sou · H5B367 · 2018-01-01 00:00:00 — Kopplingen mellan våldsbejakande extremism och kriminalitet, däribland våldsbrott, är alltså tidigare känd och är inte unik för vålds- Våldets polarisering i svenska städer bejakande islamistiska grupperingar, eller unikt för . Dock kan vissa individer genom att resa till konfliktområden ha skaffat sig en militärträning och erfarenhet som tidigare ansetts extremt sällsynt i . Enligt och Brå:s rapport ansågs brottsaktiva högerextremister i synnerhet ha en relativt god tillgång till legala och illegala vapen, inklusive ett begränsat förfogade över automatvapen och spräng- medel. Få hade dock mer avancerad militärutbildning än lumpen (& Brå, 2009:14). Till exempel så har flera medlemmar i nordiska motståndsrörelsen tidigare dömts för vapenbrott (Vergara, 2014). ”Tillgången på vapen och sprängmedel, våldskapital och erfarenhet av grovt våld gör dock att om tydlig avsikt uppstod skulle [vitmakts-]miljön allvarligt kunna skada delar av [det demokratiska samhällets grundläggande] funktioner”, samt utgöra ett allvarligt hot mot individer (& Brå, 2009:19). Analyser och bedömningar av illegal skjutvapenhandel har främst fokuserat på anslutningar till , i synnerhet före detta Jugosla- vien. Internationellt deltagande i utländska väpnade konflikter, inte bara i och , men också i östra , kan öppna nya kon- takter och nya vägar för förvärv av tyngre vapen av olika slag. Offent- lig information från polska gränsstyrkorna visar ett ökat antal vapen- beslag vid landgränsen till . I allmänhet skapar väpnade kon- flikter i EU:s närområde okontrollerade områden som är en grogrund för olika former av brott, inklusive människohandel. På så vis blev även delar av f.d. ett centrum för kriminalitet och smugg- ling av olika slag. har en rad myndigheter och inter- nationella organisationer, bland annat Europol, belyst risken för en ökad tillströmning av illegala vapen från konflikter i EU:s närområde. Förslag på framtida forskning Mot bakgrund av de senaste årens våldsutveckling finns det ett stort behov av att bättre förstå de aktuella säkerhetsaspekterna kopplade till svenska städer och urbanisering. forskning har fram- för allt lyft fram våldets polarisering som främsta trend i städers Våldets polarisering i svenska städer osäkerhet och konflikter. Den här korta litteraturöversynen har tagit ansats i våldets polarisering i svenska städer som delvis har lett till ökat gängvåld och en koncentration av våldsbrott i särskilt utsatta områden. Det är bland annat i den polariserade miljön som våldsbejakande extremism nu växer. En djupare analys av säkerhet i nordiska städer är ett relativt oprövat område för akademisk forskning. Det här kapitlet har dock försökt påvisa värdet av att bättre förstå fenomenet urbant våld och osäkerhet, att verka för att styrka orsakerna bakom och konsekven- ser av våldet samt att lyfta fram möjliga lösningar på identifierade problem. Denna typ av studier skulle med fördel kunna genom- föras interdisciplinärt. Detta skulle kunna möjliggöras genom ska- pandet av ett svenskt eller nordiskt forskningsnätverk som knyter samman forskare som arbetar inom området. Även om det finns viss forskning på så kallade överlappningar mellan kriminella miljöer och våldsbejakande extre- mism från bland annat och , är detta ett område där mycket forskning saknas, bland annat så saknas svenska fallstudier. Framtida forskningssatsningar skulle kunna öka kun- skapen om rörelsemönster mellan kriminella grupper och extre- mism, vad som motiverar människor att flytta från en kriminell miljö till en extremistisk miljö, samt vilka konsekvenser det kan ha för extremistiska miljöer om de i större utsträckning tilltalar krimi- nella individer. Tillgången på illegala vapen i har betydande effekter på våldsutfallet, bland annat har många skjutningar relativt till andra EU länder. Det saknas studier som kopplar samman krimina- litet, extremism och skjutvapen. Att sammanföra forskning om våldsam extremism, skjutvapentillgång och gängrelaterat våld kan vara en utgångspunkt för att utveckla en bättre förståelse för våld i svenska städer och en mer sammanhållen och integrerad strategi för att bekämpa säkerhetsutmaningar på stadsnivå. Utöver att kartlägga, beskriva, förstå och förklara säkerhets- utmaningar i svenska städer, bör framtida forskning ägna större upp- märksamhet åt olika strategier för att främja säkerhet i städer. Helt klart är att det redan finns en uppsjö av olika aktörer och initiativ. Bland annat kan framtida forskning inventera och utvärdera nuvarande program och strategier. Denna typ av forskning skulle underlättas ordentligt av ett nära samarbete mellan forskare och praktiker. Våldets polarisering i svenska städer , , Den ekonomiska ojämlikheten i (LO, 2016). , R., & , P. (2016). ’Criminal Pasts, Terrorist : European Jihadists and the New Crime Terror Nexus’, Perspective on Terrorism, vol. 10, nr 6, ss. 25–40. (Brå). (2012). Brottslighet och trygghet i , och : En kartläggning, 2012. (Brå). (2015). –omfattning, spridning och skador, Kortanalys 7, 2015. (Brå). (2015) Det dödliga våldet i –2014: En beskrivning av utvecklingen med särskilt fokus på skjutvapenvåldet (Rapport 2015:24). (Brå). (2016a). ’Brottsutveckling: Ungdomsbrottslighet’, statistik/brottsutvecklingen/ungdomsbrottslighet.html (Brå). (2016b). ’Brottsutveckling: Våld och misshandel’, statistik/brottsutvecklingen/vald-och-misshandel.html (Brå). (2016c). Hatbrott 2015: Statistik över polisanmälningar med identifierade hatbrottsmotiv och självrapporterad utsatthet för hatbrott (Rapport 2016:15). Danska , Bandepakke III Bander bag tremmer, 2017. Efendić, Negra, ’Kriminella söker hjälp: Måste från ’, , . Estrada, , ’Det ojämlika våldet’, i Öppet samtal om våldet: rätten till liv och säkerhet (, ). , ’Crime and criminal statistics, Table 1: Intentional homicide offences recorded by the , 2008–2014’, . (2014a). ’Current healthcare expenditure, 2014’, explained/index.php/File:Current_healthcare_expenditure, _2014_YB17.png Våldets polarisering i svenska städer (2014b). ’Total Government expenditure on social protection 2014’, explained/images/2/2d/Total_general_government_expenditure _on_social_protection%2C_2014_%28%25_of_GDP_%25_of_ total_expenditure%29.png , International Covenant on Civil and Political Rights: Human Rights Committee Concluding observations on the seventh periodic report of , CCPR/C/SWE/CO/7, . Galtung, (1969). ’Violence, Peace, and ’, , vol. 6, nr 3, ss. 167–191. (2015), Det dödliga våldet i –2014. , , , , . (2017). ’Residential Segregation from Generation to Generation: in Socio-Spatial Context Among Visible Minorities and the Majority Population in Metropolitan ’, Population, Space and Place, vol. 23: e2028. Delling, , ’: IS rekrytering från har förändrats’, , . , , , , , ’Explosion i lägenhet’, , 22/. Kirvesmäki, , ’Polisen beslagtog stor mängd automatvapen’, , . Listerborn, (2015). ’Geographies of the veil: violent encounters in urban public spaces in , ’, Social & Cultural Geography, vol. 16, nr 1, ss. 95–115. , (2004). ’and Insecurity: An Introductory Roadmap’, Environment & Urbanization, vol, 16, nr 2, ss. 1–14. , ’Equality’, 2014, , ’Income inequality data update: ’ jan. Våldets polarisering i svenska städer , ’Policy Brief : Inequality’, mar. , Indicators of Immigrant Integration 2015, . Parlamentarikerforum för lätta vapen-frågor, Rapport våld i – vikten av att bygga fredliga och inkluderande samhällen, Seminarium i , . PET , ’Militant islamistisk radikali- sering’, . Pirttisalo, , ’Svenska attacker med granater sticker ut i världen’, , . , Minska införseln av illegala skjut- vapen: Redovisning av regeringsuppdrag, . , Utsatta områden: sociala risker, kollektiv för- måga och oönskade händelser (dec. Project FIRE, Final Report: Fighting Illicit Firearms Trafficking Routes and Actors at European Level, feb. , Nationell strategi mot valdsbejakande̊extre- mism, Diarienummer: Ku2016/01651/D, 2016. Danska rikspolisen, Rockere og bander 2015, 2016. (), ’Rekordår och kriser – så har BNP ökat och minskat’, 2016. (), ’Andel arbetslösa i procent 15–’, 2005–2016. , , , , , , , ’Near-repeat shootings in contemporary to 2015’. (2017). , ’Polisens statistik: 40 skjutningar ’, . Säkerhetspolisen & Brå, Våldsam politisk extremism: antidemokra- tiska grupperingar på yttersta höger- och vänsterkanten (2009: 15). Säkerhetspolisen, ’Kontraterrorism: hot och hotbild’, , hotbild.html Våldets polarisering i svenska städer Takala, , Yaira, Looking at violence in the Nordic countries: Statistical Sources, Variations, Improving measurement (: 2009). Vergara, , ’Vapenbeslag hos Norska motståndsrörelsen’, EXPO, . 2014, norska-motstandsrorelsen_6744.html Wacquant, (1999). ’in the Coming Millennium’, , vol. 36, nr 10. ss. 1639–1647. Wilchen , och , , Bevægelser i og på tværs af ekstreme grupper og bande- og rockermiljøet: En kritisk undersøgelse og diskussion af ”Cross-over” (DPU, , 2017). , Ailsa (2004), ’violence: a guide to the literature’, Environment & Urbanization, vol, 16, nr 2, ss. 165–184. Öppet samtal om våldet: rätten till liv och säkerhet (Rundabordssamtal, , ). Författarens intervju med Nationellt Forensiskt Center, , . Författarens intervju med danska Rikspolisens Nationella Efterforskningscenter, , . 6Individuella riskfaktorer och riskbedömningar för våldsbejakande radikalisering: en översikt av forskningsläge och metoder Forskningen om individuella, personbaserade risk- och sårbarhets- faktorer för att utveckla och agera ut våldsbejakande radikalisering är påtagligt begränsad, särskilt i relation till den omfattande kunskap som finns om riskfaktorer för generellt våldsbeteende. finns det en överhängande risk för felaktiga slutsatser om existe- rande kunskap från våldsbeteende i allmänhet okritiskt tillämpas också på beteenden motiverade av våldsbejakande extremism. Detta kapitel försöker belysa forskningsläget kring individuella riskfak- torer för radikalisering och våldsbejakande extremism. Därutöver diskuterar vi hur säkra slutsatser man egentligen kan dra om orsaker utifrån observerade samband i förekommande forskningsstudier givet varierande felkällor eller förvrängningsfaktorer (eng: ”bias”). Flera föreslagna individbaserade riskmarkörer för våldsbejakande extremism; utbildningsnivå, social marginalisering och psykisk stör- ning bygger på tvärsnittsstudier av observationstyp med bristande kontroll av störfaktorer (eng: ”confounders”). Risken för felaktiga tolkningar ökar oftast påtagligt pga. förekomsten av familjära (genetiska och tidiga miljömässiga) störfaktorer. För bättre risk- bedömningar och riktade förebyggande insatser mot radikalisering och våldsbejakande extremism behövs därför tillräckligt stora stu- dier som med pålitliga mätningar följer individer och välvalda jäm- förelsegrupper . Individuella riskfaktorer och riskbedömningar för våldsbejakande radikalisering: … Radikalisering och våldsbejakande extremism uppstår inte ur ett vakuum, utan uppkommer i regel som en process i ett socialt sam- manhang i samverkan med andra individer (, 2012; Horgan, 2005). Denna process är dock inte så enkel att det bara finns ett sätt att radikaliseras; flertalet olika bidragande fakto- rer och utvecklingsvägar bidrar till detta mångfacetterade fenomen (Sageman, 2004; NYPD, 2007; Säkerhetspolisen, 2010; , 2014). Internet har ökat möjligheterna att leta upp och interagera med andra människor, även för den som har betydande svårigheter med socialt samspel. Trots detta radikaliseras även ensamagerande extre- mister i ett socialt sammanhang, om än oftast utan direkt socialt samspel med andra individer i miljön (Bakker & De Graaf, 2010). Vid andra typer av våldsbejakande extremism; exempelvis en mindre, huvudsakligen oberoende grupp eller ”cell” med terrorister, kan medlemmarna förstås vara radikaliserade redan då planeringen för specifika terrordåd påbörjas. Även denna process har dock ofta skett inom en organisation eller nätverk. Rättsvårdande myndigheters såväl som det övriga samhällets arbete, preventivt och vid arbete med avhoppare, kommer huvudsakligen att beröra enskilda indivi- der, och därför bara indirekt behöva värdera samspel med andra individer. Medan det polisiära förebyggande och utredande arbetet oftare fokuserar på hela grupper måste socialtjänst, kriminalvård och andra berörda myndigheter alltså hantera de enskilda indivi- derna som ingår i dessa nätverk. Detta gäller inte minst de jihadis- tiska radikaliserade individer som återvänder hem efter att ha rest till och stridit i och . Detta avsnitt utgörs av en narrativ översikt av publicerad forsk- ning och gör alltså inte anspråk på att vara systematisk. Vi har genomfört flera litteratursökningar efter veten- skapligt publicerade artiklar, monografier eller bokkapitel i forsk- ningsdatabaserna . Inga begränsningar beträffande publikationsår tillämpades; språken var engelska, svenska, danska, och norska och sökorden radicalis/zation, extremism, eller terrorism sammanfogat med risk factor(s). Enskilda studier kvalitetsgranskades inte enligt någon särskild bedömnings- modell. I första hand berodde detta på att vår genomsökning av fältet fann tre systematiska översikter av riskfaktorer beträffande våldsbejakande radikalisering (Lum, , 2006; , 2012; Scarcella, , 2016). SOU 2017:67 Individuella riskfaktorer och riskbedömningar för våldsbejakande radikalisering: … dessa tre rapporterar samstämmigt att det inte finns tillräckligt många välgjorda studier för att man ska kunna dra någorlunda säkra slutsatser om kausala orsaker till våldsbejakande radikalisering. Mot denna bakgrund föreföll det därför mindre meningsfullt att för vår egen del försöka tillskapa tid och resurs för en regelrätt systematisk översikt. Vi har här valt att använda oss av svenska Säkerhetspolisens de- finition av radikalisering: ”… den process som leder fram till att en person eller en grupp stödjer eller utövar ideologiskt motiverat våld för att främja en sak”. Avsnittet kommer inte att fokusera på extremism som social företeelse, utan på individers risker och sårbarheter. Sam- tidigt är det vår bestämda tolkning av litteraturen att de båda per- spektiven inte motsäger utan snarare kompletterar varandra. Organi- sering och extrem ideologi/uttolkning av religion är de viktigaste riskfaktorerna för våldsbejakande extremism men, vilket vi försöker beskriva senare, är det troligtvis inte slumpmässigt vilka individer som tar till sig och kan tänka sig agera på ett totalitärt och svart-vitt tänkande. I en kumulativ risk-/sårbarhetsmodell kommer indivi- duella risk- och skyddsfaktorer på individnivå att samspela med sociala och ideologiska/religiöst extrema faktorer vid utveckling av radikalisering och våldsbejakande extremism. Den första delen av kapitlet ger en överblick över den begränsade forskning som finns medan den andra delen översiktligt behandlar forskningsdesign och kausalitet (orsak/verkan-slutsatser). Den tredje delen utvärderar forskningen ur ett metodperspektiv medan den fjärde och sista inne- fattar några slutsatser och rekommendationer för framtida forskning och utvecklingsarbete i syfte att förbättra förståelse och förhind- rande av våldsbejakande radikalisering. För att förstå kapitelinnehållet bör man känna till vad som avses med en riskfaktor och hur dessa fungerar. En riskfaktor är en variabel (till exempel användning av alkohol eller andra substanser eller im- pulsivitet) som tidsmässigt föregår och ökar sannolikheten för ett visst utfall (exempelvis en våldshandling). Faktorn i sig behöver inte vara kausalt (dvs. med direkt orsak-verkan) kopplad till utfallet, utan associationen kan orsakas av andra underliggande faktorer, stör- faktorer (eng: ”confounders”), som egentligen är de som i det aktu- ella fallet bäst förklarar relationen mellan riskfaktorn och utfallet (Kraemer, Stice, Kazdin, Offord & Kupfler, 2001). Som exempel kan vi beskriva en störfaktor med en studie gällande psykossjukdomen Individuella riskfaktorer och riskbedömningar för våldsbejakande radikalisering: … schizofreni och våldsbrott (Fazel et al., 2009). Redan tidigare fanns forskningsresultat som visade att individer med schizofreni hade en påtagligt förhöjd risk att dömas för våldsbrott i jämförelse med övriga befolkningen. I Fazel och medarbetares (2009) studie framkom på likartat sätt att personer med schizofreni hade en fördubblad vålds- brottsrisk jämfört med normalbefolkningen. Men när sedan individer med respektive utan missbruk/beroende av alkohol och andra sub- stanser analyserades var för sig framkom en mer nyanserad bild. Schizofrena individer utan missbruk hade en överrisk på måttliga 1,2 gånger när dessa jämfördes med individer från normalbefolk- ningen (utan schizofreni och missbruk), medan risken var drygt 4 gånger högre bland dem med både schizofreni och missbruk jäm- fört med personer från normalbefolkningen (utan schizofreni men med missbruk). I korta drag kan det sägas att överrisken för vålds- brott bland individer med schizofreni i första hand drivs av en stör- faktor – i detta fall ett substansmissbruk. I samhällsviktiga frågor som våldsbejakande radikalisering är det förstås särskilt viktigt att samhällets preventiva åtgärder och efter- följande insatser så långt som möjligt är i linje med vetenskap och be- prövad erfarenhet. Flera experter påtalar att det saknas forskning om riskfaktorer och riskmarkörer inom områden som ”foreign fighters” (Borum & , 2016), terrorister (, 2015) och radikaliserat tänkande (Bhui, Warfa & , 2014). Vid avsaknad av evidens- baserat vetande om riskfaktorer och metoder inom ett fält är det naturligt att söka kunskap från närliggande områden. Forsknings- litteraturen om riskfaktorer för generellt våld och antisocialt beteende är omfattande och skulle eventuellt kunna appliceras även på vålds- bejakande extremism (, 2012; Borum, 2015). Dessa två namnkunniga forskare menar dock att även om detta inte bör göras beträffande specifika riskfaktorer, kan möjligen likartade metoder för att utveckla beslutsstöd eller instrument för riskbedömningar på individ- nivå användas också inom området våldsbejakande extremism. Mot denna bakgrund följer här en redogörelse för aktuell forskning be- träffande riskfaktorer för våldsbejakande extremism. SOU 2017:67 Individuella riskfaktorer och riskbedömningar för våldsbejakande radikalisering: … Bakker (2006) fann att de 242 jihadistiska terrorister han studerade hade en genomsnittsålder på (inom intervallet 16 till ). Den svenska Säkerhetspolisen (2010) rapporterade inte exakta ålders- intervall men uppgav att majoriteten av de 200 individer som ingick i våldsbejakande islamistiska miljöer var , medan medelåldern var bland alla individer registrerade för våldsbejak- ande jihadism i (Politiets sikkerhetstjeneste, 2016). Weenink (2015) rapporterade en genomsnittsålder på bland de 140 indi- vider som rest till från . Chermak och Gruenewald (2015) fann att de 974 extremister från de studerade hade genomsnittsåldern , densamma som bland de 21 personer som dömts för terrorbrott i (intervall: 20–; Porter & Kebbel, 2011). Bland 370 individer från och som rest som jihadistiska ”foreign fighters” till och fann Bakker och de Bont (2016) en genomsnittsålder på (intervall: 13–). Bland 677 individer som på motsvarande sätt rest från var medelåldern (, 2016; intervall: 15–). Sammanfattningsvis har den oviktade medelåldern i olika radikalise- rade grupper varit . Sammanfattningsvis har andelen män (oviktat) bland radikaliserade och våldsbejakande extremister befunnits vara höga: till . I Bakkers (2006) studie var exempelvis 237 av 242 per- soner män (). Bland islamistiska extremister i var män (Politiets sikkerhetstjeneste, 2016) och i Chermak och Gruenewalds (2015) stora studie från . Weenink (2015) rapporterade att av de som rest till från och vara män, motsvarande andel bland de som rest till från var (, 2016). Bland de 21 individer som dömts för terrorbrott i var män (Porter & Kebbel, 2011). Individuella riskfaktorer och riskbedömningar för våldsbejakande radikalisering: … Boende i ett social utsatt område/ social marginalisering eller isolering Det finns en föreställning om att våldsbejakande radikalisering sker i fattiga områden (Sageman, 2004; , 2012). Bakker (2006) rapporterade att av de 242 terrorister han stu- derade kom från den lägsta samhällsklassen, men betonade själv att han inte hade någon kontrollgrupp att jämföra med. Å andra sidan rapporterade Sageman (2004) att majoriteten av 172 europeiska terrorister hade medelklassbakgrund. Flera studier tyder dock på att våldsbejakande extremister har liknande egenskaper avseende detta som andra individer som bor i samma område som de själva (citerade i Victoroff, 2005). Vidare tyder andra studier på att fattigdom i sig inte är en riskfaktor för just våldsbejakande extremism (Bhui, Warfa &, 2014; Siedler, 2011). I en tysk studie fann exempelvis Siedler (2011) att en uppväxt med arbetslösa eller skilda föräldrar utgjorde en riskfaktor för högerextrema åsikter, medan fattigdom i form av låg hushållsinkomst i sig inte var en sådan riskfaktor. Sageman (2004) rapporterade i en studie av 172 jihadistiska ter- rorister från att av de som rekryterats till vålds- bejakande miljöer inte växt upp i det land där denna rekrytering sedan ägt rum. Detta skulle kunna återspegla att migrerade individer till följd av migrationen oftare har färre och svagare prosociala band eller att de på annat sätt påverkats negativt till exempel av migrations- relaterad stress, snarare än att boendet i socialt utsatta områden som sådant skulle orsaka radikalisering. Utbildning är en faktor med oklar betydelse för våldsbejakande radikalisering. Flera studier antyder att jihadistiska extremister ofta har hög utbildningsnivå, särskilt i jämförelse med andra lagöver- trädare (Sageman, 2004; , 2008; Bakker, 2006; Merari, 2010). Dessutom förefaller jihadister från muslimska länder vara betydligt bättre utbildade än jihadister i andra länder (Gambetta & Hertog, 2016). Detta kan dels handla om varierande relativ betydelse av olika bakgrundsfaktorer för radikalisering mellan länder, men även att olika slags urvalsbias kan påverka vilka som inkluderas i studier. Chermak och Gruenewald (2015) påvisade möjliga förändringar över SOU 2017:67 Individuella riskfaktorer och riskbedömningar för våldsbejakande radikalisering: … tid; utbildningsnivån uttryckt som andelen med collegeutbildning sjönk från till bland extremister som be- gått terrorbrott i före respektive efter . Porter och Kebbel (2011) rapporterar att 9 av 18 individer (50 pro- cent) dömda för terrorbrott i och med kända uppgifter om skolgång hade hoppat av innan fullgången grund- skola. En mer detaljerad genomgång av kopplingen mellan tidigare brotts- ligt beteende och våldsbejakande radikalisering, extremism och terrorism återfinns i ett separat kapitel av och Rostami i denna rapport (se tabell 4.1 i kapitel 4). I korthet finns tidigare känd brotts- lighet bland av de individer som registrerats för våldsbejakande extremism, begått terrorrelaterad brottslighet eller rest till andra länder för att strida för våldsbejakande extremistiska organisationer (Bakker, 2006; Säkerhetspolisen, 2010; Chermak & Gruenewald, 2015; Weenink, 2015; , 2016; Europol, 2016). Även om detta generellt ser ut att vara en betydligt högre andel än i normalbefolkningen hade dock ingen av studierna någon jämförelse- grupp. Psykiska störningar och personlighet Flera forskare (se t.ex. , 1978; Lasch, 1979) föreslog olika psykiska och psykologiska störningar och tillstånd som möjliga orsaksfaktorer till terrorism. Detta har dock senare starkt ifrågasatts (se till exempel Silkes översiktsartikel ). Modernare studier antyder snarare att majoriteten av de individer som begår terrorhandlingar är väsentligen psykiskt friska (, 2003; Horgan, 2005), vilket dock i sin tur ifrågasatts (Lankford, 2016). Bakker (2006) fann exempelvis att av terroristerna i hans undersökning hade en diagnostiserad psykisk sjukdom.