sou · H6B373 · 2018-09-25 00:00:00 — Prestationsgraden på fristående kurser, där en tredjedel av de studerande studerar på distans, var för campusstuderande och för distansstuderande /15. Även på gene- rella program var skillnaden stor: för campusstuderande jämfört för distansstuderande. För studerande på yrkesexamensprogram var prestationsgraden också högre vid campus- studier, men skillnaden var inte lika stor: vid campusstu- dier respektive vid distansstudier. Det är dock relativt ovanligt med distansstudier på generella program och yrkesexamens- program. Av de helårsstuderande på generella program /15 studerade endast en mindre del, , på distansutbild- ningar. På yrkesexamensprogram var motsvarande siffra . Studiemedelstagarna har högst prestationsgrad Prestationsgraden som redovisas i den officiella statistiken är inte uppdelad på högskolestuderande med respektive utan studiemedel. Eftersom det är åtgärder i studiemedelssystemet vi kan föreslå för att öka genomströmningen är det intressant att studera prestations- graden uppdelad på dem med och dem utan studiemedel. Vi har låtit SCB ta fram prestationsgraden för samtliga registre- rade studerande i högskolan per termin till och med , fördelade på kvinnor och män, de utan studiemedel och de med studiemedel (uppdelat på de med enbart bidrag och de med både bidrag och lån), om de är inresande eller svenska studerande, om de studerar på campus eller på distans, på program eller fri- stående kurs och slutligen fördelade efter sin ålder. Om de stude- rande har haft studielån under terminen har de klassificerats som att ha tagit både bidrag och lån, då bidrag är en förutsättning för att få lån. Om studerande enbart haft bidrag har de klassats att de tagit enbart bidrag. En studerande tillhör därmed endast en grupp. Vi har också valt att fastställa prestationsgraden under en lika som studiemedel maximalt kan beviljas för, dvs. Det medför att den prestationsgrad vi redovisar här är lite lägre än den som redovisas i den officiella statistiken, där prestationsgraden fast- ställs under fyra terminer. Tar både bidrag och lån Källa: Egen bearbetning av uppgifter som SCB tagit fram åt utredningen. står för studiemedel. Prestationsgraden har totalt sett legat på 77–under höst- terminerna 2002–2015 bland studerande i högskolan, med en liten höjning under de sista fem höstarna av perioden. Prestationsgraden är påtagligt högre för de med någon form av studiemedel än för de utan, men skillnaderna mellan de som enbart tagit bidrag och de som tagit både bidrag och lån är små. graden för de med någon form av studiemedel legat på 82–86 pro- cent, med högst prestationsgrad under de senaste fem redovisade höstarna. För de som studerat utan studiemedel har prestationsgra- den legat på 53–och under de fem senaste höstarna . Skillnaden i prestationsgrad mellan de med någon form av och de utan studiemedel har ökat , från till drygt 30 pro- centenheter . Prestationsgraden varierar också med ålder. Noterbart är att pres- tationsgraden är lägst bland de yngsta studiemedelstagarna (högst ) och det gäller både de som tagit enbart bidrag och de som tagit både bidrag och lån. För studiemedelstagare är prestationsgraden högst i åldern 22–, medan den för studerande utan studiemedel är högst bland de . Tar både bidrag och lån Källa: Egen bearbetning av uppgifter som SCB tagit fram åt utredningen. står för studiemedel. Prestationsgraden är högre bland de med studiemedel (oavsett om de haft enbart bidrag eller både bidrag och lån) än för de utan studie- medel. Det gäller oavsett om studierna bedrivs på lärosätet (campus) eller på distans eller bedrivs som fristående kurser eller som program. Källa: Egna bearbetningar av data beställda från SCB. står för studiemedel. Källa: Egna bearbetningar av data beställda från SCB. står för studiemedel. Som framgår av tabellerna ovan är prestationsgraden högre för dem med än för dem utan studiemedel oavsett om studierna bedrivs på campus eller distans, eller på fristående kurs eller yrkesexamenpro- gram. Prestationsgraden är densamma eller har ökat för de med studiemedel, medan den minskat något bland de utan studiemedel mellan höstterminerna 2002 och 2015. Skiljelinjen går mellan fri- stående kursstudier och programstudier. Eftersom det främst är fri- stående kurser som erbjuds på distans slår det igenom i prestations- graden för distansstuderande. Lägst prestationsgrad och flest oavklarade poäng bland studerande utan studiemedel Prestationsgraden beräknas som avklarade poäng av registrerade poäng och motsatsen är då oavklarade poäng. De studerande som har flest oavklarade poäng kan ses som den studerandegrupp som even- tuella åtgärder för ökad prestation ska riktas mot för att på effekti- vaste sätt höja prestationsgraden. Tar både bidrag och lån Källa: Egen bearbetning av uppgifter som SCB tagit fram åt utredningen. står för studiemedel. Det visar sig att de studerandegrupper som har flest oavklarade poäng är de som inte tagit studiemedel alls. De står för av de oavklarade poängen . De som har tagit både bidrag och lån står för nästan lika många poäng (), medan de med enbart bidrag står för . De som via åtgärder inom studiemedelssystemet kan stimuleras att prestera bättre utgör av samtliga studerande (jämför avsnitt 2.4). Det är också så att de som har tagit både bidrag och lån i åldern 20–är samma studerandegrupp som redan har högst prestationsgrad. Att via åtgärder inom studiemedelssystemet stimulera dessa att prestera än högre förefaller utmanande. En annan väg är att överväga åtgärder som medför att en större andel av studerandegruppen består av studiemedelstagare. Mer tid läggs på studier En fråga som hör samman med prestationsgraden är vilka krav som ställs på de studerande. I UKÄ:s rapport upp- ger de studerande att de i genomsnitt lägger ner på studierelaterade aktiviteter, dvs. lärarledd undervisning, själv- studier samt grupparbeten. De blivande läkarna, tandläkarna, apote- karna och civilingenjörerna rapporterade det högsta genomsnittliga antalet timmar som de lade på studierelaterade aktiviteter (). Lägst antal timmar som ägnades åt studierela- terade aktiviteter rapporterade studerande inom humaniora och teo- logi, med i genomsnitt 29 timmar i veckan.22 Tiden som de studerande uppger att de lägger på studier verkar ha ökat. Enligt Studentspegeln svarade av de till- frågade studerande att de i genomsnitt lade ner 21–på sina studier. Även då rapporterade de blivande läkarna, tand- läkarna och apotekarna det högsta genomsnittliga antalet timmar som de lade ner på sina studier; per vecka.23 Genom- strömningen mätt som prestationsgrad har förbättrats , möj- ligen på grund av att de studerande numera lägger mer tid på sina stu- dier . Det tyder på att det kan finnas anledning att försöka förmå de studerande att lägga ännu mer tid på sina studier för att genomströmningen ska öka ytterligare. Fler examinerade på långa utbildningar över flera decennier har utbildningstiderna (nominella studie- tiderna) blivit längre. Vid högskolereform upphörde flera korta utbildningar från linjesystemet. minskade voly- men av examinerade personer med kortare än utbildningstid 22UKÄ (2016b). 23Högskoleverket (2007). från drygt 13 000 till cirka 2 000 – ett antal som varit relativt oför- ändrat därefter. infördes också den fyraåriga magisterexa- men som bidrog mycket till att antalet examinerade med 4–4,utbildningstid ökade under en lång rad år. har antalet äldre magisterexamina enligt examensordning mins- kat. En viktig förklaring är att en ny magister- och masterexamen (med sammanlagd utbildningstid på fyra respektive ) infördes i och med examensordning. Införandet av masterexamen innebar en ytterligare förskjutning mot längre utbildningstider. Redovisningen av examinerade personer efter utbildningstid avser den nominella studietiden, inte den faktiska tid som de studerande behöver för sina studier fram till examen. Mindre än 3 år 2000/01 3 - 2009/10 5 år Källa: UKÄ (). Från /97 till och med /17 ökade antalet examinerade personer med utbildningstid eller längre från 1 500 till 16 200. Större delen av ökningen skedde från och med läs- /08. Mellan läsåren 2015/16 och 2016/17 var ökningen 400 examinerade. Att det har blivit fler examinerade på de längsta utbildningarna beror till stor del examensordning, och i synnerhet på införandet av masterexamen. Den sammanlagda utbild- ningstiden för masterexamen är (för examen från grundnivå och för masterexamen). Även den konstnärliga masterexamen som infördes har en sammanlagd utbildningstid . examensordning innebar också en förlängning av vissa yrkesexamina. Störst betydelse för ökningen av antalet examina med utbildningstid eller längre hade förlängningen av civil- ingenjörsutbildningen till motsvarande heltidsstudier från tidigare 4,5 års heltidsstudier. Andra yrkesexamina som redan före införandet av examensordning hade en utbildningstid eller längre är t.ex. apotekar-, läkar-, veterinär- och psykolog- examen. Sammantaget är det tydligt att fler tar examina som kräver längre studietid. Oförändrad studietid till examen framgår av uppgifter vi beställt från SCB att studietiderna för att uppnå en viss examen inte har förlängts sedan början av 2000- talet. SCB har utgått från den grupp som examinerades från hög- skolan ett visst läsår inför etableringen på arbetsmarknaden enligt den metod som beskrivs i avsnitt 4.2.5. Medianantalen ter- miner de examinerade på de tio antalsmässigt största yrkesutbild- ningsprogrammen i högskolan varit registrerade på har nära nog varit desamma . Det förefaller därmed inte ha skett någon förlängning av studietiderna till examen, men väl en förändrad inriktning bland studerande mot att fler numera väljer att studera till en lång examen. Denna slutsats styrks också av att pres- tationsgraderna gått upp . Medianantalet studieterminer för de examinerades slutexamen inför etablering på arbetsmarknaden från de tio största yrkesexamensprogrammen (med uppgift) läsåren 2002/03–2014/15 Källa: Egen bearbetning av data från SCB. 4.3.3Studieavbrott, studieuppehåll och kvarvaro Utbildningsutbudet i högskolan består av fristående kurser och pro- gram. Bland studerande som läser fristående kurser finns både de som läser en kurs på ett par högskolepoäng och de som kombinerar flera kurser till en hel utbildning mot en examen. Gällande pro- grammen kan de i sin tur delas in i yrkesexamensprogram, program mot generell examen (högskole-, kandidat-, magister- och master- examen) samt program mot konstnärliga examina. Programmens nominella studietid sträcker sig från 1 till . För programstuderande är kvarvaro läsår två en relativt tidig och tydlig indikation på genomströmning. I slutändan är examens- frekvens ett bra mått. Måttet kvarvaro-läsår-två har den fördelen att det kräver en relativt kort uppföljningstid och därmed i högre grad än examensfrekvens kan beskriva nuläget. Måttet baseras på om en programnybörjare var registrerad på samma program läsåret efter studiestarten. Måttet är alltså så konstruerat att det inte går att ute- sluta att några av de studerande som klassificeras som ”ej kvar” i själva verket har ett längre studieuppehåll.1 För de studerande som påbörjade yrkesprogramutbildningar under /15 var det högst andel kvar vid samma program under /16 för utbildningen mot läkarexamen kvarvaro. Även studerande på utbildning mot barnmorskeexamen hade hög andel kvarvarande . Utbildningen mot läkar- examen hade också högst andel kvarvarande studerande för såväl kvinnor som män. Störst skillnad i kvarvaro mellan kvinnor och män var det på utbildningar mot speciallärarexamen med 24 procentenhe- ters skillnad, med högst andel för kvinnorna. Vid utbildningar mot arkitektexamen var andelen kvarvarande män och kvinnor identiska. De utbildningar som i stället hade lägst kvarvaro var framför allt de som leder till den gamla lärarexamen med 62 procents kvarvaro. Utbildningarna mot ämneslärarexamen, biomedicinsk analytiker- examen och receptarieexamen hade också relativt låga andelar kvar- varande med en genomgående andel på . Av samtliga 65 900 högskolenybörjare var kvar som registrerade i högskolan terminen efter, dvs. 1UKÄ (2017e). Kvarvaron var betydligt högre för programstu- derande än för studerande som enbart läste fristående kurser. Om de inresande studerandena exkluderas ökar kvarvaron andra terminen till för svenska högskolenybörjare . Det beror främst på att andelen nybörjare på fristående kurser är högre bland inresande studerande än bland svenska studerande och att det är vanligt att inresande studerande endast läser kurser under någon enstaka termin i . Av högskolenybörjarna, exklusive inresande studerande, på yrkes- examensprogram studerade på sådana pro- gram även . Bland högskolenybörjarna på generella pro- gram var andelen som var kvar på generella program . Bland högskolenybörjarna på fristående kurser var andelen som var kvar på fristående kurser väsentligt lägre, . av högskolenybörjarna på yrkesexamenspro- gram och generella program var över huvud taget inte registrerade i högskolan andra terminen. Av högskolenybörjarna som enbart var registrerade på fristående kurser var inte registrerade i högskolan andra terminen. Procentandelarna gäller för högskole- nybörjare exklusive inresande studerande. Andelen studerande som var registrerade andra terminen var något högre för kvinnor än för män, både bland programstuderande och bland kursstuderande. För manliga högskolenybörjare höstter- minerna 2009–2015 var det något större variation i kvarvaron andra terminen än för kvinnorna. Det handlade dock inte om några stora förändringar. Nivån har varit jämbördig med endast mindre ändringar. Kvarvaron andra terminen för kvinnliga högskole- nybörjare på yrkesexamensprogram och generella program var i det närmaste , strax . För kvinnliga högskolenybörjare på fristående kurs varierade kvarvaron något mer. Högst var den för högskolenybörjare och lägst . Sammantaget indikerar den stabila kvarvaron termin två på yrkes- examensprogram och generella program att det inte är något eskale- rande problem med genomströmning och tidiga avhopp hos pro- gramstuderande. Den låga kvarvaron på fristående kurser indikerar också att det är kursstuderande som har störst potential att öka studieintensiteten och genomströmningen. 4.3.4Antal examina, examensfrekvens och examensålder /17 tog totalt cirka 63 000 personer en examen på grund- nivå eller avancerad nivå inom den svenska högskolan. Det innebar en sjuprocentig minskning jämfört med läsåret innan. En förklaring till minskningen av antalet examinerade är att möjligheten att ta ut en examen enligt äldre studieordning är begränsad efter . Vid en jämförelse tio läsår tillbaka har dock antalet exami- nerade personer ökat med cirka 10 000. Antalet examina uppgick i sin tur till cirka 76 000, vilket också var en minskning jämfört med läsåret innan. Skillnaden mellan antalet examinerade personer och antalet examina beror på att ett antal personer tog ut fler än en examen under läsåret. /17 var av alla examina som togs ut en generell examen, en yrkesexamen och en konstnärlig examen. Bland de generella examina svarar kandidatexamen för merparten, . Av yrkesexamina är examen från en lärarutbildning, sjuksköterskeexamen och civil- ingenjörsexamen de vanligaste. Var fjärde yrkesexamen var en exa- men från en lärarutbildning.2 Det finns inte några aktuella siffror som beskriver examens- frekvensen för alla studerande som börjar i högskolan, eftersom man i den officiella statistiken numera endast använder examensfrekvens som mått på genomströmning för programstuderande, dvs. ”examensfrekvens på program”. Examensfrekvensen är högre bland de som studerar på yrkes- program än på generella program, men frekvensen skiljer sig mycket åt mellan olika utbildningar. Examenskrav gäller främst för yrken som kräver en examen för att få legitimation eller speciell behörig- het, t.ex. utbildningar inom vård, medicin och skola. Inom många områden krävs inte ett examensbevis för att få anställning, vilket påverkar de studerandes benägenhet att ta ut examen. Detta är en förklaring till skillnader i examensfrekvens mellan olika program. Högst examensfrekvens bland utbildningarna mot en yrkesexamen som följts upp till och med /16 hade vårdutbildningarna. På utbildningarna till barnmorska och läkare var det av de studerande som hade tagit ut avsedd yrkesexamen. Examens- frekvensen för utbildning till psykolog låg på och för 2UKÄ (2018a). utbildning till sjuksköterska låg den på . På de generella programmen mot högskoleexamen, kandidatexamen, magisterexa- men och masterexamen var det betydligt lägre examensfrekvens. För kandidatprogrammen låg den på och för magister-och masterprogrammen på respektive 54 procent.3 Enligt UKÄ:s årsrapport hade kvinnor högre examens- frekvens än män på alla större utbildningar mot yrkesexamen. På den gamla lärarutbildningen och utbildningen mot juristexamen var skill- naderna störst med högre total examens- frekvens för kvinnor jämfört med män. Utbildningen mot civileko- nomexamen uppvisade också stora skillnader, högre examensfrekvens bland kvinnorna. När det gäller de generella programmen var examensfrekvensen betydligt högre bland kvinnor- na på kandidatprogrammen, för kvinnorna och 38 pro- cent för männen. För masterprogrammen hade däremot männen högre examensfrekvens än kvinnorna, vilket förklaras av det stora antal män inom inriktningen teknik och tillverkning som har hög genomströmning. Skillnaden var dock mindre än för kandidatpro- grammen, . För magisterexamina var det ingen nämnvärd skillnad i examensfrekvens mellan könen.4 /17 var medianåldern för examinerade personer (hälften av de examinerade var yngre än , medan resten var äldre). Kvinnornas medianålder var och männens . var kvinnornas medianålder och männens . Bland dem som tog ut en examen vid svenska universitet eller högskolor /17 var kvinnorna yngre än männen. Kvinnornas medianålder var jämfört med männens 26,3 år.5 Examensåldern bland de med och utan studiemedel SCB har tagit fram uppgifter om medianåldern på examinerade bland de med och de utan studiemedel till utredningen. Då vårt fokus är de som efter examen ska etablera sig på arbetsmarknaden, har SCB sållat bort vissa examinerade, bl.a. de som efter examen fortsatt att studera enligt samma metod som beskrivs i avsnitt 4.2.5. 3UKÄ (2017e). 4UKÄ (), s. 47. 5UKÄ (2018a). Sedan har de examinerade fördelats efter om de haft eller inte haft studiemedel under de tre läsåren före examen, inklusive examensåret (uppdelat på de med enbart bidrag och de med både bidrag och lån). De examinerade har också fördelats efter om de är inresande eller svenska studerande. Inte , svenska studerande Enbart bidrag, svenska studerande Bidrag och lån, svenska studenter Källa: Egen bearbetning av data från SCB. står för studiemedel. Utvecklingen av de examinerades medianålder påminner om utveck- lingen av högskolenybörjarnas medianålder (se kap. 3 figur 3.5), men är högre. Det är examinerade som tagit någon typ av studiemedel som har lägst medianålder och den har också gått ned . Det är framför allt inresande examinerade och svens- ka examinerade som inte tagit studiemedel som har högre median- ålder, som dessutom har ökat . Utredningen har även hämtat in uppgifter om medianåldern bland examinerade från de tio största yrkesexamensprogrammen från SCB. Åldern avser i detta fall den ålder den studerande hade det år han eller hon tog sin slutexamen inför etablering på arbetsmark- naden. För de flesta av de undersökta yrkesexamensprogrammen har medianåldern vid slutexamen varit densamma från och med /03 till och med /15. Medianåldern /15 varierar mellan för fysioterapeuter och för specialistsjuk- sköterskor. För civilingenjörer och jurister ligger medianåldern på och för läkare . För några av programmen har median- åldern vid examen sjunkit. Det kan sannolikt förklaras av att andelen äldre studerande har minskat till förmån för yngre. Tabell 4.4 Medianålder på examinerade vid slutexamen inför etablering på arbetsmarknaden från de tio största yrkesexamensprogrammen läsåren 2002/03–2014/15 examen/motsv. examen/motsv. examen/motsv. Juristexamen/motsv. examen/motsv. Källa: Egen bearbetning av data från SCB. Det kan tyckas märkligt att examensåldern totalt sett gått ned, trots att fler tar ut långa examina. Det är en större andel av samtliga exami- nerade som tagit examina som är högst långa 2016/17 än 2007/08 (i stället för ). Det är också en större andel av de examinerade som tagit ut examina som kräver studier (2016/17 i stället för 2007/08) och det är en betydligt lägre andel examinerade som tagit ut 4–4,långa examina (2016/17 i stället för 2007/08). Det beror på flera saker. Efter Bolognaanpassningen av examensordningen är det fler som tar en mellanexamen (kandidat) på vägen mot slutexamen (). Dessutom har ju åldern bland nybörjarna mins- kat /03 till 2013/14. Om de unga nybörjarna tar åtminstone en treårig examen på sju terminer räknas de som examinerade /17. /14 har nybörjarna blivit lite äldre, vilket medför att vi nog kommer att se en uppgång i examensåldern /18 och framöver. I avsnitt 4.2.5 framgår vad som menas med att en person är etablerad på arbetsmarknaden. Flera kriterier ställs upp, bland annat att den sammanräknade arbetsinkomsten ska överstiga ett visst belopp och att personen inte ska ha varit arbetslös eller föremål för arbetsmarknadspolitiska åtgärder under uppföljningsåret. Av två UKÄ-rapporter framgår att det har skett kraftiga sväng- ningar av etableringen på arbetsmarknaden –2013.1 Etableringen på arbetsmarknaden har under dessa år varierat mellan och , bland annat beroende på konjunk- turläget. Av dem som examinerades /12 var etablerade på arbetsmarknaden , efter examen. Som jämförelse kan nämnas att motsvarande andel var för dem som examinerades /10, dvs. efter examen, och för dem som examinerades /08, efter examen. Bland dem som tog examen under /08 jäm- fördes deras etablering respektive efter examen. efter examen hade etablerat sig och hade 1UKÄ (2015c) och UKÄ (2018b). De senaste uppföljningarna av etablerings- talen för de som examinerades från högskolan /13 res- pektive 2013/14 visar att av dem som examinerades 2012/13 hade etablerat sig på arbetsmarknaden och att 82 pro- cent av dem som examinerades 2013/14 hade etablerat sig på arbets- marknaden 2015.2 Personer med yrkesexamen etablerar sig snabbare på arbetsmark- naden än personer med generell examen. Av dem som tog en yrkes- examen /14 hade etablerat sig på arbetsmarknaden , medan motsvarande siffra var för personer med en generell examen. Etableringstalen varierar också mellan olika utbildningsområden. Exempelvis var av de nyexaminerade inom området hälso- och sjukvård samt social omsorg /14 etablerade 2015. Motsvarande siffror inom området pedagogik och lärarutbild- ning och området teknik och tillverkning var . Av de nyexaminerade personerna inom området humaniora och konst var däremot etablerade på arbetsmarknaden efter examen. Högst etableringstal återfinns bland fyra yrkesexamenspro- gram med en etableringsandel på : Läkarexamen, spe- cialistsjuksköterskeexamen, sjuksköterskeexamen och civilingenjörs- examen. Om examinerade jämförs med personer med i stort sett avslutade studier vid högskolan /12, men som inte tagit ut examen, visar resultaten att etableringen är högre bland personer som har en examen jämfört med personer som inte har en examen, jämfört . Anledningen till att de studerande inte tagit ut sin examen kan vara flera. En del tar inte ut sitt examensbevis trots att de har slutfört alla kurser som krävs och en del får ett jobb innan studierna är klara.3 2UKÄ (), s. 89. 3UKÄ (2015c). När det gäller genomströmning är det svårt att mäta och jämföra statistik mellan olika länder, eftersom olika länder använder olika mått för genomströmning och då utbildningssystemen ser olika ut.