sou · H5B3111 · 2018-01-12 00:00:00 — Utred- ningen ska även bedöma konsekvenserna för den kommunala själv- styrelsen, samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt samt eventuella konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i öv- rigt i förhållande till större företags. Utredningen ska också bedöma konsekvenserna för jämställdheten mellan kvinnor och män och för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Utredningens bedömning: Samtliga förslag syftar till att minska antalet tvångsåtgärder i den psykiatriska vården, stärka barnets rättigheter och bidra till en god vård av hög kvalitet som är trygg och säker för varje enskilt barn. Syftet med utredningens uppdrag är att stärka barnrättsperspektivet och rättssäkerheten för de barn som tvångsvårdas och att bidra till kvalitetsutveckling inom hälso- och sjukvården, med särskilt fokus på tvångsvården. Utgångspunkten för utredningens arbete har varit Konsekvenser av utredningens förslag att tillvarata barnets bästa och medverka till att barnets rätt att kom- ma till tals och rätten till information förstärks och tydliggörs. I arbetet har utredningen beaktat och särskilt dess grundprinciper: artikel 2 om icke-diskriminering, artikel 3 om barnets bästa, artikel 6 om rätt till liv, överlevnad och utveckling och arti- kel 12 om rätten att uttrycka sina åsikter m.m., samt konventionens övriga artiklar. Principen om barnets bästa har varit vägledande i alla delar av arbetet. Utredningen har vidare lagt stor vikt vid att inhämta synpunkter, åsikter och erfarenheter från barn och unga med egen erfarenhet av psykiatrisk heldygnsvård och tvångsåtgärder. I betänkandet lämnar utredningen en rad författningsförslag och förslag på andra åtgärder som syftar till att användandet av tvångs- åtgärder kraftigt minskar och att barns rättigheter stärks. Utred- ningens bedömning är att förslagen sammantaget kommer att stärka både barnperspektivet och barnrättsperspektivet i den psykiatriska tvångsvården och bidra till en god vård av hög kvalitet som är trygg och säker för varje enskilt barn. 9.3.1Ekonomiska konsekvenser för staten Utredningens bedömning: En ökad måltillströmning hos dom- stolarna kan medföra kostnadsökningar för domstolarna vilket kräver särskild finansiering. Staten beräknas få nya permanenta kostnader med . Kostnaderna följer av förslaget om ett särskilt ut- vecklings- och kontrollorgan – kon- troll av psykiatrisk tvångsvård – med Inspektionen för vård och omsorg () som värdmyndighet. Utredningens bedömning att regeringen bör ge vissa uppdrag kan komma att innebära vissa merkostnader för myndigheten. Utredningen har inte möjlighet att bedöma om merkostnaderna kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar eller om myndigheten ska tillföras särskilda medel för uppdragens genomförande. Konsekvenser av utredningens förslag Kostnad för ökat antal överklaganden Om chefsöverläkarens beslut i fråga om de särskilda tvångsåtgär- derna ska kunna överklagas, vilket är utredningens bedömning så som har framgått av avsnitt 7.3.13, kan det generera kostnader för staten. Förutom de beslut som kan överklagas enligt gällande bestämmelser (32 och 33 §§ lag (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, förkortad LPT, 18 § 6–8 lag (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, förkortad LRV) är det utredningens bedömning att även beslut om fasthållning, fastspänning, avskiljning, vård i enskildhet, försändelsekontroll, kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning ska kunna överklagas. Det finns ingen statistik som ger en tillförlitlig bild av hur många tvångsåtgärder som kan komma att överklagas. pati- entregister redovisar uppgifter om antalet inrapporterade tvångsåt- gärder som utredningen menar bör kunna överklagas. Totalt inrap- porterades till 680 sådana beslut en- ligt LPT avseende barn (inga redovisade åtgärder enligt LRV). Det finns heller inga uppgifter i fråga om hur många beslut som överklagas enligt 32 och 33 §§ LPT. för inte statistik på en sådan detaljnivå att det går att utläsa vilken, eller vilka, typer av beslut som har överklagats. En jämförelse med uppgifter från (SiS) visar att det fattades 761 beslut om avskiljning enligt lag (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkor- tad LVU, och 29 beslut enligt lag (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, förkortad LSU, dvs. totalt 790 beslut . Enligt uppgift från SiS har fyra överklaganden registrerats, vilket motsvarar av besluten. Inom SiS fattades 855 beslut om vård i enskildhet enligt LVU och 49 beslut enligt LSU, totalt 904 beslut. Av dessa har SiS registrerat åtta överklagan- den, av besluten. Utredningen om tvångsvård för barn och unga (SOU 2015:71) redovisar ett liknande antal. Utred- ningen räknade med att av de beslut som fattas kring de särskilda befogenheterna överklagats.1 Av framgår att det fattas ungefär 680 beslut om tvångsåtgärder enligt LPT och LRV , avseende 1 Utredningen om tvångsvård för barn och unga, (SOU 2015:71), s. 990. Konsekvenser av utredningens förslag cirka 115 barn. Endast enstaka beslut som avser kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning finns dock inrapporterade. Utgår man ändå från det totala antalet beslut och beräknar att cirka en procent av besluten kommer att överklagas handlar det om sju överklaganden . Enligt uppgift från är styckkostnaden för ett psykiatrimål , i både fasta och löpande priser, 6 937 kro- nor.2 Det innebär i så fall en ökad kostnad för domstolarna med . Utredningen om tvångsvård för barn och unga (SOU 2015:71) beräknar att de utökade möjligheterna att överklaga de särskilda befogenheterna inom SiS kan medföra ett femfaldigande av antalet överklaganden.3 Utgår man i stället från en sådan beräkning skulle det innebära en ökning av antalet överklaganden avseende beslut fattade enligt LPT och LRV till i storleksordningen 35 mål . Det skulle innebära en kostnadsökning för med . Därtill tillkommer kostnader för ett offentligt biträ- de i sådana mål. Timkostnadsnormen, enligt förordning (2009:1237) om timkostnadsnorm inom rättshjälpsområdet, är för den som är godkänd för F-skatt , exklusive mervärdesskatt. Vid en uppskattad tidsåtgång per mål skulle det inne- bära en kostnad för staten med . För s.k. tids- spillan utgår dessutom , dvs. totalt för 25 mål. Om sålunda fler tvångsåtgärder ska kunna över- klagas, vilket är utredningens bedömning, blir det en sammanlagd kostnad för staten med i denna del. Utredningens förslag att den som är förordnad som offentligt biträde för någon som är , utan särskilt förordnande är den unges ställföreträdare, genererar kostnader för staten. Förslaget innebär dels att fler beslut som kan överklagas kan komma att öka något genom det offentliga biträdets roll som ställföreträdare och dels att statens kostnad för offentligt biträde ökar något. Enligt uppgift från vårdades 57 barn mellan 0–(ålder ) enligt LPT (inga barn bereddes vård enligt LRV). Det torde inte vara sannolikt att samtliga barn överklagar samtliga beslut. Det är heller inte sannolikt att förvalt- ningsrätten kommer att besluta i fler mål i fråga om medgivande till 2Se Domstolar, (2016), s. 140. 3Utredningen om tvångsvård för barn och unga, (SOU 2015:71), s. 990. Konsekvenser av utredningens förslag fortsatt tvångsvård eftersom den genomsnittliga vårdtiden för tvångs- vård av barn är . Utgår man från att knappt vårdade barn, dvs. cirka 25 barn överklagar och har ett offent- ligt biträde som ställföreträdare torde, med utgångspunkt från de belopp som redovisats ovan, komma att belas- ta staten i denna del. Den sammanlagda kostnaden för domstolar bör sålunda med utredningens förslag generera en kostnad om drygt 430 000 kro- nor . Läggs därtill utredningens bedömning att fler tvångsåt- gärder ska kunna överklagas kommer detta, i fråga om barn, att leda till en kostnad om totalt . Finansieringen av de ökade kostnaderna bedöms kunna ske genom överföringar från utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri. Utveckling och kontroll av psykiatrisk tvångsvård av barn Förslaget i avsnitt 7.4 att de kliniker som vårdar barn i psykiatrisk tvångsvård ska bli föremål för regelbundna besök i syfte att bidra till kvalitetsutveckling i vården, öka rättssäkerheten för de barn som tvångsvårdas och minska antalet tvångsåtgärder generar kostnader för staten. Utredningen föreslår att det i detta syfte ska inrättas ett särskilt utvecklings- och kontrollorgan – kon- troll av psykiatrisk tvångsvård – med Inspektionen för vård och om- sorg () som värdmyndighet. Nämndens uppgifter och samman- sättning bör regleras i förordning (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg. IVO:s tillsyn avses inte påverka annat än marginellt i fråga om tillsynsinsatser och befogenheter utan myndighetens uppdrag ligger fast utifrån patientsäkerhetslagen (2010:659), förkortad PSL, myndighetsinstruktion och reglerings- brev. Inrättandet av nämnden medför kostnader för ersättningar till ledamöterna, löner till administrativ personal, reseersättning, expen- ser, ekonomi- och löneadministration samt diverse avgifter. Det torde också tillkomma kostnader för tekniskt handläggningsstöd. Vid bedömningen av vilken kostnad som kan uppstå för personal och lokaler har utredningen utgått från att nämndens kansli bör Konsekvenser av utredningens förslag bemannas av sex personer. Detta beräknas till en total årlig kostnad om . Därtill tillkommer kostnader hos för lokaler, driftskostnader, finansiella kostnader, avskrivningar och nedskrivningar om per person, dvs. Den sammanlagda kostnaden för nämnden bör, med utred- ningens förslag, generera en kostnad om . Finansieringen av de ökade kostnaderna bedöms kunna ske genom överföringar från utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri. Det är utredningens bedömning att regeringen bör ge i uppdrag att: •inrätta ett nationellt för utveckling av psykiat- risk heldygnsvård för barn (avsnitt 7.5.1), •utreda om det finns skäl att reglera krav på kompetens hos verk- samhetschefer och chefsöverläkare vid de kliniker som bedriver psykiatrisk heldygnsvård, inklusive tvångsvård, för barn (av- snitt 7.5.2), •tillsammans med lämpligt lärosäte ta fram en vidareutbildning för verksamhetschefer och chefsöverläkare vid de kliniker som be- driver psykiatrisk heldygnsvård, inklusive tvångsvård, för barn (avsnitt 7.5.3), •genomföra en särskild översyn av bestämmelserna om medicinskt ledningsansvar i den psykiatriska heldygnsvården, inklusive tvångs- vården, för barn (avsnitt 7.5.4) samt •utreda om det finns skäl att reglera ytterligare krav på den barn- och ungdomspsykiatriska heldygnsvårdens lokaler (avsnitt 7.5.5). De särskilda uppdragen kan komma att innebära vissa merkostnader för myndigheten. Utredningen har inte möjlighet att bedöma om dessa merkostnader kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar 4 Inspektionen för vård och omsorg (2017b), s. 46. Konsekvenser av utredningens förslag eller om myndigheten ska tillföras särskilda medel för uppdragens genomförande. Om regeringen anser att bör tilldelas medel för uppdragens fullgörande bedöms detta kunna ske genom överföringar från utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri. 9.3.2Ekonomiska konsekvenser för landstingen Utredningens bedömning: Förslagen bedöms kunna ge upphov till vissa kostnader för landstingen vilket kräver kompensation i enlighet med den kommunala finansieringsprincipen. Finansiering för utveckling av barn- och ungdomspsykiatrisk heldygnsvård De författningsförslag som lämnas av utredningen kan innebära vissa merkostnader för landstingen. Mot bakgrund av de variationer som finns mellan landstingen när det kommer till den psykiatriska tvångs- vårdens organisation, innehåll, kompetens och vårdmiljö har utred- ningen inte möjlighet att i detalj beräkna de ekonomiska konsekven- serna av utredningens förslag i dessa delar. Generellt kan sägas att kostnadsökningar kan uppstå för de landsting som inte har fast- ställda vårdplatser för barn inom det egna och därför kan komma att behöva upprätta vårdavtal med andra landsting. Kost- nader kan också uppkomma för de landsting som till följd av för- slagen får ökade kostnader för kompetensutveckling eller ombygg- nationer av lokaler. Utredningens bedömning är att merparten av de medel som –2019 fördelas till landstingen i syfte att stimulera nya initiativ inom barn- och ungdomspsykiatrin, inom ramen för överenskom- melserna mellan staten och Kommuner och Landsting (SKL) om stöd till riktade insatser inom området psykisk hälsa5 bör permanentas och föras över till landstingen för att finansiera en kraftfull och långsiktig satsning på ökad rättssäkerhet och kvalitet i den barn- och ungdomspsykiatriska heldygnsvården. 5 , (2015a), s. 7. Konsekvenser av utredningens förslag ningen bör uppgå till och fördelas efter en befolkningsnyckel. Huvudmännen ska kunna använda medlen ut- ifrån sina respektive behov. Finansieringen av de ökade kostnaderna bedöms kunna ske genom överföringar från utgiftsområde 9 Hälso- vård, sjukvård och social omsorg, anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri. Förslaget i avsnitt 7.3.1 att det i LPT och LRV ska införas ett krav på att kvalitetssäkringsarbetet i verksamheter som bedriver psykiatrisk tvångsvård även ska omfatta åtgärder som syftar till att minska beho- vet av tvångsåtgärder medför inga nya kostnader för landstingen. Kravet på ett systematiskt och fortlöpande kvalitetssäkringsarbete finns redan i 5 kap. 4 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkort- ad HSL. Det framgår dessutom av 2 kap. 5 § före- skrift (SOSFS 2008:18) att verksamhetenschefen fortlöpande ska följa upp bl.a. att ledningssystemet för kvalitet och patientsäkerhet har getts en sådan utformning att användningen av tvång och tvångs- åtgärder begränsas. Därför är den föreslagna bestämmelsen inte att betrakta som en ny skyldighet för landstingen utan dess syfte är att precisera innehållet i de krav på ett systematiskt kvalitetsarbete som redan finns i lag och föreskrift. Landstingen kan identifiera behov av åtgärder för att minska tvångsåtgärderna och genomföra dessa inom ramen för redan befintliga processer. Val av behandlingsalternativ och ny medicinsk bedömning Förslaget i avsnitt 7.3.2 att det i LPT och LRV ska föras in en erinran om att bestämmelserna i 7 och 8 kap. patientlagen (2014:821), för- kortad PL, är tillämpliga även vid vård enligt dessa lagar är ingen ny skyldighet för landstingen och bedöms därför inte medföra några kostnader. Att det i LRV föreslås regleras att föreskrifterna i HSL och PL gäller all psykiatrisk vård är endast ett förtydligande och innebär ingen ny skyldighet för landstingen och heller inga nya kostnader. Att föreskrifterna i HSL och PL är tillämpliga vid vård enligt LRV gäller redan enligt lagens förarbeten. Konsekvenser av utredningens förslag Barnets bästa, barns rätt till information och barns rätt att få framföra sina åsikter Förslaget i avsnitt 7.3.3 att det i LPT ska införas en bestämmelse, som genom hänvisning även gäller vid rättspsykiatrisk vård, som klargör att vid alla beslut och åtgärder som rör ett barn ska barnets bästa utredas och särskilt beaktas kan inte anses medföra nya kost- nader för landstingen. Principen om barnets bästa gäller redan genom regleringen i HSL och PL och förslaget innebär i princip endast ett förtydligande att detta även gäller vid psykiatrisk tvångs- vård. Förslaget innebär inte några genomgripande förändringar utan får i huvudsak anses vara ett förtydligande av vad som redan kan anses gälla. och bedöms därmed inte medföra annat än obetydliga kostnadsökningar för landstingen. På samma sätt innebär förslagen i avsnitt 7.3.4 om att barnet fort- löpande ska få relevant information anpassad efter barnets ålder, mognad och andra individuella förutsättningar i princip endast att redan gällande bestämmelser i om information till barn förtyd- ligas. Förslaget bedöms därför inte medföra nya kostnadsåtaganden för landstingen. Dagliga aktiviteter och utomhusvistelse Förslagen i avsnitt 7.3.6 att landstingen ska erbjuda barn möjligheter till dagliga aktiviteter och utomhusvistelse kan innebära vissa mer- kostnader för landstingen. Förslaget att det LPT ska införas en bestämmelse om att en pati- ent som vårdas enligt lagen ska ha rätt till dagliga aktiviteter på vårdinrättningen bör inte innebära annat än marginella kostnader för de landsting som ännu inte sett till att sådana möjligheter finns. Som framgår av avsnitt 6.4.1 finns redan vissa möjligheter till syssel- sättning på vårdenheterna i form av t.ex. pysselrum, lekterapi eller BUP-skola. Vad gäller förslaget om daglig utomhusvistelse kan utredningen konstatera att det i landstingens grundläggande skyldighet enligt HSL ingår att se till så att hälso- och sjukvården bedrivs så att kraven på en god vård uppfylls. Där det bedrivs hälso- och sjukvårdsverk- samhet ska det finnas den personal, de lokaler och den utrustning som behövs för att god vård ska kunna ges. Av detta torde följa att Konsekvenser av utredningens förslag utomhusvistelse som regel bör erbjudas patienterna . Utredningen har emellertid erfarit att det inte alltid finns möjligheter att erbjuda utomhusvistelse i de lokaler där barn vårdas. Det saknas t.ex. inhägnade ytor utomhus där barn kan vistas utan personal och det finns inte alltid tid för personalen att följa med barnen på en promenad. Regleringen om daglig utomhusvistelse kan således innebära kostnader för de landsting som inte har fysiska förutsättningar att erbjuda detta. Förtydligad proportionalitetsprincip avseende tvångsåtgärder Förslaget i avsnitt 7.3.9 och 7.3.10 att bland förutsättningarna för fastspänning och avskiljning förtydliga proportionalitetsprincipen som redan finns reglerad i 2 a och 2 b §§ LPT och LRV innebär inga kostnader för landstingen. Att det i lagen tydliggörs att tiden för en fastspänning eller avskiljning under vissa förutsättningar kan för- längas efter ny undersökning och att det krävs ett nytt beslut av ansvarig chefsöverläkare gäller redan enligt 3 kap. 2 § SOSFS 2008:18 och medför i sig inga kostnader. Dagens lagstiftning ger inte möjlighet att vårda någon i avskildhet med hänvisning till patientens eget behov av en viss typ av miljö. Förslaget i avsnitt 7.3.10, att ett barn under särskilda förutsättningar ska kunna vårdas i enskildhet är en ny reglering. Eftersom barn, trots att lagstöd saknas, ändå avskiljts på grund av eget vårdbehov, vilket framgår av avsnitt 7.3.10, torde förslaget inte innebära några egentliga merkostnader för landstingen. Det handlar enbart om att det ges lagstöd för vad som redan sker. Förslaget i avsnitt 7.3.11 att tiden för beslut om inskränkning i rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster föreslås, såvitt gäller barn, begränsas till högst kan medföra vissa kostnader för landstingen eftersom det krävs en omprövning av beslutet en gång . Eftersom förslaget är begränsat till barn i tvångsvården där endast en handfull sådana beslut inrapporteras torde kostnadsökningen endast vara marginell. Konsekvenser av utredningens förslag Särskild underrättelse om tvångsåtgärder Förslaget i avsnitt 7.3.12 att landstingen, till den myndighet som regeringen bestämmer, ska skicka in en särskild underrättelse om vissa tvångsåtgärder i det fall ett barn varit föremål för vissa tvångs- åtgärder och/eller inskränkning i rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster vid tre olika tillfällen , kan medföra en mindre kostnadsökning för landstingen. Med hänsyn till att den särskilda underrättelsen är en ny reglering och innebär krav på ytterligare bedömningar kan ett visst merarbete uppstå. Då förslaget är begränsat till att omfatta de barn i tvångs- vården som blir föremål för tre tvångsåtgärder per vårdtillfälle tor- de kostnadsökningarna för landstingen i denna del emellertid vara försumbara. Barn får inte vårdas tillsammans med vuxna Vad gäller förslaget i avsnitt 7.3.5 att barn inte får vårdas tillsammans med vuxna om det inte är för barnets bästa bedöms kunna medföra nya kostnader för landstingen. I den inventering av den barn- och ungdomspsykiatriska vården som genomfördes av SKL uppger 15 landsting att de kan erbjuda psykiatrisk heldygnsvård för barn medan övriga sex landsting helt saknar fastställda platser i hel- dygnsvård för barn.6 En del av dessa landsting köper platser i andra landsting, med vilka de har vårdavtal, medan andra landsting regel- mässigt placerar de barn som är i behov av psykiatrisk heldygnsvård i vuxenpsykiatrin eller inom missbruks- och beroendevården. Av upp- gifter från framgår att av de 302 barn som vårdats enligt LPT , dvs. 57 stycken, vårda- des på enheter som inte tillhör barn- och ungdomspsykiatrin. Utred- ningens bedömning är att förslaget om att barn inte får vårdas till- sammans med vuxna om det inte är förenligt med barnets bästa såle- des kan medföra ökade kostnader för vissa landsting. Förslaget att landstingen ska underrätta den myndighet som regeringen bestämmer om fall då barn placerats bland vuxna kan innebära ett mindre merarbete för landstingen. Av statistiken från kan konstateras att en sådan under- 6 Kommuner och Landsting (2017a), s. 9. Konsekvenser av utredningens förslag rättelseplikt skulle varit aktuell i cirka 57 fall . Då förslaget endast berör ett mindre antal barn bedömer utredningen att lands- tingens kostnader i denna del endast torde bli marginella. Vård på rättspsykiatrisk avdelning Förslaget i avsnitt 7.3.7 att ett barn endast får vårdas på en sjukvårds- inrättning där det ges rättspsykiatrisk vård om han eller hon om- fattas av LRV torde inte innebära några kostnadsökningar för lands- tingen. Av uppgifter från de rättspsykiatriska klinikerna har ett intagningsstopp införts för LPT-patienter inom rättspsykiatrin. Enligt tillsynsbeslut från Inspektionen för vård och omsorg () framgår dock att åtminstone ett barn har vårdats enligt LPT på en rättspsykiatrisk klinik . –2015 förekom tre sådana fall. Mot bakgrund av att de barn som vårdas i rättspsykiatrin med stöd av LPT är till antalet få bedömer utredningen att förslaget inte innebär några ökade kostnader för landstingen. 9.3.3Samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt Utredningens bedömning: Att barn får sina rättigheter tillgodo- sedda och synliggörs som rättighetsbärare har generellt en positiv inverkan på samhällsekonomin då barns behov kan tillgodoses i ett tidigare skede. Förslagen ger barns rättigheter ett tydligt fokus i den psykiatriska tvångsvården. Medvetenheten om barns rättigheter kan förväntas öka både bland barn och inom den psykiatriska vården. I förläng- ningen förväntas detta i sin tur leda till att användandet av tvångs- åtgärder minskar, att förtroendet för den psykiatriska tvångsvården ökar och att återinskrivningar kan komma att minska. Att barn får sina rättigheter tillgodosedda och synliggörs som rättig- hetsbärare har generellt en positiv inverkan på samhällsekonomin då barns behov kan tillgodoses i ett tidigare skede. Att barnets rättig- heter tydliggörs och synliggörs bör leda till en ökad rättssäkerhet och en ökad effektivitet vilket kan inverka gynnsamt på sam- hällsekonomin. Konsekvenser av utredningens förslag 9.4Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Utredningens bedömning: Flera förslag medför vissa inskränk- ningar i den kommunala självstyrelsen. Samtliga inskränkningar är dock proportionerliga med hänsyn till de ändamål som har föranlett dem och får därmed anses godtagbara. Av 1 kap. 1 § regeringsformen, förkortad RF, framgår att den svenska folkstyrelsen förverkligas genom självstyrelse. Enligt 14 kap. 2 § RF sköter kommunerna lokala och regionala angelägen- heter av allmänt intresse på den kommunala självstyrelsens grund. En inskränkning i den kommunala självstyrelsen bör enligt 14 kap. 3 § RF inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den.