sou · H6B361 · 2018-08-16 00:00:00 — Av förarbetena till bestämmelsen framgår att paragrafen i tillämpliga delar motsvarar 27 kap. 23 a § RB, prop. 2004/05:143 s. 54. Det ligger emellertid utanför vårt uppdrag att göra de övervägningar som krävs för att föreslå en ändring av detta slag i LSU. Vi avstår således från det. Utredningen om hemlig dataavläsning (””) har föreslagit att ett nytt tvångsmedel ska införas, hemlig dataavläsning, se avsnitt 6.5. Enligt förslag ska tillstånd till hemlig data- avläsning vara begränsat till ett eller flera uppgiftsslag. Uppgifts- slagen motsvarar i princip den typ av uppgifter som man kan få del av genom hemlig övervakning och avlyssning av elektronisk kom- munikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning. Därtill finns ytterligare två uppgiftsslag: den information som finns lagrad i t.ex. en telefon eller på en lagringstjänst och uppgifter om hur informationssystemet (t.ex. en telefon) används. Om den brottsbekämpande myndigheten fått del av något uppgiftsslag som inte omfattas av tillståndet utgör det otillåten tilläggsinformation, enligt förslag. Sådana upp- gifter får inte användas till nackdel för någon i en brottsutredning, se 19 § i förslaget till lag om hemlig dataavläsning. Överskottsinfor- mation från uppgiftsslag som omfattas av tillståndet ska däremot få användas på samma sätt som gäller för motsvarande hemligt tvångs- medel. För de uppgiftsslagen som det saknas någon motsvarighet för gäller samma regler som för hemlig avlyssning av elektronisk kom- munikation. Se 23 och 24 §§ i förslaget till lag om hemlig data- avläsning. överväganden utgick från att bestämmel- serna för hemlig dataavläsning skulle motsvara bestämmelserna för respektive ”bakomliggande” hemliga tvångsmedel, SOU 2017:89 s. 415. Det argumentet påverkas inte av vårt förslag. Huruvida det finns andra anledningar att begränsa användningen av överskotts- information för hemlig dataavläsningar måste bedömas utifrån en Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... djupare analys av en slutlig utformning av tvångsmedlet, om hemlig dataavläsning kommer att införas. Vi har varken möjlighet eller mandat att göra några sådana överväganden och ger därför inga förslag i denna del. 7.3.4Granskning, förstöring och dokumentation Bedömning: Utformningen av bestämmelsen i om förstöring av upptagningar och uppteckningar överensstäm- mer inte med hur den tillämpas. Tillämpningen är förenlig med kraven i regeringsformen och . En tillämp- ning enligt ordalydelsen kan däremot innebära att en misstänkts rätt enligt till en rättvis rättegång kan kränkas i det enskilda fallet. Begränsningarna för hur uppgifter från upptagningar och uppteckningar från hemlig rumsavlyssning och från hemliga tvångsåtgärder i preventivt syfte får behandlas bör tas bort som en följd av att bestämmelserna om hur överskottsinformation får användas ändras. I övrigt uppfyller regelverket om granskning och förstöring kraven i regeringsformen och . Flera brottsbekämpande myndigheters dokumentation av beslut och åtgärder som rör hemliga tvångsmedel är bristfällig, vilket försvårar tillsynen över tvångsmedelsanvändningen. En lagstadgad dokumentationsplikt behövs för att säkerställa att krav på dokumentation uppfylls. En ändring av bestämmelsen i om upptag- ningar och uppteckningar kräver följdändring av motsvarande bestämmelse i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. SOU 2018:61 Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... Förslag: Upptagningar och uppteckningar från hemliga tvångs- medel enligt ska bevaras till dess förundersök- ningen lagts ned eller avslutats eller, om åtal väckts, målet har avgjorts slutligt. Det gäller inte uppgifter som omfattas av avlyss- ningsförbudet. Upptagningar och uppteckningar får förstöras om den misstänkte medger det. Upptagningar och uppteckningar som används för att förhindra brott ska därutöver bevaras så länge det behövs för det syftet. Upptagningar och uppteckningar som använts vid en annan förundersökning än den som den hemliga tvångsåtgärden använts vid ska bevaras till dess den förundersökningen lagts ned eller avslutats eller, om åtal väckts, målet har avgjorts slutligt. Även uppgifter från upptagningar och uppteckningar från hemlig rumsavlyssning och tvångsåtgärder enligt preventivlagen ska få behandlas i enlighet med vad som är särskilt föreskrivet i lag. Beslut och åtgärder som rör hemliga tvångsmedel ska doku- menteras om de avser verkställighet av tillståndet, avlyssnings- förbudet, upphävande av tillståndet, användning av överskotts- information, förstörande av upptagningar och uppteckningar, tillträdestillstånd eller underrättelse till enskild. Redaktionell ändring ska göras av bestämmelsen om upptag- ningar och uppteckningar i lagen om särskild utlänningskontroll. Kraven i regeringsformen och Av praxis framgår att det ska finnas förfarande- regler för undersökning, användning och lagring av den information som erhållits från hemliga tvångsmedel samt tydliga förutsättningar för när informationen kan eller måste raderas. Verkställda åtgärderna ska dokumenteras för att tillsynsorganet senare ska kunna genomföra vederbörlig tillsyn. Upptagningar bör inte utan samråd med försvaret förstöras innan ett brottmålsförfarande är avslutat. Läs mer i avsnitt 4.2.3 och 4.2.5. Några uttryckliga bestämmelser i detta avseende finns inte i regeringsformen. Däremot får ingrepp i skyddet mot intrång som innebär övervakning och kartläggning av den enskildes personliga Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... förhållanden aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den, avsnitt 4.1.3. I svensk rätt finns det förfaranderegler för vad som ska göras med de upptagningar och uppteckningar som upprättats vid användning av hemliga tvångsmedel, både vad gäller granskning och i fråga om vad som ska bevaras eller förstöras. Även för postkontroll finns förfaranderegler. Bestämmelserna om dokumentation, granskning och förstöring finns närmare beskrivna i avsnitt 3.7.3. Därutöver finns det specialbestämmelser för användning av hemliga tvångs- medel enligt LSU, lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål och lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder. Dessa specialbestämmelser faller utanför vårt uppdrag och behandlas därför inte i detta avsnitt. Bestämmelserna om granskning avgränsar den skara personer som får ta del av upptagningar och uppteckningar från hemliga tvångsåt- gärder samt granska försändelser som kvarhållits genom postkon- troll. har föreslagit att avgränsningen ska tas bort, med hänvisning till att tjänstemän som arbetar med utredning- en ska ha möjlighet att, utan anvisning från t.ex. åklagare, ta del av informationen, SOU 2017:100 s. 387, 388, 452 och 824. Av vad som framkommit vid våra samtal med åklagare, polis och Säkerhetspolisen är det i praktiken anställda vid eller Säkerhetspolisen som, efter anvisning av åklagaren, först grans- kar materialet. Dessa personer kan vara utredare eller tolkar. Till allra största delen är det fråga om eftergranskning; realtidsgranskning förekommer men är ovanligt. Av myndigheternas riktlinjer och våra samtal med Polismyndig- heten och Säkerhetspolisen har framgått att tillgången till materialet från hemliga tvångsåtgärder kräver specifik behörighet för varje ärende. SOU 2018:61 Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... SIN har under sina inspektioner inte haft några anmärkningar kring hur de brottsbekämpande myndigheterna har tillämpat gransk- ningsbestämmelserna. Sammantaget har vi inte funnit att det föreligger några tillämp- ningssvårigheter eller oklarheter vad avser regleringen om gransk- ning. Det sätt som bestämmelsen tycks tillämpas på kan inte anmärkas mot (se dock kapitlet Tillämpning i avsnitt 7.3.3) och för- anleder inte några förslag på åtgärder. Vi bedömer att regelverket kring granskning uppfyller kraven i regeringsformen och Europa- konventionen. Vad gäller förslag är det visserligen beakt- ansvärda argument som framförts. Icke desto mindre är det viktigt utifrån ett integritetsperspektiv att inte fler personer än nödvändigt tar del av materialet. Det bör därför enligt vår mening alltjämt finnas tydliga bestämmelser om vem som ytterst ansvarar för behörighets- tilldelningen i det enskilda fallet. Hemliga tvångsåtgärder genererar normalt mycket information. Långt ifrån all den information som inhämtas är relevant för utredningen. Vid granskning görs därför en sortering av materialet. En del bedöms vara av betydelse för utredningen, annat bedöms vara av betydelse men inte för den förevarande utredningen och annan information bedöms sakna betydelse. Det är emellertid vanskligt att redan vid en första granskning bedöma om materialet är av betydelse eller inte; senare kunskap eller omständigheter kan föranleda en omvärdering av tidigare bedömning. Av den orsaken kan det vara lämpligt att spara så mycket material som möjligt. Som framgår av avsnitt 4.2.3, har ansett det inte vara förenligt med rätten till en rättvis rättegång att polisen, ens i samråd med åklagaren, förstört upptagningar från hemliga tvångsåtgärder på grund av att de bedömts vara irrelevanta, utan samråd med försvaret. bör av integritetshänsyn inte mer material bevaras än vad som är nödvändigt. Det är varken förenligt med grunderna för person- uppgiftsbehandling eller de krav som ställs på intrång i enskildas privatliv. I sammanhanget kan även nämnas att JK ansett att för sen Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... förstöring kan utgöra en överträdelse av artikel 8 i Europakonven- tionen, se t.ex. beslut dnr 7757-11-47, 7932-11-47 och . Frågor som rör förstöring av upptagningar och upp- teckningar från hemliga tvångsmedel är därför komplicerade. Mot bakgrund av praxis bör en rimlig utgångspunkt vara att det som kan ha betydelse för rättegången, dvs. i princip allt material från den hemliga tvångsåtgärden, ska bevaras till dess ärendet slutligt avgjorts, såvida inte den misstänkte samtycker till förstöring. Sådant material som omfattas av avlyssningsförbudet bör emellertid förstöras . SIN har kritiserat de brotts- bekämpande myndigheterna för att beslut om förstöring tas sent eller inte alls. Även annan kritik avseende förstöring har framförts av nämnden. Se avsnitt 5.3.4. Grundläggande bestämmelser om bevaring och förstöring Upptagningar och uppteckningar från hemliga tvångsmedel utgör handlingar som förvaras hos den brottsbekämpande myndigheten enligt vad som avses i 2 kap. 3 § TF. Elektronisk kommunikation och uppgifter om den (metadata) inkommer normalt till den brottsbekämpande myndigheten genom teleoperatörens försorg, antingen genom att t.ex. samtalslistor skickas till myndigheten eller att upptagningar på annat sätt görs tillgängliga för den brottsbekämpande myndigheten, jämför 2 kap. 6 § TF. För det fall myndigheten på annat sätt, utan hjälp av en operatör, samlar in meddelanden eller metadata torde även det inne- bära att upptagningarna är att anse som inkomna till myndigheten, jämför resonemanget om beslag i Högsta förvaltningsdomstolens dom i mål nr 2687-17. Upptagningar och uppteckningar av detta slag är alltså normalt allmänna handlingar i samma stund som den brottsbekämpande myndigheten får tillgång till dem. Vid hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning gör myndigheten egna upptagningar; det är inte fråga om något befint- ligt elektroniskt meddelande som myndigheten tar del av. Dessa upptagningar blir enligt vår bedömning därmed allmänna först i samband med att de har upprättats. De blir sålunda allmänna när de expedieras eller ärendet har slutbehandlats, dvs. SOU 2018:61 Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... eller ärendet enligt preventivlagen har avslutats, jämför 2 kap. 7 § TF samt RÅ 1991 not. 421 och 1994 not. Grundläggande bestämmelser om hur allmänna handlingar ska bevaras samt om gallring och annat avhändande av sådana handlingar meddelas i lag, 2 kap. 18 § TF. Sådana bestämmelser finns framför allt i arkivlagen (1990:782) och den kompletterande arkivförord- ningen (1991:446). Av dessa författningar framgår att när ett ärende slutbehandlats hos en myndighet ska allmänna handlingar arkiveras. Statliga myndigheter får endast gallra allmänna handlingar i enlighet med föreskrifter eller beslut av , om inte särskilda gallringsföreskrifter finns i lag eller förordning. Finns det särskilda gallringsföreskrifter gäller dessa före arkivlagen och arkivförord- ningen. Se 10 § arkivlagen och 14 § arkivförordningen. har utfärdat särskilda föreskrifter om bl.a. gallring för de brotts- bekämpande myndigheterna och allmänna domstolar, se t.ex. 1998:5722. För upptagningar som finns hos en domstol finns andra gallringsföreskrifter. Ljudupptagning eller ljud- och bildupp- tagning ska gallras senast efter det att målet eller ärendet har avgjorts genom en dom eller ett beslut som har vunnit laga kraft, 20 § förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol. Personuppgifter inom den brottsbekämpande verksamheten Som framgår i avsnitt 7.3.3 finns det särskilda gallringsbestämmelser för personuppgifter i bl.a. polisdatalagen (2010:361) och tullbrotts- datalagen (2017:447).23 Av lagarna framgår att personuppgifter inte får bevaras längre än vad som är nödvändigt med hänsyn till ända- målet med behandlingen. Personuppgifter som behandlas automati- serat (och som inte har gjorts gemensamt tillgängliga) ska normalt, om de behandlas i ett ärende, gallras senast efter det att ärendet avslutades. Om de inte kan hänföras till ett ärende, ska uppgifterna gallras senast efter det att de behandlades automatiserat första gången. Detta gäller emellertid inte personuppgifter i ärenden om utredning eller beivrande av brott, t.ex. förundersökningar. Undan- tag görs också för behandling i vissa register. Se t.ex. 2 kap. 13 och 16 §§ polisdatalagen. 22Föreskrifterna är ändrade . Senaste omtrycket är RA-MS 2010:3. Därefter har föreskrifterna ändrats genom RA-MS 2011:15, 2014:37 och 2015:36. 23Observera den revidering som görs av dessa och andra dataskyddslagar, se avsnitt 7.3.3. Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... Gallringstiden enligt personuppgiftslagarna är alltså till viss del beroende av om uppgifterna behandlas inom ett ärende eller inte. Med ärende avses en serie åtgärder som är avsedda att leda fram till ett bestämt slut. Särskilda underrättelseprojekt kan t.ex. omfattas. Underrättelseprojekt med en obestämd varaktighet, exempelvis ett projekt som syftar till att fortlöpande undersöka ungdomsbrotts- ligheten på en viss ort, kan dock inte anses som ett ärende i den mening som avses i paragrafen. 2009/10:85 s. 328. För personuppgifter i ärenden om utredning och beivrande av brott gäller som huvudregel arkivlagens bestämmelser om gallring. För så- dana uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga finns dock bestämmelser i polisdatalagen. De får bevaras olika länge, beroende på hur ärendet som uppgifterna kommer ifrån fortlöper. Om en för- undersökning har lett till åtal eller annan domstolsprövning, får personuppgifterna i förundersökningen inte behandlas i polisens brottsbekämpande verksamhet när det har förflutit efter ut- gången av det kalenderår då domen, eller det beslut som meddelades med anledning av talan, vann laga kraft. Om en förundersökning har lagts ned eller avslutats på annat sätt än genom åtal, räknas femårs- fristen i stället från utgången av det kalenderår då beslutet meddelades. Bestämmelserna om längsta tid för bevarande hindrar dock inte att handlingar arkiveras och sedermera gallras enligt arkivlagens bestäm- melser. När behandling är tillåten för brottsbekämpande ändamål kan bevarande således ske för arkivändamål. Se 3 kap. 9 och 11 §§ polisdatalagen samt prop. 2009/10:85 s. 346. De bestämmelser om bevarande och förstörande som är av störst relevans för vårt uppdrag finns i 27 kap. 24 § RB och 13 § preven- tivlagen. Dessa bestämmelser om upptagningar och uppteckningar gäller före andra gallringsbestämmelser. Däremot är de inte tillämp- liga på sådant material som tagits in i ett förundersökningsprotokoll eller en dom, prop. 1988/89:124 s. 69 och 2004/05:143 s. 44. För- störingsskyldigheten omfattar dock sådana upptagningar som spelats upp som bevis vid en domstol men som inte getts in till dom- stolen, se RättsPM 2012:8 s. 20 (observera dock 45 kap. 7 § RB, om detta se nedan). SOU 2018:61 Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... omfattas av förstöringsskyldigheten, se SIN:s uttalande dnr 325-2014. Något undantag från förstörelseskyldigheten för upptagningar och uppteckningar som har lämnats vidare till t.ex. en annan myndighet eller en försvarare finns inte. Åklagaren ansvarar för att även sådant materialet förstörs i rätt tid. Vad som utgör en upptagning, uppteckning, bearbetat material eller endast en uppgift från materialet blir följaktligen av stor vikt för hur länge informationen får bevaras. Någon särskilt stor vägled- ning finns inte att hitta i förarbeten eller praxis. I synnerhet inte eftersom materialet från dagens tvångsmedelsanvändning (t.ex. en basstationstömning) ser helt annorlunda ut än vad det gjorde när bestämmelserna om förstöring av upptagningar och uppteckningar infördes. Redan när trädde i kraft fanns bestämmelser om bevarande och förstöring av uppteckningar som ägt rum vid sam- talets avhörande. I förarbetena till bestämmelsen används också uttrycket uppteckning av samtal, se NJA II 1943 s. 367. I samband med att bestämmelserna om bevarande och förstöring av material flyttades till 27 kap. 24 § RB uttalade regeringen att det med upp- tagningar och uppteckningar avsågs det som tidigare endast kallades för uppteckningar. Det framhölls att det undantagsvis kunde före- ligga ett behov av att ha tillgång till själva upptagningen från tele- avlyssningen och inte bara en utskrift av bandet. Trots att hemlig teleövervakning infördes i omfattade inte bestämmelserna om bevaring och förstöring material från det tvångsmedlet. 1988/89:124 s. 68 och 69. Hemlig teleövervakning kom att omfattas av bestämmelsen först . I författningskommentaren till ändringen anges att den innebär att paragrafen blir tillämplig även i fråga om upptagningar som görs i samband med hemlig teleövervakning. I den allmänna motiveringen konstaterades endast att en reglering för upptagningar och uppteckningar från hemlig teleövervakning saknades och att det var lämpligt att den utformades så att den överensstämde med mot- svarande reglering för hemlig teleavlyssning. 2005/06:178 s. 88 och 110. Vad som verkar avses med begreppen är uppenbarligen det material som blivit resultatet av den hemliga tvångsåtgärden. Efter- som begreppen alltid används tillsammans är det kanske onödigt att särskilja vad som är en upptagning och vad som är en uppteckning Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... men det kan hjälpa förståelsen för vad som inte är någonting av det. En upptagning är enligt vår mening oftast en ljud- eller bildinspel- ning. Det kan alltså vara fråga om inspelningar från hemliga kameror eller mikrofoner eller en inspelning av ett samtal. Även ett med- delande (samtal, sms, mejl, etc.) som tas upp med hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation är rimligen att anse som en upptag- ning, eftersom ett redan skapat meddelande tas upp av den som verk- ställer avlyssningen. En uppteckning är normalt skapad av den som verkställer eller granskar materialet. Det kan t.ex. vara fråga om en utskrift av det som sägs i ett samtal, en avskrift av ett meddelande, en översättning av ett meddelande eller en sammanfattande prome- moria av innehållet i ett samtal eller annat meddelande. En upp- teckning kan också vara en sammanställning av uppgifter från elektronisk kommunikation, t.ex. en samtalslista eller en karta med positionsmarkeringar. Även en enstaka positions- eller samtals- uppgift utgör enligt vår mening en uppteckning. Kopior av en upptagning utgör också upptagningar och en avskrift eller kopia av en uppteckning utgör en egen uppteckning. På samma sätt utgör delar av materialet i sig upptagningar eller upp- teckningar, oavsett om de har redigerats eller inte. Däremot utgör uppgifter från materialet varken upptagningar eller uppteckningar i bestämmelsernas mening. Detta framgår på flera sätt av lagstiftningen. I 27 kap. 24 § RB används begreppet upp- tagningar och uppteckningar i bestämmelsens andra stycke medan uttrycket uppgifter från upptagningar och uppteckningar används i det tredje stycket. Lagstiftarens avsikt har också varit att olika bestäm- melser ska gälla för materialet och för uppgifterna som finns i materialet, se t.ex. prop. 2013/14:237 s. 130. Även i tidigare för- arbeten görs i text en åtskillnad mellan uppteckningar och annan registrering av uppgiften, se t.ex. prop. 1988/89:124 s. 29. Endast en registrering av en uppgift, såsom att A känner B, kan således inte utgöra en uppteckning i den mening som avses i 27 kap. 24 § RB eller 13 § preventivlagen, enligt vår bedömning. Däremot utgör t.ex. en del av en inspelning eller av en avskrift, liksom en sammanfattning av vad som har sagts i ett samtal eller i en del av ett samtal, en upptagning eller uppteckning som omfattas av bestämmelserna om förstöring, oavsett om de har tagits in i t.ex. ett underrättelseregister eller inte. SOU 2018:61 Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... Det finns inte några uttryckliga bestämmelser om vem som ansvarar för att upptagningar och uppteckningar förstörs. Däremot framgår det av förarbeten att det vid förundersökning är åklagaren som ytterst är ansvarig. Enligt förundersökningskungörelsen (1947:948) är det också undersökningsledaren som har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Även av RättsPM 2012:8, som avser att utgöra ett stöd för åklagarna och administratörerna vid användning av hemliga tvångsmedel, framgår att det är förundersökningsledaren som ansvarar. Om ledningen av förundersökningen övergår till polisen övergår även ansvaret för förstöring till den nya förundersöknings- ledaren. Se avsnitt 3.7.3, prop. 2013/14:237 s. 160 och Åklagarmyndig- hetens RättsPM 2012:8 avsnitt 4.5. För överskottsinformation gäller, enligt RättsPM 2012:8 s. 22, att ansvar för förstörandet av det överlämnade materialet åvilar den mottagande förundersökningsledaren. Den överlämnande åklagaren bör, vid överlämnandet, erinra den mottagande förundersöknings- ledaren om detta. När beslut om överskottsinformation tas i Åkla- garmyndighetens datasystem HTM-Cåbra genereras automatiskt en sådan informationstext. Även vid preventivlagsärenden är det åklagaren som i praktiken ansvarar för beslut om förstöring, enligt uppgift från Säkerhets- polisen. De problem som SIN uppmärksammat avseende förstöring tycks inte ha sin grund i att ansvarsfrågan varit oklar. Någon ytterligare reglering eller annan åtgärd i detta avseende bedöms enligt oss sammantaget inte vara nödvändiga. Upptagningar och uppteckningar av betydelse Upptagningar och uppteckningar från hemlig övervakning eller av- lyssning ska enligt bevaras till dess förundersök- ningen lagts ned, avslutats eller eventuell dom vunnit laga kraft, om materialet har betydelse ur brottsutredningssynpunkt. I de delar som upptagningarna och uppteckningarna är av betydelse för att förhindra förestående brott ska de bevaras så länge det behövs för det syftet. Materialet ska därefter förstöras. Våra överväganden när det gäller rättssäkerhetsgarantier och kontrollmekanismer ... Liknande reglering finns för upptagningar och uppteckningar från användning av hemliga tvångsmedel i preventivt syfte.