sou · H6B370 · 2018-09-06 00:00:00 — 15 § Om Arvsfondsdelegationen anser att det finns skäl att överväga ett åläggande för mottagaren att betala tillbaka stöd ur fonden, ska ärendet överlämnas till Kammarkollegiet, som beslutar i frågan. Kammarkollegiet får, om det finns särskilda skäl, besluta att mottagaren helt eller delvis befrias från återbetalningsskyldighet. Av paragrafen följer att om Arvsfondsdelegationen anser att det finns skäl att överväga ett åläggande för mottagaren att betala tillbaka stöd ur fonden ska myndigheten överlämna ärendet till Kammarkollegiet som beslutar i frågan. Kammarkollegiets beslut får överklagas till för- valtningsrätten enligt 5 kap. 1 §. Om det finns särskilda skäl får Kammarkollegiet besluta att mottagaren helt eller delvis befrias från återbetalningsskyldighet. Paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 13 § i den tidigare lagen, har behandlats i avsnitt 10.5. 16 § Arvsfondsdelegationen beslutar om fördelning av stöd ur Allmänna arvsfonden. Om det finns särskilda skäl får regeringen, efter förslag från Arvsfonds- delegationen, besluta att en annan myndighet ska fördela visst stöd. Vad som i 6, 8, 9, 12, 13 och 15 §§ föreskrivs om Arvsfondsdelegationen ska även gälla för en sådan myndighet. Av paragrafen följer att det är Arvsfondsdelegationen som beslutar om stöd ur Allmänna arvsfonden men att regeringen, om det finns särskilda skäl, kan besluta att en annan myndighet ska fördela visst stöd. Paragrafen motsvarar vad som har gällt enligt 8 § i den tidigare lagen med den ändringen att det nu framgår att vissa bestämmelser i lagen gäller för en annan myndighet som enligt regeringens beslut ska fördela stöd. Denna fråga har behandlats i avsnitt 16.2. 17 § Regeringen utser ledamöterna i . I Arvsfondsdelegationen ska såväl ledamöter från , varav en är ordförande, som andra ledamöter ingå. En majoritet av leda- möterna ska utgöras av personer som inte arbetar i . Ledamöterna i ska ha god kunskap om barn, ungdomar eller personer med funktionsnedsättning. Paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 8 b § i den tidi- gare lagen, reglerar hur Arvsfondsdelegationen ska vara sammansatt. 3 kap. Allmänna arvsfondens förvaltning Hanteringen av Allmänna arvsfondens egendom 1 § Allmänna arvsfondens egendom förvaltas av Kammarkollegiet, som en särskild fond. Enligt paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 14 § i den tidigare lagen, förvaltas Allmänna arvsfondens egendom av Kammar- kollegiet som en särskild fond, åtskild från andra medel. 2 § Fondens rätt till egendom bevakas av Kammarkollegiet. Kollegiet för fondens talan i mål och ärenden som rör fonden. Paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 15 § i den tidigare lagen, anger att Kammarkollegiet bevakar fondens rätt till egendom och för fondens talan i mål och ärenden som rör fonden. 3 § Medel som tillfaller fonden ska överlämnas till Kammarkollegiet. Kammarkollegiet ska ta emot och granska redovisning för förvaltning av egendom som tillfaller fonden. Av paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 16 § i den tidigare lagen, följer att medel som tillfaller fonden ska överlämnas till Kammarkollegiet samt att kollegiet ska ta emot och granska redo- visning för förvaltning av egendom som tillfaller fonden. 4 § Av de medel som har tillfallit fonden ska en tiondel läggas till fonden vid årets utgång. Den resterande delen och årets avkastning ska vara tillgängliga för utdelning från och med närmast följande år men får också läggas till fonden. Paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 2 § i den tidigare lagen, anger att av de medel som har tillfallit fonden ska en tiondel läggas till fonden. Den resterande delen och årets avkast- ning ska vara tillgängliga för utdelning från och med närmast föl- jande år men får också läggas till fonden. 5 § Om ett testamente eller en gåva till förmån för fonden har förenats med villkor, beslutar Kammarkollegiet om egendomen ska tas emot. 6 § Testamente till någon annan än fonden får godkännas av Kammar- kollegiet om det inte finns någon anledning till . Ett testamente, som kan antas vara ett riktigt uttryck för arvlåtarens yttersta vilja, får god- kännas även om det finns anledning till . Paragraferna reglerar dels fallet att ett testamente eller en gåva till fonden har förenats med villkor, dels godkännande av testamente till någon annan än fonden. Bestämmelserna motsvarar vad som har gällt enligt 3 och 4 §§ i den tidigare lagen. Kammarkollegiets redovisning till regeringen 7 § Kammarkollegiet ska till regeringen lämna en redovisning för förvaltningen av Allmänna arvsfonden som avser det senast avslutade räken- skapsåret. Redovisningen ska lämnas i samband med Kammarkollegiets årsredovisning. ska i enlighet med vad som föreskrivs i 5 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. granska redo- visningen. Paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 16 a § i den tidigare lagen, reglerar Kammarkollegiets redovisningsskyldighet avseende förvaltningen av Allmänna arvsfonden och granskning av redovisningen. 8 § Om det vid ett dödsfall inte finns någon annan arvinge än Allmänna arvsfonden eller om fonden är testamentstagare, ska den som har boet i sin vård anmäla detta till Kammarkollegiet. I paragrafen finns en bestämmelse om anmälningsskyldighet vid dödsfall. Om det vid ett dödsfall inte finns någon annan arvinge än Allmänna arvsfonden eller om fonden är testamentstagare, ska enligt bestämmelsen den som har boet i sin vård anmäla detta till Kammar- kollegiet. Bestämmelsen, som motsvarar vad som har gällt enligt 17 § i den tidigare lagen, har lyfts fram i en egen paragraf. Denna fråga har behandlats i avsnitt 16.2. 9 § Om det vid ett dödsfall inte finns någon annan arvinge än Allmänna arvsfonden eller om fonden är testamentstagare, ska Kammarkollegiet förordna en god man att företräda fonden vid boutredningen. Enligt paragrafen ska Kammarkollegiet förordna en god man att företräda fonden vid boutredningen, om det vid ett dödsfall inte finns någon annan arvinge än Allmänna arvsfonden eller om fonden är testamentstagare. Paragrafen motsvarar vad som har gällt enligt 17 § i den tidigare lagen. 10 § En god man behöver inte förordnas 1.om fonden har uteslutits från arv genom testamente och Kammar- kollegiet bedömer att det inte finns någon anledning till , 2.om boet har större skulder än tillgångar och det inte behövs en god man för att ta vård om egendomen, eller 3.om egendom som har tillfallit fonden som legat utgörs av pengar. I paragrafen anges i tre punkter de fall då fonden visserligen är arvinge men då det ändå inte finns anledning att förordna god man att företräda fonden vid boutredningen. Paragrafen motsvarar vad som har gällt enligt 18 § i den tidigare lagen. 11 § Om egendom har tillfallit fonden genom gåva som inte endast utgörs av pengar ska Kammarkollegiet förordna en god man att ta hand om egen- domen. Enligt paragrafen ska Kammarkollegiet, om egendom har tillfallit fonden genom gåva som inte endast utgörs av pengar, förordna en god man att ta hand om egendomen. Paragrafen motsvarar vad som har gällt enligt 19 § i den tidigare lagen. 12 § Kammarkollegiet ska övervaka att den gode mannen fullgör sina uppgifter. I fråga om god man enligt denna lag gäller vad som är föreskrivet om sysslomän i 18 kap. handelsbalken. Enligt paragrafens första stycke ska Kammarkollegiet övervaka att den gode mannen fullgör sina uppgifter. Av det andra stycket följer att det som är föreskrivet om sysslomän i 18 kap. handelsbalken gäller i fråga om god man enligt denna lag. Bestämmelserna motsvarar vad som har gällt enligt 20 § i den tidigare lagen. Försäljning av fondens egendom, m. m. 13 § Kammarkollegiet beslutar om försäljning av fast egendom eller tomträtt som har tillfallit Allmänna arvsfonden. 14 § Annan lös egendom än tomträtt ska av den gode mannen säljas på offentlig auktion, om Kammarkollegiet inte medger annat. Fordringar får säljas endast om de inte kan drivas in. Om särskilda föreskrifter har lämnats genom ett testamente, ska de tillämpas. 15 § Om det i ett dödsbo finns egendom som förvaltas av en god man enligt 11 kap. 3 § och som har tillfallit fonden, gäller ifråga om egendomens försäljning 13 och 14 §§. I paragraferna finns bestämmelser om realiseringen av egendom som har tillfallit fonden. Till skillnad mot vad som gällt har regeringen inte någon roll vid beslut om försäljning av fast egendom eller tomträtt som har tillfallit fonden och det krävs inte heller längre något bemyndigande från regeringen för att Kammarkollegiet ska få besluta i dessa frågor. Detta har behandlats i avsnitt 13.3. I övrigt mot- svarar paragraferna vad som har gällt enligt 21–23 §§ i den tidigare lagen. 16 § Arv eller försäkringsbelopp, som har tillfallit Allmänna arvsfonden, får helt eller delvis avstås till någon annan, om det med hänsyn till uttalanden av arvlåtaren eller till andra särskilda omständigheter kan anses stämma överens med arvlåtarens yttersta vilja. Även i annat fall får arv eller försäkringsbelopp avstås till arvlåtarens sambo eller någon annan som har stått arvlåtaren nära, om det med hänsyn till mottagarens behov av egen- domen eller av annan anledning kan anses skäligt. I paragrafen finns bestämmelser som reglerar möjligheten för Allmänna arvsfonden att på grund av arvlåtarens yttersta vilja, eller till någon som har stått arvlåtaren nära, avstå egendom som har tillfallit fonden genom arv eller förmånstagarförordnande i försäk- ringsavtal. Bestämmelsen om arvsavstående till närstående har behandlats i avsnitt 12.3. Bestämmelsen i första meningen, om arvsavstående på grund av arvlåtarens yttersta vilja, motsvarar vad som har gällt enligt 24 § första meningen i den tidigare lagen. Enligt andra meningen får arv eller försäkringsbelopp avstås till arvlåtarens sambo eller någon annan som har stått arvlåtaren nära, om det med hänsyn till mottagarens behov av egendomen eller av annan anledning kan anses skäligt. Det framgår redan av bestäm- melsens lydelse att en efterlevande sambo har stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt att ett avstående bör komma i fråga, under förut- sättning att det kan anses skäligt. Även styvföräldrar/-barn, foster- föräldrar/-barn och familjehemsföräldrar/-barn bör anses ha stått arvlåtaren nära, om det mellan dem har funnits en mycket nära relation som har varat . För andra personer som har haft en relation till arvlåtaren, t.ex. någon som varit i ett par- förhållande med honom eller henne, ett styvsyskon eller en vän, krävs att det funnits ett närmare beroendeförhållande mellan arv- låtaren och personen för att personen ska anses vara närstående. Det kan vara fråga om antingen att personen har varit beroende av arv- låtaren för sitt uppehälle eller att arvlåtaren har varit beroende av personen för hjälp eller vård. Det behöver inte vara fråga om vård som annars hade utförts av vårdpersonal men hjälpen eller vården måste ha varit långvarig och frekvent samt ha utgått i större omfatt- ning. Hjälpen kan t.ex. ha bestått i inköp av mat, städning och betalning av räkningar och gett arvlåtaren möjlighet att bo kvar i sin egen bostad trots sjukdom eller ålderdom. Per- sonens hjälp får dock inte endast vara en följd av en anställning, t.ex. inom , eller ett uppdrag som god man eller liknande. Skälighetsbedömningen ska ske huvudsakligen utifrån en behovs- prövning. Eftersom det normalt är penningbelopp som avstås på den aktuella grunden bör behovsprövningen utgå från den närståendes ekonomiska förhållanden. Prövningen bör i regel innebära att per- sonen kan få del av arvet, om hans eller hennes ekonomiska för- hållanden inte är alltför goda. En person som har en medelinkomst bör i de flesta fall, även om han eller hon äger sin bostad, anses ha behov av egendomen. Att ett avstående ska vara skäligt innebär också att det endast är ett begränsat belopp som kan avstås. Om dödsboet har stora till- gångar ska alltså endast en del av arvet avstås. I de fall den närstående har vårdat arvlåtaren bör skälighetsbedömningen göras med utgångs- punkt i omfattningen av vården och den tid under vilken den har lämnats. Normalt bör i dessa fall, i dagens penningvärde, inte högre belopp än några avstås. I de fall den närstående och arvlåtaren har varit sambor är den efterlevande sambons behov av egendomen helt styrande vid skälig- hetsbedömningen. Om den efterlevande sambon har behov av egen- domen bör därför ett belopp i den ovan angivna storleksordningen avstås till honom eller henne, under förutsättning att det finns till- räckliga medel i dödsboet. I det fall en efterlevande sambo har vårdat arvlåtaren ska det vid bedömningen av storleken av det belopp som ska avstås göras en sammanvägning av samboskapet och vård- insatsen. Denna sammanvägning innebär att ett högre belopp kan avstås till en efterlevande sambo som har vårdat arvlåtaren än till en sambo som inte har gjort några vårdinsatser eller till någon som inte har varit sambo men vars vårdinsatser har varit tillräckliga för att ett avstående ska vara skäligt. Om det i det enskilda ansökningsärendet finns synnerligen ömmande skäl bör det finnas utrymme att avstå ett ytterligare belopp till en efterlevande sambo, t.ex. om det innebär att den efterlevande sambon får möjlighet att bo kvar i den tidigare gemensamma bostaden. Skälighetsbedömningen bör ske på motsvarande sätt som för sambor i de fallen en styvförälder och ett styvbarn bedömts ha en sådan nära relation att ett avstående ska ske på grund av att de anses närstående. Det kan finnas fall då det är skäligt att avstå egendom, även om behovsprövningen utfaller negativt för sökanden. Det kan bl.a. vara fråga om att en närstående till arvlåtaren ansöker om att ett föremål som har ett stort affektionsvärde ska avstås till honom eller henne och det inte framstår som rimligt att sökanden erbjuds att köpa egendomen från fonden. Ett exempel är att en efterlevande sambo, som varit förlovad med arvlåtaren, ansöker om att fonden ska avstå arvlåtarens förlovningsring till honom eller henne. 17 § Arv som utgörs av egendom, vilken är av väsentlig betydelse från kulturhistorisk synpunkt eller från natur- eller kulturvårdssynpunkt, får avstås till en juridisk person som har särskilda förutsättningar att ta hand om egendomen på lämpligt sätt. Om det finns särskilda skäl får ett belopp av det arv som tillfallit fonden tillsammans med sådan egendom avstås till mottagaren av denna att använ- das för sådana omedelbara åtgärder som är nödvändiga för att bevara egendomen. I paragrafen finns bestämmelser om avstående av egendom av väsentlig betydelse från kulturhistorisk synpunkt eller från natur- eller kulturvårdssynpunkt och om avstående av medel för sådan egendoms bevarande. Bestämmelserna motsvarar vad som har gällt enligt 25 § i den tidigare lagen. 18 § Kammarkollegiet beslutar om avstående av arv och försäkrings- belopp. Av paragrafen följer att det är Kammarkollegiet som beslutar om avstående av arv och försäkringsbelopp. Bestämmelsen har behand- lats i avsnitt 12.5. 19 § Den som vill att ett arv eller ett försäkringsbelopp som har tillfallit fonden ska avstås helt eller delvis, ska ansöka om detta hos Kammar- kollegiet. Kammarkollegiet får uppdra åt att utreda frågan. En ansökan om arvsavstående ska göras senast efter dödsfallet eller efter det att arvet genom preskription har tillfallit fonden. Om ansök- ningen har kommit in för sent ska den avvisas. Regeringen meddelar föreskrifter om vilka länsstyrelser som ansvarar för uppgifter enligt denna lag. I paragrafen finns bestämmelser om ansökningar om arvsavstående och om Kammarkollegiets handläggning av sådana ansökningar. Till skillnad mot vad som har gällt har Kammarkollegiet inte längre någon möjlighet att lämna över ärenden till regeringen, efter- som kollegiet enligt 18 § ensamt har beslutanderätt. Denna fråga har behandlats i avsnitt 12.5. I övrigt motsvarar bestämmelserna vad som har gällt enligt 27 § i den tidigare lagen. 1 § Kostnader för fördelning av stöd ur Allmänna arvsfonden ska betalas ur fonden enligt de grunder som regeringen bestämmer. 2 § Kammarkollegiets kostnader för att förvalta och företräda fonden enligt denna lag ska betalas ur fonden enligt de grunder som regeringen bestämmer. I paragraferna föreskrivs att kostnader för fördelningen av stöd ur arvsfonden bekostas med arvsfondsmedel enligt de grunder som regeringen bestämmer och att Kammarkollegiets kostnader för sin verksamhet enligt lagen ska betalas ur fonden. Bestämmelserna mot- svarar vad som har gällt enligt 29 och 30 §§ i den tidigare lagen. 1 § Beslut enligt 2 kap. 13 § första stycket och Kammarkollegiets beslut enligt 2 kap. 15 § och 3 kap. 19 § andra stycket får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I övrigt får beslut enligt denna lag inte överklagas. Enligt paragrafen kan ett beslut att ett beviljat stöd helt eller delvis inte ska betalas ut (2 kap. 13 § första stycket) samt beslut av Kammar- kollegiet om skyldighet att betala tillbaka fondmedel (2 kap. 15 §) och om avvisning av en för sent inkommen ansökan om arvsavstående (3 kap. 19 § andra stycket) överklagas till allmän förvaltningsdom- stol. Häri ligger att även Kammarkollegiets beslut att vägra eftergift helt eller delvis (2 kap. 15 §) kan överklagas. I övrigt kan beslut enligt lagen inte överklagas. Bestämmelsen motsvarar vad som har gällt enligt 28 § i den tidigare lagen med tillägget att beslut om att inte betala ut ett beviljat stöd också får överklagas. Frågan har behandlats i avsnitt 10.5. 2 § Regeringen ska före juni månads utgång lämna en redovisning till för hur Allmänna arvsfonden har förvaltats och hur stöd från fonden har fördelats under föregående räkenskapsår samt ange den kom- mande inriktningen av stödet. Kammarkollegiets redovisning för förvaltningen av fonden ska fogas till regeringens redovisning till . I paragrafen finns bestämmelser som reglerar hur regeringen ska redo- visa Allmänna arvsfondens verksamhet till . Bestämmelserna motsvarar vad som har gällt enligt 31 § i den tidigare lagen. 3 § När delgivning ska ske med Allmänna arvsfonden är chefen för , eller någon annan person som är behörig att ta emot delgivningen för Kammarkollegiets räkning, delgivningsmottagare. Paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 32 § i den tidigare lagen, innehåller en bestämmelse om vem som är delgivningsmot- tagare när delgivning ska ske med Allmänna arvsfonden. 19.2Förslaget till lag om ändring i (1949:381) 10 § Har egendom i dödsbo vilken har förvaltats av en god man som avses i 11 kap. 3 § tillfallit Allmänna arvsfonden, gäller i fråga om egendomens försäljning lagen (2019:000) om Allmänna arvsfonden. I paragrafen har hänvisningen till den tidigare lagen ersatts med en hänvisning till den nya om Allmänna arvsfonden (2019:000). Frågan har behandlats i avsnitt 16.2. En översyn av regelverket för Allmänna arvsfonden En särskild utredare ska se över och analysera vissa frågor som rör Allmänna arvsfondens verksamhet. Syftet med översynen är att säker- ställa att Allmänna arvsfondens medel används för den verksamhet som de är avsedda för samt att medlen hanteras och redovisas trans- parent, rättssäkert och opartiskt. För detta krävs att regelverket är lättöverskådligt, tydligt och ändamålsenligt. Utredaren ska bl.a. föreslå hur ett villkor kan utformas som säker- ställer att enbart organisationer som i sin verksamhet respekterar vär- deringar som präglar ett demokratiskt samhälle kan få stöd, analysera kriterierna för stöd, överväga frågor om arvsavstående, se över vissa administrativa frågor samt föreslå de författningsändringar som för- anleds av analys och bedömningar. Utredaren ska inte lämna förslag på organisationsförändringar. Uppdraget ska redovisas . Allmänna arvsfondens ändamål och verksamhet Konstruktionen med en allmän arvsfond är i det närmaste unik i värl- den. I många länder går kvarlåtenskap efter avlidna personer som saknar arvingar in i statens budget. Det är därför viktigt att en fond som förvaltar och fördelar arv efter avlidna personer som saknar arvsberättigade släktingar har högt förtroende bland såväl allmänhet som enskilda personer som berörs av fondens rätt till arv. Allmänna arvsfondens ändamål är att främja verksamhet av ideell karaktär till förmån för tre målgrupper: barn, ungdomar och perso- ner med funktionsnedsättning. Stöd ur fonden ska i första hand läm- nas till verksamhet som är nyskapande och utvecklande. Sådant stöd får också, om det bedöms som särskilt angeläget, lämnas till anlägg- ningar, lokaler och utrustning. Stöd får lämnas till organisationer som bedriver ideell verksamhet. Stöd ur fonden får även, om det finns särskilda skäl, lämnas till en offentlig huvudman. Enskilda personer kan däremot aldrig beviljas stöd ur fonden. Närmare bestämmelser om Allmänna arvsfonden finns i lagen (1994:243) om Allmänna arvs- fonden och i förordningen (2004:484) om Allmänna arvsfonden. I tillämpliga delar gäller även myndighetsförordningen (2007:515). Verksamheten är uppdelad i tre ansvarsområden Den verksamhet som är kopplad till Allmänna arvsfonden är indelad i tre huvudsakliga delar. Den första delen är den verksamhet som följer när arv tillfaller fonden och dödsbon ska utredas och avvecklas. Ansvaret för denna del ligger hos Kammarkollegiet. Däremot är det regeringen som ska pröva frågor om försäljning av fast egendom när värdet överstiger . Beslut om avstående av arv å arvsfondens vägnar fattas av Kammarkollegiet, förutom då det upp- kommer någon fråga av särskild vikt från allmän synpunkt då reger- ingen fattar beslut i ärendet. Den andra delen rör förvaltningen av Allmänna arvsfondens kapital som hanteras av Kammarkollegiet. Fonddelegationen, vars ledamöter utses av regeringen, är ett särskilt beslutsorgan för kapitalförvaltning inom Kammarkollegiet. sker i syfte att tillgodose såväl behovet av en god direktavkastning som önskemålet om värde- beständighet. Den tredje delen rör beviljande och uppföljning av stöd ur arvs- fonden. Den verksamheten är uppdelad mellan dels Arvsfondsdelega- tionen, som fattar beslut om stöd, dels Kammarkollegiet som utför administrativa och handläggande uppgifter åt delegationen. Arvsfonds- delegationen har även i uppgift att informera allmänheten om arvs- fondens ändamål och fondmedlens användningsområde och att ha en samlad strategi för uppföljning och utvärdering av beviljade stöd. Dessutom tillkommer uppgifter som avser återkrav av stöd och eko- nomiadministration vilka utförs av Kammarkollegiet. Behovet av en översyn I och med att Allmänna arvsfondens verksamhet består i att förvalta arv efter personer som saknar arvsberättigade släktingar och bevilja stöd ur fonden bör höga krav ställas på transparens, rättssäkerhet och opartiskhet. Det har gått den senaste översynen av Allmänna arvsfonden gjordes. Gällande regelverk som styr Allmänna arvsfon- dens medel och den verksamhet som är kopplad till dess förvaltning och administration är i viss utsträckning såväl svåröverskådligt som i behov av en modernisering. Det är svårt att få en överblick över All- männa arvsfondens samlade verksamhet vilket bl.a. kan ge upphov till oklarhet om vad som gäller. I5–7 §§ lagen om Allmänna arvsfonden regleras de förutsättningar som gäller för att kunna få stöd ur Allmänna arvsfonden. Där anges att Allmänna arvsfonden har till ändamål att främja verksamhet av ideell karaktär till förmån för barn, ungdomar och personer med funktionshinder och att stöd ur fonden i första hand ska lämnas till verksamhet som är nyskapande och utvecklande. Om det bedöms som särskilt angeläget får stöd också lämnas till anläggningar, lokaler och utrustning. Stöd lämnas till organisationer som bedriver ideell verksamhet. Endast om det finns särskilda skäl får en offentlig huvudman ges stöd. Stöd får aldrig lämnas till enskilda personer.