sou · H6B331 · 2018-04-27 00:00:00 — •Talmannen kan enligt 6 kap. 9 § andra stycket RO kalla till sammanträde med kort varsel. Om talmannen bedömer att det finns synnerliga skäl kan tidsbestämmelserna om att kallelse ska anslås dagen före sammanträdet och minst i förväg frångås. Av bestämmelsen framgår vidare att ett sådant sammanträde får hållas endast om en majoritet av ledamöter medger det. Prövningen sker vid det sammanträde till vilket kallelsen har skett. Det är möjligt att hålla mer än ett sammanträde , även om detta ansetts mindre väl förenligt med reglerna om bordläggning. •Talmannen får enligt 6 kap. 12 § första stycket RO besluta att kalla kammaren till sammanträde då arbete i kammaren inte pågår, dvs. till ett extra sammanträde. Ett sådant beslut ska fattas om regeringen eller minst 115 av ledamöterna begär det. Av andra stycket framgår att ett sammanträde ska hållas från det att en begäran om det har framställts och att ett sammanträde får hållas först sedan ledamöterna har erhållit skälig tid att inställa sig från det att de underrättats om kallelsen. Enligt tredje stycket får ett sammanträde för arbetsplenum då arbetsplenum inte ingår i kammarens planering hållas än från det att ledamöterna underrättades om kallelsen endast om minst tre fjärdedelar av de röstande och mer än hälften av ledamöter röstar för att ärendet får avgöras. •Riksdagen kan besluta om kortare motionstid om ett ärende kräver skyndsam handläggning och synnerliga skäl föreligger (9 kap. 13 § första stycket RO). En förkortning av motionstiden är ett allvarligt ingrepp och får därför enbart ske genom särskilt beslut av , eventuellt i samband med hänvisning till utskottet, och endast på förslag av regeringen i en proposition eller av ett riksdagsorgan som lämnat en framställning. Förkortning av motionstiden bör vara en ren undantagsföreteelse. Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet Vidare får följdmotionstiden aldrig helt sättas ur spel. Detta senare är inte preciserat, men måste under alla förhållanden vara ett minimum. När det gäller förslag från regeringen har det ingåtts en överenskommelse mellan talmannen och hur detta i praktiken ska genomföras. •Riksdagen kan enligt 10 kap. 2 § andra stycket RO besluta om omedelbar hänvisning av ett ärende till utskottet utan föregående bordläggning. I normalfallet ska ett ärende bordläggas vid ett sammanträde i kammaren innan kammaren vid nästa sammanträde fattar beslut om hänvisning till utskottet. •Riksdagen får på förslag av utskottet eller talmannen besluta att ärendet får avgöras trots att ärendet har varit tillgängligt än före den dag då ärendet ska behandlas (11 kap. 2 § första och tredje stycket RO). kan således fatta beslut om kortare tillgänglighet av ärenden. Förslag från utskottet om avgörande av ett ärende som har varit tillgänglig ska enligt tilläggsbestämmelse 11.2.2 i RO anmälas i kammaren i samband med att betänkandet eller utlåtandet behandlas. Innan talmannen väcker ett sådant förslag ska han eller hon samråda med utskottets ordförande eller vice ordförande. Ett exempel på när det skett en skyndsam handläggning är det ärende som gällde frågan om sekretess i mål om barnpornografibrott.2 Ett antal personer hade i ett mål om barnpornografibrott som var anhängigt vid gjort framställningar om att få ta del av beslagtagna videofilmer. vägrade att lämna ut filmerna, medan ansåg att det saknades lagligt stöd för att vägra detta. I en skrivelse till daterad föreslog Justitiekanslern () att en fråga om en ändring i sekretesslagen (1980:100) skulle tas upp till skyndsam prövning. Framställningen behandlades vid en hearing och i denna deltog myndigheter och organisationer. lämnade regeringen in en proposition till med förslag att sekretesslagen skulle ändras med innebörd att sekretess införs hos domstol i mål om ansvar för barnpornografibrott, 2 Se prop. 1992/93:256 om sekretess i mål om barnpornografibrott, bet. 1992/93:KU40 Ändringar i sekretesslagen och rskr. 1992/93:364. Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet att lagändringen skulle träda i kraft och att motionstiden skulle förkortas . På grund av tidsskäl beslutade regeringen propositionen utan att höra Lagrådet. I propositionen angavs också att samma problemställning fanns i mål om ansvar för olaga våldsskildring, men att det inte inom ramen för det synnerligen brådskande lagstiftningsärendet var möjligt att behandla detta brott när det inte omfattades av JK:s framställning. Det anfördes att JK i samarbete med företrädare för hade utarbetat ett utkast till en sekretessbestämmelse som skulle förhindra sådan spridning även vad gäller sådana brott. Vidare anfördes att avsikten var att utkastet skulle överlämnas till det utskott i som skulle bereda regeringens förslag så att detta utskott genom ett s.k. utskottsinitiativ skulle ha möjlighet att komplettera propositionens lagförslag och därigenom snabbast möjligt komma till rätta med problemet med olaga våldsskildringar som hålls tillgängliga enligt offentlighetsprincipen i en rättegång. Propositionen bordlades och hänvisades till utskottet . Motioner fick väckas . I KU:s betänkande behandlade utskottet regeringens proposition och två motioner som väckts med anledning av propositionen. Utskottet utnyttjade även sin initiativrätt och föreslog ytterligare ändringar i sekretesslagen som grundats på en framställning från JK. KU inhämtade även yttrande från Lagrådet. hölls ett regeringssammanträde där de nya bestämmelserna utfärdades. Då utkom även lagen från trycket. Lagen trädde i kraft , (SFS 1993:437). Från det att propositionen kom in till till dess att fattat beslut tog det alltså . Bestämmelserna i riksdagsordningen om utskottsinitiativ och förkortad motionstid tillämpades. Ett annat exempel på skyndsam handläggning är det ärende som gällde allmänt lönestopp.3 I proposition inlämnad föreslog regeringen en temporär lagstiftning om lönestopp. Bakgrunden till den föreslagna lagstiftningen var den alltmer okontrollerade kostnads- och löneutvecklingen på den svenska arbetsmarknaden. Genom lagen skulle allmänt lönestopp för hela 3 Se prop. 1989/90:95 om allmänt lönestopp och bet. 1989/90:AU24 Allmänt lönestopp. Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet Regeringen ansåg på grund av tidsskäl att Lagrådets hörande kunde underlåtas. Vidare föreslog regeringen att skulle besluta om förkortad motionstid . Propositionen bordlades och hänvisades till utskottet . Motioner fick väckas . behandlade i betänkandet daterat regeringens proposition och sju motioner som hade väckts med anledning av propositionen. Utskottet avstyrkte regeringens proposition om allmänt lönestopp och hemställde att ärendet skulle avgöras efter endast en bordläggning. biföll utskottets hemställan . Från det att propositionen kom in till till dess att fattade beslut tog det . För att snabba på handläggningen i tillämpades alltså bestämmelserna i riksdagsordningen om förkortad motionstid och enkel bordläggning. Det kan anmärkas att innan ordningen med en bordläggning infördes skulle bordläggning som huvudregel ske vid två tillfällen.4 Ett ytterligare exempel på skyndsam handläggning är ärendet om svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i Libyen.5 I propositionen föreslogs att skulle medge att regeringen ställer en svensk väpnad styrka på högst 250 personer till förfogande för att delta i den internationella militära insatsen i för att upprätthålla en flygförbudszon i enlighet med . Det planerade svenska bidraget skulle utgöras av flygstridskrafter och stödresurser om totalt cirka 130 personer. Därutöver skulle styrkan om behov uppstod kunna förstärkas tillfälligt. Regeringens avsikt var att styrkan skulle delta med full förmåga. Övrig tid skulle avse förberedelser, transporter samt inledning och avveckling av insatsen. Regeringen föreslog att skulle besluta att motionstiden förkortas till mot bakgrund av det brådskande behovet. FN hade konstaterat att grova och systematiska brott mot de mänskliga rättigheterna pågick och att de vitt spridda och systematiska angreppen mot civila kunde vara brott mot mänskligheten. 4 Se framst. 2013/14:RS3 Översyn av riksdagsordningen, s. 101 f. 5 Se prop. 2010/11:111 Svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i , bet. 2010/11:UFöU3 Svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i och rskr. 2010/11:207. Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet föreslog att skulle bifalla propositionen under förutsättning att det fortfarande fanns ett mandat för styrkan enligt beslut i . Utskottet konstaterade att det fanns en bred politisk enighet bakom förslaget till riksdagsbeslut. Vidare föreslog utskottet att ärendet skulle avgöras av kammaren efter endast en bordläggning. Utskottet framhöll att statsministern i kammare informerat om att den svenska insatsen inte skulle komma att tillåta medverkan i stridsinsatser mot mål på marken. Propositionen lämnades in till . Motioner fick väckas . Från det att propositionen kom in till till dess att fattade beslut tog det . Regeringen väckte därefter förslag i om fortsatt svenskt deltagande i den militära insatsen i , och den 15 september 2011.7 fattade beslut respektive . I båda fallen förkortades motionstiden för att insatsen skulle kunna fortsätta utan avbrott. Förutom de ovan angivna möjligheterna till snabb handläggning kan det även erinras om att förslag även kan väckas i sin helhet direkt i ett utskottsbetänkande på utskottets eget initiativ. Ett exempel på detta är det ärende som gällde frågan om användning av för identifiering av avlidna med anledning av i Asien.8 föreslog, med stöd av bestämmelsen om utskottsinitiativ, i betänkande en ändring av lagen (2002:297) om biobanker i hälso- och sjukvården m.m., biobankslagen, som innebar att vid olyckor eller andra händelser där ett stort antal har avlidit, får vävnadsprover ur PKU-biobanken användas även för identifiering av de avlidna. Det föreslogs en komplettering av 5 kap. biobankslagen genom införandet en ny 2 a §. Vidare föreslogs att lagändringen skulle tidsbegränsas till 2010/11:127 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i , bet. 2010/11:UFöU4 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i och rskr. 2010/11:308. 2011/12:5 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i , bet. 2011/12:UFöU1 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i och rskr. 2011/12:3. 2004/05:SOU14 Användning av PKU-biobanken för identifiering av avlidna med anledning av naturkatastrofen i och rskr. 2004/05:145. Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet Bakgrunden till detta var att det i samband med den naturkatastrof som drabbade hade uppdagats att det fanns ett behov av att kunna använda material ur den s.k. PKU-biobanken för att underlätta identifieringen av de många avlidna. Vid denna svåra naturkatastrof hade sannolikt ett stort antal personer från omkommit som en direkt följd av den jättevåg, , som uppkom på grund av en jordbävning under havet i . Antalet barn bland de omkomna bedömdes kunna vara relativt stort. I betänkandet anfördes vidare att utskottet hade erfarit att det, på regeringens initiativ, förevarit överläggningar med representanter för samtliga riksdagspartier för att undersöka möjligheten att underlätta identifiering i visst sammanhang genom en ändring av biobankslagen. Enligt uppgift hade sådana överläggningar ägt rum bl.a. den 4 och . Utskottet hade vidare erfarit att det inom hade pågått ett beredningsarbete på området, innefattande bl.a. olika myndighetskontakter. Utskottet hemställde att ärendet skulle avgöras efter endast en bordläggning. Utskottet föreslog att lagen skulle träda ikraft och upphöra att gälla . biföll utskottets förslag. Från det att utskottsbetänkandet kom in till kammare till dess att fattat beslut tog det alltså enbart . 4.4Förhållandena i krig eller krigsfara Som har framgått av betänkande finns det inte någon definition i regeringsformen eller dess förarbeten av begreppen krig eller krigsfara. Det har i stället ansetts ankomma på regeringen att under konstitutionellt ansvar tolka begreppet krig.9 I 15 kap. 1 § RF regleras inkallande av vid krig eller krigsfara. Av bestämmelsen framgår att regeringen eller talmannen ska kalla till sammanträde om riket kommer i krig eller krigsfara. Den som utfärdar kallelsen kan besluta att ska sammanträda någon annanstans än i Stockholm.10 9Se betänkande Förutsättningar enligt regeringsformen för fördjupat försvarssamarbete (SOU 2016:64) s. 83. 10Se också 4 kap. 1 § RF. Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet Av 15 kap. 2 § första stycket RF framgår att är riket i krig eller krigsfara, ska en inom utsedd krigsdelegation träda i ställe, om förhållandena kräver det. Krigsdelegationen består av talmannen som ordförande och av 50 proportionellt valda andra ledamöter som väljer redan i fredstid för valperiod (13 kap. 11 § andra stycket RO). Vad gäller sammansättningen av krigsdelegationen i övrigt framgår av 13 kap. 11 § andra stycket RO att delegationen väljer inom sig vice ordförande enligt 12 kap. 16 § och att en riksdagsledamot är behörig att vara ledamot i krigsdelegationen även om han eller hon tillhör regeringen. Suppleanter ska inte utses till krigsdelegationen. Om en ledamot får varaktigt förhinder när delegationen har trätt i ställe, utses en annan riksdagsledamot till ersättare på det sätt som anges i 12 kap. 14 § (13 kap. 11 § tredje stycket RO). Ett syfte med bestämmelserna om krigsdelegationen är att minska riskerna för att smärre grupper av riksdagsledamöter i ett krisläge gör anspråk på att ha övertagit funktioner. Med bestämmelserna om krigsdelegationen ökar möjligheten att det i varje läge finns ett proportionellt sammansatt organ som är tillräckligt stort för att vara någorlunda representativt och inte är större än att det bör kunna fungera även under speciella förhållanden med avseende på vistelseort och lokaliteter. Tanken är att beslut om inkallande av krigsdelegationen ska kunna fattas i tillräckligt god tid och i samklang med andra beredskapshöjande åtgärder. Om riket är i krig, meddelas beslut att krigsdelegationen ska träda i ställe av ledamöter enligt närmare bestämmelser i riksdagsordningen. Innan beslut meddelas ska samråd ske med statsministern, om det är möjligt. Hindras nämndens ledamöter av krigsförhållandena att sammanträda, meddelas beslutet av regeringen. Om riket är i krigsfara, meddelas beslutet av ledamöter i förening med statsministern. För ett sådant beslut krävs att statsministern och sex av nämndens ledamöter röstar för det (15 kap. 2 § andra stycket RF). Att uppgiften har lagts på nämndens ledamöter, inte på nämnden som sådan, beror på att statschefen, utan att vara ledamot av nämnden, i regel är ordförande vid dess sammanträden (jfr 10 kap. 12 § RF). Förutom beslut att krigsdelegationen ska träda i ställe fattar ledamöter inga beslut, utan nämnden är ett rent samrådsorgan (10 kap. 11 § RF). Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet 12 § första stycket RF består av talmannen samt nio andra ledamöter, som väljer inom sig. Närmare bestämmelser om sammansättning meddelas i riksdagsordningen. Av andra stycket framgår att sammanträder på kallelse av regeringen. Regeringsformen drar inte någon gräns i tiden för krigsdelegationens behörighet. Under krig ska val till i regel inte hållas (15 kap. 11 § RF), och krigsdelegationen kan på grund av en särskild regel i 15 kap. 3 § RF inte besluta undantag härifrån. Under krigsfara kan ordinarie val skjutas upp, och i detta fall är delegationen behörig att fatta beslut. Till följd av dessa regler kan krigsdelegationens verksamhet fortsätta utan någon bestämd gräns. Enligt 15 kap. 2 § andra stycket RF kan dock krigsdelegationen och regeringen i samråd eller var för sig besluta att ska återta sina befogenheter. Beslutet ska fattas så snart förhållandena medger det. Av 15 kap. 3 § första stycket RF framgår att medan krigsdelegationen är i ställe utövar den befogenheter. Av det i 15 kap. 9 § första stycket RF införda förbudet för att fatta något beslut på ockuperat område följer dessutom att krigsdelegationen, om den har trätt i ställe, inte heller får fatta beslut om den inte befinner sig i frihet. Av 15 kap. 3 § andra stycket RF framgår att krigsdelegationen beslutar själv om formerna för sin verksamhet. Detta innebär att den inte är bunden av bestämmelserna i regeringsformen eller riksdagsordningen om arbetsformer, t.ex. föreskrifterna om yttrande- och initiativrätt, utskottsberedning, sammanträdesort och sammanträdestid. Däremot är den givetvis bunden av den allmänna majoritetsregeln i 4 kap. 7 § RF och av bestämmelserna om kvalificerad majoritet för vissa särskilda fall. Tilläggsbestämmelserna 13.11.1 och 13.11.2 i RO handlar om förberedelse av krigsdelegationens arbete och krigsdelegationens sammanträden. Vad gäller kallelse till sammanträden framgår av 13 kap. 12 § första stycket RO att för beslut att krigsdelegationen ska träda i ställe enligt 15 kap. 2 § RF sammanträder ledamöter på kallelse av talmannen eller, vid förhinder för talmannen, en vice talman, eller på kallelse av två av nämndens övriga ledamöter. Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet Bedömning: Beslut om att sända svensk väpnad styrka utomlands för att bistå med att hindra kränkningar av finskt territorium samt beslut om att ta emot militärt stöd från som syftar till att hindra kränkningar av svenskt territorium kan inte fattas med tillräcklig skyndsamhet inom ramen för beslutsfattande. Beslut om att ta emot militärt stöd från i syfte att möta ett väpnat angrepp mot kan inte fattas med tillräcklig skyndsamhet även om krigsdelegationen trätt i ställe. Beslut om att sända svensk väpnad styrka utomlands för att möta ett väpnat angrepp mot kan fattas med tillräcklig skyndsamhet förutsatt att nödvändiga förberedelser och åtgärder som väsentligt kortar ned tiden för riksdagsbehandling vidtas. Regeringsformen och riksdagsordningen innehåller bestämmelser som gör det möjligt att i vissa fall handlägga ärenden skyndsamt. Det kan här framhållas att det inte ingår i utredningens uppdrag att överväga ändringar i grundlag eller i riksdagsordningen. Någon reglering av beslutsprocessen i på lägre författningsnivå är vidare inte möjlig. Vad gäller försvarssamarbete med så skiljer det sig från andra bilaterala samarbeten då det svensk-finska försvarssamarbetet även innebär en möjlighet till gemensamt operativt agerande i olika scenarier. Av betydelse för bedömningen av skyndsamheten är därför vilka villkor som kan gälla vid ett operativt militärt samarbete med . Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet 4.5.2Kan beslut fattas tillräckligt snabbt inom ramen för beslutsfattande? Den tid det tar från det att ett ärende väcks i till dess att fattar beslut har betydelse för bedömningen av huruvida beslut om att ge och ta emot militärt stöd kan fattas med tillräcklig skyndsamhet. I väcks ärenden vanligtvis genom förslag från regeringen, dvs. Som ovan har framgått ges en proposition in till och anmäls vid ett kammarsammanträde efter att den blivit tillgänglig för ledamöterna. Vanligtvis följer följdsmotionstid , en bordläggning vid ett kammarsammanträde före hänvisning till utskott samt beredning och behandling i utskott. Utskottets betänkande ska anmälas i kammaren och bordläggas vid ett sammanträde innan ärendet avgörs. Betänkandet ska vara tillgängligt för ledamöterna före den dag då ärendet ska behandlas. Därefter kan beslut fattas i . Från det att en proposition har lämnats in till till dess att har fattat beslut torde det åtminstone bli fråga om någon eller några månader. Riksdagsbehandlingen av propositioner kan dock snabbas upp enligt bestämmelser i riksdagsordningen genom att beslutar om förkortad motionstid, omedelbar hänvisning till ett utskott utan föregående bordläggning och, på förslag från utskottet eller talmannen, om kortare tillgänglighet av ärenden innan avgörande. Genom att vidta sådana åtgärder kan tiden för ett ärende i i vissa fall kortas ned . Detta kan illustreras genom de exempel som angetts i avsnitt 4.3. Som har framgått kan ärenden också väckas i genom att ett utskott lämnar förslag till genom ett utskottsinitiativ. Det kan framhållas att det krävs en majoritet i utskottet för detta. Genom ett utskottsinitiativ kan tiden för riksdagsbehandling förkortas i väsentlig mån. Till exempel finns det inte någon motionsrätt när ett utskottsbetänkande läggs fram efter ett utskottsinitiativ. Vidare har ett utskott möjlighet att lämna förslag om att ärendet får avgöras även om än förflutit sedan betänkandet blev tillgängligt för riksdagsledamöterna. Att tiden för riksdagsbehandling kan förkortas betydligt genom ett utskottsinitiativ framgår av det ovan angivna exemplet angående Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet användning av där det tog från det att ärendet väcktes i till dess att fattade beslut. Det kan alltså konstateras att det i ett enskilt fall när ideala förhållanden råder är juridiskt och teoretiskt möjligt att korta ned tiden i till någon eller . De olika bestämmelserna som möjliggör en snabbare beslutsprocess i är dock alla undantagsregler från det ordinarie förfarandet. Ett långsiktigt samarbete med ett annat land kräver kontinuerliga åtaganden och en hög grad av ömsesidig förutsebarhet. Att göra detta beroende av att löpande tar till i grunden extraordinära metoder för sitt beslutsfattande framstår som en mindre solid grund för ett fungerande fördjupat försvarssamarbete. Av betydelse för bedömningen av skyndsamheten är även det faktum att det är två instanser som ska fatta beslut, dvs. Detta förskjuter självfallet tiden framåt för givande eller mottagande av militärt stöd. Innan regeringen väcker förslag i måste vidare regeringen bereda ärendet och besluta en proposition. Även om kan vidta vissa åtgärder för att snabba på propositionsarbetet påverkas skyndsamheten. Beslut om att ge och ta emot militärt stöd i syfte att hindra kränkningar av finskt eller svenskt territorium Beslut om att ge militärt stöd till för att hindra att finskt territorium kränks och att ta emot militärt stöd från för att hindra att svenskt territorium kränks kan behöva fattas med mycket kort varsel. Ett operativt militärt samarbete mellan och avseende att kunna upptäcka och avvisa kränkningar av varandras territorium får som huvudregel anses kräva en mycket snabb beslutsprocess för att vara effektivt och därmed trovärdigt. Anledningen till detta är att en misstänkt eller konstaterad kränkning av någon av staternas territorium till sin natur inträffar snabbt och ofta utan förvarning och kräver att motåtgärder sätts in direkt. Det innebär enligt utredningens mening att det måste vara möjligt att fatta beslut eller i vart fall från det att frågan uppkommit. Detta är inte möjligt för det fall varje stödåtgärd måste föregås av propositionsarbete och riksdagsbehandling. För det fall riksdagsbeslut krävs för varje stödåtgärd är det inte heller möjligt att utveckla ett mer kontinuerligt operativt samarbete Kan beslut om militärt stöd fattas med tillräcklig skyndsamhet angående uppgiften att hindra kränkningar av respektive lands territorium. Redan den omständigheten att regeringen måste besluta en proposition för att väcka förslag i innebär alltså en i förhållande till situationens krav på skyndsamhet lång tidsutdräkt, även om vidtagit åtgärder för att skynda på proportionsarbetet. Till detta kommer förfarandet i med bordläggningar, motionsrätt, utskottsbehandling och slutlig behandling i kammaren. Även om de möjligheter som finns att snabba på förfarandet i utnyttjas, tar det ändå en med hänsyn till situationen att fatta beslut.