sou · H6B337 · 2018-05-30 00:00:00 — 12Västra om våld i nära relationer (2016) Dödligt våld i nära relationer – en genomgång av internationell forskning. 13Caman, S. (2017) Intimate partner homicide rates and characteristics. vid utredningar av dödligt våld mot vuxna endast omständigheter som rör de avlidna samlas in och analyseras, men det finns ett förslag om att även omständigheter om gärningsmannen ska tas med i utred- ningarna. När det gäller barn som avlidit samlas informa- tion om gärningsmännen in. –2015 omfattade 35 dödsfall gäl- lande barn och 31 dödsfall gällande vuxna. har utrett 24 fall där barn dödats av en förälder och elva fall där barnet avlidit på grund av brott från någon utanför familjen. De barn som dödats av en förälder eller en styvförälder var alla . Dessa kan delas in i tre kategorier som tydligt skiljer sig från varandra; det är barn som misshandlats till döds, barn som dödats av en förälder som varit i ett psykotiskt tillstånd och barn som dödats av en förälder med psykisk ohälsa dock inte av psykotisk art. De fyra barn som misshandlats till döds levde i familjer med en socioekonomisk problematik och var kända av med anledning av an- mälan, utredning eller insats.14 Allmänt om dömda kvinnor Under har antalet dömda kvinnor i anstalt ökat i , både i absoluta tal och som andel av samtliga intagna. Antalet kvinnor som misstänks för något brott ökade från 2,3 till 4,7/1 000 invånare . Motsvarande ökning för manliga brottsmisstänkta var mindre , från 18,5 till 19,8/1 000 invånare. Antalet kvinnor som miss- tänks för hot- eller våldsbrott har ökat kraftigt. Mellan ökade antalet misstänkta för sådan brottslighet i . Andelen kvinnor som misstänks för någon form av dödligt våld varierar kraftigt men är relativt stabil . Fallen är förhållandevis få och relativt små förändringar i antal kan påverka andelen kraftigt. utgör den kvinnliga andelen förövare av dessa brott dock i genomsnitt . Ande- len kvinnor som misstänks för lindrigare våldsbrott har ökat mer . 14Socialstyrelsen (2016) Dödsfallsutredningar –2015. Barn och vuxna som avlidit med anledning av brott. Enligt en studie om psykisk hälsa bland fängelsedömda kvinnor i har kvinnor dömda för våldsbrott oftare än andra anstalts- dömda kvinnor en alkoholrelaterad problematik och symtom som stämmer väl överens med borderline personlighetsstörning. Bland de kvinnliga fängelsedömda generellt var det vanligt att någon form av övergrepp eller försummelse hade skett . Känslo- mässig misshandel eller försummelse, fysisk misshandel av närstå- ende samt upplevelser av våld mellan familjemedlemmar hade före- kommit hos medan sexuella övergrepp eller fysisk för- summelse hade förekommit hos 15–24 procent.15 Andelen kvinnor som avtjänar straff i anstalt eller i frivård efter att ha dömts för våld mot närstående är liten. Kriminalvårdens nya behandlingsprogram Relationsvåldsprogrammet (RVP) vänder sig emellertid till både män och kvinnor. Erfarenheten från Kriminal- vården i samband med utvecklingen av RVP är att kvinnor har lik- nande behov av och lika stor mottaglighet för behandling som män. Behandlingsinsatser har dock minskat för kvinnor, dels till förmån för mindre specifika insatser, dels p.g.a. av att det från verksamheten rapporteras att det är svårare att bedöma kvinnors insatsbehov med hjälp av den nya verkställighetsplanen som används . Kvinnliga förövare av dödligt partnervåld skiljer sig på flera sätt från män som dödat kvinnliga partners. Det förefaller vara vanligare att kvinnliga förövare är arbetslösa och under livet har miss- brukat beroendeframkallande substanser. Det är också vanligt att kvinnliga förövare själva har utsatts för våld eller övergrepp av en man. Att begå självmord i anslutning till att ha tagit livet av en part- ner är ett manligt fenomen som är ytterst sällsynt bland kvinnor.16 Kvinnor som ingår i en hederskontext har ofta en dubbel roll. Enligt avhandlingen för förlust av liv och heder bör agerandet hos mödrar till flickor som utsatts för hedersvåld ses mot bakgrund av 15Yourstone et al. (2014) Psykisk hälsa bland fängelsedömda kvinnor i . 16Caman, S. (2017) Intimate partner homicide rates and characteristics. deras rädsla för att misslyckas med uppgiften att agera hedersvakter till flickorna, en uppgift som de fått dels av omgivningen och dels av sina äkta män. Mödrarna som intervjuades var medvetna om konse- kvenserna både för sig själva och för döttrarna om döttrarnas oskuld inte bevarades till giftermålet. Döttrarna skulle straffas av manliga familjemedlemmar om familjens namn blev befläckat på grund av sexuellt utforskande och tonårsrevolt. Mödrarna hade också en stark oro för att pekas ut som en misslyckad mor och klandras av omgiv- ningen, vilket ledde till att de kände en stark press på sig att kon- trollera döttrarnas sexualitet och hindra ryktesspridning.17 4.3Förklaringsmodeller och teoretiska perspektiv på våldets uppkomst Den socioekologiska modellen beskriver våld i nära relation som något som uppstår i samspel mellan olika faktorer i samhället, när- miljön, relationen och individen. Modellen kopplar samman flera olika perspektiv och utgångspunkter som också återfinns i andra teori- bildningar och förklaringsmodeller. Den används av många aktörer på folkhälsoområdet, exempelvis inom motsvarigheten till Folk- hälsomyndigheten i (CDC).18 Individ-, relations-, grupp- och samhällsnivå används i denna modell för att beskriva hur människan utvecklas i samspel med sin omgivning. Dessa nivåer innesluter och samspelar med varandra och riskfaktorer för våldsutövande finns på samtliga fyra nivåer. På indi- vidnivå kan riskfaktorerna vara att exponeras för våld i ursprungs- familjen, bristande omvårdnad under uppväxten samt faktorer på ett individualpsykologiskt plan. På relationsnivå återfinns sådant som bristande förmåga att hantera relationer, relationskonflikter samt att våldsutövaren tar kontroll och fattar beslut i familjen. I närmiljön kan finnas riskfaktorer i form av påfrestande sociala förhållanden, umgänge med andra vars normer legitimerar våld samt isolering av kvinnan och familjen. På samhällsnivån kan riskfaktorerna utgöras av normer som medger mäns kontroll över kvinnor, acceptans för 17Sedem (2012) Rädsla för förlust av liv och heder. 18www.cdc.gov/violenceprevention/sexualviolence/riskprotectivefactors.html våld som sätt att lösa konflikter, maskulinitet förknippad med domi- nans, heder eller aggression samt rigida könsroller.19 4.3.2Våld, makt och maskulinitet Förklaringsmodeller orienterade utifrån genus- och maktperspektiv lyfter fram könsmaktsperspektivet som ett nyckelbegrepp när det gäller mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer. Detta per- spektiv utgår ifrån hypotesen att män som grupp är överordnade kvinnor som grupp, och att mäns våld mot kvinnor på ett struktu- rellt plan kan ses som ett uttryck för detta maktförhållande.20 Begreppet nämndes första gången i be- tänkande och speglade framväxten av våldsforskning utifrån genus- och maktperspektiv i Sverige.21 Utöver begreppet könsmaktsordning är maskulinitetsnormer ett centralt begrepp i våldsforskningen utifrån genus- och maktperspek- tiv. Enkelt uttryckt är maskulinitetsnormer en samling föreställ- ningar och ideal som anger hur en man ska vara och bete sig för att accepteras socialt eller uppnå social status. Dessa föreställningar och ideal varierar mellan olika sammanhang och kan också variera . Normerna för maskulinitet är sammankopplade med normer för femininitet. Dessa kan stå i ett motsatsförhållande till varandra och femininitet värderas lägre än maskulinitet. Detta, tillsammans med att män och maskulinitet definieras som norm i förhållande till kvinnor och femininitet, utgör grunden i en teori för att förklara ojämställdhet eller över- och underordning mellan män och kvinnor. Traditionell maskulinitet anses handla om att markera mot det som tolkas som svaghet. Svaghet och sårbarhet är förväntat och accepte- rat för kvinnor men inte för män. Känslor som förknippas med styrka, såsom ilska och aggression, accepteras däremot för män. Införlivade uppfattningar i linje med traditionell maskulinitet hos män har visat sig vara en riskfaktor för våldsbeteenden mot kvinnor.22 Forskning från bland annat WHO har pekat på en tydlig kopp- ling mellan mäns attityder kring jämställdhet och våldsutövande. 19Dahlberg & Krug (2002) World report on violence and health. 20Lundgren et al. (2001) Slagen dam. Mäns våld mot kvinnor i jämställda – en om- fångsundersökning. 22Connell (1995) Masculinities; Messerschmidt (2000) lives: Adolescent masculinities, the body and violence; (2014) Grupper, maskuliniteter och våld. Positiva attityder till jämställdhet är en skyddsfaktor för våld och maskulinitet som bygger på kontroll och dominans över kvinnor är en riskfaktor för våld. Studier av bland andra Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) pekar på att normer för maskulinitet är centralt när unga män utövar våld. Den som har stereotypa uppfattningar i linje med traditionell maskulinitet och femi- ninitet har en ökad benägenhet att utöva våld enligt dessa studier.23 4.3.3Sociologisk analys av olika typer av våld i nära relation Många som arbetar med behandling av våldsutövare använder den amerikanske sociologen indelning av våld i nära relation i olika huvudtyper av våld. Denna typologi baseras på dyna- miken i relationen, där graden av kontroll utgör en viktig skillnad. De kan i korthet beskrivas som: Ett våld som övervägande används av män mot kvinnor och som syftar till att kontrollera partnern. Våldet är inte ömsesidigt och tenderar att eskalera . Våld som uppkommer i samband med kon- flikter i relationer som inte generellt kan betecknas som kontrol- lerande. Våld som utövas som svar på grövre våld från partnerns sida. Dessa tre kategorier av våld menar är en hjälp vid utform- ning av behandling och andra insatser mot våldet. Det är de två första typerna våldsutövare som främst anses vara problematiska och som därför enligt denna teoribildning behöver få insatser för att upphöra med sitt våld. Den tredje gruppen betraktas närmast som offer för våld i nära relation.24 23MUCF (2015) Unga, maskulinitet och våld Slutrapportering av uppdrag om attityder till maskulinitet och jämställdhet; WHO (2013) Global and regional estimates of violence against women. 24Johnson (2008) A typology of domestic violence. Intimate terrorism, violent resistance, and situational couple violence. 4.3.4Olika typer av våldsutövare i nära relation På motsvarande sätt som vissa forskare använder olika typologier för att beskriva våldsamma relationer, finns olika slags typologier för att beskriva våldsutövare i nära relation. Enligt vissa forskare kan vålds- utövare kategoriseras enligt tre olika faktorer: 1) i våldets allvarlig- hetsgrad, 2) om våld utövas generellt eller bara inom familjen, och 3)psykopatologi och personlighetsstörningar hos våldsutövaren. En grupp som anses ha hög risk för att utöva våld i nära relationer är enligt detta sätt att se generellt våldsamma/psykopatiska personer, en grupp som också kallas antisocial/våldsam. Personer i den grup- pen sägs karaktäriseras av antisociala drag, avsaknad av empati och kan ofta vara manipulativa. Alkohol- och drogmissbruk är relativt vanligt. En ytterligare subgrupp med relativt högra risker benämns inte sällan borderline/beroende eller störd (på engelska: border- line/osjälvständig respektive disturbed). I den gruppen finns en hög förekomst av mental ohälsa och starka negativa känsloyttringar.25 Ny kriminologisk forskning på området menar att en uppdelning i två huvudgrupper av, i vart fall dömda, manliga våldsutövare i nära relation kan underlätta sådant som riskbedömning och bedömning av mottaglighet för insatser. De två grupperna kan på svenska kallas antisociala våldsutövare respektive våldsutövare endast inom familjen (på engelska: antisocial och family only). En viktig skillnad mellan de här grupperna är viljan och förmågan att efterleva påbud från myndigheter, exempelvis kontaktförbud. Den antisociala gruppen har i en studie visat en betydligt högre frekvens av överträdelser av kontaktförbud jämfört med våldsutövare endast inom familjen.26 Detta behöver tas i beaktande vid överväganden om extra säkerhetsåtgärder vid exempelvis kontaktförbud, såsom elektronisk övervakning. Inom forskningen råder en relativt stor enighet om att hedersnormer inte är kopplade till någon specifik kultur eller religion. Det rör sig snarare om ett system format av normer och värderingar som kan existera även i icke-religiösa sammanhang. I många av de länder där 25Fowler & Westen, (2011) Subtyping male perpetrators of intimate partner violence; Holtzworth- Munroe et al., (2000) Testing the Holtzworth-Munroe and (1994) batterer typology. (2016) Risk Factors for Violence: A Comparison of Antisocial and Family-Only Perpetrators. hedersnormer återfinns uppfattas familjebanden/släktbanden i en mycket vid mening, som den grund samhället vilar på. Familjen/släkten är i dessa länder ofta hierarkiskt-patriarkalt uppbyggd utifrån kön och ålder. Dessa, ofta utpräglade klansamhällen, kännetecknas av en svag statsbildning i den meningen att staten har ett generellt sett svagt förtroende bland medborgarna. Kollektivet och den egna familjen/släkten ersätter i många avseenden en överordnad stats- bildning och de många av de tjänster och funktioner som offentligt finansierade institutioner i välfärdssamhällen normalt erbjuder. Loja- liteten riktas därför snarare mot det egna kollektivet än mot staten eller samhället som helhet. Begreppet heder betyder i dessa sammanhang anseende, ära, aktning eller respekt. Hedersbegreppet kan ta sig olika uttryck bero- ende på kulturella föreställningar, tradition och religion. En individs heder fastställs dels med hänvisning till dennes eget rykte, dels i förhållande till familjens och släktens rykte. Orsaken till hedersbe- greppets centrala betydelse i vissa samhällen ligger i att heder är nödvändig för att värna om såväl sina egna som klanens intressen och för att uppnå politisk och social status. Skulle hedern gå förlorad eller skadas kan den dock återvinnas eller repareras. Det kan ske genom till exempel kontroll, hämnd och bestraffning eller bort- stötning av den individ som agerat på ett sådant sätt att hedern skadas eller förloras. Det är i första hand män som innehar heder, medan kvinnor ses som bärare av männens/familjens heder. Männens heder är alltså inte enbart knuten till deras eget beteende, utan vilar i stor utsträckning på kvinnornas beteende och då framför allt kvinnornas sexualitet. Kvinnan har ett ansvar för att försvara hedern som hon inte anses vara kapabel att värna om sin egen kyskhet. Det finns enligt vissa forskare fyra normer som inte är förhandlingsbara inom hederskulturen: •Individens agerande påverkar hela familjens anseende. •Individens intressen är underordnade familjens intressen •Individens sexualitet är en angelägenhet för familjen •Sexuella relationer får bara finnas mellan man och kvinna inom äktenskapet Hedersrelaterat våld uppfattas ofta av utövarna som en legitim, oundviklig handling för att värna om familjens heder och släktens sociala överlevnad samt straffa individers olydnad/normbrott. Våld och förtryck i hederns namn är därför ofta rationaliserat, genom- tänkt och kollektivt understött. Att mer eller mindre vilja kontrol- lera en kvinnas sexualitet är emellertid inte unikt för hedersrelaterat våld. Vid en jämförelse mellan relationsvåld och hedersrelaterat våld kan man konstatera att det finns många likheter i våldets struktur. Till exempel utövas våldet ofta i en nära relation, offret är inte sällan beroende av eller starkt känslomässigt bunden till förövaren/för- övarna och förövarna utövar ofta en stark kontroll över offret, vilket begränsar handlingsfriheten både i den privata och i den offentliga sfären. Men heder berör även andra aspekter än enbart förhållandet mellan offret och förövaren, vilket gör att hedersrelaterat våld och förtryck inte enbart kan reduceras till relationsvåld.27 Missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande substanser är en stark riskfaktor för våld i allmänhet. Alkoholens avtrubbande inverkan på hjärnan bidrar till en ökad risk för att ett aggressivt beteende övergår till fysiskt våld. går det att sätta en högre förekomst av mord och dråp i samband med en ökad alkohol- konsumtion i samhället. Studier från höginkomstländer visar att skadorna riskerar att bli allvarligare när förövare och/eller offer har druckit alkohol. I en omfattande global översikt av våldsstudier var av förövare och offer alkoholpåverkade. Undersökningen fann att alkohol har en närmare koppling till mord, våldtäkt och misshandel än någon annan sinnesförändrande substans. En sam- manfattande rapport från WHO visar att förövare av våld hade druckit alkohol i en tredjedel till hälften av alla fall. Alkohol är vanligt förekommande vid olika typer av våld, inklusive barnmiss- 27Yourstone et al., (2015) Hedersrelaterat våld och förtryck. Forskning och utvärdering inom . handel, våld i nära relationer, våld mot äldre och sexuellt våld. Upp- skattningar av andelen alkoholrelaterat partnervåld varierar mellan länder, från . I den svenska Nationella trygghetsundersökningen uppgav offren för misshandel att de upplevde att förövaren i 57 pro- cent av fallen (för män och för kvinnor) hade varit berusad. Totalt uppskattas antalet misshandelsfall i till 317 000, vilket betyder att de alkoholrelaterade fallen av misshandel är 180 000. När det gäller dödligt våld uppskattas av förövarna ha varit berusade vid mordtillfället. Vid våld i nära relationer som anmälts till polisen uppskattar offren att för- övaren varit berusad i av fallen.28 Psykiatriska diagnoser som personlighetsstörningar, vissa neuro- psykiatriska funktionsnedsättningar eller allvarligare psykiatriska diagnoser som schizofreni och bipolär störning innebär i de flesta fall inte att den som är drabbad kommer att utöva våld men de innebär en förhöjd risk för våldsutövande. Vissa psykiska funktions- hinder, personlighetsstörningar och tidiga beteendestörningar bland män associeras med en högre risk för att senare i livet dömas för våldsbrott.29 I en undersökning bland män som sökt hjälp för våld mot partner hade de som uppvisade symptom på borderline eller antisocial personlighetsstörning utövat mer allvarligt psykiskt, fysiskt och sexuellt våld än män som inte hade dessa personlighetsdrag. Vidare är det vanligt med samsjuklighet med flera psykiatriska eller liknande tillstånd och exempelvis alkohol- eller narkotikamissbruk. Eftersom psykiatriska diagnoser är relativt vanligt förekommande bland våldsutövare och associeras med en förhöjd risk för att utöva våld mot närstående, argumenterar vissa forskare för att behandling för våldsutövare även bör innefatta insatser för att möta dessa till- stånd. Ofta innefattar problematiken svårigheter med impulskon- 28IOGT-NTO (2017) Alkohol och våld, alkoholen och samhället 2017/2018, en översikt av svensk och internationell forskning. (2015) Psychiatric and neurological disorders in late adolescence and risk of convictions for violent crime in men; , et. (2015) Psychiatric disorders and violent reoffending: a national cohort study of convicted prisoners in . troll, att reglera känslor och andra personlighetsfaktorer som för- svårar samspel med andra. Dagens behandlingsprogram för personer som utövar våld mot närstående bygger till stora delar på maktanalys och sociologiska analyser och saknar sådana inslag. Detta kan enligt dessa forskare förklara varför programmen har en relativt låg inver- kan på återfall i våld mot närstående. 30Askeland & Heir (2014) Psychiatric disorders among men voluntarily in treatment for violent behaviour: a cross-sectional study. 5Behandlingsmetoder och andra former av insatser 5.1Allmänt om behandling av våldsutövare De som utsätter närstående för våld är en heterogen grupp. Några har missbruksproblem. Vissa behöver kvalificerad psykiatrisk vård. Ytterligare en grupp är förutom sitt våldsutövande väl fungerande personer i samhället. En del utövar våld mot andra inklusive när- stående, medan andra är våldsamma endast i sina nära relationer. Utbudet av insatser behöver därför vara mycket brett. Somliga vålds- utövare behöver omhändertas av Kriminalvården, rättspsykiatrin eller andra myndigheter. Andra behöver någon form av kvalificerad vård- och behandlingsinsatser, medan några har behov av enklare samtalsstöd och andra insatser av mindre ingripande karaktär. Be- greppet behandling syftar på tillämpningen av psykologiska eller medicinska metoder för att förebygga att en individ använder sig av våld . Kognitivt beteendeterapeutiska behandlingsmetoder betraktas som de mest framgångsrika ifråga om att reducera återkom- mande kriminalitet, inklusive våldsutövande, framför allt hos per- soner med kriminell identifiering.1 Det pågår forsk- ning om användningen av kognitiv beteendeterapi som särskild me- tod för behandling av våldsbeteende. Mindre studier har visat goda resultat hos män som själva har sökt hjälp och alltså inte har dömts till behandling.2 publicerade 2010 en utvärdering av socialtjänstan- knuten behandling av män som utövar våld i nära relationer. Verk- samheterna som utvärderades delades in i tre grupper: Alternativ till 1Palmstierna (2016) Risk för våld och kriminalitet vid personlighetssyndrom. (2012) Cognitive-behavior group therapy for men voluntary seeking help for intimate partner violence. Behandlingsmetoder och andra former av insatser våld (ATV), Kriscentrum och . Resultatet talade för att männens våld minskade på kort sikt samt att den psykiska hälsan förbättrades. Känslan av sammanhang hos de som deltagit i behand- ling ökade något och alkohol- och narkotikabruket minskade. Verk- samheternas egen dokumentation och uppföljning var ofta begrän- sad, och menade att med en bättre dokumentation av behandlingsmetoden och regelbunden uppföljning av männen över skulle verksamheterna kunna systematisera sina erfaren- heter och utvärdera och utveckla sina arbetssätt.3 Det finns forskning som tyder på att om en person avbryter en behandling innan den är slutförd, oavsett orsaken till avbrottet, inne- bär det en förhöjd risk för återfall i våld.4 Detta kan ha att göra med att avbrottet för personen innebär ännu ett misslyckande, att svåra känslor har aktualiserats utan att fullt ut bearbetas, att förakt för myndigheter har ökat och liknande. Det går emellertid inte bortse från den omständigheten att det är personer med höga risker för återfall som i första hand erbjuds behandling och att de därför redan från början har en högre risk för återfall, oavsett om de hade påbörjat behandling eller inte. Vad som är orsak och vad som är verkan är således svårt att säga. Personer som har dömts till behandling eller remitterats från någon myndighet har enligt vissa studier färre av- hopp än personer som själva har sökt hjälp.5 Det är oklart hur om- fattande en behandling bör vara för att minska risken för återfall, eftersom forskningsläget är oklart. För att kunna besvara den frågan krävs mer forskning. För att behandlingen ska fungera bör den förhålla sig till princi- perna om risk, behov och mottaglighet. I detta ingår att klienterna behöver få insatser som är anpassade till deras specifika behov för att kunna bearbeta de problem som vidmakthåller våldsbeteenden och utveckla de färdigheter som behövs för att fungera utan att återfalla i våld. Personer som använder sig av våld har ofta en lång historia av sociala, psykologiska och medicinska problem och ju fler och djupare problemen är desto längre insatser behövs för att förebygga fortsatt våldsanvändning. 3Socialstyrelsen (2010) Behandling av män som utövar våld i nära relationer – en utvärdering. 4McMurran & Theodosi, (2007) Is treatment non-completion associated with increased reconviction over no treatment?