sou · H6B337 · 2018-05-30 00:00:00 — Genom ett nytt femte stycke förtydligas Polisens rätt och skyldighet att underrätta om behov av samordnade insatser. Polisens skyldighet att samarbeta med framgår av 6 § polislagen. Paragrafen behandlas i kap. 14.1. Paragrafen innehåller särskilda bestämmelser för brottsoffer. Femte stycket är nytt och handlar om skyldigheten för socialnämn- den att verka för att den som utövar våld eller andra övergrepp mot närstående får stöd och hjälp att förändra sitt beteende. Det är inget nytt ansvarsområde för socialnämnden, utan en reglering av befintlig skyldighet (prop. 2006/07:38). 16.2Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) Paragrafen behandlas i kap. 14.1.2. I bestämmelsen föreskrivs att hälso- och sjukvården särskilt ska beakta ett barns behov av information, råd och stöd under vissa förhållanden som rör barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med. Första stycket fjärde punkten är ny och reglerar att hälso- och sjukvården även särskilt ska beakta ett barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med, utövar våld eller andra övergrepp mot barnet eller mot en närstående till barnet. Bestämmelsen är ett komplement till anmälningsskyldig- heten enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Paragrafen behandlas i kap. 14.2. Paragrafen innebär en skyldighet för kommuner och landsting att gemensamt upprätta en individuell plan för en enskild som har behov av insatser både från och från hälso- och sjukvården. En likalydande bestämmelse finns i 2 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453). I första stycket läggs Kriminalvården till som en aktör som ska ta initiativ till upprättande av och medverka i sådana planer. Denna skyl- dighet för Kriminalvården framgår också av ett nytt stycke i 5 kap. 1 § fängelselagen. En plan ska fortfarande bara upprättas om det behövs för att den enskilde ska få sina behov tillgodosedda och samma ordning för samtycke och finansiering gäller alltjämt. Ett nytt tredje stycke införs med en bestämmelse om samordning av en eller flera planer när det finns behov av det och det med hänsyn till omstän- digheterna är lämpligt. Detta kan t.ex. vara fallet om det förekommit våld i en relation och samordning är lämpligt med hänsyn till pla- nering av säkerhet för våldsutsatta och barn. Samordning av planer får bara ske om de enskilda inte motsätter sig det. 16.3Förslaget till lag om ändring i fängelselagen (2010:610) Paragrafen behandlas i kap. 14.2. Paragrafen behandlar hur en verkställighet i anstalt ska planeras så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Verkställigheten ska plane- ras och utformas efter samråd med den intagne och i samverkan med berörda myndigheter. Fjärde stycket är nytt och innehåller en skyl- dighet för Kriminalvården att vid behov ta initiativ till att en sam- ordnad individuell plan upprättas för den intagne enligt 2 kap. 7 § socialtjänstlagen och 16 kap. 4 § hälso- och sjukvårdslagen. Mot- svarande skyldighet för Kriminalvårdens verksamhet i frivård införs i 6 kap. 2 a § förordning (1998:642) om verkställighet av frivårdspå- följder. 16.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Paragrafen behandlas i kap. 14.5. Paragrafen är ny. Denna sekretessbrytande bestämmelse innebär att personal inom och hälso- och sjukvården under vissa förutsättningar får lämna uppgifter till polisen om enskild i syfte att förebygga allvarligare vålds-, frids- eller sexualbrott. Förutsätt- ningarna för uppgiftsutlämnande regleras i första stycket. Där fram- går att det är uppgift som rör en enskild som kan få lämnas ut med stöd av bestämmelsen. Formuleringen uppgift som rör en enskild innebär att även uppgifter som rör andra personer än den enskilde får lämnas ut om uppgiften exempelvis rör brottsoffret. Sådana upp- gifter får dock endast lämnas ut om övriga förutsättningar i para- grafen är uppfyllda. För att ett uppgiftsutlämnande ska få ske krävs att det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den enskilde kommer att utöva allvarligare vålds-, frids- eller sexualbrott. En riskbedömning ska göras i varje enskilt fall. Det måste finnas konkreta omständigheter som motiverar bedömningen att det före- ligger en risk för att den enskilde kommer att begå brott mot 3, 4 eller 6 kap. för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Det är tillräckligt att det med hänsyn till samtliga omständigheter bedöms finnas en risk som varken är obe- tydlig eller avlägsen. Av särskild betydelse är om den enskilde tidi- gare begått vålds-, frids- eller sexualbrott eller om det fattats beslut om kontaktförbud. I fråga om tidigare brottslighet är det ibland uppenbart att det finns en risk för återfall medan riskbedömningen i andra fall är mer vansklig och kan kräva fler övriga omständigheter som underbygger bedömningen. Vidare krävs att uppgiften kan antas bidra till att förhindra att den enskilde kommer att utöva den be- farade brottsliga verksamheten. Det krävs inte att uppgiften isolerad kan antas leda till att förebygga att den enskilde begår brott, utan det är tillräckligt att den tillsammans med andra omständigheter kan antas bidra till önskad effekt. Av andra stycket framgår att miss- tankar om att den enskilde begått ett visst konkret brott endast får lämnas ut under de förutsättningar som gäller . Möj- ligheten att lämna uppgifter om brottsmisstankar i brottsutredande syfte utökas således inte genom bestämmelsen. 2011/12:171 Samverkan för att förebygga ungdomsbrottslighet. 2012/13:77 God kvalitet och ökad tillgänglighet inom missbruks- och beroendevården. SOU 2010:15 Utredningen mot kriminella grupperingar. Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. SOU 2017:61 Villkorlig frigivning – förstärkta åtgärder mot återfall i brott. SOU 2017:112 Ett fönster av möjligheter – stärkt barnrättsperspektiv för barn i skyddat boende. JU 2017:E Inslussning – en idéskiss. Rapport från Inslussnings- utredningen. Utredningar för att förebygga vissa skador och dödsfall (). Nationell samordnare för utveckling och samordning av insatser inom området psykisk hälsa. Ett stärkt barnrättsperspektiv för barn i skyddat boende. Återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld. Översyn av socialtjänstlagen. 2016/17:10. Mål, makt och myndighet – feministisk politik för en jämställd framtid. 2016/17:126. Tillsammans mot brott. Ett nationellt brottsförebyggande program. RÅ 1997 ref. 9. SOSFS 2014:4 Våld i nära relationer. Övrig litteratur och rapporter Askeland, IR & Heir, T. (2014) Psychiatric disorders among men voluntarily in treatment for violent behaviour: a cross-sectional study, 2014:4. & Strand, S. (2009). Validation of the Guide for Stalking Assessment and Management () in Swedish law enforcement. and Management, 11 (1) 67–76. Brå (2006) Stalkning i : Omfattning och åtgärder. 2006:3, : . Brå (2013) NTU 2012. Om utsatthet, trygghet och förtroende. Brå- rapport 2013:1. Brå (2013) Utvärdering av koncept . En samverkansmodell i för personer som utsatts för våld i nära relationer. Brå (2014). Brott i nära relationer En nationell kartläggning. Brå (2015). En utvärdering av ändringarna i lagen 2011. Brå (2017). Brå (2017) Polisiära arbetssätt för att förebygga upprepat partnervåld –med fokus på våldsutövare. Brå m.fl. (2017) Kaerestevold … , og . Caman, S. (2017). Intimate partner homicide rates and characteristics. och samhällsmedicin (2015) Våld i nära relationer. En kartläggning av vilka rutiner och behov som finns för upptäckt och åtgärder inom hälso- och sjukvården i . , Z, , H, , P. & Fazel, S. (2015) Psychiatric disorders and violent reoffending: a national cohort study of convicted prisoners in . (1995) Masculinities. (2002) World report on violence and health, : . (2010) arbete med män som utövar våld i nära relation, Rapport 2010:11. , M, Biller, H, & Balkmar, D. (2006) Mäns våldsutövande – barns upplevelser. En kartläggning av interventioner, kunskap och utvecklingsbehov. (2015) Hälsan och hälsans bestämnings- faktorer för transpersoner. (pdf). FN (2012). Violence against women. /esa/socdev/ ageing/documents/egm/NeglectAbuseandViolenceofOlder Women/Violence%20against%20women.pdf , K. A., & Westen, D. (2011). Subtyping male perpetrators of intimate partner violence. , 26(4), 607-639. doi:10.1177/0886260510365853. FRA (2014). Violence against women; an EU-wide survey. Luxenburg: for Fundamental Rights. Gottzén, L. & Korkmaz, S. (2013). Killars våld mot tjejer i nära relationer, i Unga och våld – en analys av maskulinitet och förebyggande verksamheter. : , 2013:1. (2017). Sociala resursförvaltningen, Kriscentrum för män/män. Heise, L. L., (2012). Determinants of partner violence in low and middle-income countries: exploring variation in individual and population level risk. PhD thesis, : . Holtzworth-Munroe, A., Meehan, J. C., Herron, K., , U., &, G. (2000). Testing the Holtzworth-Munroe and (1994) batterer typology. Psychology, 68(6), 1000. , M.; , A.; Gadd, D.; red. (2016). Response based approaches to the study of interpersonal violence. Isdal, P. (2001). Meningen med våld. (2017) Alkohol och våld, alkoholen och samhället 2017/2018, en översikt av svensk och internationell forskning, , och i samarbete med Stiftelsen . Jernbro & (2017). Våld mot barn 2016. En nationell kartläggning. (2008). A typology of domestic violence. Intimate terrorism, violent resistance, and situational couple violence. , H & Logar, R. (2007) Presentation of the Anti- Violence Programme. Kriminalvården (2010) Utvärdering av partnerkontakt kopplat till IDAP. Kriminalvården (2013) Risk-, behov- och mottaglighetsprinciperna. Kriminalvården (2014) Rapport från förstudien i Relationsvålds- programmet. Kriminalvården (2017) Ackreditering av Kriminalvårdens handlings- program. Kriminalvården (2017) med brottsoffersluss. Lowenkamp, C. T., & Latessa, E. (2004). Understanding the risk principle: How and why correctional interventions can harm low risk cases. In (Eds. ), Topics in community corrections annual issue 2004: Assessment issues for managers. (2001) Slagen dam. Mäns våld mot kvinnor i jämställda – en omfångsundersökning, Brottsoffer- myndigheten och . i (2017) Nationell telefonlinje för våldsutövare – en utredning av förutsättningar. McMurran, M. & Theodosi, E. (2007) Is treatment non-completion associated with increased reconviction over no treatment? Psychology, Crime & . Volume 13, 2007 – Issue 4. Messerschmidt (2000) lives: Adolescent masculinities, the body and violence. Lanham, MD: Rowman & Littlefield. , T, Stenbacka, M, , A, , E, , P & , J. (2015) Psychiatric and neurological disorders in late adolescence and risk of convictions for violent crime in men, BMC Psychiatry, 15:299. MUCF (2015). Unga, maskulinitet och våld Slutrapportering av uppdrag om attityder till maskulinitet och jämställdhet. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. Myndigheten för delaktighet (2017) Mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning. Utvecklingsområden till den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. (pdf). NCK (2009) Våld i samkönade relationer: en kunskaps- och forskningsöversikt. NCK Rapport 2009:2 : Nationellt centrum för kvinnofrid, . NCK (2014). Våld och hälsa. En befolkningsundersökning om kvinnors och mäns våldsutsatthet samt kopplingen till hälsa. NCK Rapport 2014:1 : Nationellt centrum för kvinnofrid, . NCK (2016) Våld mot äldre kvinnor, En forsknings- och kunskapsöversikt. NCK Rapport 2016:1 : Nationellt centrum för kvinnofrid, . NCK (2017). Att möta våldsutsatta kvinnor inom hälso- och sjukvården. NCK Rapport 2017:1. : Nationellt centrum för kvinnofrid, . , N., , , , K. & , I. (2009). Violence against young men and women: A vital health issue. 2:1–6. Olver, ME, Stockdale KC. & Wormith JS. (2011) A meta-analysis of predictors of offender treatment attrition and its relationship to recidivism. Vol 79(1), Feb 2011, 6-21. doi: 10.1037/a0022200. (2016) Risk för våld och kriminalitet vid personlighetssyndrom. , T, , G, Jarwson, S, , K. & Nötte- stad, J. (2012) Cognitive-behavior group therapy for men voluntary seeking help for intimate partner violence. Volume 66, 2012 - Issue 5. , J, Strand, S. & , H. (2016) Risk Factors for Violence: A Comparison of Antisocial and Family-Only Perpetrators, . doi:10.1177/0886260516640547. , T (2014) Grupper, maskuliniteter och våld. (2017) Granskning av relationsvåld med dödlig utgång i Polisregion . Ramböll (2017). Länsstyrelsernas arbete med att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Respect (2017) The Respect standard. RFSL (2008) Våldsamt lika och olika – en skrift om våld i samkönade relationer. , D, , K, , G. & Vlaescu, G. (2018) Projekt . Internetbaserad psykologisk behandling för personer som utövat lindrigare former av situationsbetingat våld i nära relationer: En kvasiexperimentell studie av affektreglering och träning i konflikthantering med partnerskattning. , Alternativ till Våld , , Region , och Alvernaitv Til Vold. (2008) Dating violence – A serious public health issue: Dating violence among 16–24-year-olds in – risk factors and health implications, : , Equality. Sedem, M. (2012) Rädsla för förlust av liv och heder. Doktors- avhandling i psykologi. SKL (2017). Förändringsarbete med våldsutövande män. Strategier för kvalitetsutveckling. : Kommuner och Landsting. (2018) Redovisning av uppdrag att utvärdera det våldsförebyggande programmet in Violence Prevention (2015:518). Dnr S2015/2414/JÄM. , J, Larkin, M. & , P. (2009) Interpretative Phenomenological Analysis. Theory, Method and Research. (2010) Behandling av män som utövar våld i nära relationer – en utvärdering. (2013) Möta Pappor med Våldsproblematik – hur tillämpas metoden? (2014) Manual för . (2015) Nationella riktlinjer för vård och stöd vid missbruk och beroende – Stöd för styrning och ledning. (2015) Manual för arbete med partnerkontakt Kontakt och säkerhetsarbete med våldsutsatta med våldsutsatta personer när våldsutövaren går i behandling. (2015). om och hälso- och sjukvårdens arbete med våld i nära relationer. (2016). Öppna jämförelser 2016. Stöd till brottsoffer. Nationella resultat, metod och indikatorer. (2016). Dödsfallsutredningar –2015 – Social- styrelsens utredningar av barn och vuxna som avlidit med anledning av brott. (2017). Öppna jämförelser av våld i nära relationer. Resultat från enkätundersökningen . (2017). Redovisning av utvecklingsmedel och kompetensstöd för att kvalitetsutveckla arbetet mot våld i nära relationer. (2018). Dödsfallsutredningar –2017 – Social- styrelsens utredningar av barn och vuxna som avlidit med anledning av brott. (2018) Frågor om våld. En kartläggning av hur och hälso- och sjukvården frågar om våldsutsatthet och våldsutövande samt användning av bedömningsmetoder. /sitecollectiondocuments/sara- granskning.pdf Stiftelsen til Vold. (2013) Rättspsykiatrisk undersökning vid olaga förföljelse: en klinisk kartläggning av det första årets fall. Rättspsykiatriska avdelningen i , . , , , (2013) Riskbedömning i kriminalvård och rättspsykiatri. Sammanfattningsrapport, projektnummer 2013:269. om våld i nära relationer – VKV (2016). om våld i nära relationer – VKV (2016) Dödligt våld i nära relationer – en genomgång av internationell forskning. WHO (2013). Global and regional estimates of violence against women: prevalence and health effects of intimate partner violence and non-partner sexual violence. Yourstone, J, , L & , H. (2015) Hedersrelaterat våld och förtryck, Forskning och utvärdering inom Kriminal- vården, Projektnummer 2013:268. Yourstone, J, Wenander, D. & , N. (2014) Psykisk hälsa bland fängelsedömda kvinnor i . Forskning och utvärdering inom , Projektnummer 2010:140. (2017) Utredning av brott mot barn, våld i nära relation och sexualbrott mot vuxna. Promemoria om ett utvecklat bästa arbetssätt. (2011, uppdaterad 2017) Kontaktförbud. Återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare ska se över förekomsten och erfarenheter av återfallsförebyggande insatser riktade till män som inte är frihets- berövade och som har utsatt kvinnor, barn eller andra närstående för våld. Utredaren ska analysera effekterna av sådana insatser samt före- slå hur det återfallsförebyggande arbetet med våldsutövare kan utvecklas och stärkas. Utgångspunkten ska vara att återfallsförebygg- ande insatser ges . Syftet är att öka förutsätt- ningarna att nå det jämställdhetspolitiska delmålet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra genom att insatser för våldsutövare utvecklas och stärks. Utredaren ska göra följande: –Kartlägga och analysera verksamhet inriktad på att erbjuda vålds- utövande män tillfälligt boende. –Kartlägga och analysera andra insatser med anledning av våldet. –Överväga om det finns behov av stöd och vägledning för att ut- veckla återfallsförebyggande verksamhet samt lämna förslag om hur stödet kan utformas för att möjliggöra effektivisering av det arbetet. Utredaren ska i det sammanhanget överväga och komma med förslag på hur formerna för samverkan mellan socialtjänst, hälso- och sjukvård och rättsväsendets myndigheter kan struk- tureras. –Ge en lägesbeskrivning av hur kommuner och ansvariga myndig- heter tar hänsyn till och involverar det sociala nätverket kring våldsutövaren och den våldsutsatta i arbetet med att förebygga och bekämpa våld i nära relationer. –Överväga behovet av och, i förekommande fall, formerna för ett nationellt för förebyggande arbete och be- handling av våldsutövare. –Se över socialnämndens ansvar för insatser till våldsutövare samt analysera hälso- och sjukvårdens förutsättningar att identifiera personer som kan komma att på nytt utöva våld mot närstående och hur dessa kan få behandling för att ändra sitt beteende. –Kartlägga hur säkerheten för våldsutsatta kvinnor, barn och andra närstående i våldsutövarens familj hanteras i arbetet med vålds- utövare, samt överväga och föreslå åtgärder för att stödja arbetet med att stärka närståendes säkerhet. Uppdraget ska redovisas . Våld ska förebyggas med fokus på våldsutövaren har såväl ideellt som offentligt driven verksamhet vuxit fram i syfte att förebygga mäns våld mot kvinnor och stödja dem som har utsatts för våld. Trots det är våldet fortsatt omfattande och kostsamt. Flera studier visar att mäns våld mot kvinnor, förutom det stora personliga lidande det orsakar dem som drabbas, innebär mycket stora samhällskostnader. Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer (dir. 2012:38) underströk i betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälsofråga (SOU 2014:49) att våld i nära relationer i hög grad är ett upprepningsbrott. Risken för att en person som har utsatts för våld i en nära relation ska utsättas igen är mycket stor i jämförelse med andra typer av brott. Det påverkar inte minst de barn som lever med föräldrar som utövar eller utsätts för våld. Barnen riskerar både att bevittna upprepat våld och att själva utsättas för våld eller andra övergrepp. En viktig slutsats från den nationella samordnaren var att fokus bör vara på våldsutövaren, och att det nationella strategiska arbetet särskilt bör inriktas på förebyggande insatser. bl.a. genom att utveckla polisens brottförebyggande arbete, att erbjuda våldsutövare tillfälligt boende och att utveckla behandlingen av våldsutövare. konvention om att förebygga och bekämpa våld mot kvinnor och våld i hemmet (2011), den s.k. Istanbulkonven- tionen, understryker behovet av återfallsförebyggande insatser rik- tade mot män som utövar våld. Konventionens parter ska därför in- rätta eller stödja program som syftar till att förebygga ytterligare våld och att våldsutövande män påverkas att förändra ett våldsamt beteendemönster (artikel 16). Regeringen presenterade en skrivelse med en natio- nell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor, inklusive frågor om hedersrelaterat våld och förtryck samt prosti- tution och människohandel (skr. 2016/17:10). Strategin, som ligger till grund för utredningens uppdrag, omfattar i samtliga delar hbtq- personer. När det gäller våld i nära relationer uppmärksammar stra- tegin bl.a. att insatser för våldsutövande män är ett eftersatt område. Det är t.ex. relativt ovanligt att kommuner erbjuder stödsamtal med biståndsbeslut för våldsutövande män och endast en liten, om än ökande, andel våldsbrottsdömda klienter inom del- tar i särskilda behandlingsprogram mot våld (2016, Kriminalvården ). Strategin ger uttryck för en omorientering av samhällets insatser, från att främst hantera våldets konsekvenser till att i högre grad angripa dess orsaker. Det innebär att gå ifrån ett huvudsakligen reaktivt till ett mer proaktivt förhållningssätt för att både förhindra att våld uppstår och att det upprepas. Den huvud- sakliga utgångspunkten för strategin är således att våld ska före- byggas med fokus på våldsutövare. Det innebär att bakomliggande orsaker till mäns våld och möjligheter att undvika eller bryta våldet ska beaktas i alla insatser som görs inom ramen för strategin. Andra centrala utgångspunkter för genomförande av strategin är bl.a. att genomgående beakta den betydelse hedersnormer kan ha för såväl våldsutövare som våldsutsatta, att alltid beakta barnets rätt och barn- ets bästa, särskilt fokus på flickors och unga kvinnors våldsutsatthet, möjligheten till förbättrad samverkan och styrning inom och mellan myndigheter samt utveckling av ett kunskapsbaserat arbete med väl- utvecklade strukturer för uppföljning, utvärdering och omvärlds- bevakning. Kartlägga och följa upp verksamhet som erbjuder våldsutövande män tillfällig bostad samt överväga former som möjliggör samverkan mellan berörda myndigheter I en relation där våld utövas är det i regel den våldsutsatta som tvi- ngas flytta när denne kan bo tillsammans med våldsut- övaren. Det innebär att den våldsutsatta personen – som regel kvin- nan och i många fall också medföljande barn – blir dubbelt drabbade: både av våldet och av att tvingas bryta upp från sin invanda miljö och att förlora sitt hem. Barn är särskilt utsatta i sådana situationer och deras utsatthet är av olika slag. De kan t.ex. riskera att utsättas för direkta våldshandlingar och de kan indirekt påverkas negativt av konflikter mellan föräldrar och andra vuxna i barnens närhet. I vissa kommuner erbjuds våldsutövaren i stället för offret till- fälligt boende, med eller utan krav på behandlingsinsatser. Erfarenheter från verksamheter i och pekade enligt nationella samordnaren på en relativt låg beläggning på till- gängliga platser (SOU 2014:49). I , där boendet är för- bundet med krav på att inleda behandling samt att inte besöka famil- jen, är beläggningen på de fyra lägenheterna . I finns en lägenhet med två platser, som har varit belagda av tiden. Boendet är inte förenat med några behandlingskrav och det är relativt sällsynt med annat stöd från . I användes under två lägenheter för samma ändamål, men av männen som erbjöds boende där accepterade erbjudandet. Vissa accepterade inte villkoret att gå i behandling medan andra inte ville skiljas från sin familj eller var rädda att förlora besittningsrätten till bostaden. I andra länder, t.ex. , har särskilda pro- gram utvecklats för att ge kvinnor som utsatts för våld av en manlig partner en möjlighet att under säkra former stanna i sitt hem. Dessa program, som kombineras med åtgärder riktade till våldsutövande män, har visat på lovande resultat (, och 2016). Det är i sammanhanget viktigt att uppmärksamma att effektivare arbete med våldsutövare i många fall förutsätter förändrade sätt att arbeta med våldsutsatta kvinnor, barn och andra närstående, vilket kan medföra behov av att utveckla formerna för samverkan mellan , hälso- och sjukvården och rättsväsendets myndig- heter.