sou · H6B322 · 2018-03-28 00:00:00 — The Inquiry considers that it is essential that the reception system gives asylum seekers the right conditions to prepare for their establish- ment in or for their return to another country. Passivity and poor use of waiting times must be avoided. One of the most important things to start with is to provide clear information about society, giving asylum seekers knowledge about the country they are in, what is expected of them and what they themselves can expect from their stay in . Language training is also essential, as is knowledge about the Swedish labour market, its rules and the way it functions. Giving the municipalities the main responsibility for early measures for asylum seekers with good chances of staying means that there is a local involvement in these measures, which strengthens the conditions for . Measures provided are to be stepped up over time. The longer a person waits, the more extensive the content. To maintain a long-term and humane migration policy that protects the right to asylum, it is essential that returns of people who have been issued with a removal order can be enforced quickly. On the whole, return issues have not been in focus in the reception system. The Inquiry therefore considers that measures in this area should be developed. The greater clarity offered by our proposals would provide better conditions for preparing efficient returns. and clear signals about what is reasonable to expect from the asylum process and measures focusing on returns are crucial if the returns system is to function. The Reception Inquiry also proposes that it should be obligatory for people issued with enforceable refusal-of-entry or expulsion orders, as well as people issued with a transfer order under the Regulation, to live in a departure centre. Restrictions on people arranging their own accommodation allows asylum seekers to organise their own accommoda- tion to an extent that is unique among comparable countries. In the right circumstances, this can be positive. However, in some munici- palities, this solution has led to considerable social problems for individuals and local communities. The Inquiry’s proposal on a clearly identified path for asylum seekers will mean that they are able to a lesser extent to arrange their own accommodation when the social conditions are poor. Despite this, the proposals will be supplemented with clear limitations on the possibility of people arranging their own accommodation. The point of departure for the Inquiry’s proposals is that an inspection of the accommodation must ensure that it is socially sustainable. Inspections will only take place in municipalities with socio-economically disadvantaged neighbourhoods. Following an application from an asylum seeker, the will inspect the housing on the basis of criteria such as size, number of residents and whether it is located in a socio-economically dis- advantaged residential area. Asylum seekers who choose to live in their own accommodation that has not been approved will lose the right to a daily allowance and a special allowance. Moreover, asylum seekers who are unable to support themselves must move to public sector accommodation. Asylum seekers are therefore not entitled to having their accommo- dation arranged by the municipality in which they are located. Initial reception of unaccompanied minors The Reception Inquiry proposes the introduction of a new form of preparedness compensation for municipalities that receive un- accompanied minors. Central government will compensate munici- palities for their preparedness to handle a rapid increase in the number of unaccompanied minors. The Inquiry also proposes that the should be able to determine where minors are sent. This is to enable the municipalities in a county to share the responsibility for the initial reception in situations where large numbers of unaccompanied minors arrive. efficient compensation for the municipal sector collaboration between central government and the municipal sector is crucial if the reception system is to work. The Inquiry’s proposal for a new compensation system is therefore characterised by the ideas that clarity promotes trust and that tax revenue is used effectively. The proposal entails moving from a focus on details to a focus on the essentials. Compensation must be predictable and disbursed quickly, with just the necessary processing. The proposal therefore also entails lower administrative costs. Our proposal is based almost exclusively on standard compen- sation that is paid without the need to apply. The municipalities are to be compensated for their new tasks through standard compen- sation for housing asylum seekers, early measures for asylum seekers and measures for children in arrival centres. Compensation for asylum-seeking children in preschool and school will be paid with- out the need to apply. Central government will compensate munici- palities for the initial costs of receiving newly arrived immigrants, including income support during the first two years, through standard compensation. Compensation to county councils for health examinations will be paid without the need to apply. The basic level of compensation and certain exceptions for high costs linked to individual cases will be kept. Systematic follow-up of costs and built-in incentives to promote the achievement of targets will also be included in the new compen- sation system. Differences in an alternative system Shared responsibility requires trust. During the course of the In- quiry’s work, we have seen good examples of trusting cooperation between central government agencies and municipalities. We have also seen examples to the contrary. Lack of trustful co-operation between the state, the municipalities and the county councils could make it difficult to implement The Inquiry’s main proposal. The Inquiry therefore also presents an alternative way to arrange the reception of asylum seekers and newly arrived immigrants in order to give the state a way to act if it will not be possible to reach an agreement with the municipalities on implementing the main proposal. The main proposal is largely the same as the alternative system. The proposal on arrival centres and concentrated measures early in the reception process are the same. The restrictions on allowing asylum seekers to organise their own accommodation are also the same. The starting point concerning standard compensation to the municipal sector remains, although there would be fewer tasks for which the municipalities would receive compensation. There would be three most obvious differences. Firstly, central government would take responsibility itself for accommodation and early measures for all asylum seekers during the asylum process. Secondly, the alternative system is more focused on the needs of the examination process. And thirdly, the alternative system would entail considerably more solutions concentrated in geographical areas than when all munici- palities share the task of organising accommodation and early mea- sures. However, the alternative system cannot be seen as a fully central government track in which central government solves everything itself. In the Inquiry’s view, it would be inefficient to build up parallel state functions for schooling, care and social ser- vices, for example. Expertise in these areas is in the municipal sector. This expertise should be used in the alternative system too, and central government would then compensate municipalities and county councils for their measures through a reformed compensation system. redovisar ett huvudförslag där staten, kom- munerna och landstingen tar ett gemensamt ansvar för mottagandet av asylsökande och nyanlända invandrare. Därutöver redovisas ett alternativt upplägg där staten tar ansvar för mottagandet på i huvudsak egen hand. Betänkandets upplägg finns närmare beskrivet i kapi- tel 2. 1.1Förslag till lag om mottagande av asylsökande och vissa andra utlänningar Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser om –insatser och aktiviteter, samt –bistånd för asylsökande och vissa andra utlänningar (asylmot- tagandet). Utlänningar som omfattas av lagen 2 § Denna lag omfattar utlänningar som 1. har ansökt om uppehållstillstånd i som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a §§ utlänningslagen (2005:716) eller motsvarande äldre bestämmelser (asyl- sökande), eller 2. har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppe- hållstillstånd efter tillfälligt skydd med stöd av bestämmelserna i 21 kap. utlänningslagen och som inte är folkbokförda här i landet. 3 § Barn som saknar uppehållstillstånd och som inte vistas på ett kommunalt eller statligt ordnat boende omfattas inte av denna lag, om de bor hos en vårdnadshavare som har uppehålls- tillstånd. Utlänningar som är medborgare i någon av Europeiska unionens medlemsstater omfattas av denna lag endast om det finns synner- liga skäl för det. Utlänningar som avses i 2 § första stycket 1 som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd och vars rätt till bistånd enligt denna lag har upphört omfattas inte av lagen om de ansöker om ett fort- satt tillstånd på samma grund eller ansöker om ett nytt tillstånd med stöd av någon bestämmelse i lagen (2016:752) om tillfälliga begräns- ningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i , och ansö- kan har kommit in till innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla. En utlänning som vistas här med stöd av ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd enligt 5 kap. 15 eller 15 b § utlänningslagen (2005:716) omfattas inte av denna lag. Detsamma gäller en utlänning för vilken en ansökan om ett sådant tillstånd är under prövning. 4 § I 13–15 §§ finns särskilda bestämmelser om mottagande av barn som vid ankomsten till är skilda från båda sina föräld- rar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i för- äldrarnas ställe, eller som efter ankomsten står utan sådan ställföre- trädare (ensamkommande barn). Bestämmelserna är tillämpliga endast så länge barnet är att anse som ensamkommande. 5 § Ett beslut om överföring enligt och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelands- medborgare eller en statslös har lämnat in i någon medlemsstat (omarbetning) (Dublinförordningen) ska anses som ett beslut om avvisning eller utvisning vid tillämpningen av denna lag. 6 § Rätt till bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) föreligger inte om motsvarande förmån kan utgå enligt denna lag. Rätt till bistånd föreligger inte heller för bostadskostnader. 7 § har huvudansvaret för mottagandet av de ut- länningar som omfattas av denna lag. har ansvar för att driva ankomstcenter och avresecenter, men får även uppdra åt andra att driva sådana center. Kommunerna har ansvar för att efter anvisning ordna boenden för utlänningar som omfattas av denna lag. 8 § ska tilldela de utlänningar som omfattas av denna lag plats i ett ankomstcenter. Syftet med ankomstcenter är att underlätta 1.utredningen i ärendet om uppehållstillstånd, 2.lämnandet av information om handläggningen av ärendet om uppehållstillstånd, individens rättigheter och skyldigheter, och det svenska samhället, 3.kartläggningen av utlänningens bakgrund, och 4.planeringen av boendet i en kommun enligt 11 §. får anvisa en annan plats för utlänningens boende. 9 § En utlänning ska bo i ett ankomstcenter eller på en annan an- visad plats från det att en ansökan om uppehålls- tillstånd lämnas in. får fatta beslut om att förlänga den tid som an- ges i första stycket. 10 § ska registrera de utlänningar som omfattas av denna lag vid ett ankomstcenter. Boende i en kommun 11 § En kommun är skyldig att efter anvisning ta emot en utlän- ning som omfattas av denna lag för boende i kommunen. får besluta om anvisning enligt första stycket. 12 § En kommun får erbjuda ett boende åt en utlänning i en annan kommun, om kommunerna har ingått en överenskommelse om detta och det finns synnerliga skäl. Boende för ensamkommande barn 13 § En kommun är skyldig att efter anvisning ta emot ensam- kommande barn för boende i kommunen. 14 § ska besluta om anvisning enligt 13 §. Ett så- dant beslut kan avse barnets boende under 1.det inledande skedet av mottagandet (ankomstanvisning), eller 2.den återstående delen av mottagandet (boendeanvisning). 15 § När anvisat en kommun ska det anses att barnet vistas i den kommunen i den mening som avses i 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Social prövning av eget boende 16 § beslutar efter ansökan från en kommun om att det i kommunen ska införas en ordning med social prövning av boenden som utlänningar ordnar på egen hand. Den sociala prövningen enligt första stycket innebär att Migra- tionsverket prövar om boendet ska godkännas. 17 § En ordning med en social prövning får införas i kommuner där social och ekonomisk utsatthet förekommer eller i kommuner som tagit emot många utlänningar i eget boende . 18 § I de kommuner där en ordning med social prövning har in- förts ska den som själv vill ordna sitt boende ansöka om att boendet ska prövas. Ansökan ska ges in till . För att boendet ska bli godkänt ska det ha en skälig boende- standard och vara av lämplig storlek för det antal personer som ska bo i det. 19 § ansvarar för avresecenter. Syftet med dessa center är att förbereda återvändandet till ett annat land och under- lätta avresan från . 20 § ska tilldela en utlänning plats i ett avrese- center om 1.ett beslut om avvisning, eller utvisning, eller om överföring enligt Dublinförordningen har fattats, 2.beslutet kan verkställas, samt 3.synnerliga skäl mot placering i avresecentret inte föreligger. 21 § En utlänning ska bo i ett avresecenter från det att han eller hon tilldelas en plats enligt 20 § och fram till dess att rätten till bi- stånd enligt denna lag upphör. Syftet med insatserna och aktiviteterna 22 § Utlänningar som omfattas av denna lag ska erbjudas insatser som syftar till att förbereda för etablering i eller återvändande till ett annat land och aktiviteter som syftar till en meningsfull vardag. 23 § En kommun ska erbjuda verksamhet åt de barn som vistas i ett ankomstcenter. Syftet med verksamheten är att förbereda barnet för fortsatt lärande, med utgångspunkt i barnets ålder och utbild- ningsbakgrund. Uppgifter som framkommer om barnets utbildningsbakgrund och annan information som är relevant för en skolhuvudman att känna till ska dokumenteras och överlämnas till den kommun där barnet bor efter vistelsen i ett ankomstcenter, om barnets vårdnads- havare samtycker till det. 24 § En kommun ska erbjuda utlänningar 1.undervisning i svenska och lokalt anpassad samhällsinforma- tion, och 2.insatser som syftar till att ge kunskap om och kontakter med den svenska arbetsmarknaden. Kommunens ansvar för insatser enligt första stycket omfattar ut- länningar som har fyllt och som inte har getts en plats i gym- nasieskola eller gymnasiesärskola och som har undantag från kravet på arbetstillstånd. 25 § En kommun ska erbjuda utlänningar som nämns i 24 § andra stycket tillfälle att delta i aktiviteter i syfte att motverka passiv väntan på ett beslut om uppehållstillstånd. Utlänningen ska ha deltagit i insatser enligt 24 § första stycket 1. Erbjudandet enligt första stycket ska lämnas när det har gått sedan ansökan om uppehållstillstånd lämnades in. 26 § Kommunernas ansvar enligt 24 och 25 §§ upphör när Migra- tionsverket har meddelat ett beslut i ett ärende om uppehållstill- stånd. 27 § Utlänningar som deltar i en insats eller en aktivitet enligt denna lag ska inte anses som arbetstagare. De ska dock likställas med arbetstagare vid tillämpning av 2 kap. 1–9 §§, 3 kap. 1–4 och 6–13 §§, 4 kap. 1–4 och 8–10 §§, 5 kap. 1–3 §§ samt 7–9 kap. arbetsmiljölagen (1977:1160). Därvid ska vad i arbetsmiljölagen sägs om arbetsgivare gälla den som svarar för den verksamhet i vilken utlänningen deltar. Begränsningar beträffande insatser och aktiviteter 28 § En utlänning ska inte erbjudas insatser och aktiviteter enligt denna lag om han eller hon 1.försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd genom att hålla sig undan, 2.underlåter att bo i ett ankomstcenter eller avresecenter enligt 9 eller 21 §, eller 3.bor i ett eget boende i en kommun där en ordning med social prövning har införts enligt 16 § och boendet inte har godkänts av . Olika former av bistånd 29 § Bistånd enligt denna lag lämnas i form av boende, dagersätt- ning och särskilt bidrag. 30 § svarar för att ekonomiskt bistånd i form av dagersättning och särskilt bidrag lämnas enligt denna lag. eller en kommun svarar för att bistånd i form av boende lämnas enligt denna lag. 31 § En utlänning som omfattas av denna lag har rätt till bistånd i form av boende. 32 § En utlänning som omfattas av denna lag och som saknar egna medel har rätt till bistånd för sin dagliga livsföring (dagersättning). 33 § Utöver dagersättning enligt 32 § har en utlänning som om- fattas av denna lag även rätt till bistånd för andra angelägna behov (särskilt bidrag). 34 § Bistånd enligt denna lag lämnas till utlänningar under förut- sättning att de är registrerade vid ett ankomstcenter. Dagersättning och särskilt bidrag får inte betalas ut för tid då en utlänning deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program som kan ge rätt till ersättning för deltagande i arbetsmarknadspolitiska insatser. Utlänningar som vistas på ett statligt ordnat boende har rätt till bistånd även efter det att de har beviljats uppehållstillstånd, om de inte anvisats eller kunnat utnyttja en anvisad plats i en kommun. Utlänningar som inte vistas på ett statligt ordnat boende har rätt till bistånd även under en månad från den dag de har beviljats uppe- hållstillstånd. 35 § En utlänning har inte rätt till dagersättning eller särskilt bidrag han eller hon 1.underlåter att bo i ett ankomstcenter eller avresecenter enligt 9 eller 21 §, eller 2.bor i ett eget boende i en kommun där en ordning med social prövning har införts enligt 16 § och boendet inte har godkänts av , Den som förlorar rätten till dagersättning och särskilt bidrag en- ligt första stycket ska ha erbjudits plats i ett center. 36 § Den som har inkomst av förvärvsarbete eller som har annan inkomst eller egna tillgångar och som har ett statligt eller kommu- nalt ordnat boende ska betala ett skäligt belopp som ersättning till När kost ingår i inkvarteringen ska skälig ersätt- ning betalas även för detta. Nedsättning av dagersättning med mera 37 § Dagersättning enligt 32 § får sättas ned för en utlänning som fyllt om han eller hon 1.försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd genom att inte medverka till att klarlägga sin identitet, 2.försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd genom att hålla sig undan, eller 3.väljer att inte delta i de insatser och aktiviteter som reger- ingen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, har angett ska vara obligatoriska att delta i. Nedsättning enligt första stycket får dock inte avse den del av ersättningen som är avsedd att täcka utgifter för utlänningens egen mathållning. Vidare får nedsättning enligt första stycket 3 endast ske om utlänningen kan tillförsäkras en rimlig levnadsstandard. 38 § Dagersättningen får sättas ned helt för en utlänning om han eller hon även efter det att nedsättning har gjorts enligt 37 § 1.försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd genom att inte medverka till att klarlägga sin identitet, eller 2.försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd genom att hålla sig undan, om utlänningen erbjuds plats på ett boende och fri kost ingår i den erbjudna inkvarteringen. 39 § Bestämmelserna om nedsättning av dagersättning i 37–38 §§ tillämpas också i de fall en utlänning utan giltigt skäl vägrar att med- verka till åtgärd som är nödvändig för att ett beslut om avvisning eller utvisning ska kunna verkställas. Upphörande av rätten till bistånd enligt denna lag 40 § Rätten till bistånd enligt denna lag upphör 1. när uppehållstillstånd ges utom i fall som avses i 2 § 2 samt 34 § tredje och fjärde stycket, eller 2. när utlänningen lämnar landet. För en vuxen utlänning som inte bor tillsammans med ett eget barn eller ett barn för vilket han eller hon får anses ha trätt i föräldrarnas ställe upphör rätten till bistånd, om det inte är uppenbart oskäligt, också 1.när utlänningens tidsfrist för frivillig avresa enligt 8 kap. 21 § första stycket utlänningslagen (2005:716) löper ut, eller 2.när beslutet om avvisning eller utvisning får laga kraft, om be- slutet inte innehåller någon tidsfrist för frivillig avresa. Rätten till bistånd upphör dock inte när den tidsfrist som anges iandra stycket 1 löper ut om beslutet om avvisning eller utvisning då inte får verkställas till följd av att eller en dom- stol har beslutat om inhibition eller har beviljat ny prövning enligt 12 kap. 19 § utlänningslagen. Rätten till bistånd upphör då, om det inte är uppenbart oskäligt, i stället efter det att beslutet om avvisning eller utvisning på nytt blir verkställbart. 41 § Om rätten till bistånd har upphört enligt 40 § andra eller tredje stycket och eller en domstol därefter beslutar om inhibition i verkställighetsärendet eller beviljar ny prövning enligt 12 kap. 19 § utlänningslagen (2005:716), har utlänningen efter anmä- lan till åter rätt till bistånd enligt denna lag. Blir beslutet om avvisning eller utvisning på nytt verkställbart upphör rätten till bistånd, om det inte är uppenbart oskäligt, efter den tidpunkten. 42 § Den som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas har inte rätt till bistånd. 43 § Om eller en kommun begär det ska Polis- myndigheten lämna den hjälp som behövs för att verkställa ett be- slut enligt denna lag att en utlänning som inte längre har rätt till bistånd i form av boende ska lämna sin plats vid boendet. Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åt- gärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 eller 10 a § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. 44 § beslut enligt denna lag får överklagas till all- män förvaltningsdomstol. beslut om anvisning får dock inte överklagas. 45 § beslut får överklagas till den förvaltnings- rätt inom vars domkrets utlänningen vistades när beslutet fattades. Beslut i fråga om ekonomiskt bistånd enligt denna lag gäller . Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Rätt att föra talan 46 § Den som har fyllt har rätt att själv föra sin talan i mål eller ärenden enligt denna lag. 47 § I mål eller ärende enligt denna lag får delgivning inte ske en- ligt 34–38 och 47–51 §§ delgivningslagen (2010:1932). I mål vid all- män förvaltningsdomstol får dock delgivning ske enligt 48 § första stycket 1 samma lag, om utlänningen har lämnat landet. 48 § Den som är eller har varit verksam inom verksamhet som drivs av enskild på uppdrag av eller en kommun, får inte obehörigen röja vad han eller hon då har fått veta om en- skildas personliga förhållanden. 49 § En kommun som har ordnat bistånd i form av boende eller svarat för någon annan insats enligt denna lag har rätt till ersättning från staten. Krig och krigsfara med mera 50 § Regeringen får meddela särskilda föreskrifter som avviker från denna lag, om är i krig eller krigsfara eller det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigs- fara. 51 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela förskrifter om 1.vilka grupper av utlänningar som ska bli föremål för anvis- 2.förfarandet för fördelningen av anvisningar mellan kommuner, 3.vilka kriterier som får beaktas vid fördelningen av anvisningar, och 4.inom vilken tidsfrist mottagande i kommun ska ske.