sou · H6B314 · 2018-02-28 00:00:00 — Då underrättades om att AS fortfarande arbetade heltid. I beslut samma månad meddelade att hennes preliminära sjukersättning minskades till noll kronor för resterande del av året på grund av inkomsten. hade AS genomgått en besvärlig skilsmässa som bl.a. gjort att hon känt sig tvingad att En genomgång av rättspraxis arbeta heltid för att hålla sig borta från den gemensamma bostaden och att be banken att inte skicka kontoutdrag eftersom exmaken sökte igenom hennes bankaffärer och undanhöll hennes post. Tingsrätten dömde AS för bidragsbrott. Efter överklagande ogillade hovrätten åtalet. Hovrätten konstaterade att det måste finnas stöd i lag eller för- ordning för att straffansvar ska inträda för en underlåtenhet att anmäla ändrade förhållanden. hade beslutat att minska inkomsten till noll pga. heltidsarbete. Eftersom fortsatte att arbeta heltid ifrågasatte hovrätten vilka ändrade förhållanden som hon enligt lag varit skyldig att anmäla. Att det av Försäkrings- kassans informationsblad framgick att en ansökan om steglös av- räkning skulle lämnas in för varje kalenderår kunde enligt hovrätten inte anses medföra att underlåtenheten att lämna in en sådan an- sökan för den aktuella perioden skulle vara straffbar. Hovrätten hade ingen anledning att ifrågasätta uppgifterna om AS:s personliga om- ständigheter och levnadsförhållanden . Under alla förhållanden fanns det mot dessa uppgifter varken någonting i utredningen som visade att AS medvetet eller med någon form av uppsåt som omfattades av åtalet underlät att an- mäla ändrade förhållanden till . Hovrätten för Nedre , dom i mål B 441-11 FS åtalades bl.a. för bidragsbrott med påstående om att han vid fem tillfällen uppsåtligen lämnat oriktiga uppgifter i en ansökan om arbets- löshetsersättning och på så sätt orsakat att ekonomisk ersättning om sammanlagt felaktigt betalats ut till honom. Han skulle då ha uppgett sig vara helt arbetslös trots att han fått föräldrapenning. De faktiska uppgifterna var parterna överens om. Frågan var om FS agerat uppsåtligen eller grovt oaktsamt. FS menade att han inte läste ansökningshandlingarna ordentligt och uppfattade därför inte att han inte skulle markera att han var arbetslös när han hade för- äldrapenning. Han kryssade i att han var arbetslös eftersom han sökte arbete. Enligt FS skötte hans f.d. hustru alla kon- takter med myndigheter och talade om för honom hur han skulle fylla i ansökningarna. Han förstod att något var fel först när han En genomgång av rättspraxis upptäckte att han fått dubbla utbetalningar till sitt konto. Enligt FS tog han då kontakt med a-kassan och påtalade detta. Tingsrätten dömde FS för vårdslöst bidragsbrott. Efter över- klagande – där åklagaren yrkade att FS skulle dömas för bidrags- brott och ogilla åtalet för vårdslöst brott eftersom det var preskri- berat – ändrade hovrätten tingsrättens dom och ogillade åtalet. Hovrätten konstaterade att även om det fanns mycket som talade för att FS insåg att han lämnade oriktiga uppgifter till a-kassan var hans uppgifter inte så osannolika att de kunde lämnas utan avse- ende. Hovrätten pekade också på att utbetalningen av föräldrapen- ning för juli månad skedde först i sep- tember. Detta gav i viss mån stöd åt FS:s uppgifter och förklarade varför det dröjde innan han reagerade på att han fick dubbla ersättningar. Vid en samlad bedömning fann hovrätten, i likhet med tingsrätten, att det inte var visat att FS lämnat de oriktiga uppgif- terna med uppsåt att felaktigt få ut ersättning från a-kassan. , dom i mål B 7464-09 PSM åtalades för bidragsbrott med påstående om att han lämnat oriktiga uppgifter till socialförvaltningen genom att i ansökningar om ekonomiskt bistånd under underlåtit att uppge att han haft inkomster och därigenom orsakat fara för att socialbidrag betalats ut med för högt belopp. Sammanlagt skulle ha betalats ut felaktigt. Av utredningen framgick att PSM inte informerat om att han haft inkomster från pokerspel på Internet samt att han fått socialbidrag utbetalt med för höga belopp enligt vad som på- ståtts. PSM berättade att han läst igenom pappren som han skrev under och att han förstod att inkomster skulle redovisas i ansökan. Däremot insåg han inte att vinster från pokerspel var en sådan in- komst och förnekade därför att han haft uppsåt till bidragsbrott. Tingsrätten ogillade åtalet. I fråga om uppsåtet konstaterade tings- rätten att det avgörande var vilken kunskap och uppfattning PSM haft om sin skyldighet att lämna uppgifter. När den enskildes in- sikter ska bedömas är det av särskild betydelse att de blanketter som används måste vara utformade på ett sådant sätt att det för förmånstagaren är tydligt vilka uppgifter som ska lämnas i fråga om En genomgång av rättspraxis exempelvis inkomster och liknande (se prop. 2006/07:80, s. 80). Av den sanningsförbindelse som PSM undertecknat framgick att i be- greppet inkomster ingick alla former av inkomster och tillgångar. Mer än 25 olika former av ersättning räknades upp i dokumentet. Det förhållande att spel- eller lotterivinster över huvud taget inte nämndes talade enligt tingsrätten i viss mån för att PSM inte för- stått att pokervinster skulle redovisas som inkomst. Till detta kom att PSM självmant berättat för om sitt pokerspel, vilket han knappast skulle ha gjort om han haft för avsikt att lura social- tjänsten att betala ut för höga belopp till honom. Vid en samlad bedömning fann tingsrätten att PSM saknat uppsåt i förhållande till att vinsterna skulle redovisas som inkomst. Sedan domen överklagats instämde hovrätten i tingsrättens be- dömning och fastställde domen. , dom i mål B 7404-09 MD åtalades för bidragsbrott med påstående om att han vid sex tillfällen underlåtit att anmäla förändrade förhållanden, som han varit skyldig att anmäla enligt lag eller förordning, då han inte upp- lyst om att hans inkomster ökat. Detta skulle ha lett till att socialbidrag betalats ut till honom med ett för högt belopp om . Av utredningen framgick att MD i samband med att han an- sökte om socialbidrag undertecknade en s.k. sanningsförsäkran. Där fanns information om sökandens skyldighet att informera om sina inkomst- och arbetsförhållanden samt ändringar i dessa. MD hade sedan ansökt om och fått socialbidrag. Ansöknings- handlingarna hade upprättats av handläggare vid och undertecknats av MD. för den första ansökan hade MD uppdrag av kommunen som kontaktperson för en person med ett arvode om netto. Han kom därefter att få flera så- dana uppdrag, vilket innebar att hans månadsinkomst ökade. I ansök- ningarna för den tid som omfattades av åtalet angavs dock månads- inkomsten fortfarande till netto. Det ledde till utbetalat socialbidrag med det för höga belopp som påståtts. MD berättade att han upplevde att kommunen kände till mer om hans förhållanden än han själv gjorde och menade att han inte En genomgång av rättspraxis Om han misstänkt att han fått ett alltför högt socialbidrag skulle han genast ha underrättat kommunen om detta. Tingsrättens majoritet ogillade åtalet. Två ledamöter var dock skiljaktiga och ville döma MD för bidragsbrott. I fråga om uppsåtet konstaterade tingsrätten att det belopp som utbetalats för mycket varit förhållandevis blygsamt. Beloppen i sig var så- ledes inte så pass stora att MD redan på den grunden måste ha för- stått att bidraget varit för högt. Samtliga ansökningshandlingar har upprättats av handläggare inom och MD hade inte haft någon annan uppdragsgivare än kommunen. Mot den bakgrun- den framstod hans påstående om att han utgått från att handläg- garna kände till hans nya inkomst och självmant ändrade inkomst- uppgiften som rimlig. Visserligen hade handläggaren gått igenom blanketten med MD vid varje ansökningstillfälle. Rätten ifrågasatte dock inte MD:s uppgifter om sitt hälsotillstånd (att han led av en djup depression, försökte undvika allt pappers- arbete och skrev på blanketterna utan att fundera närmare på innehållet, vår anmärkning) och att det lett till att han inte uppmärksammat att inkomstuppgiften i blanketten inte längre var korrekt. Tingsrätten fanns att det inte var tillförlitligen utrett att underlåtenheten varit uppsåtlig. Efter överklagande fastställde hovrätten tingsrättens dom. , dom i mål B 7617-09 JM åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott med påstående om i huvudsak att han vid åtta tillfällen lämnat oriktiga uppgifter till företrädare för en kommun och på så sätt orsakat fara för att en ekonomisk förmån felaktigt betalats ut med . De oriktiga uppgifterna skulle ha bestått i att han förtigit att han fått en skadeståndsutbetalning om . Åtalet omfat- tade även ett påstående om bedrägeri avseende tre tillfällen innan bidragsbrottslagen trätt i kraft. Utredningen visade att JM ansökt om och fått försörjningsstöd enligt vad som påståtts, att han fått en försäkringsersättning om och att han inte tagit upp den i ansökningarna trots att det av blanketterna framgått att ”ALL annan inkomst/skade- stånd, arv, livränta etc.” skulle anges. Att JM inte redovisat ersätt- En genomgång av rättspraxis ningen förklarade han med att han inte såg det som inkomst utan en ideell ersättning för förlusten av ett öga. Tingsrättens majoritet dömde JM enligt åtalet. Ordföranden var dock skiljaktig och ville ogilla åtalet. Efter överklagade ogillade hovrätten åtalet. Hovrätten ansåg att uppgifterna om hur JM sett på ersättningen fick stöd framför allt av omständigheterna i samband med att den kom till kommunens kännedom. Det var nämligen JM själv som tog kontakt med social- förvaltningen i samband med att hans far skulle köpa en bostadsrätt till honom. JM visade då upp ett skattebesked av vilket det fram- gick att han hade ekonomiska tillgångar och ränteinkomster. Att JM självmant skulle ha lämnat denna information till socialförvalt- ningen om han medvetet undanhållit att han fått en försäkringsersättning föreföll enligt hovrätten osannolikt. Samman- taget var det inte visat att JM haft uppsåt att lämna oriktiga uppgifter. Han hade heller inte agerat grovt oaktsamt. 7.6Brister i utredningen som skäl till frikännande domar I avsnittet redovisar vi avgöranden där domstolen funnit att utred- ningen inte varit tillräcklig för att kunna meddela en fällande dom. Målen har kommit till vår kännedom i samband med de övriga sök- ningar vi gjort under arbetet med praxisgenomgången. , dom i mål B 10578-16 ET åtalades för bidragsbrott med påstående om att han i ansökan om ekonomiskt bistånd vid tolv tillfällen lämnat oriktiga uppgifter till en kommun genom att utelämna uppgift om inkomst från för- säkringsbolag, vilket innebar att sammanlagt betala- des ut felaktigt till honom. Av utredningen framgick att ET ansökt om och fått utbetalat de belopp som påståtts, att han fått ersättning från sitt försäkringsbolag med sammanlagt samt erhållit livränta med därefter. ET hade inte redovisat några tillgångar i ansökningarna om bistånd och inte heller inkomsterna från försäkringsbolaget, trots att En genomgång av rättspraxis han informerats om att försäkringsutbetalningar var sådana inkoms- ter som skulle uppges vid ansökan. Tingsrätten dömde ET för bidragsbrott. Efter överklagande änd- rade hovrätten tingsrättens dom och dömde ET för bidragsbrott vid endast tre tillfällen. När det gällde de tre första ansökningarna menade hovrätten att ET med hänsyn till blanketternas utformning måste ha insett att han var skyldig att uppge åtminstone en av de utbetalningar som skett från försäkringsbolaget. Det var därför be- visat att ET uppsåtligen lämnat oriktiga uppgifter vid dessa ansök- ningar, vilket lett till att bidrag felaktigt utbetalats till honom. Vid de senare ansökningarna var det däremot inte bevisat att ET förstått att inkomsterna från utbetalningarna fortfarande skulle redovisas och han hade därför inte uppsåtligen lämnat felaktiga uppgifter i den delen. När det gällde utbetalningen av livräntan fann hovrätten att ET visser- ligen insett att han var skyldig att redovisa den, men det var inte utrett i vilken grad livräntan i sig skulle ha påverkat hans rätt till bidrag. Vid hovrättens huvudförhandling yrkade åklagaren därför att ET inte skulle dömas för bidragsbrott om hovrätten skulle finna att det bara var utlämnandet av livräntan som kunde läggas honom till last. Hovrätten ogillade därför åtalet när det gällde de nio senare an- sökningstillfällena som avsåg livräntan. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 247-16 JJ åtalades för bidragsbrott vid elva tillfällen med påstående om att han lämnat oriktiga uppgifter om sin arbetslöshet och på så sätt orsakat att ersättning felaktigt har utbetalats med sammanlagt avseende . De oriktiga uppgifterna skulle ha bestått i att JJ på elektroniska kassakort lämnat felaktiga uppgifter om att han varit arbetslös när han utan avbrott haft heltidsanställning som oppositionsråd i en kommun med en månadslön om . JJ förnekade brott. Tingsrätten dömde JJ enligt åtalet, med undantag för ett tillfälle där gärningen var preskriberad. Efter överklagande ogillade hovrätten åtalet i sin helhet. Uppdraget var en sådan sysselsättning som JJ borde ha informerat arbetslös- hetskassan om i samband med att han anmälde arbetslöshet efter att En genomgång av rättspraxis hans anställning som lärare upphörde och hade inneburit att JJ inte varit helt arbetslös. När han ändå markerade att han var arbetslös på de kassakort som han gav in till arbetslöshetskassan hade han lämnat oriktiga uppgifter. Frågan var om han genom sina oriktiga uppgifter orsakat att ersättning felaktigt har betalats ut till honom med de belopp som åklagaren har gjort gällande. Hovrätten menade att utred- ningen inte tillät någon säker slutsats om vilken följd det hade fått för hans rätt till arbetslöshetsersättning om a-kassan hade fått känne- dom om hans politiska uppdrag innan kassan beslutade att betala ut ersättning till honom. Det kunde därför inte uteslutas att JJ kunde ha haft rätt till viss ersättning även om a-kassan hade beaktat hans politiska uppdrag. Varje felaktig utbetalning av ersättning, som ska betraktas som ett brott, hade i sådant fall kunnat uppgå till ett så begränsat belopp att gärningarna – trots systematiken – skulle kunna vara att bedöma som ringa brott. Brotten skulle då vara preskribe- rade. Under dessa förhållanden fann hovrätten att åtalet i sin helhet skulle ogillas. Hovrätten för , dom i mål B 799-15 I-L S åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott. Det som lades henne till last var sammanfattningsvis att hon vid tre till- fällen lämnat oriktiga uppgifter eller underlåtit att anmäla ändrade förhållanden genom att hon inte tagit upp samtliga sina förtroende- uppdrag och inte informerat om en halvtidstjänst som ombudsman. På så sätt hade felaktigt kommit att utbetalas till henne i arbetslöshetsersättning från en viss arbetslöshetskassa. Det vårdslösa brottet avsåg, med beaktande av preskriptionsreglerna, en av de tre aktuella utbetalningarna med . Åklagaren lade ned åta- let beträffande ytterligare fyra efterföljande betalningar, då det inte längre förelåg tillräckliga skäl för åtalet och gärningarna inte om- fattades av uppsåt. I-L S förnekade gärningarna och begärde frikännande dom i de nedlagda delarna. Av utredningen framgick att I-L S som åtalet avsåg ansökte om arbetslöshetsersättning från den aktuella arbets- löshetskassan. Ansökan ledde till ett flertal utbetalningar av arbets- löshetsersättning. I samband med ansökan anmälde hon skriftligen En genomgång av rättspraxis att hon hade ett politiskt uppdrag som gruppledare. I-L S hade vidare flera andra politiska uppdrag samt från en viss angiven tidpunkt en halvtidsanställning som ombudsman för ett politiskt parti. Tingsrätten meddelade frikännande dom i de nedlagda delarna och dömde I-L S för bidragsbrott enligt åtalet. Efter överklagande ogillade hovrätten åtalet. Hovrätten konsta- terade att på de blanketter som I-L S lämnat till arbetslöshetskassan hade ett flertal av hennes politiska uppdrag och hennes halvtidsan- ställning inte antecknats. Det var uppgifter som hon enligt 47 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring varit skyldig att lämna. Enligt I-L S hade hon dock i telefonsamtal med vissa namngivna personer vid a-kassan informerat om samtliga sina förtroendeupp- drag och sin halvtidstjänst. Hovrätten framhöll att det av förarbe- tena till bidragsbrottslagen framgår att det inte finns något formkrav för lämnande av uppgifter och att dessa således kan lämnas såväl skriftligen som muntligen (se prop. 2006/07:80, s. 95). I-L S:s upp- gifter, som framför allt vann stöd av att hon på kassakort redovisat all den tid hon lagt ned på arbete och förtroendeuppdrag, var inte av det slaget att de kunde lämnas utan avseende. Enligt MR (an- ställd vid a-kassan som hörts som vittne på åklagarens begäran, vår anmärkning) som inte varit i kontakt med I-L S under ansöknings- processen, var arbetslöshetskassans handläggare väl insatta i regel- verket. De skulle därför inte ha gett I-L S de anvisningar som hon påstod sig ha fått och skulle ha antecknat hennes uppgifter i tjänste- anteckningar. Hovrätten konstaterade att inga av de handläggare som varit inblandade i ärendet hörts i målet, trots att ett flertal fanns namngivna i utredningen. Vittnets allmänna uttalanden om hand- läggarnas rutiner och kunskaper var inte tillräckliga för att motbevisa I-L S:s uppgifter om att hon informerat arbetslöshetskassan om samtliga sina förtroendeuppdrag och sin halvtidstjänst. Eftersom det inte var bevisat att hon lämnat oriktiga uppgifter eller underlåtit att anmäla ändrade förhållanden ogillades åtalet. , dom i mål B 9919-12 LL åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott, med påstående i huvudsak om att hon underlåtit att underrätta För- säkringskassan om ändrade förhållanden i och med att hon börjat En genomgång av rättspraxis arbeta och att därmed haft förbättrad arbetsförmåga. Detta skulle ha orsakat att sjukersättning och bostadstillägg utbetalats på fel- aktiga grunder med ett belopp om sammanlagt . Av utredningen framgick LL under fått sjuk- ersättning och bostadstillägg med det påstådda beloppet och att hon inte haft rätt till detta. LL menade att hon inte uppsåtligen låtit bli att anmäla till att hennes arbetsförmåga för- bättrats och att inkomsten ökat. Enligt LL hade hon haft tre olika handläggare hos , med vilka hon pratat om sin arbetsförmåga och sjukdom samt det erbjudande om heltidsanställning som hon fått. Tingsrättens majoritet ogillade åtalet. Efter överklagande – där åklagaren justerade åtalet till att bara omfatta bidragsbrott – fast- ställde hovrätten tingsrättens dom. Enligt hovrätten fanns ingen utredning som sade emot vad LL berättat, t.ex. hade inte de tjänste- män som handlagt hennes ärende hörts. Uppgifterna var inte av det slaget att de kunde lämnas utan avseende. Att det saknades journal- anteckningar hos om det möte som LL uppgett att hon haft med handläggaren vid en viss angiven tidpunkt uteslöt inte, menade hovrätten, att ett möte faktiskt kunde ha ägt rum. Det var därför inte bevisat att LL:s uppsåt omfattade att hon varit skyldigt att göra en anmälan till om sina ändrade förhållanden. Hovrätten över och , dom i mål B 3296-11 DS och hans hustru åtalades för bidragsbrott med påstående om att de lämnat oriktiga uppgifter eller inte anmält ändrade förhållan- den genom att de, som fått ekonomiskt bistånd, inte underrättat kommunen om att DS var näringsidkare och hade ett företag med intäkter samt att en son inte levt i hushållet utan varit placerad på ett ungdomshem. Åtalet omfattade och ett felaktigt utbetalat belopp om . Av utredningen framkom att DS och SS ansökt om och beviljats de aktuella ersättningarna, att DS var enskild när- ingsidkare och drev en pizzeria samt att företaget gick med förlust. Det framkom också att en av DS:s hemmavarande söner under En genomgång av rättspraxis perioden blev placerad på ungdomshem, men därefter fortfarande var folkbokförd på faderns adress. Tingsrätten dömde DS för bidragsbrott och ogillade åtalet mot SS. Efter att DS överklagat domen fastställde hovrätten tingsrät- tens domslut i ansvarsdelen. Hovrätten kom fram till att när DS i ansökningarna varken uppgav att han var näringsidkare och hade ett företag eller att sonen inte bodde i hushållet hade det inneburit att han lämnat oriktiga uppgifter och orsakat felaktig utbetalning med det påstådda beloppet. När det gällde uppgiften om företaget kom hovrätten fram till att det var fråga om ett uppsåtligt bidrags- brott. I fråga om sonens bosättning konstaterade hovrätten att det i den blankett om information om försörjningsstöd som DS under- tecknat angavs att sökanden i ansökan ska uppge de personer som är boende ”och/eller folkbokförda” på sökandens adress. Eftersom sonen efter omhändertagandet var fortsatt folkbokförd på DS adress var det enligt hovrätten inte styrkt att DS uppsåtligen lämnat oriktig uppgift eller underlåtit att anmäla ändrade förhållanden i den delen. , dom i mål B 4322-11 CNG åtalades för bidragsbrott, alternativt vårdslöst bidragsbrott, med påstående om att han underlåtit att anmäla ändrade förhållan- den till CSN, att han inte ett visst år längre stu- derade heltid och därmed inte hade rätt till studiemedel i den om- fattningen. På så sätt skulle han ha orsakat att studiemedel felaktigt utbetalats med sammanlagt till honom. Av utredningen framgick att CNG, när han uppbar studiemedel aktuellt år, inte hade tagit tillräckligt med poäng för att kunna läsa den kurs som han sökt studiemedel för under vår- terminen. CNG menade att han inte av grov oaktsamhet underlåtit att anmäla att han inte längre studerade heltid. Tingsrättens majoritet ogillade åtalet. Efter överklagande – där åklagaren justerat åtalet till att omfatta vårdslöst bidragsbrott – fast- ställde hovrättens majoritet tingsrättens dom. Hovrätten menade att varken åklagaren eller CNG närmare ut- vecklat vad de menade med att ”studera”. åklagaren mena att CNG inte har studerat eftersom han inte har registrerats på eller följt någon pågående kurs En genomgång av rättspraxis och därför skulle ha anmält till CSN att han inte följde kurserna på det sätt som förutsattes när han beviljades studiemedel . Enligt CNG hade han visst studerat på heltid under vår- terminen genom självstudier och inte trott att han därigenom gjort något som behövde anmälas till CSN. Hovrätten kunde inte hitta någon bestämmelse i lag eller för- ordning som klart och tydligt angav att CNG skulle anses ha minskat sin studieomfattning och som med- fört att han inte hade rätt till de studiemedel som betalades ut. Det saknades skäl att ifrågasätta att han ansåg sig studera heltid. Genom CSN:s beslut beviljades CNG studiemedel för studier under två terminer på aktuell utbildningslinje. I den information som tagits in i beslutet informerades CNG bl.a. om att han, för att kunna få studiemedel igen (hovrättens kursivering) behövde klara av 1,125 poäng , vilket motsvarar 45 poäng. Informationen gav enligt hovrätten intrycket av att prövningen om erforderliga studieresultat uppnåtts görs i efterhand när den studerande på nytt söker studiemedel. Att han trott sig med bibehållet studiemedel kunna läsa ikapp det han missat föregående år och tidigare samma termin tedde sig mot bakgrund av detta som i viss mån förståeligt. Hovrätten vägde in detta, att det var fråga om en otydlig och svårtillgänglig reglering och fann att underlåtenheten att anmäla eventuellt ändrade förhållanden i fråga om studier på heltid inte kunde anses som så grovt oaktsamt att det var fråga om ett vårdslöst bidragsbrott. Ett hovrättsråd var skiljaktig ifråga om motiveringen och menade att det såvitt har framkommit, inte fanns någon bestämmelse i lag eller förordning som föreskriver att CNG under de förhållanden som var aktuella i målet varit skyldig att göra en anmälan till CSN. Vid sådan bedömning brast det i en grundläggande förutsättning för straffansvar och åtalet skulle ogillas redan på denna grund. Hovrätten för Nedre , dom i mål B 384-10