sou · H6B329 · 2018-04-10 00:00:00 — Det är dock lämpligt att de gällande bestämmelserna i förord- ningen för ansökan om tillgodoräknande tillämpas när uppgifterna ska föras in i studieregistren. Studenterna ska ha möjlighet att i förväg veta vilka uppgifter om studenten som kommer att registreras enligt förordningen. De äldre bestämmelserna ska alltså fortfarande gälla i fråga om ansökningar om tillgodoräknande som inkommit till högskolan före ikraftträdandet. 5.7.3Långsiktigt uppdrag och fortsatt utvecklingsarbete Valideringsdelegationens förslag: Universitets- och högskole- rådets uppdrag att främja lärosätenas arbete med erkännande av tidigare lärande ska vara ett långsiktigt uppdrag. En ändring med denna innebörd införs därför i förordningen (2012:811) med instruktion för Universitets- och högskolerådet. Förslaget ska träda i kraft . Universitets- och högskolerådets uppdrag att stödja utveck- ling av metoder för bedömning av tidigare förvärvade kunskaper och färdigheter förlängs till och med . Ett långsiktigt uppdrag till UHR att främja lärosätenas arbete med erkännande av tidigare lärande Universitets- och högskolerådets (UHR) uppdrag att i en pilot- verksamhet bidra till att etablera en varaktig struktur för bedömning av reell kompetens inleddes . Den struktur som pilotverk- samheten resulterar i ska kunna användas av universitet och högskolor till stöd för verksamheten med bedöm- ning av reell kompetens. En varaktig struktur för bedömning av tidigare lärande förutsätter att någon aktör har ansvaret att upprätthålla den struktur som ut- vecklas genom pilotverksamheten. Universitets- och högskolerådet bör därför ges ett långsiktigt uppdrag att främja lärosätenas verk- Tillgodoräknanden inom svensk högskoleutbildning samhet med erkännande av kunskaper och färdigheter som utvecklats i tidigare lärande. Valideringsdelegationen föreslår att ett sådant uppdrag ska ingå i myndighetens instruktion genom ett tillägg i 14 § i förordningen. Ett fortsatt uppdrag i regle- ringsbrevet ger inte samma tydlighet om att arbetet med bedöm- ning och erkännande av tidigare lärande är ett varaktigt åtagande för högskolesektorn. I Universitets- och högskolerådets uppgifter att främja lärosätenas verksamhet bör ingå att förvalta och vidareutveckla systemstödet . Med skapas bättre förutsättningar för likvärdighet och transparens vid kartläggning och bedömning av reell kompetens för såväl behörighet som tillgodoräknande. Systemstödet möjliggör även ett nationellt resurscentrum i form av en sökbar databas över tidigare bedömningar. bör kunna fungera som ett möjligt ansökningssystem för alla former av tillgodoräknanden. I Univer- sitets- och högskolerådets uppdrag att vidareutveckla bör ingå att länka detta systemstöd till Ladok så att beslut som fattas med stöd av per automatik förs över till Ladok. Ett förlängt och fokuserat stöd till lärosätenas utveckling av bedömning av tidigare lärande Valideringsdelegationen föreslår också att Universitets- och hög- skolerådets (UHR) uppdrag att stödja lärosätenas utveckling av bedömningsmetoder och gemensamma bedömningskriterier förlängs till och med . Ett skäl till detta är att UHR:s uppdrag om för- söksverksamhet med en särskild valideringsinsats, som avser bedöm- ning av viss utländsk högskole- och yrkeshögskoleutbildning, pågår till och med . Försöksverksamheten ingår som ett av fyra utvecklingsområden inom UHR:s pilotverksamhet för bedömning av reell kompetens. Den del i uppdraget om en särskild valideringsinsats som avser bedömning av oavslutade men dokumen- terade utländska studier har ännu inte påbörjats. Ett förlängt uppdrag till Universitets- och högskolerådet att stödja utvecklingen av bedömning av tidigare lärande behövs för att bygga upp kompetens och kapacitet på lärosätena för att bedöma kompetens hos personer som behöver ett förhandsbesked om tillgodoräknande för att kunna fatta välgrundade beslut om karriär och studieval (se vidare kapitel 7). Tillgodoräknanden inom svensk högskoleutbildning Ett annat skäl till varför ett förlängt stöd för lärosätenas utveck- ling av bedömningskriterier och metoder behövs är att utvecklings- insatserna inom pilotverksamheten i stor utsträckning har varit inriktade på utveckling av processer och strukturer för bedöm- ning av reell kompetens för behörighet till olika utbildningar (se avsnitt 3.7). Utveckling av bedömningsmetoder och bedömnings- kriterier för att stödja ett flexibelt, generöst och kvalitetssäkrat erkännande av tidigare lärande i form av tillgodoräknande har hamnat mer i skymundan. Fokus i ett fortsatt uppdrag bör därför ligga på att stödja läro- sätenas utveckling av metoder och bedömningskriterier för erkän- nande och tillgodoräknande av tidigare utländsk utbildning, upp- nådda kvalifikationer enligt SeQF och kunskaper och färdigheter som utvecklats i yrkesverksamhet eller på annat sätt. Vilka metoder som är lämpliga att använda vid en individuell bedömning av reell kompetens är avhängigt av vilken kompetens det är som ska bedömas. I exempelvis (se avsnitt 4.4.2) används prov som ett led i bedömningsprocessen. Utveckling av prov för bedömning av tidigare lärande bör kunna utgöra en del av den fortsatta utvecklingen av bedömningsmetoder. Det fortsatta uppdraget att stödja lärosätenas utveckling av gemen- samma metoder och bedömningskriterier bör prioritera utveckling inom större utbildningsområden där efterfrågan på validering finns. Såväl erfarenheter från andra länder som från visar att efter- frågan på bedömning av reell kompetens framför allt kommer från personer som har utvecklat kunskaper och färdigheter i sin yrkes- verksamhet. Därutöver finns behov av bedömning för tillgodoräk- nande bland utländska akademiker med avbrutna studier eller som har behov av att komplettera sin tidigare utbildning så att kompetensen motsvarar kraven för att utöva yrket på den svenska arbetsmark- naden. Hälso- och sjukvård, ekonomi och teknik (främst IT) är utbild- ningsområden där efterfrågan på validering är störst i , och (se kapitel 4). Vissa av dessa områden är i utbildningar som leder till en yrkesexamen vilket innebär att målen för utbildningarna är relativt enhetligt uttryckta mellan högskolorna i termer av vad studenterna ska kunna efter genom- gången utbildning (learning outcomes). Detta borde underlätta arbetet att utveckla gemensamma bedömningskriterier på ett liknande Tillgodoräknanden inom svensk högskoleutbildning sätt som gjorts inom lärarutbildningsområdet (se avsnitt 3.6). Där- utöver bör det i största ämnesområdet prioriteras, dvs. utbild- ning med inriktning mot samhällsvetenskap, juridik, handel och administration. Valideringsdelegationen vill även framhålla värdet av att lärosätena i den fortsatta utvecklingen av bedömningskriterier och metoder knyter till sig företrädare från arbetslivet som kan tillföra kunskap om hur kompetens som utvecklas i arbetslivet kan översättas till de förväntade utbildningsresultaten (learning outcomes) för högskolans utbildningar. Utveckling av bedömningskriterier och metoder kräver samverkan mellan lärosätena. Genom samverkan i gemensamma utvecklings- projekt kan synergier tas till vara och ett ömsesidigt förtroende och tillit till varandras bedömningar byggas upp. I Universitets- och hög- skolerådets uppdrag att stödja lärosätenas utvecklingsarbete bör även ingå en fortsatt satsning på kompetensutveckling och informations- insatser. Betydelsen av kompetenshöjande insatser för berörd personal på lärosätena visas inte minst av erfarenheterna från implementer- ingen av arbetet med erkännande av tidigare förvärvat kunnande i (se avsnitt 4.1). Kompetensutveckling behövs för att skapa en samsyn såväl kring varför tidigare lärande från andra samman- hang än svensk högskoleutbildning ska ges ett erkännande och till- godoräknas i en utbildning, som om hur lärosätena rent konkret bör gå tillväga vid sådana bedömningar. 5.7.4Resurstilldelning som beaktar kostnader för bedömning av tidigare lärande Valideringsdelegationens bedömning: En särskild ersättning bör utbetalas till universitet och högskolor för tillgodoräknanden som baseras på kunskaper och färdigheter som utvecklats på annat sätt än genom svensk eller utländsk högskoleutbildning. Ersätt- ningen bör vara schabloniserad och baseras på en genomsnittlig kostnad för en bedömning av tidigare lärande. Tillgodoräknanden inom svensk högskoleutbildning Samhällsekonomiskt lönsamt men en dubbel kostnad för lärosätet Universitet och högskolor har en skyldighet att pröva en students ansökan om tillgodoräknande. Lärosätenas skyldighet innebär att bedömning av tidigare lärande utgör en ordinarie del av högskolornas verksamhet som är avsedd att finansieras inom ramen för den ersätt- ning som genereras genom lärosätets prestationsbaserade ersättning per student. Skillnaden mellan arbetet med bedömning och erkännande av tidigare lärande för tillgodoräknande och andra uppgifter vid en hög- skola som inte är direkt kopplade till genomförande av utbildning är dock att tillgodoräknanden också skapar en ”minuspost” för läro- sätet (se avsnitt 5.6.2). Förutom kostnaden för själva bedömningen uppstår ett intäktsbortfall eftersom tillgodoräknade kurser inte utgör grund för beräkningen av lärosätets resurstilldelning (ersättning per student och per studentprestation för utbildning på grundnivå och avancerad nivå). Denna negativa inverkan av resurstilldelnings- systemets konstruktion har återkommande framhållits av lärosätena som det största hindret för ett varaktigt arbete med validering och erkännande av tidigare lärande. Ett tillgodoräknande av kunskaper och färdigheter som en student tillägnat sig i tidigare lärande innebär att studietiden kan förkortas. Såväl Svenskt Näringslivs som beräkningar har visat att de samhällsekonomiska vinsterna är betydande redan vid måttliga förkortningar av etableringstidens längd för en nyanländ akademiker. För en yrkesverksam person som går in i en utbildning kan såväl det egna inkomstbortfallet som det sammanlagda produktionsbortfallet vara betydande för tiden i utbildning. Även i detta fall blir därmed de samhällsekonomiska vinsterna tydliga om utbildningstiden kan förkortas. Enligt Valideringsdelegationens mening är det inte samhällseko- nomiskt försvarbart att en students utbildningstid riskerar att för- längas på grund av att systemet för resurstilldelning till universitet och högskolor motverkar möjligheterna att i en utbildning få till- godoräkna kunskaper och färdigheter som har utvecklats på annat sätt än i högskoleutbildning. I de särskilda satsningarna Vidare- utbildning av lärare och förskollärare som saknar lärarexamen () och Lärarlyftet tilldelas särskilda resurser i syfte att möjliggöra validering av kompetens som utvecklats i yrkesverksamhet och mer Tillgodoräknanden inom svensk högskoleutbildning individuellt avpassade studiegångar. Generella lösningar behöver dock sökas för att arbetet med validering och erkännande av tidigare lärande i form av tillgodoräknande ska bli en naturlig del i all högre utbildning. En särskild ersättning för bedömning av tidigare lärande för tillgodoräknande Enligt Valideringsdelegationens bedömning bör en särskild ersätt- ning utbetalas till lärosätena för tillgodoräknanden som baseras på kunskaper och färdigheter som utvecklats på annat sätt än genom att studenten har gått igenom en högskoleutbildning. Även vid en ansökan om tillgodoräknande för tidigare svensk eller utländsk högskoleutbildning krävs att lärosätet gör en indivi- duell prövning. För erkännande av utbildning från ett annat svenskt lärosäte kan dock konstateras att principen om generositet vid pröv- ning av tillgodoräknande slogs fast av regering och riksdag redan i samband med högskolereformen . I propositionen Frihet för kvalitet (prop. 1992/93:1, s. 36) uttryckte regeringen att den ökade variationen i utbildningsutbudet inte fick innebära hinder för studenternas rörlighet mellan universitet och högskolor. Vad gäller erkännande av utländsk högskoleutbildning så ratificerade Lissabonkonventionen . har ett omfattande stöd byggts upp för att säkerställa ett flexibelt och generöst erkännande av examina och studieperioder från andra länder. Genom Enic- vid Universitets- och högskolerådet finns lättillgänglig information om andra länders utbildningssystem och tillgång till stöd för lärosätenas bedömning av utländsk akademisk utbildning. En prövning för tillgodoräknande grundat på tidigare svensk eller utländsk högskoleutbildning kan därmed inte anses jämförbar med det arbete som ett lärosäte behöver göra för att på ett likvärdigt och rättssäkert sätt kartlägga och bedöma kunskaper och färdigheter som en student har utvecklat i andra sammanhang än i formell hög- skoleutbildning. En särskild ersättning för tillgodoräknande av tidigare lärande bör därför avse tillgodoräknanden som baseras på kunskaper och färdigheter som utvecklats i andra sammanhang än genom svensk eller utländsk högskoleutbildning. Ersättningen bör utgå ifrån en genomsnittlig kostnad för en bedömning av tidigare lärande för till- Tillgodoräknanden inom svensk högskoleutbildning Enligt utredningens sammanställning av befintliga kostnadsberäkningar (se avsnitt 5.6.3) kan en genomsnittlig kostnad beräknas till ca per bedömning. Ersättningen bör utbetalas i de fall ett tillgodoräknande beviljas. Det finns även argument för att en särskild ersättning bör utbetalas oberoende av om tillgodoräknandet beviljas eller inte. Lärosätet har kostnader för bedömning oberoende av utfallet, och om tillgodo- räknandet inte beviljas så har lärosätet en oförändrad kostnad för utbildningens genomförande. Mot detta argument talar svårigheterna att följa upp i vilken utsträckning bedömningar av tidigare lärande har genomförts i de fall dessa inte resulterar i att tillgodoräknande beviljas. Det är endast vid positiva beslut som en registrering görs i Ladok. Vidare finns en mängd andra uppgifter för lärosätena som kan medföra högre kostnader för enskilda studenter, exempelvis studievägledning, språkstöd och stöd i akademiskt skrivande. Ett tillgodoräknande innebär till skillnad från övriga sådana särskilda kostnader att lärosätet, utöver den extra kostnaden för den indi- viduella prövningen, även förlorar intäkten för studenten. Lärosätet drabbas med andra ord av dubbla kostnader, vilket motiverar en särskild ersättning vid beviljade tillgodoräknanden. För att åstadkomma ett så enkelt ersättningssystem som möjligt bör ersättningen vara schabloniserad. Omfattningen av det tillgodo- räknande som medgetts bör alltså inte påverka ersättningens storlek. Ersättningen bör också vara enhetlig för all utbildning oavsett inom vilket ämnesområde tillgodoräknandet görs. Lärosätena bör ges möjlighet att rekvirera den särskilda ersätt- ningen för tillgodoräknanden som baseras på bedömning av tidigare lärande halvårsvis i efterskott på samma sätt som sker för studenter inom och på de kompletterande utbildningarna för personer med utländsk utbildning. I avsnitt 7.5 görs bedömningen att vissa lärosäten bör ges i särskilt uppdrag att genomföra bedömning av tidigare lärande för att ge underlag för ett utlåtande från Universitets- och högskolerådet med förhandsbesked om tillgodoräknande. I dessa fall bör motsvarande belopp kunna rekvireras per genomförd bedöm- ning. Tillgodoräknanden inom svensk högskoleutbildning Valideringsdelegationens förslag: ges i uppdrag att genomföra en granskning av lärosätenas arbete med erkännande av tidigare lärande. Valideringsdelegationens bedömning: Granskningen bör genom- föras som en tematisk utvärdering och bör omfatta både läro- sätenas arbetsprocesser och hur de tillämpar högskoleförord- ningens bestämmelser om tillgodoräknande. Granskningen bör genomföras . respektive 2004 genomförde dåvarande särskilda granskningar av lärosätenas tillämpning av reglerna om till- godoräknande. Till viss del berördes dessa frågor även i Högskole- verkets uppföljning av lärosätenas arbete med bedömning av reell kompetens för behörighet och tillgodoräknande . Hur läro- sätena arbetar med frågor om erkännande och tillgodoräknanden av tidigare lärande bör återkommande följas upp på ett systematiskt sätt för att säkerställa en rättssäker och likvärdig tillämpning och ett generöst och flexibelt förhållningssätt. De europeiska standarderna och riktlinjerna för kvalitetssäkring (ESG) framhåller arbetet med erkännande av examina, studieperioder och reell kompetens som en grundläggande komponent för att främja rörlighet och progression. Lärosätena har det huvudsakliga ansvaret för kvalitetssäkring av sina utbildningar, men extern granskning av hur universitet och högskolor arbetar med dessa uppgifter är en del av de internationella överenskommelserna om kvalitetssäkring av den högre utbildningen. I avsnitt 5.3.2 konstaterar utredningen att det är positivt att () tagit med frågor om tillgodo- räknanden bland de granskningsområden som ingår i den justerade vägledningen för lärosätestillsynen. För enskilda utbildningsanord- nare, som inte omfattas av lärosätestillsynen, finns bedömnings- grunder som avser lärosätets rutiner för erkännande av examina för högre utbildning, studieperioder och reell kompetens för tillgodo- räknande med i vägledningen för lärosätesgranskningen. En samlad uppföljning och granskning av lärosätenas arbete med erkännande av tidigare lärande har emellertid inte gjorts Tillgodoräknanden inom svensk högskoleutbildning Valideringsdelegationen föreslår därför att Universitetskanslers- ämbetet ges i uppdrag att genomföra en särskild granskning av erkännandefrågorna. Förutom att har gått sedan en samlad uppföljning senast gjordes på erkännandeområdet motiveras en sär- skild uppföljning av de ändringar som föreslås i bestämmelserna om tillgodoräknande i avsnitt 5.7.1. Med en samlad uppföljning ges möjlighet att säkerställa att Lissabonkonventionens princip om generöst och flexibelt erkännande får genomslag i lärosätenas tillämp- ning, oberoende av om de meriter som åberopas avser kunskaper och färdigheter som utvecklats genom formell högskoleutbildning eller genom lärande i icke-formella eller informella sammanhang. Ett ytterligare skäl för en särskild granskning är att Universitets- och högskolerådets pilotverksamhet åren 2016–2018, som delega- tionen i avsnitt 5.7.3 föreslår ska förlängas till och med , utgör en omfattande satsning på utveckling av lärosätenas metoder och processer för bedömning av reell kompetens. En uppföljning av resultatet av denna satsning bör därför genomföras. Valideringsdelegationens bedömning är att en sådan granskning bör göras i form av en så kallad tematisk utvärdering. Vid en tematisk utvärdering ingår alltid samtliga universitet och högskolor vilket både ger en nationell övergripande bild och möjliggör jämförbarhet mellan lärosäten. UKÄ bör genomföra utvärderingen . I delbetänkandet En nationell strategi för validering uttryckte Valideringsdelegationen att uppdragsutbildning inom högskolan är ett viktigt verktyg för kompetensutveckling i arbetslivet, och att sådan utbildning i större utsträckning också borde användas för utbildning i kombination med validering av kunskaper och färdig- heter som deltagarna redan besitter. Med möjlighet till tillgodoräk- nande inom en uppdragsutbildning kan lärosätena bli mer relevanta samarbetsparter för arbetslivets kompetensförsörjning.1 Inledningsvis återges i detta kapitel kortfattat de politiska ambitionerna som uttryckts om uppdrags- utbildningens roll för kompetensutveckling och kompetensförsörj- ning i arbetslivet. Därefter beskrivs vad författningarna anger angå- ende tillgodoräknande vid uppdragsutbildning, samt behoven av ett modernare och mer flexibelt regelverk. I det avslutande avsnittet 6.4 presenteras Valideringsdelegationens förslag för att möjliggöra validering av tidigare lärande för tillgodoräknande inom uppdrags- utbildning vid universitet och högskolor. 6.1Uppdragsutbildningens roll för livslångt lärande I propositionen Den öppna högskolan gjorde regeringen bedömningen att uppdragsutbildning bör vara ett instrument för att stärka hög- skolans roll i det livslånga lärandet. Lärosätena borde bli mer aktiva i arbetet med att erbjuda uppdragsutbildning.2 1SOU 2017:18 En nationell strategi för validering, s. 51. 2001/02:15 Den öppna högskolan, s. 80. Såväl enskilda individer som arbetsgivare måste ta ett aktivt ansvar för att utveckla människors kompetens. En kontinuerlig ut- veckling av personalen och dess kunskaper innebär, enligt regeringen, att även företaget eller organisationen utvecklas. För den anställde är kompetensutveckling nödvändig för att stärka sin position på arbetsmarknaden och i samhället och arbetsgivare måste därför i större utsträckning göra det möjligt för människor att kombinera arbete med studier i olika former. Regeringen ansåg att universitet och högskolor borde ha en pådrivande roll när det gäller att utveckla och erbjuda utbildning som till både form och innehåll är attraktiva för yrkesverksamma. Regeringen menade också att uppdragsutbildning kan vara ett viktigt instrument i högskolans samverkan med det omgivande samhället. Uppdragsutbildning kan bidra till en syn på högskolan som en resurs för det omgivande samhället och genom detta en efterfrågad partner vid kompetensutveckling i olika verksamheter. Det förutsatte enligt regeringen att uppdragsutbildningens innehåll utvecklades i nära samverkan med det omgivande samhället. Regeringen ansåg vidare att uppdragsutbildning, rätt använd, skulle kunna bidra till att utveckla högskolornas reguljära utbildningar genom erfarenheter från och kontakter med det omgivande sam- hället. Inte minst kopplingen till arbetslivet kunde bli tydligare. I betänkandet Högre utbildning beskrivs utvecklingen och sammansättningen av utbildningsutbudet i högskolan under de två decennier som gått sedan 1993 års högskolereform.3 Utredaren drar slutsatsen att utbildningsutbudet till övervägande del är väl- balanserat och att studenternas efterfrågan är väl tillgodosedd av det dimensionerings- och resurstilldelningssystem som infördes i sam- band med reformen. konstateras att arbetslivets repre- sentanter har små möjligheter att påverka utbildningsutbudet då det är lärosätena som ansvarar för dimensioneringsbesluten. Det fram- hålls att även om det är studenternas efterfrågan som styr utbildnings- 3 SOU 2015:70 Högre utbildning . utbudet så är arbetslivets representanter viktiga intressenter i hög- skolans utbildningsutbud. I utredningen framhålls att fortbildning och vidareutbildning för arbetslivets behov är ett viktigt uppdrag för högskolan och att detta bör vara en del av lärosätenas strategiska planering av utbild- ningsutbudet. Lärosätena behöver ta återkommande kompetens- utvecklingsbehov med stor efterfrågan i beaktande och erbjuda utbildning inte bara till individer utan även till grupper. Utbild- ningars distributionsform bör anpassas efter omständigheterna och när företag, myndigheter och andra organisationer har behov av utbildningsinsatser för personalens kompetensutveckling är den reguljära högskoleutbildningen, organiserad kring examensinriktade program, mindre väl lämpad. Enligt utredaren bör sådan utbildning därför ske i uppdragsutbildningsform. Skälen till detta är att uppdragsutbildning har en betydligt kortare planeringshorisont än den examensinriktade programutbildningen men längre än den som erbjuds genom att bara ta del av fristående kurser. Utredaren framhåller också att det inte kommer vara möjligt för högskolan att, inom ramen för det statliga anslagssystemet, bära kostnaderna för det stora behovet av återkommande kompetens- utveckling som arbetslivets parter annonserat för framtiden. Även av detta skäl bör uppdragsutbildning, i vilken kostnaderna bärs av beställaren, utgöra formen för sådan kompetensutveckling. Även fristående kurser är viktiga för möjligheterna till fortbild- ning och vidareutbildning.