sou · H6B31 · 2018-01-12 00:00:00 — Sanktionsavgifter an- vänds ofta som ett sätt att åstadkomma en avkriminalisering genom att man ersätter ett straff med en administrativ sanktionsavgift. Regeringen har i flera lagstiftningsärenden tagit ställning till frågan om överträdelser av bestämmelser ska leda till straff eller sanktions- avgifter, bl.a. i samband med att en ny marknadsföringslag infördes i mitten på 1990-talet.4 Marknadsstörningsavgiften är en sanktions- avgift. Sanktionsavgifter kan till skillnad från straff riktas mot juri- diska personer. En annan form av påtryckningsmedel är vite. Ett individuellt vite är ett penningbelopp som i förväg bestäms som påföljd för en fram- tida överträdelse mot ett individuellt beslut, antingen av domstol eller av en annan myndighet. Det individuella vitet karaktäriseras av att det är knutet till ett visst föreläggande eller förbud och därför riktas mot den i beslutet namngivna adressaten. I viteslagen (1985:206) finns huvudsakligen regler om individuella viten. Dessa i sin tur brukar delas in i förfarandeviten (eller processuella viten) och materiella viten. De viten som en myndighet brukar använda sig av under ett ärendes hand- läggning för att förmå någon att fullgöra en prestation – t.ex. lämna uppgifter eller inställa sig till förhör – kallas förfarandeviten. Mate- riella viten är sådana som används som medel för att framtvinga att slutliga beslut följs. Viteslagen gäller alltså viten som enligt författ- ning får beslutas av myndigheter, s.k. vitesförelägganden. Rätt att be- sluta om vitesföreläggande förutsätter uttryckligt bemyndigande i en författning.5 Även vite förekommer som sanktion i marknadsför- 2Åklagarutredningens kriterier för kriminalisering i SOU 1992:61 som och reger- ingen i allt väsentligt har ställt sig bakom. 3Se t.ex. SOU 2013:38, Vad bör straffas? 4Se bl.a. prop. 1994/95:123, Ny marknadsföringslag, prop. 1997/98:45, Miljöbalk, prop. 2003/04:121, Ny produktsäkerhetslag, prop. 2007/08:107, Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område, prop. 2009/10:170, En enklare plan- och bygglag och prop. 2012/13:143, Effektivare sanktioner för arbetsmiljö och arbetstidsreglerna. 5Lavin, Viteslagstiftningen – en kommentar (, Zeteo), kommentaren till 1 §. Erläggandet av vitesbeloppet kräver dock, till skillnad från marknadsstörningsavgift, ytterligare en domstolsprocess där KO måste bevisa att vitesförbudet har överträtts. Fördelarna med samtliga dessa påtryckningsmedel är att de är skarpa och tillsynsmyndigheterna har stora möjligheter att förmå verksamheterna att följa bestämmelserna. Det krävs dock en omfat- tande kontrollverksamhet för att reglerna ska bli effektiva. Frågan är om /KO har de rätta verktygen för att bedriva en aktiv och effektiv tillsyn. Vi har i kapitel 3 redogjort för gällande rätt. I detta avsnitt redogör vi för hur tillsynen över marknadsföringslagen ser ut och för mark- nadsföringslagens regler om tillsyn och sanktioner. Vi har i avsnitt 4.1.1 gett en allmän beskrivning av och uppdrag och verksamhet. Som vi där har beskrivit är Kon- sumentverket förvaltningsmyndighet för konsumentfrågor och har bl.a. ansvar för att de konsumentskyddande regler som ligger inom myndighetens tillsynsansvar följs.6 generaldirektör är myndighetschef och konsumentombudsman (10 § instruktionen). KO är en funktion inom som bl.a. har befogenheter att utöva tillsyn enligt marknadsföringslagen (2008:486) och la- gen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden samt väcka talan i såväl Patent- och som allmän domstol. Det ankommer alltså i första hand på och KO att utöva tillsyn på marknadsföringsområdet. För vårt uppdrag är det myndighetens tillsyn av marknadsför- ingslagen och sanktioner vid överträdelser av den lagen som är mest intressant. 6 1 § förordningen (2009:607) med instruktion för . om utrednings- och tillsynsbefogenheter Upplysningsskyldighet och rätt att få ut handlingar I 42–46 §§ MFL regleras vissa åtgärder som KO får vidta i sitt till- synsarbete. På uppmaning av KO ska var och en yttra sig och lämna de upplysningar som behövs i ett ärende om tillämpningen av mark- nadsföringslagen (42 § MFL). Enligt andra stycket i samma paragraf ska en näringsidkare också tillhandahålla de handlingar, varuprover och liknande som kan ha betydelse för utredningen i ett ärende där beslut om förbud eller åläggande enligt 23, 24 eller 25 § kan antas komma i fråga. KO har också rätt att begära in upplysningar, hand- lingar och liknande från den som meddelats ett förbud eller åläggande om det behövs för tillsynen över detta (43 § MFL). I sin tillsyn har KO också rätt att få inspektera lokaler eller mot- svarande utrymmen där näringsverksamheten utövas (44 § MFL). Om en uppmaning enligt 42, 43 eller 44 § inte följs får KO förelägga den som berörs att fullgöra sin skyldighet vid vite (45 § MFL). Enligt 46 § MFL får KO lämna ersättning för varuprov och likande om det finns särskilda skäl för det. 9.2.3KO:s nuvarande sanktionsmöjligheter enligt marknadsföringslagen Det ska nämnas att KO:s sanktionsmöjligheter förhållandevis nyli- gen delvis har setts över vilket resulterade i en skärpning som trädde i kraft , se Stärkta sanktionsmöjligheter för Konsu- mentombudsmannen, 2015:45 och Stärkta sanktionsmöjligheter för , prop. 2015/16:168. Förbud och åläggande vid vite En talan med yrkande om förbud eller åläggande vid vite enligt mark- nadsföringslagen kan väckas i Patent- och av KO, en näringsidkare som berörs av marknadsföringen eller en samman- slutning av konsumenter, näringsidkare eller löntagare (47 § MFL). Ett sådant yrkande kan framställas även interimistiskt, vilket innebär en begäran om att förbudet eller åläggandet ska gälla fram till dess att målet slutligt avgörs (se 23–27 och 47 §§ MFL). I stället för att väcka talan i Patent- och kan KO i fall som inte är av större vikt meddela förelägganden angående förbud eller ålägganden enligt marknadsföringslagen (28 § MFL). Ett föreläggande ska förenas med vite om det inte av särskilda skäl är uppenbart obehövligt. KO får bestämma att ett föreläggande ska gälla . Motiven till marknadsföringslag ger två exempel på fall som kan anses röra en fråga av större vikt. Det handlar dels om när frågan har ett principiellt intresse, dels om när det rör sig om en åt- gärd av stor praktisk räckvidd.7 KO ska alltså inte meddela förelägg- ande i situationer där rättsläget är oklart, utan bör då i stället väcka talan i domstol. Vad som närmare avses med att frågan har stor prak- tisk räckvidd utvecklas inte i förarbetena. I förarbetena8 till skärp- ningen framgår dock följande. Den omständigheten att en marknads- föringsåtgärd har kunnat nå många konsumenter är således inte ett för- hållande som enligt praxis innebär att fallet ska anses vara av större vikt. Enligt regeringen är detta en rimlig ordning. Förbud och ålägganden vid vite innebär att näringsidkaren inte drabbas av någon påföljd – annat än ansvar för rättegångskostnader – om föreläggandet eller domstolens avgörande följs. Om en närings- idkare däremot överträder dessa kan KO väcka talan om utdöm- ande av vitet.9 1970:57, s. 84 f. 2015/16:168, Stärkta sanktionsmöjligheter för , s. 20. Marknadsstörningsavgift (29–36 §§ MFL) är en sanktionsavgift som kan dömas ut vid uppsåtliga eller oaktsamma överträdelser av vissa närmare angivna bestämmelser i marknadsföringslagen och i annan lagstiftning (bl.a. 7 kap. 3 § alkohollagen [2010:1622]). Till skillnad från förbud och ålägganden vid vite är marknadsstörningsavgiften en s.k. direktverkande sanktion, som kan dömas ut redan första gången en näringsidkare överträder någon av de bestämmelser som anges i 29 § MFL. Vid prövningen av om marknadsstörningsavgift ska åläg- gas ska det beaktas hur allvarlig överträdelsen är. Särskild hänsyn ska tas till överträdelsens art, varaktighet, omfattning och spridning (29 a § MFL). Beloppsgränserna för marknadsstörningsavgiften har höjts (2016). Marknadsstörningsavgiften ska bestämmas till lägst och högst , dock högst av näringsidkarens årsomsättning under närmast föregående räkenskapsår i förhållande till överträdelsen (31 § MFL). När storle- ken på beloppet fastställs ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det (32 § MFL). Det är KO som i första hand väcker talan om marknadsstörnings- avgift. Om KO fattar beslut om att inte väcka talan, har enskilda näringsidkare som berörs av marknadsföringen eller en sammanslut- ning av näringsidkare rätt att väcka sådan talan (48 § MFL). En talan om marknadsstörningsavgift väcks vid Patent- och marknadsdom- stolen och kan överklagas till Patent- och marknadsöverdomstolen (46 a § MFL och lag [2016:188] om patent- och marknadsdomstolar). En näringsidkare som döms att betala marknadsstörningsavgift får förbjudas att vid vite fortsätta med den aktuella mark- nadsföringen. Med hänsyn till intresset av att undvika dubbla påfölj- der för en och samma överträdelse får dock marknadsstörningsavgift inte åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller en underlå- tenhet att följa ett åläggande som har meddelats vid vite med stöd av marknadsföringslagen (30 § MFL). 9.3Konsumentverkets tillsynsarbete i praktiken Enligt årsredovisning 2016 är det den löpande till- synen som tar mest resurser i anspråk, såväl sett till arbetstid som till kostnader. avslutades 437 löpande tillsynsärenden vilket i princip motsvarade föregående år. Den största andelen av ärendena avslutades genom att företagen frivilligt förändrade sitt agerande mot konsumenterna. Fokusområden i tillsynsarbete har varit resor, hälsa, alkohol och tobak, elektronisk kom- munikation, boende, energi, motor samt finansiella tjänster. Som ett led i arbetet med fokusområdet hälsa har man bl.a. tittat på abonnemangsfällor och marknadsföring av hälsokostprodukter. Många ärenden inom området hälsa handlar om telefonförsäljning och främst då om s.k. abonnemangsfällor. Här har öppnat flera tillsynsärenden och två av dem har lämnats till KO för vidare rättsliga åtgärder. har KO lämnat in 27 stämningsansökningar till Mark- nadsdomstolen, och Patent- och marknadsdom- stolen. Det innebär en kraftig ökning jämfört med . har antalet förelägganden minskat. Förklaringen till att an- talet förelägganden minskat i förhållande till antalet stämningsansök- ningar är att de rättsliga frågeställningarna varit av sådan natur att KO inte kunnat utfärda förelägganden. KO utfärdade fem förelägganden . arbetar också förebyggande i sitt tillsynsarbete. Man har möten med näringslivet och kommer genom branschöver- enskommelser överens med näringslivet om hur reklam och avtal får se ut. Myndigheten arbetar även förebyggande för att öka allmänhe- tens medvetenhet genom information till konsumentvägledare, in- formation till skolor osv. 10 Avsnittet baseras på Årsredovisning 2016. 9.3.2Handläggning av en anmälan11 Ett tillsynsärende inleds antingen efter anmälan (anmälningsärende) eller på initiativ från (initiativärende). Initiativ- ärenden tas upp ex officio på grundval av vad som framkommit vid fortlöpande övervakning av marknaden. Med anmälningsärenden av- ses ärenden som anmäls av enskilda konsumenter, näringsidkare, organisationer och andra myndigheter. Det är inte alla anmälningar eller initiativ som leder till ett tillsyn- särende. Innan ett ärende inleds ska ett antal frågor övervägas som t.ex. hur många konsumenter som berörs, vilken ekonomisk påver- kan företeelsen har, om en särskilt utsatt grupp konsumenter berörs, om frågan faller inom ett av myndighetens prioriterade områden, om frågan är av principiellt intresse osv. Utgångspunkten bör alltid vara konsumentnyttan, om det blir ett ärende eller inte beror därför bland annat på hur stort konsumentintresse frågan har. Om myndigheten bedömer att anmälan har stor betydelse för många konsumenter, det vill säga har ett stort konsumentintresse, kan man exempelvis öppna ett tillsynsärende mot ett företag med anmälan som grund. Ett ingri- pande anses alltid motiverat om en näringsidkare har överträtt ett föreläggande eller en dom, om en näringsidkare har överträtt en tidi- gare utfästelse eller om en begäran genom CPCS12 har inkommit. Anmälare får inget besked om anmälan lett till att inlett ett tillsynsärende gentemot näringsidkaren. Ofta behövs mer information om den påstådda överträdelsen. Näringsidkaren uppmanas då att ge upplysningar om det som verket efterfrågar (s.k. frivilligt yttrande). I vissa fall behöver Konsument- verket även kontakta anmälaren för ytterligare information eller underlag. Om näringsidkaren inte kommer in med mer information skickas först ett beslut om uppmaning om yttrande eller tillhanda- hållande (42 § MFL alternativt 8 § avtalsvillkorslagen). Följs inte detta beslut kan myndigheten förelägga den som berörs att fullgöra sin skyl- dighet vid vite (45 § MFL alternativt 8 b § avtalsvillkorslagen). Hand- läggare får också i allmänhet själva inhämta bevisning, t.ex. i form av 11Avsnittet baseras i huvudsak på uppgifter från myndighetens hemsida, , myndighetens dokument Rutin för handläggning av tillsynsären- den på rättsenheterna daterad samt vad som framkommit vid utredningens möten med företrädare för /KO. 12Consumer , dvs. en begäran inom det samarbete som regleras i EU:s förordning om konsumentskyddssamarbete, se avsnitt 9.5. skärmutskrifter eller inspelning av webbsidor. Om felet är uppenbart kan göra ett påpekande direkt till näringsidkaren som då väntas rätta till överträdelsen. Sedan görs en efterkontroll för att se till att rättelsen blev gjord. Efter att kommunicerat med näringsidkaren vidtas en av följande tre åtgärder: 1.Ärendet avslutas utan åtgärd p.g.a. att inget fel kan konstateras. 2.Ärendet avslutas med en s.k. ”frivillig rättelse”, ett påpekande om att en överträdelse har begåtts men att näringsidkaren lovar att åtgärda detta. 3.Ärendet överlämnas efter föredragning till KO för rättsliga åtgär- der (föreläggande eller stämningsansökan). KO anger på sin hemsida att även om en anmälan inte blir ett tillsyns- ärende är den viktig för . Anmälningar ger bra in- formation om företeelser på marknaden och är en viktig del i myn- dighetens omvärldsbevakning. Om handläggare hos vid ärendehandläggningen bedömer att ett ärende kräver rättsliga åtgärder föredras det för KO- sekretariatet som då kan välja att ta upp det. I det skedet ska ärendet i princip vara färdigutrett. kan utfärda förelägganden som, sedan en lag- ändring 2016, är direktverkande. Sedan myndigheten fick den möj- ligheten har man inte skrivit så många förelägganden, delvis bero- ende på att de överträdelser man har haft har varit allvarligare och mer komplexa. I stället har man väckt talan i betydligt fler ärenden än tidigare (se ovan i avsnitt 9.3.1). 9.4Tillsyn över radio- och tv-lagen 9.4.1Myndigheten för press, radio och tv Vi har i kapitel 5 beskrivit Myndigheten för press, radio och tv och i kapitel 3 redogjort för radio- och tv-lagen. Som framgår av kapitel 5 är en av myndighetens uppgifter att utöva tillsyn i frågor som rör tv- sändningar, beställ-tv, sökbar text-tv och ljudradiosändningar i de fall uppgifterna inte ligger på regeringen eller någon annan myndighet. Det är och tv (nedan granskningsnämn- den) som kontrollerar att de innehållsrelaterade reglerna efterlevs. Inom Myndigheten för press, radio och tv finns det ett självständigt beslutande organ, och tv (10 § instruk- tionen13). Granskning och tillsyn över radio- och tv-lagen regleras i lagens 16:e kapitel. I 16 kap. 2 § RTL regleras ansvar. Enligt denna bestämmelse ska genom granskning i efterhand övervaka om program som har sänts i tv, sök- bar text-tv eller ljudradio eller tillhandahållits i beställ-tv står i över- ensstämmelse med lagen och de programrelaterade villkor som kan gälla för tjänsterna. Enligt samma bestämmelse ska nämnden övervaka även efterlevnaden av bestämmelserna om tillgänglighet i 5 kap. 12 § RTL om beslutet har meddelats av regeringen. Finner gransk- ningsnämnden att en sändning eller ett tillhandahållande innehåller våldsskildringar eller pornografiska bilder i strid med 5 kap. 2 eller 3 § RTL, ska nämnden göra en anmälan om detta till Justitiekanslern. Bestämmelser om nämndens sammansättning och beslutsförhet finns i 16 kap. 14 § RTL. granskar program efter anmälan eller på initiativ av myndigheten (12 § instruktionen). Granskningen efter an- mälan ska främst avse de anmälningar vars prövning bidrar till effek- tiv kontroll och en god efterlevnad av radio- och tv-lagen och de programrelaterade villkor som kan gälla för tjänsterna. Nämnden ska alltid pröva anmälningar som berör en enskilds personliga intressen, liknande intressen för företag eller frågor av principiell betydelse (13 § instruktionen). Om en anmälan har kommit in till myndigheten senare än efter det att programmet sändes, ska endast granska programmet om det finns särskilda skäl (15 § instruk- tionen). bedömer i efterhand, utifrån redo- visningar från , och , om bolagen har uppfyllt sina uppdrag enligt 13 Förordning (2010:1062) med instruktion för Myndigheten för press, radio och tv. villkor i sändningstillstånden, anslagsvillkoren och andra beslut av regeringen som meddelats med stöd av radio- och tv-lagen (20 § instruktionen). Av alla anmälningar som kommer in från tittare och lyssnare är det bara en mindre del som bedöms av hela nämnden. De ärenden som tas upp i nämnden är ofta mer komplicerade eller principiellt viktiga. I sitter en ordförande, sex ledamöter samt ersättare till det antal som regeringen bestämmer. Samtliga är utsedda av regeringen. Ordföranden i nämnden ska vara eller ha varit ordinarie domare. Myndigheten för press, radio och tv fungerar som ett kansli åt och tar emot alla anmälningar från allmänheten och bereder ärenden till nämnden. 9.4.3KO:s tillsyn över radio- och tv-lagen Som framgår av avsnitt 9.4.1 är tillsynen över radio- och tv-lagen delad. Vi har beskrivit tillsyn i avsnitt 9.4.2. Men även KO har visst tillsynsansvar enligt radio- och tv-lagen. Av 16 kap. 4 § RTL framgår vilka bestämmelser som övervakas av KO. En bestämmelse som KO utövar tillsyn över är barnreklamförbudet och andra regler om barn och reklam (8 kap. 7–8 §§ RTL). Men KO utövar även tillsyn över regler om personer som inte får förekomma i annonser. Dels i tv-sändningar, sökbar text-tv och beställ-tv (8 kap. 9 § RTL), dels i ljudradiosändningar (15 kap. 4 § RTL). KO utövar också tillsyn över viss reklam för läkemedel och medicinsk behand- ling (8 kap. 14 § första och andra styckena RTL). Enligt 7 kap. 3 § alkohollagen får kommersiella annonser i ljud- radioprogram, tv-program eller beställ-tv inte användas vid marknads- föring av alkoholdrycker till konsumenter. Det gäller även sådana tv- sändningar över satellit som omfattas av radio- och tv-lagen. KO utövar tillsyn även över den bestämmelsen (9 kap. 3 § alkohollagen). 9.5Europeiskt samarbete på tillsynsområdet Konsumentskyddssamarbete på europeisk nivå regleras i förord- ningen14 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (förordningen om kon- sumentskyddssamarbete). I förordningen fastställs de villkor enligt vilka de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna ska samarbeta med varandra och med kommissionen bl.a. i syfte att se till att kon- sumentskyddande lagstiftning efterlevs (artikel 1). är central kontaktpunkt och behörig myndighet för majoriteten av de rättsakter som omfattas av förordningen. och är enligt sina instruktioner behöriga myndigheter inom sina områden. presenterade kommissionen ett förslag till en ny konsumentskyddsförordning, KOM(2016) 28315, som förhandlas i rådet. När vi nedan beskriver förslaget utgår vi från det förslag som röstades igenom i parlamentet den 14 november 2017.16 Kommissionen anser att det är nödvändigt att ersätta den nuvarande förordningen med en ny förordning för att möta de utmaningar som den digitala utvecklingen medför och för att stärka den gränsöver- skridande e-handeln inom EU. Kommissionen konstaterar att till- synsmyndigheterna ställs inför stora utmaningar när det gäller att effektivt kunna utöva tillsyn, bl.a. har den tekniska utvecklingen gjort det lättare för företag att flytta för att undvika tillsynsåtgärder. De befintliga utrednings- och tillsynsbefogenheterna har bedömts vara otillräckliga när det gäller att ingripa mot och stoppa oseriösa och bedrägliga företag. Svårigheterna att effektivt ingripa mot gräns- överskridande och EU-omfattande överträdelser bedöms bidra till att undergräva konsumenters förtroende för e-handel och den inre marknaden. Precis som med nu gällande förordning är syftet med förslaget att säkerställa att konsumentskyddslagstiftningen följs, att den inre mark- 14Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskydds- lagstiftningen (förordningen om konsumentskyddssamarbete). 15Förslag till och rådets förordning om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen. 16European Parliament legislative resolution of on the proposal for a regulation of Parliament and of between national authorities responsible for the enforcement of consumer protection laws (COM(2016)0283 – C8-0194/2016 – 2016/0148(COD)) (Ordinary legislative procedure: first reading). naden fungerar smidigt och att konsumentskyddet förbättras. Villko- ren för när och hur behöriga myndigheter som ansvarar för tillsyn av konsumentskyddslagstiftning ska samarbeta fastställs också, liksom enligt gällande förordning. Nytt i förslaget är att det också tar sikte på att åtgärda effektivitetsbrister i det nuvarande samarbetet och stärka tillsynsmyndigheternas utrednings- och tillsynsbefogenheter. Man föreslår också en särskild ordning för att hantera vissa över- trädelser. I en bilaga till förordningen tas den konsumentskyddslag- stiftning som samarbetet ska omfatta upp. En av rättsakterna är direk- tivet om otillbörliga affärsmetoder. Enligt artikel 4 i den nu gällande förordningen ska varje behörig myndighet ha de utrednings- och tillsynsbefogenheter som behövs för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt förordningen. Befo- genheterna ska åtminstone omfatta vissa uppräknade sådana som t.ex. rätt att få tillgång till alla relevanta handlingar, rätt att utföra nödvändiga inspektioner på plats och rätt att begära upphörande av eller förbud mot varje överträdelse inom gemenskapen. Nytt i för- slaget är att en medlemsstat ska se till att deras tillsynsmyndighet och andra statliga myndigheter, samt om tillämpligt andra organ, sam- arbetar effektivt med varandra (artikel 6 i förslaget). anges alltså de minimibefogenheter som de behöriga myndigheterna ska ha att tillgå, antingen direkt eller efter ansökan i domstol. Flera av de befogenheter som räknas upp i förslaget finns redan i den nuvarande förordningen, dock föreslås vissa förtydligan- den av befintliga befogenheter. Kommissionen föreslår också vissa nya utrednings- och tillsynsbefogenheter. Man vill ge de behöriga myndigheterna möjlighet att köpa varor och tjänster genom testin- köp och även under täckmantel, s.k. mystery shopping17, i syfte att upptäcka överträdelser enligt förordningen och erhålla bevis (arti- kel 9.3 d förslaget). Man vill också ge möjlighet att tillfälligt hindra att allvarliga skador uppstår för konsumenter, genom exempelvis blockering av en hemsida eller genom att stänga ner en hemsida eller den del som orsakat överträdelsen alternativt att ålägga tredje part eller en annan offentlig myndighet att de vidtar en sådan åtgärd (artikel 9.4 i, ii och iii förslaget). 17 Med mystery shopping avses att kunna ta del av rådgivning, förköpsinformation, genom- föra ett köp och ta del av efterköpsinformationen på samma villkor som en konsument. Kommissionens förslag innehåller också en rad bestämmelser som ska effektivisera övervakning, utredning och tillsyn vid utbredda överträdelser.