sou · H6B331 · 2018-04-27 00:00:00 — Detta eftersom nuvarande undantag från denna utgångspunkt endast gäller inom ramen för militära övningar och ITÖ-verksamhet (14 kap. 5 § luftfartslagen och 3–4 §§ luftfartsförordningen) och inte för sådan verksamhet som stöd enligt den föreslagna lagen avser. Det framstår dock som självklart att finska militära luftfartyg som i enlighet med en svensk begäran därom deltar i skarp operativ verksamhet på svenskt territorium ska följa bestämmelser för militär luftfart. Detta gäller såväl när stöd lämnas i fredstid som i krig. Det är Försvarsmakten som svarar för den militära luftfarten i och det är denna myndighet som har de särskilda kunskaper inom området som behövs Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd för att kunna meddela nödvändiga föreskrifter. När ett finskt militärt luftfartyg medgetts tillträde till svenskt territorium för att lämna militärt stöd, bör därför själva flygverksamheten i ledas genom bestämmelser meddelade av Försvarsmakten. Det ska understrykas att bemyndigandet till Försvarsmakten i detta avseende endast avser den egentliga flygverksamheten, som bedrivs inom ramen för det begärda stödet, dvs. hur det utländska militära luftfartyget ska framföras i luften under och i anslutning till att stödet lämnas. Vilket slags stöd som finska styrkor lämnar följer i stället av regeringens beslut enligt den av utredningen föreslagna lagen. För att Försvarsmakten ska kunna meddela föreskrifter i det nu aktuella avseendet måste ett bemyndigande införas i lag enligt vilket regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den flygverksamhet som bedrivs när stöd lämnas enligt den av utredningen föreslagna lagen. Detta görs lämpligen genom en komplettering av 14 kap. 5 § luftfartslagen. Därutöver krävs förordningsreglering som bemyndigar Försvarsmakten att meddela sådana föreskrifter. En sådan förordningsreglering kan utformas genom en komplettering av 14 kap. 3 § luftfartsförordningen. Förslag: Ett andra stycke bör införas i 12 § förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation enligt vilken finska militära styrkor som lämnar stöd enligt den föreslagna lagen om operativt militärt stöd mellan och är undantagna från tillståndsplikt för användning av radiosändare enligt 3 kap. 1 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation och övriga villkor för användning av radiosändare. De finska militära styrkorna bör bara få använda radiosändare inom radiofrekvenser som tilldelats Försvarsmakten. Försvarsmakten bör bemyndigas att bestämma närmare över användningen. Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd I lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, LEK, finns bestämmelser om radiosändningar och frekvenstilldelning. Bestämmelserna i lagen syftar till att enskilda och myndigheter ska få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer och största möjliga utbyte vad gäller urvalet av elektroniska kommunikationstjänster samt deras pris och kvalitet (1 § första stycket LEK). Av 1 kap. 3 § LEK framgår att den myndighet som regeringen bestämmer ska ta emot anmälningar, pröva ansökningar, besluta om skyldigheter och i övrigt pröva frågor och handlägga ärenden samt utöva tillsyn enligt lagen eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen. I 10 § förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation, FEK, anges att () ska pröva frågor om tillstånd enligt LEK. Enligt 3 kap. 1 § LEK krävs tillstånd för att här i landet använda en radiosändare. Av bestämmelsen framgår även att ett tillstånd att använda radiosändare också ska avse rätt att använda radiosändare inom ett visst frekvensutrymme. Vissa myndigheter är s.k. priviligierade myndigheter när det gäller användningen av radiosändare. I 3 kap. 3 § LEK anges att krav på tillstånd enligt 3 kap. 1 § första stycket LEK inte gäller för , Säkerhetspolisen, Försvarsmakten, och , vid verksamhet som verket bedriver på uppdrag av Försvarsmakten eller . Av andra stycket framgår att de aktuella myndigheterna tilldelas frekvensutrymme enligt beslut av den myndighet som regeringen bestämmer, dvs. Beslut om sådan tilldelning ska såvitt avser tilldelning av radiofrekvenser för Försvarsmakten, och ske efter hörande av Försvarsmakten. När det gäller och Säkerhetspolisen, beslutar PTS efter hörande av dessa myndigheter. Tillstånd till användning av radiosändare samt tilldelning av frekvensutrymme sker således efter ansökan till PTS, varefter PTS prövar om förutsättningar att bevilja tillstånd i enlighet med vad som anges i 3 kap. 6 § LEK föreligger. I 3 kap. 6 § LEK anges under vilka förutsättningar tillstånd att använda radiosändare, inklusive beslut om inom vilket frekvensut- Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd rymme radiosändaren får användas, ska beviljas. Tillstånd ska beviljas om: 1.det kan antas att radiofrekvenserna kommer att användas på ett sådant sätt att risk för otillåten skadlig störning inte uppkommer, 2.radioanvändningen utgör en effektiv användning av frekvensutrymmet, 3.det kan antas att radioanvändningen inte kommer att hindra sådan radiokommunikation som är särskilt viktig med hänsyn till den fria åsiktsbildningen, 4.radioanvändningen inte kommer att ta i anspråk frekvensutrymme som behövs för att upprätthålla en rimlig beredskap för utveckling av befintliga och nya radioanvändningar eller frekvensutrymme för vilket radioanvändningen har harmoniserats i enlighet med internationella avtal som har anslutit sig till eller bestämmelser antagna med stöd av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, 5.det kan antas att radioanvändningen inte kommer att inkräkta på det frekvensutrymme som behövs för verksamhet som avses i 3 §, och 6.det inte med hänsyn till att sökanden har fått tillstånd återkallat eller något annat liknande förhållande finns skälig anledning att anta att radioanvändningen kommer att ske i strid med tillståndsvillkoren. Vad gäller punkten 5 anges i förarbetena till föregångaren till LEK, lagen (1993:599) om radiokommunikation, att det är ett grundläggande intresse för samhällssynpunkt att försvarets behov av radiofrekvenser blir tillgodosedda och att regleringen ska syfta till att så kan ske.15 I förarbetena till LEK anges att reglerna ska syfta till att bl.a. den radioanvändning som behövs inom försvaret ska ha företräde.16 För det fall ett visst band inte beräknas rymma frekvenser för alla som kan vilja använda det ska ett inbjudningsförfarande tilläm- 1992/93:200 om en telelag och en förändrad verksamhetsform för , m.m., s. 194. 2002/03:110 Lag om elektronisk kommunikation, m.m., s. 134. Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd pas av PTS där frekvenser bjuds ut till sökande enligt visst förfarande (3 kap. 7 och 8 §§ LEK). I 3 kap. 4 § första stycket LEK anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från tillståndsplikt enligt 1 § LEK. Av bestämmelsen framgår att det därvid får föreskrivas villkor om att den radioanläggning där sändaren ingår ska uppfylla bestämda tekniska krav samt i övrigt sådana villkor som anges i 11 § första stycket 1–7 och 9 samt 11 a § 1, 2 och 4. Villkor som innebär en begränsning av vilka elektroniska kommunikationstjänster eller vilka tekniker som får användas får meddelas endast i de fall som anges i 11 § andra och tredje styckena. Enligt andra stycket får undantag enligt första stycket tidsbegränsas, varvid 12 § andra stycket har motsvarande tillämpning. får meddela sådana föreskrifter om undantag från tillståndsplikten enligt 3 kap. 1 § LEK som avses i 3 kap. 4 § samma lag (12 § FEK). gäller PTS föreskrifter PTSFS 2015:417 i detta avseende. Av 1 kap. 8 § första stycket LEK framgår att regeringen, om är i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara, får meddela de föreskrifter om elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster med tillhörande installationer och tjänster samt annan radioanvändning som behövs med hänsyn till landets försvar eller säkerhet i övrigt. Enligt andra stycket får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om den fredstida planeringen för totalförsvarets behov av elektroniska kommunikationer under sådana förhållanden som anges i första stycket. Några föreskrifter i detta avseende finns inte . 17 Se PTSFS 2015:4 PTS föreskrifter om undantag från tillståndsplikt för användning av vissa radiosändare. Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd Finska militära styrkor kan behöva använda radiosändare och sända inom vissa frekvenser vid lämnande av stöd enligt den föreslagna lagen. Av LEK följer att de måste ha tillstånd och tilldelas visst frekvensutrymme. Eftersom det framstår som orimligt att finska militära styrkor ska behöva ansöka om tillstånd enligt LEK och avvakta beslut av PTS, föreslår utredningen att ett generellt undantag görs från kravet på tillståndsplikt att använda radiosändare. Undantaget bör lämpligen tas in som ett nytt stycke i 12 § FEK. Ett sådant undantag från tillståndsplikten, och därmed en rätt att använda radiosändare, skulle gälla som stöd lämnas. De finska militära styrkorna bör bara få använda radiosändare inom radiofrekvenser som tilldelats Försvarsmakten. Försvarsmakten bör vidare bemyndigas att bestämma närmare över användningen. För att upprätthålla en effektiv användning av frekvensutrymmet krävs frekvensplanering. I frekvensplaneringen och när Försvarsmakten ansöker om frekvenstilldelning för försvarets behov bör den omständigheten att frekvensutrymme kan komma att behövas för stödjande finska styrkor beaktas. Därmed kommer de finska styrkornas frekvensanvändning omfattas av frekvensplaneringen. Som framgår av 1 kap. 8 § LEK kan regeringen även meddela särskilda föreskrifter i händelse av krig eller ofred i . Det vore lämpligt att sådana föreskrifter även beaktar de behov som stödjande finska styrkor kan komma att ha. Eftersom det inte finns några föreskrifter alls i detta avseende anser sig utredningen inte kunna lägga fram något förslag i denna del. I sammanhanget kan framhållas att regeringen har beslutat att tillsätta en utredning om radiospektrumanvändning (N2017:07). Utredningen ska dels föreslå hur radiospektrumanvändningen ska planeras för åren 2027–2047, dels utreda och lämna förslag om hur samhällsviktiga aktörers behov av radiofrekvenser ska tillgodoses, bl.a. försvarets.18 Uppdraget ska redovisas . 18 Se dir. 2017:99 Radiospektrumanvändning . Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd 8.2.8Undantag från kravet på utförseltillstånd av krigsmateriel Förslag: Tillstånd enligt 6 § första stycket lagen (1992:1300) om krigsmateriel bör inte krävas när det gäller utförsel av krigsmateriel ur landet, om den som för ut krigsmaterielen är 1.Försvarsmakten, och materielen ska användas i enlighet med beslut som fattas med stöd av den föreslagna lagen om operativt militärt stöd mellan och och därefter återinföras i den utsträckning den inte förbrukas, eller 2.finsk myndighet, och materielen förts in till landet i enlighet med beslut som fattats med stöd av den föreslagna lagen om operativt militärt stöd mellan och . Undantaget från kravet på utförseltillstånd bör föras in i ett nytt tredje stycke i 4 a § förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Lagen (1992:1300) om krigsmateriel gäller dels materiel som är utformad för militärt bruk och som enligt regeringens föreskrifter utgör krigsmateriel, dels tekniskt stöd avseende krigsmateriel som enligt regeringens föreskrifter utgör tekniskt bistånd (1 §). Tillstånd får lämnas av , , endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot utrikespolitik (1 § andra stycket och 1 a § första stycket). Av 6 § första stycket framgår bl.a. att krigsmateriel inte får föras ut ur landet och tekniskt bistånd inte får lämnas till någon utanför landet utan tillstånd, om inte annat följer av denna lag eller annan författning. Enligt 6 § andra stycket 2 får regeringen meddela föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd enligt första stycket, bl.a. när det gäller utförsel av krigsmateriel ur landet till ett annat land inom EES om den som för ut krigsmaterielen ur landet eller mottagaren är en del av ett statligt organ eller en del av försvarsmakten. I 4 a § förordningen (1992:1303) om krigsmateriel finns bestämmelser om vissa undantag från kravet på tillstånd enligt 6 § första stycket lagen om krigsmateriel. Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd Det kan konstateras att utgångspunkten i lagen om krigsmateriel är att all utförsel av krigsmateriel är förbjuden. Det generella utförselförbudet har sin bakgrund i en önskan att stå utanför andra länders konflikter och arbetet för rustningskontroll och avser i typfallet utförsel i form av export av krigsmateriel.19 Utförselförbudet är således framförallt motiverat när det gäller andra utförslar än vad det är fråga om vid operativt militärt stöd inom försvarssamarbetet med . Exempelvis kan Försvarsmakten behöva föra ut krigsmateriel ur landet när stöd lämnas enligt den föreslagna lagen om operativt militärt stöd mellan och . Vidare kan finska militära styrkor, som lämnar stöd enligt den föreslagna lagen och som har fört in krigsmateriel till landet, behöva föra ut krigsmateriel antingen när de återvänder till eller när de är baserade i och ska genomföra en operation utanför . Undantag från kravet på tillstånd bör således göras för utförsel av krigsmateriel ur landet om den som för ut krigsmaterielen är Försvarsmakten, och materielen ska användas i enlighet med beslut som fattas med stöd av den föreslagna lagen om operativt militärt stöd mellan och och därefter återinföras i den utsträckning den inte förbrukas, eller finsk myndighet, och materielen förts in till landet i enlighet med beslut som fattats med stöd av den föreslagna lagen. Ett sådant undantag bör lämpligen tas in i ett nytt tredje stycke i 4 a § förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Den ändring som föreslås ger upphov till följdfrågor. Till exempel uppkommer fråga om anmälningsskyldighet till enligt bl.a. förordningen (1992:1303) om krigsmateriel och lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. Sådana följdfrågor bör inte utredas inom ramen för detta uppdrag. 19 Se prop. 1991/92:174 med förslag till lag om krigsmateriel, s. 71 f., ds 2016:13 Nya möjligheter till operativt polissamarbete med andra stater, s. 107 och Utredningen om internationellt polisiärt samarbete betänkande Utökat polissamarbete i och EU (SOU 2011:25) s.194. Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd 8.2.9Utlämnande av sekretessbelagda uppgifter till finsk myndighet Förslag: Uppgift för vilken sekretess gäller enligt 15 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) får lämnas ut av Försvarsmakten, och till en finsk myndighet om det är nödvändigt för planering, förberedelser och genomförande av stöd inom ramen för den föreslagna lagen om operativt militärt stöd mellan och . I 15 kap. offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, finns bestämmelser om sekretess till skydd för rikets säkerhet eller dess förhållande till andra stater eller mellanfolkliga organisationer. Enligt 15 kap. 1 § första stycket OSL gäller sekretess för uppgift som rör förbindelser med en annan stat eller i övrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös, om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Av 15 kap. 2 § första stycket OSL framgår att sekretess gäller för uppgift som rör verksamhet för att försvara landet eller planläggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet eller som i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs. I 8 kap. 3 § OSL regleras lagens tillämpning i förhållande till utländska och mellanfolkliga organisationer. Huvudregeln är att en uppgift för vilken sekretess gäller enligt OSL inte får röjas för en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation. Det finns dock två undantag från denna huvudregel, nämligen dels när utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift i lag eller förordning, dels när uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkliga organisationen. Som ett exempel på en sådan föreskrift som avses i bestämmelsen är förordningen (2010:649) om utlämnande av sekretessbelagda uppgifter vid samarbete med utländsk myndighet. Av 1 § i den förordningen framgår att uppgift för vilken sekretess gäller enligt 15 kap. 2 § OSL får av Försvarsmakten, och lämnas ut till en utländsk myndighet som deltar i ett samarbete inom Försvarsdepartementets verksamhetsområde enligt en sådan överenskommelse som avses i 10 kap. 1 § regeringsformen, om överenskommelsen har ingåtts av 2.en förvaltningsmyndighet efter uppdrag från regeringen enligt 10 kap. 2 § regeringsformen. Enligt paragrafens andra stycke får en uppgift lämnas ut endast om det enligt den utlämnande myndighetens prövning är nödvändigt för att genomföra samarbetet. Myndigheten får inte lämna ut uppgift som är av synnerlig betydelse för rikets säkerhet eller som kan ge underlag för utveckling av motmedel mot försvarssystem. Vid operativt militärt stöd inom ramen för försvarssamarbetet med kan det finnas ett behov av att utbyta känslig information. Sådana uppgifter som kan behöva lämna ut torde i viss utsträckning omfattas av försvarssekretess enligt 15 kap. 2 § OSL. Eftersom det aktuella försvarssamarbetet med inte i alla avseenden kommer att följa av en sådan internationell överenskommelse som avses i 10 kap. 1 § eller 10 kap. 2 § RF kan förordningen (2010:649) om utlämnande av sekretessbelagda uppgifter vid samarbete med utländsk myndighet inte alltid förutses komma att bli tillämplig. En ny förordning bör därför införas som anger att uppgift för vilken sekretess gäller enligt 15 kap. 2 § OSL får av Försvarsmakten, och Andra nödvändiga förutsättningar för finska militära styrkor som lämnar stöd lämnas ut till en finsk myndighet om det är nödvändigt för planering, förberedelser och genomförande av stöd inom ramen för den föreslagna lagen om operativt militärt stöd mellan och . Förordningen möjliggör därigenom att bl.a. Försvarsmakten till sin finska motpart kan lämna uppgifter som omfattas av försvarssekretess i alla skeden av samarbetet, dvs. även innan regeringen beslutat om att ge eller ta emot stöd enligt den föreslagna lagen. Att ländernas försvarsmakter kan dela sekretessbelagd information redan i planerings- och förberedelsestadiet är en förutsättning för ett senare framgångsrikt gemensamt agerande enligt den föreslagna lagen. I likhet med vad som anges i 1 § andra stycket i förordningen (2010:649) om utlämnande av sekretessbelagda uppgifter vid samarbete med utländsk myndighet bör en uppgift få lämnas ut endast om det enligt den utlämnande myndighetens prövning är nödvändigt för att genomföra samarbetet. För att ett försvarssamarbete som det nu aktuella ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt bör den nu föreslagna förordningen dock inte innehålla sådana begränsningar vad gäller uppgifter som är av synnerlig betydelse för rikets säkerhet m.m. som i övrigt anges i 1 § andra stycket i den ovan nämnda förordningen. 9Maktbefogenheter gentemot utländska fientliga styrkor 9.1Svenska väpnade styrkors våldsanvändning i samband med stöd till Som konstaterar, och som redogörs för i avsnitt 3.2.1, kräver inte regeringsformen att svenska styrkors maktbefogenheter utomlands gentemot utländska fientliga styrkor författningsregleras. Befogenheterna följer i stället av tillämplig internationell rätt, överenskommelsen med mottagande stat och av nationella mandat. Vålds- och tvångsanvändning måste vila på folkrättslig grund och ske i enlighet med tillämplig internationell rätt. En jämförelse kan göras med vad som gäller när svensk styrka deltar i en internationell militär fredsfrämjande operation i tex. FN:s eller Nato:s regi. I en sådan operation regleras användningen av våld och tvång inte av svensk nationell lagstiftning utan av det internationella mandatet för operationen (vanligtvis i form av en säkerhetsrådsresolution), tillämpliga insatsregler och övrigt tillämplig internationell rätt. Det ingår inte heller i utredningens uppdrag att föreslå någon närmare författningsreglering av svenska väpnade styrkors vålds- och tvångsanvändning i samband med att stöd lämnas till med att hindra kränkningar av finskt territorium. I utredningsdirektiven, som hänvisar till slutsatser i detta avseende, konstateras att det inte finns anledning att ytterligare utreda behoven av en författningsreglering av svenska styrkors befogenheter utomlands. Att det inte finns någon närmare författningsreglering av tilllåten vålds- och tvångsanvändning innebär inte att denna inte är regelstyrd. Om en svensk styrka lämnar stöd till i syfte att hindra kränkningar av finskt territorium återfinns stödet för och regleringen av det våld och tvång som truppen kan komma att an- Maktbefogenheter gentemot utländska fientliga styrkor vända framför allt i begäran om svenskt militärt stöd, eventuella närmare överenskommelser mellan och avseende innehållet i och formerna för stödet, tillämplig internationell rätt, eventuellt tillämplig finsk lagstiftning samt i regeringens beslut om att sätta in svenska väpnade styrkor till stöd för . Regeringen kan naturligtvis i det regeringsbeslut som ger mandat till uppdraget ange ramar och/eller begränsningar avseende såväl uppgifter som tillåten våld- eller tvångsanvändning för den svenska styrkan som lämnar stöd. En närmare precisering av tillåten våld- och tvångsanvändning kan därefter göras inom ramen för Försvarsmaktens planering och ordergivning för operationen, t.ex. genom insatsregler. Om Försvarsmakten och den finska försvarsmakten agerar koordinerat men inte gemensamt kommer denna planering och ordergivning att vara nationell. Insatsreglerna bör vara harmoniserade men behöver inte vara gemensamma. I den utsträckning som samarbetet innebär att styrkorna ska stå under gemensam ledning finns det däremot ett behov av att samordna förutsättningarna för detta bl.a. genom att ta fram gemensamma insatsregler. Slutligen vill utredningen framhålla att även om det inte av regeringsformen följer något krav på lagreglering av svenska styrkors vålds- och tvångsutövning utomlands, t.ex. i samband med att militärt stöd lämnas till , kan det som Fredsinsatsutredningen1 kom fram till finnas fördelar med att skapa ett positivt lagstöd för denna. Ett positivt lagstöd för den våldsanvändning som svenska soldater behöver använda för att lösa sina uppgifter, i stället för endast en oskriven ansvarsfrihetsgrund, skulle öka tydligheten och tryggheten för den personal som har att utföra dessa uppgifter som en del av sin tjänst. Beredningen av författningsförslag pågår inom . 1 Se betänkande Våld och tvång under internationella militära insatser (SOU 2011:76). Maktbefogenheter gentemot utländska fientliga styrkor 9.2Finska militära styrkors våldsanvändning i samband med stöd till