sou · H6B369 · 2018-08-29 00:00:00 — Härutöver föreligger straffansvar för den som begår en sådan gärning om han eller hon varit oaktsam i förhållande till att den utsatta personen inte hade fyllt . Motsvarande reglering finns för vissa sexualbrott i 6 kap. 13 § och i bestämmelsen om människohandel i 4 kap. 1 a § . Vid den oaktsamhetsbedömning som ska göras bör därför viss led- ning kunna hämtas från den framtida tillämpningen av dessa be- stämmelser. Gärningen får i princip anses allvarligare ju yngre barnet är. Om gärningspersonen använt sig av tvång eller utnyttjande av barnets utsatta belägenhet är gärningen också mer straffvärd. Den övre delen av straffskalan bör i princip tillämpas endast i fall med särskilt unga barn och/eller där otillbörliga medel har använts eller där omständig- heterna annars är särskilt försvårande. Vad som gäller när äktenskapet ingås utomlands framgår av 2 kap. . Barnäktenskapsbrottet är undantaget från kravet på s.k. dubbel straffbarhet. Försök, förberedelse och stämpling till barnäktenskapsbrott är straffbart, se 4 kap. 10 §. Den som i annat fall än vad som sägs i 1 a § genom vilseledande förmår en person att resa till en annan stat än den där han eller hon bor, i syfte att personen genom olaga tvång eller utnyttjande av hans eller hennes utsatta belägenhet ska förmås att ingå ett sådant äkten- skap eller en sådan äktenskapsliknande förbindelse som avses i 4 c §, döms för vilseledande till tvångsäktenskapsresa till fängelse i högst . I första stycket har det på samma sätt som för bestämmelsen om äktenskapstvång i 4 c § införts en subsidaritetsregel i förhållande till brottet människohandel i 4 kap. 1 a § . Se författnings- kommentaren till 4 c § första stycket. För försök, förberedelse eller stämpling till människorov, människo- handel, grov människoexploatering eller olaga frihetsberövande och för underlåtenhet att avslöja eller förhindra ett sådant brott döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för försök, förbered- else eller stämpling till människoexploatering, grovt olaga tvång, äktenskapstvång, barnäktenskapsbrott eller grovt olaga hot och för försök eller förberedelse till dataintrång som om det fullbordats inte skulle ha varit att anse som ringa, eller grovt dataintrång. Barnäktenskapsbrottet fullbordas när äktenskapet kommer till stånd. Allmänna principer för bedömningen av när ansvar för stämpling är för handen respektive när försöks- och förberedelsepunkten är upp- nådd får tillämpas. 29 kap. Om straffmätning och påföljdseftergift Som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet ska, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas 1.om den tilltalade avsett att brottet skulle få allvarligare följder än det faktiskt fått, 2.om den tilltalade visat stor hänsynslöshet, 3.om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig, 4.om den tilltalade utnyttjat sin ställning eller i övrigt missbrukat ett särskilt förtroende, 5.om den tilltalade förmått någon annan att medverka till brottet genom tvång, svek eller missbruk av hans eller hennes ungdom, oför- stånd eller beroende ställning, 6.om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i orga- niserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering, 7.om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folk- grupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hud- färg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell lägg- ning, könsöverskridande identitet eller uttryck eller annan liknande omständighet, 8.om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person, eller 9.om ett motiv för brottet varit att bevara eller återupprätta en per- sons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Paragrafen har tillförts en ny punkt som tar sikte på brott med hedersmotiv. Övervägandena finns i avsnitt 4.6. Enligt punkten 9 ska det beaktas som försvårande vid bedömningen av straffvärdet om ett motiv för brottet varit att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Den föreslagna bestämmelsen syftar till att förtydliga och markera att brott med hedersmotiv har ett högre straffvärde än likartad brottslighet som inte är hedersrelaterad. Hedersmotivet behöver inte ha varit det enda eller ens det huvud- sakliga motivet för brottet för att bestämmelsen ska kunna tillämpas, det räcker att ett motiv för brottet har varit hänförligt till heder. Med heder avses i detta sammanhang sådan kollektivt präglad heder som kännetecknas av föreställningen att en familjs eller släkts anseende, ställning eller liknande är beroende av de individuella med- lemmarnas handlande, däribland men inte begränsat till kvinnliga familjemedlemmars kyskhet och oskuld samt deras faktiska och påstådda beteende i förhållande till sådana ideal. Att det ska vara fråga om en familjs eller släkts heder framgår av lagtexten. Begreppen avses i vid bemärkelse. Hedersrelaterad brotts- lighet kan dock förekomma även inom etniska, kulturella eller reli- giösa grupperingar som i formell mening inte knyts samman genom familje- eller släktband men vilkas medlemmar betraktar varandra som familj eller släkt, t.ex. klaner. Bestämmelsen inrymmer därför även en annan liknande grupps heder, dvs. med familjen eller släkten jämförbara kollektiv. Det kan vidare förekomma fall då det endast är en persons uppfattade heder i en grupp som anses påverkad och som har föranlett brottsligheten – det kan t.ex. vara fråga om ett familje- överhuvuds anseende. Även dessa fall omfattas av lagtexten. Den familjs, släkts eller grupps heder som motivet knyter an till behöver inte vara gärningspersonens egen. Inte heller i de fall då brottet har begåtts för att bevara eller återupprätta en enskild per- sons heder behöver det vara fråga om gärningspersonens egna an- seende. Av lagtexten framgår därför att det räcker att det är fråga om en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Genom formuleringen bevara eller återupprätta träffas såväl brott vilka begås för att motverka att hedern skadas eller förloras som brott vilka begås när hedern redan anses skadad eller förlorad, dvs. i efterhand i syfte att återupprätta personens, familjens, släktens eller gruppens anseende. 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar En förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare ensam 1.vid åtgärder som endast avser måls beredande, 2.vid förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av en annan förvaltningsrätt, 3.vid beslut som endast avser rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende, och 4.vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål. Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av fullsutten rätt, är en förvaltningsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid beslut som inte innefattar prövning av målet i sak. Åtgärder som endast avser beredandet av ett mål och som inte är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna domare, får utföras av någon annan som har tillräcklig kunskap och erfarenhet och som är anställd vid en allmän förvaltningsdomstol, en allmän domstol eller en hyresnämnd. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regerings- formen meddela närmare föreskrifter om detta. Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande i sak av 1.mål av enkel beskaffenhet, 2.mål om bevissäkring och betalningssäkring enligt skatteför- farandelagen (2011:1244), om besiktning enligt fastighetstaxerings- lagen (1979:1152), om en uppgifts eller handlings undantagande från kontroll enligt skatteförfarandelagen eller någon annan skatteför- fattning, 3.mål om omhändertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, mål om vård i en- skildhet enligt 15 b § samma lag, mål om avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 § samma lag, mål om tillfälligt utreseförbud enligt 31 a § samma lag, mål om omedel- bart omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av miss- brukare i vissa fall, mål om vård i enskildhet eller avskildhet enligt 34 § samma lag, mål om vård i enskildhet enligt 14 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, mål om avskildhet enligt 17 § samma lag, mål om tillfällig isolering enligt 5 kap. 3 § smitt- skyddslagen (2004:168), mål enligt 12 § första stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket 3–5 och 9 när det gäller de fall då vården inte har förenats med särskild utskrivningsprövning eller 6 lagen (1991:1129) om rätts- psykiatrisk vård, mål om förvar och uppsikt enligt utlänningslagen (2005:716), mål enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., mål enligt fängelselagen (2010:610) och mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 4.mål enligt folkbokföringsförfattningarna, mål om preliminär skatt eller om anstånd med att betala skatt eller avgifter enligt skatte- författningarna, 5.mål enligt lagen (2016:1145) om offentlig upphandling, lagen (2016:1146) om upphandling inom försörjningssektorerna, lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner eller lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, 6.mål som avser en fråga av betydelse för inkomstbeskattningen, dock endast om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ social- försäkringsbalken, 7.mål enligt lagen (2004:629) om trängselskatt, och 8.mål enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem och lagen (2013:311) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. I paragrafen behandlas när en förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare ensam. Genom ändringen i fjärde stycket 3 får även mål om tillfälligt utreseförbud enligt de nya bestämmelserna i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) (se 10.4 nedan) avgöras av en domare. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.4. 10.3Förslaget till lag om ändring i passlagen (1978:302) Passansökan ska avslås, om 1.bestämmelserna i 6 § inte har iakttagits och sökanden inte har följt uppmaningen att avhjälpa bristen, 2.ansökan avser pass för barn och barnets vård- nadshavare inte har lämnat medgivande och det inte finns synnerliga skäl att ändå utfärda pass, 3.sökanden är anhållen, häktad eller underkastad övervakning enligt 24 kap. 4 § första stycket eller reseförbud eller anmälningsskyldighet enligt 25 kap. 1 § samma balk, 4.sökanden är föremål för ett beslut om övervakningsåtgärder enligt 2 kap. 1 § lagen (2015:485) om erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen och åklag- are inte har lämnat medgivande, 5.sökanden är föremål för en uppföljningsförklaring som avser en övervakningsåtgärd enligt 3 kap. 3 § 3–5 lagen (2015:485) om erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen och åklagare inte har lämnat medgivande, 6.sökanden är efterlyst och ska omhändertas vid anträffandet, 7.sökanden genom en dom som har fått laga kraft har dömts till frihetsberövande påföljd, som inte har börjat verkställas, och det finns sannolika skäl att anta att han eller hon har för avsikt att undandra sig verkställigheten, 8.sökanden avtjänar fängelsestraff och den sammanlagda tiden att avtjäna är fängelse och sökanden inte har villkorligt frigivits, 9.sökanden genomgår sluten ungdomsvård och den samman- lagda vårdtiden är , 10.sökanden genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskriv- ningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, 11.sökanden enligt 2 kap. 12 § eller 6 kap. 6 § konkurslagen (1987:672) är ålagd att lämna ifrån sig sitt pass eller förbud att ut- färda pass för sökanden har meddelats enligt samma bestämmelser, eller 12.sökanden är underkastad ett utreseförbud eller tillfälligt utrese- förbud enligt 31 a och 31 e §§ lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga. Paragrafen innehåller en uppräkning av hinder mot bifall till pass- ansökan. Punkt 12 är ny och medför att en passansökan även ska avslås om ett utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud enligt de nya bestämmelserna i (se 10.4 nedan) gäller för sökanden. Över- vägandena finns i avsnitt 6.5.3 och 6.5.6. så länge antingen ett utreseförbud eller ett tillfälligt utreseförbud består. Om en socialnämnd eller domstol beslutat att ett utrese- förbud eller ett tillfälligt utreseförbud ska upphöra eller upphävas ska passansökan inte avslås. Passansökan ska inte heller avslås i de situationer då ett utreseförbud eller ett tillfälligt utreseförbud av andra skäl har upphört men något särskilt beslut därom inte har fattats av socialnämnd eller domstol. I 31 c § tredje stycket LVU föreskrivs att ett utreseförbud upphör när barnet fyller och enligt 31 d § i samma lag upphör ett sådant förbud när ett beslut enligt 21 a § första stycket 1–9 LVU har verkställts. Vidare upphör ett tillfälligt utreseförbud enligt 31 h § första stycket LVU om 1) an- sökan om utreseförbud inte har gjorts inom den tid som anges i § LVU, 2) när rätten avgör frågan om utreseförbud, eller 3) senast när barnet fyller . Det måste således ankomma på passmyn- digheten att försäkra sig om att ett meddelat utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud fortfarande består. Av det ovan sagda framgår det att passhinder enligt punkt 12 inte under några förhållanden kan föreligga om barnet har hunnit fylla . Skall passansökan ej avslås enligt 7 § men framkommer i ärendet att sökanden är skäligen misstänkt för ett brott, för vilket inte är före- skrivet lindrigare straff än fängelse , skall passmyn- digheten underrätta den som leder förundersökningen. Pass får i så- dant fall ej utfärdas innan har förflutit från det underrättel- sen lämnades, med mindre undersökningsledaren medger det. Vad som sägs i första stycket ska även gälla om sökanden är skäligen misstänkt för äktenskapstvång eller barnäktenskapsbrott enligt 4 kap. 4 c § eller brott enligt 2 § andra stycket lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor eller försök, förberedelse eller stämpling till något av dessa brott. Paragrafen reglerar i vilka fall passmyndigheten ska underrätta för- undersökningsledaren så att denne kan ta ställning till om straff- processuella tvångsmedel såsom anhållande, häktning eller reseför- bud är påkallade. Genom ett nytt andra stycke utvidgas underrättelse- plikten till att även omfatta misstankar om äktenskapstvång och det av utredningen föreslagna barnäktenskapsbrottet enligt 4 kap. 4 c § samt brott enligt 2 § andra stycket lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor eller försök, förbered- else eller stämpling till något av dessa brott. På så sätt underlättas de praktiska möjligheterna för en förundersökningsledare att ingripa med tvångsmedel i dessa fall. Eftersom andra stycket även täcker försök, förberedelse eller stämpling ökar chanserna att t.ex. ett rese- förbud (men även anhållande och häktning) kan ha en preventiv verkan på så sätt att den misstänkte hindras från att föra iväg målsäganden i syfte att brottet ska fullbordas utomlands. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.6. skall återkalla gällande pass, om 1.passinnehavaren har förlorat eller efter ansökan har befriats från sitt svenska medborgarskap, 2.passet avser barn och barnets vårdnadshavare eller, om barnet vistas här i landet och står under vårdnad av båda föräldrarna, en av dem begär att passet skall återkallas och det inte finns synnerliga skäl mot återkallelse, 3.passinnehavare, som är efterlyst och skall omhändertas omedel- bart vid anträffandet, uppehåller sig utomlands och det av särskilda skäl är motiverat att passet återkallas, 4.passinnehavaren genom en dom som har vunnit laga kraft har dömts till frihetsberövande påföljd, som inte har börjat verkställas, och det finns sannolika skäl att anta, att han eller hon har för avsikt att undandra sig verkställigheten, 5.passinnehavaren avtjänar fängelsestraff och den sammanlagda tiden att avtjäna är fängelse och innehavaren inte har villkorligt frigivits, 6.passinnehavaren genomgår sluten ungdomsvård och den sam- manlagda vårdtiden är , 7.passinnehavaren genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, 8.hinder mot bifall till passansökan enligt 7 § förelåg vid tiden för passets utfärdande och hindret fortfarande består, 9.annan än den för vilken passet är utställt förfogar över passet, eller 10.passinnehavaren är underkastad ett utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud enligt 31 a och 31 e §§ lagen (1990:52) med särskilda be- stämmelser om vård av unga. Särskilt pass skall dessutom återkallas, när de skäl som har för- anlett passets utfärdande inte längre finns. Vad som sägs i första stycket 2 skall inte gälla i det fall pass ut- färdats utan vårdnadshavares medgivande enligt 11 § andra stycket. Paragrafen innehåller en uppräkning av i vilka fall passåterkallelse ska ske. Punkt 10 är ny och medför att pass även ska återkallas om ett utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud enligt de nya bestämmel- serna i LVU (se 10.4 nedan) gäller för sökanden. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.3 och 6.5.6. Se vidare författningskommentaren till 7 §. får besluta att pass skall omhändertagas, om 1.fråga om återkallelse av passet enligt 12 § första stycket 2, 4 eller 10 har uppkommit och fara föreligger att passinnehavaren reser ut ur landet innan beslut om återkallelse hinner meddelas, 2.framställning enligt 24 eller 25 § har beslutats och fara före- ligger att passinnehavaren reser ut ur landet innan fråga om återkall- else av passet eller begränsning av dess giltighet har slutbehandlats. Bestämmelserna i 17 § tillämpas också när beslut om omhänder- tagande har meddelats enligt första stycket. Om pass som omhändertagits enligt första stycket 1 ej återkallats inom efter passets omhändertagande, skall innehavaren beredas tillfälle att återfå passet. Pass som omhändertagits enligt första stycket 2 skall förvaras av passmyndigheten till dess frågan om återkallelse eller begränsning har avgjorts slutligt. Paragrafen behandlar omhändertagande av pass. Enligt första stycket 1 får ett pass i vissa fall omhändertas om fara föreligger att passinne- havaren reser ut ur landet innan beslut om återkallelse hinner med- delas. Genom ändringen i detta stycke får pass även omhändertas av sagda skäl om fråga om återkallelse av passet har uppkommit p.g.a. ett utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.6. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga Genom lagändringarna införs regler om utreseförbud för barn i lag- stiftningen. Eftersom bestämmelserna införlivas i LVU blir de be- fintliga lagrummen i 1 § femte stycket samt 33, 36 och 38 §§ tillämp- liga även när det gäller frågor om utreseförbud utan att dessa behöver ändras. Vad som anges i lagen om den unge blir i frågor om utrese- förbud dock endast tillämpligt i förhållande till barn . Reglerna om utreseförbud har lagts till efter den befintliga bestäm- melsen om läkarundersökning i 32 § och består av de nya paragraf- erna 31 a–31 h §§. Vidare har tillägg gjorts i de befintliga lagrummen i 1, 34, 35, 37 och 39–41 §§. Avslutningsvis har en ny straffbestäm- melse införts genom 45 §. Även två nya mellanrubriker har införts före 31 a och 44 §§ (utreseförbud och straff). Insatser inom för barn och ungdom ska göras i sam- förstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453). Insatserna ska präglas av respekt för den unges människovärde och integritet. Den som är ska dock beredas vård enligt denna lag, om någon av de situationer som anges i 2 eller 3 § föreligger och det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när den unge har fyllt , av honom eller henne själv. Vård med stöd av 3 § får även beredas den som har fyllt 18 men inte , om sådan vård med hänsyn till den unges behov och per- sonliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke. Vissa andra åtgärder får vidtas utan samtycke enligt 22, 24 och 31 a §§. Vid beslut enligt denna lag ska vad som är bäst för den unge vara avgörande. Fjärde stycket i den inledande paragrafen har ändrats så att det fram- går att frågor om utreseförbud enligt en ny 31 a § ingår i lagstift- ningen. Som påpekats inledningsvis blir 1 § femte stycket tillämplig vid beslut enligt de nya bestämmelserna om utreseförbud, vilket inne- bär att barnets bästa ska vara avgörande även i dessa fall. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.5.3 och 6.5.4. En ny mellanrubrik har införts före 31 a §. Om det finns risk för att den som är förs utomlands i syfte att ingå äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse eller köns- stympas ska ett sådant barn i skyddande syfte förbjudas att lämna (utreseförbud). Paragrafen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.3 och 6.5.4. Av bestämmelsen framgår att ett barn ska meddelas ett förbud att lämna landet om det finns risk för att det förs utomlands i syfte att ingå äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse eller könsstympas. Bestämmelsen tar sikte på att ett barn förs utomlands i något av de angivna syftena. Härmed avses att någon annan än barnet själv för ut detta ur landet, genom att resa med barnet eller på något annat sätt aktivt verka för en sådan resa, t.ex. anordna eller planera denna. Bestämmelsen är även tillämplig i de fall barnet medverkar till att föras utomlands genom en sådan resa. Däremot omfattas inte helt självständiga resor vilka sker på barnets initiativ utan inblandning från någon annan. Sådana utlandsresor torde dock vara ovanliga och främst komma i fråga om två underåriga planerar att resa iväg för att frivilligt gifta sig. Enligt utredningen framstår det inte som tillräck- ligt skyddsvärt att förhindra sådana resor. Därmed bör man inte heller bedöma ett sådant fall som att den ena av de tilltänkta makarna för den andra utomlands och vice versa. Om det däremot är fråga om en vuxen person som har för avsikt att resa utomlands med en under- årig person för att ingå äktenskap med denna är bestämmelsen tillämp- lig. Att barnet riskerar att föras utomlands för att ingå äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse omfattar både civilrättsligt giltiga äktenskap och äktenskapsliknande förbindelser. Sistnämnda begrepp har samma innebörd som i 4 kap. 4 c § andra stycket . Något krav på att barnet ska tvingas ingå äktenskapet eller den äkten- skapsliknande förbindelsen eller på annat sätt förmås därtill uppställs inte. Även ett giftermål som barnet samtycker till omfattas alltså, vilket grundar sig på att barn inte bör tillerkännas förmågan att ta ställning till dess långtgående rättsverkningar. I sådana patriarkala familjer och släkter i vilka barnäktenskap oftast förekommer finns det vidare anledning att ifrågasätta att barnet frivilligt gifter sig även om det inte tvingas eller på annat sätt förmås att ingå äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse. Av samma anledning är det rim- ligt att betrakta det som att barnet förs utomlands även när barnet samtycker till detta, om t.ex. någon i barnets familj eller släkt ska resa med barnet eller har planerat eller tagit initiativ till resan etc. Risken för att barnet könsstympas utomlands avser brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor.