ut från de övriga länderna är att övriga aktörer på kontantmarknaden som värdebolag har möjlighet att hämta och lämna kontanter direkt hos . I har därmed en mer aktiv roll i kontanthanteringen och fungerar i högre utsträckning som grossist medan de privata kontantdepåerna spelar en mindre roll. Det norska systemet för depåer påminner om det svenska. I finns dock fler centralbankskontor för utlämning och inlämning av kontanter. De privata depåägarna har därmed närmare till inlämning och uthämtning än i . Bankerna förlitar sig på de privata depåerna som ägs av värdebolagen . I kan andra än banker vara depåägare även om själva kontanterna i depån måste ägas av en bank. Praktiskt innebär detta förhållande ingen större skillnad mot hur det fungerar i eftersom depåerna drivs av värdebolagen i anslutning till bolagens uppräkningscentraler. Andra banker än de som äger kontanter i depåer kan hämta och lämna kontanter i centralbanksdepåerna även om det i , precis som i , inte görs i någon nämnvärd utsträckning. Inlämning och uthämtning kan ske i Banks depåer medan det i inte kan ske inlämning utöver makulatur och vid vissa övriga tidpunkter för att hantera säsongsöverskott. tar dock ut avgifter för inlämning och uthämtning vilket skiljer sig från som erbjuder denna tjänst gratis till depåägare. Sammanfattningsvis intar i viss mån en särställning när det gäller hur mycket av grossistrollen i kontanthanteringen som överlåts åt marknaden. Även i jämförelse med de andra nordiska länderna, som alla har decentraliserade system för och strävar efter effektivitet i kontanthanteringen, har vissa särdrag. Den privata depåägaren har i den svenska modellen full frihet i prissättningen gentemot övriga aktörer för att hämta och lämna ut kontanter och var man lokaliserar sina depåer vilket skiljer sig mot den danska modellen. I fungerar som huvudsaklig grossist för övriga aktörer på kontantmarknaden och privata depåer har mindre betydelse för kontanthanteringen. I , som i hög utsträckning har ett system för depåer som påminner om det svenska, kan inlämning av kontanter ske i centralbanksdepåerna. tar ut avgifter för tjänsterna. I finns fem centralbanksdepåer för ut- och inlämning av kontanter vilket underlättar för andra aktörer genom kortare transportavstånd. 7.7Den svenska kontanthanteringen är sårbar De stordriftsfördelar som finns i såväl depåverksamheten som i kontanthanteringen, i kombination med en trendmässigt minskande efterfrågan på kontanter, gör att det finns en tydlig tendens till att det utvecklas monopol inom kontantkedjan (se kapitel 9 för en mer ingående beskrivning). finns endast en privat depåägare i i form av som verkar på kommersiella grunder. Denna depåägare anlitar i sin tur i huvudsak ytterligare ett privatägt värdebolag – – för att sköta den praktiska kontanthanteringen i depåerna. Det är mycket svårt att som ny aktör ta sig in på kontanthanteringsmarknaden. Den svenska kontanthanteringen bygger därmed på att båda dessa bolags verksamhet fungerar tillfredsställande. och inte upprätthåller sin verksamhet att transportera kontanter i hela skulle det riskera att få långtgående konsekvenser för kontantkedjan, troligtvis med svåra konsekvenser för handeln, bankerna och allmänheten. av något skäl skulle välja att med kort varsel avveckla sin depåverksamhet skulle även det få långtgående konsekvenser eftersom det då inte skulle finnas någon som hämtade och lämnade kontanter hos och försåg samhället med kontanter. Bankomat AB:s prissättning av tjänsterna för utlämning och inlämning av kontanter i sina depåer får en direkt effekt på efterfrågan på kontanter i samhället. Detsamma kan sägas gälla för Loomis AB:s och Nokas AB:s prissättning i förhållande till sina kunder för olika typer av tjänster som dagskassehantering eller växelkassor. Priserna för att såväl hämta ut som att lämna kontanter från Bankomat AB:s depåer har ökat kraftigt . menar att det är en direkt följd av den minskade kontantmängden som de fasta kostnaderna för depåerna i form av utrustning och säkerhet är svåra att minska. Makten över priset ger dock ett stort inflytande för och dess ägare att styra situationen för kontanter i samhället. Ett exempel är att en kraftig prisökning på såväl inlämning som uthämtning kan förväntas föras direkt vidare till slutkunden i handeln via eller . Den prishöjningen kan därför direkt påverka handlarens beslut att eventuellt sluta ta emot kontanta betalningar. De krav som ställs via lagar och föreskrifter påverkar i hög utsträckning verksamheten hos både depåägare och värdebolag. I kommitténs samtal med värdebolagen har de framhållit att de krav som ställs av på depåägare försvårar konkurrens framför allt genom att aktörer, för att bli depåägare, måste vara bankinstitut som är deltagare i eller på annat sätt har tillgång till . Detta omöjliggör för värdebolagen att bli depåägare även om man skulle önska det. Värdebolagen har också framhållit Bankomat AB:s monopolmakt över prissättning av in- och utlämning av kontanter i depåer som ett potentiellt problem. Värdebolagen och har även tagit upp tillgängligheten till kontor utanför som en viktig fråga, framför allt avseende inlämning av överskott av kontanter. Sammanfattningsvis framgår att är ett av de länder med minst offentlig inblandning i kontantkedjan och där marknadskrafterna spelar störst roll. Det är den privata marknaden som förser med kontanter via depåverksamheten (grossistledet) och transporter, uppräkningsverksamhet och försäljning till slutkund (detaljhandelsledet). utövar visserligen viss övervakning och kontroll samt ställer krav på depåägare, men det är ett privat bolag som driver samtliga kontantdepåer där det är möjligt att hämta ut och lämna in kontanter för alla övriga aktörer inom kontantkedjan. Priserna för att hämta och lämna sätts helt fritt av den privata depåägaren liksom antalet depåer och lokaliseringen av dem. Åena sidan har privatiseringen av kontanthanteringen haft positiva effekter och lett till effektivitetsvinster. Inte minst har systemet med räntekostnadsersättning bidragit till att undvika onödiga transporter av kontanter fram och tillbaka till . innebär privatiseringen en ökad sårbarhet. ägs av de svenska storbankerna som alla är vinstdrivande aktiebolag. Det finns ett tydligt kommersiellt intresse av att utnyttja de stordriftsfördelar och samordningseffekter som finns i depåverksamheten och det finns inga drivkrafter att bibehålla överkapacitet. För en marknad som liksom marknaden för kontanter står inför en trendmässig minskning, till följd av minskad kontantanvändning, innebär det enligt kommittén betydande risker att kontanthanteringen är så kraftigt beroende av två privata bolag som har monopol eller en tydligt marknadsdominerande position inom respektive del av kontanthanteringens grossistled () och detaljhandelsled (). 8 Tillgången till kontanttjänster I kapitel 3 definierade kommittén tillgång till kontanttjänster som möjligheten att sätta in och ta ut pengar på ett bankkonto för privatpersoner och företag. Som framgår nedan finns det flera olika sätt att utföra dessa tjänster på såsom uttagsautomater, serviceboxar, kontanthanterande bankkontor, och betaltjänstombud (vanligen i form av dagligvarubutiker) m.m. –ökade antalet uttagsautomater från 2 816 stycken till 3 566. En faktor bakom ökningen var att två nya aktörer – och (den senare ägs av värdebolaget ) – tillkom på uttagsautomatsmarknaden. låg antalet uttagsautomater relativt stabilt. skedde dock ett trendbrott då antalet automater började minska. var antalet 2 850 stycken vilket motsvarar en minskning i förhållande till år 2015.1 Alla bankkunder med ett bank- eller kreditkort som är anslutna till betalningsnätverken Visa eller kan använda samtliga uttagsautomater i för att göra kontantuttag. An- tingen görs det via att banker har ett avtal direkt med automatägarna eller så sker det med hjälp av systemet med s.k. Interchange-avgift där kunderna är anslutna till antingen Visa eller och där alla banker betalar samma pris per uttag till den som driver uttagsautomaten. 1Enligt data från Pipos Serviceanalys och betalningsstatistik (för den sistnämnda, se /sv/statistik/betalningar-sedlar-och- mynt/betalningsstatistik/). Den viktigaste aktören när det gäller uttagsautomater i är . Bolaget bildades genom att de svenska storbankerna skapade ett gemensamägt bolag för att sköta bankernas uttagsautomater. hade bankerna egna uttagsautomater. tog över samtliga uttagsautomater från ägarna. Antalet uttagsautomater uppgick då till 2 700 och har antalet sjunkit till cirka 1 600. Till stor del har minskningen bestått av konsolidering i städer. Det fanns ett visst överutbud av uttagsautomater eftersom olika banker hade automater på samma plats, exempelvis på samma torg. Än så länge har i betydligt mindre utsträckning helt lämnat orter. Av det totala antalet uttagsautomater hade 2017 medan och hade vardera.2 Utöver dessa aktörer finns det några små aktörer som exempelvis med av det totala antalet uttagsautomater. Värt att notera är att antalet uttag i uttagsautomaterna har mer än halverats liksom det totala transaktionsvärdet av kontantuttagen.3 Det visar på att servicen i viss utsträckning har upprätthållits trots försämrade kommersiella förutsättningar. Det innebär också att lönsamhetsutvecklingen i verksamheten är problematisk eftersom företagen som driver uttagsautomater får betalt per uttag av bankerna. Minskningen av antalet uttagsautomater med kan vara ett tecken på att den minskade efterfrågan på kontanter i samhället på allvar börjar slå igenom också i antalet uttagsautomater.4 I kommitténs kontakter med har bolaget framfört att fler och fler av deras uttagsautomater inte bär sig ekonomiskt, beroende på den minskade mängden uttag. bedömer att det blir svårt för ett stort antal uttagsautomater att täcka sina kostnader med nuvarande prismodell, som bygger på betalningar från banker baserat på antalet uttag. 2Bankomat AB har inte sällan två uttagsautomater precis intill varandra. Räknas dessa som en punkt för kontantuttag sjunker Bankomats marknadsandel till . 3Riksbankens betalningsstatistik, se /sv/statistik/betalningar-sedlar-och- mynt/betalningsstatistik. 4Se även (2018). Serviceboxstrukturen är mycket viktig för insättning av dagskassor på bankkonton, framför allt för småföretagare och inte minst i glesbygd. Större näringsidkare med mer omfattande kontanthantering som stora dagligvarubutiker har vanligtvis andra lösningar i samarbete med värdebolagen, exempelvis upphämtning av dagskassor i butik eller smarta kassaskåp där kontanterna räknas upp och sätts in direkt på konto. Dessa tjänster är dock generellt för dyra för mindre aktörer varför serviceboxarna är en viktig förutsättning och grundläggande infrastruktur för dagskassehantering i hela landet. Bankerna har i stort sett överlämnat drift och hantering av serviceboxarna till värdebolagen . Undantaget är vissa mindre lokala sparbanker som fortfarande driver cirka 150 serviceboxar.5 De stora bankernas företags- och föreningskunder hänvisas därför i hög utsträckning till värdebolagen eller sparbanker.