sou · H6B382 · 2018-11-30 00:00:00 — Genom att se det planerade förfarandet i sin helhet kan man enligt vår mening undvika att verksamhetsutövaren förbinder sig till förfaranden som under samrådet visar sig vara olämpliga från säker- hetsskyddssynpunkt. Förfaranden som ändrar karaktär Det kan inträffa att t.ex. ett visst samarbete ändrar karaktär efter att det påbörjats. Det kan vara så att det inte funnits någon avsikt att samarbetet skulle innehålla sådana moment som aktualiserar sam- rådsskyldigheten, men att det visar sig finnas ett sådant behov. I ett sådant fall bör det utökade samarbetet ses som ett sådant förfarande som omfattas av samrådsskyldigheten. Verksamhetsutöv- aren bör alltså vara skyldig att kontakta tillsynsmyndigheten för samråd innan man kan börja exempelvis låta motparten förvara säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i egna lokaler. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... 6.8.8Vad bör samrådet och möjligheten att meddela förelägganden och förbud omfatta? I den promemoria som låg till grund för 16 a § gamla säkerhets- skyddsförordningen anges det att verksamhetsutövaren vid inledande av ett samråd ska ge in ett underlag till tillsynsmyndigheten (Skärpt kontroll av statliga myndigheters utkontraktering och överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet, Ju 2017/07544/L4 s. 28). Vidare framgår att detta bör innehålla eventuella upphandlingsdokument med bi- lagor och ett utkast till säkerhetsskyddsavtal. Det angivna bör gälla även enligt den samrådsbestämmelse vi föreslår. Om det inte är fråga om en upphandling bör enligt vår mening en beskrivning av det planerade förfarandet ges in, liksom eventuell dokumentation av- seende förfarandet. Närmare bestämmelser om underlaget m.m. kan lämpligen ges genom myndighetsföreskrifter. bör, liksom enligt gällande regler, bedöma om förfarandet kräver att ytterligare åtgärder vidtas. Det kan t.ex. gälla att förbättra kravställningen i säkerhetsskyddsavtalet. Det är dock fortfarande verksamhetsutövaren som har ansvar för sina skyddsvärden och hur säkerhetsskyddet ska utformas i detalj. Det är med andra ord fråga om ett dialogförfarande. Utgångspunkten är att samrådet ska ha avslutats innan det planerade förfarandet inleds. Det innebär bl.a. att en offentlig upphandling som utgångspunkt inte får påbörjas innan samrådet har genomförts och under förutsättning att tillsynsmyndigheten inte har fattat beslut om förbud. Om tillsyns- myndigheten bedömer det som nödvändigt bör den dock kunna ge klartecken till att en upphandlingsprocess påbörjas och att samrådet ska pågå fortlöpande under upphandlingsprocessen. När tillsyns- myndigheten bedömer att syftet med samrådet har uppfyllts och att verksamhetsutövaren kan gå vidare med det planerade förfarandet bör tillsynsmyndigheten fatta ett beslut om att avsluta samrådet. Efter att samrådet inletts och en dialog förts med tillsynsmyn- digheten är en möjlig utgång att verksamhetsutövaren kommer till slutsatsen att det planerade förfarandet inte ska genomföras. Det kan exempelvis bero på att den nivå av säkerhetsskydd som krävs för förfarandet medför att kostnaden inte står i proportion till nyttan. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... möjlighet att inom ramen för samrådet ut- färda förelägganden bör som utgångspunkt ha motsvarande inne- börd som enligt den nuvarande ordningen. Det innebär att tillsyns- myndigheten bör få utfärda anvisningar i form av förelägganden till den verksamhet som planerar det förfarande som samrådet gäller. Ett föreläggande bör kunna innehålla anvisningar om vad en verksam- hetsutövare behöver förbättra i fråga om säkerhetsåtgärderna infor- mationssäkerhet, personalsäkerhet och fysisk säkerhet enligt nya säkerhetsskyddslagen och de föreskrifter som har meddelats i anslut- ning till den lagen (jfr 2 kap. 2–4 §§ nya säkerhetsskyddslagen). Föreläggandet bör också kunna innebära att verksamhetsutövaren under samrådsförfarandet ska återrapportera till tillsynsmyndigheten hur olika åtgärder har genomförts. I sam- rådet fyller alltså föreläggandet funktionen att beskriva vad som behöver göras för att det planerade förfarandet ska kunna genom- föras. Någon möjlighet att förena förelägganden med vite bör enligt vår mening inte förekomma under samrådet. Huvudskälet för det är att samrådet är en förebyggande åtgärd där följden av att inte följa ett föreläggande är att det planerade förfarandet inte får inledas. Det bör påpekas här att tillsynsmyndigheten, liksom verksam- hetsutövaren själv, måste beakta vad upphandlingsregleringen kan innebära i fråga om möjligheterna att ställa krav i olika avseenden. Möjligheten att besluta att ett visst förfarande inte får genomföras bör användas restriktivt och endast när förelägganden inte följs eller säkerhetsskyddslagens krav inte kan uppfyllas trots att ytterligare åtgärder vidtas. Så kan exempelvis vara fallet om det inte är möjligt att genomföra säkerhetsprövning av personal hos motparten. Det kan också vara så att det i verksamheten förekommer säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter av så högt skyddsvärde att det inte är lämpligt att utomstående får möjlighet att hantera dem utanför verksamhetsutövarens lokaler även med beaktande av ett väl utfor- mat säkerhetsskyddsavtal. Ett annat exempel kan vara att den plane- rade motparten är ett företag som fungerar som fasad för aktörer Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... med antagonistiska syften, varför dess anställda eller andra som blandas in i verksamheten inte kan bedömas som pålitliga. Vi anser att det är osäkert om de skrivningar som används i 2 kap. 6 § nya säkerhetsskyddsförordningen språkligt omfattar alla de situationer vi beskrivit och där tillsynsmyndigheten bör kunna förhindra ett visst förfarande. Enligt bestämmelsen gäller att en upphandling (enligt våra förslag även andra förfaranden som träffas av reglerna) får förhindras om ett föreläggande inte följs eller om tillsynsmyndigheten bedömer att säkerhetsskyddslagens krav inte kan tillgodoses trots att ytterligare åtgärder vidtas. I många fall lär det handla om sådant som på ett tydligt sätt kan knytas till säkerhets- skyddslagens krav på säkerhetsskyddsåtgärder. Ett typexempel kan då vara att den tänkta motparten finns i ett land där det inte är möjligt att genomföra en tillfredsställande säkerhetsprövning eller att ett utländskt security clearance inte kan godtas. Det är mer osäkert om skrivningen täcker fall där förfarandet är olämpligt oavsett vilka säkerhetsskyddsåtgärder som vidtas, t.ex. för att ägarförhållandena innebär att motparten inte kan anses tillräckligt pålitlig. För att det ska stå alldeles klart att även sådana situationer omfattas av förbuds- möjligheten bör regeln uttryckas något annorlunda. Vi föreslår att möjligheten till förbud ska kunna utnyttjas om förfarandet är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt. Detta överensstämmer med den lämplighetsprövning som vi föreslår att verksamhetsutövaren själv ska göra (se avsnitt 6.7 om den första kontrollstationen). Som sagts gäller förbudsmöjligheten bl.a. om säkerhets- skyddslagens krav inte kan tillgodoses ”trots att” ytterligare åtgärder vidtas. Vi anser att det i stället bör stå ”även om” ytterligare åtgärder vidtas. Genom denna skrivning blir det tydligare att det i vissa fall framstår som meningslöst att vidta ytterligare åtgärder, eftersom förfarandet är olämpligt oavsett. Det finns alltså både fall där det bör meddelas förelägganden och där förbud aktualiseras för att förelägg- andena inte följs, och fall där det är meningslöst med förelägganden. Det kan i vissa fall finnas ett behov av att man kan tillgripa tvångs- åtgärder för att syftet med förelägganden och förbud inte ska mot- verkas. Vi utvecklar våra överväganden och förslag om detta i ett Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... särskilt avsnitt (se avsnitt 6.12). Även dessa bör kunna komma till användning i samband med samrådet. Enligt 5 § tredje stycket förvaltningslagen (2017:900), förkortad FL, får en myndighet ingripa i ett enskilt intresse endast om åtgärden kan antas leda till det avsedda resultatet. Vidare gäller ett krav på proportionalitet. Åtgärden får nämligen aldrig vara mer långtgående än vad som behövs och får vidtas endast om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för den som åtgärden riktas mot. Eftersom det är fråga om ett förvalt- ningsärende gäller dessa regler även i ärenden enligt säkerhetsskydds- lagen. Vi anser dock att kravet på proportionalitet har en sådan bety- delse att det uttryckligen bör framgå direkt av säkerhetsskyddslagen att förelägganden och förbud får beslutas enbart om skälen för åtgär- den uppväger den skada eller annan olägenhet som åtgärden medför för allmänna eller enskilda intressen. Proportionalitetskravet bör gälla även i fråga om de tvångsåtgärder som vi föreslår i avsnitt 6.12. 6.8.9Reglerna om nödvändigt utlämnade aktualiseras i samrådet En särskild fråga är vad som gäller i sekretesshänseende när verk- samhetsutövare som omfattas av OSL lämnar över sekretessbelagda uppgifter till tillsynsmyndigheten inom ramen för samrådet. Det följer av 10 kap. 2 § OSL att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet, om det är nöd- vändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Eftersom samrådet är en nödvändig förutsättning för vissa förfaranden, torde överlämnande av sekretessbelagda uppgifter till tillsynsmyndigheten inom ramen för samrådet regelmässigt rymmas inom reglerna om nödvändigt utlämnande i 10 kap. 2 § OSL. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Det är fråga om handläggning av ärenden enligt förvaltningslagen Förvaltningslagen (FL) gäller för handläggning av ärenden hos för- valtningsmyndigheterna och handläggning av förvaltningsärenden hos domstolarna. I FL finns allmänna krav på handläggning av ärenden. Utgångspunkten är att samtliga handläggningsregler i lagen är tillämp- liga vid all ärendehandläggning, oberoende av om ett ärende gäller myndighetsutövning mot någon enskild eller inte (prop. 2016/17:180 s. 25 och 53). Bestämmelserna i är subsidiära i förhållande till andra bestämmelser i lag eller förordning. Det betyder att eventuella specialbestämmelser i annan författning gäller i stället för de all- männa bestämmelserna i . Lagen innehåller ett undantag för hand- läggning av ärenden i den brottsbekämpande verksamheten hos (3 §). Undantaget innebär att endast bestämmelserna om grunderna för god förvaltning och grundläggande bestämmelser om allmänna krav på handläggningen ska tillämpas i den brotts- bekämpande verksamheten. Vi återkommer i ett särskilt avsnitt till vad detta bör innebära i fråga om Säkerhetspolisens handläggning av samrådsärenden enligt säkerhetsskyddslagen. Gränsen mellan vad som är handläggning av ärenden och vad som är annan förvaltningsverksamhet, alltså sådant som brukar kallas för faktiskt handlande, är i många fall ganska tydlig. En principiell skillnad är att handläggningen av ett ärende avslutas med ett beslut av något slag, medan faktiskt handlande karaktäriseras av att myn- digheten i praktiken vidtar en viss faktisk åtgärd (prop. När det gäller förslagen om förelägganden och förbud står det enligt vår mening klart att det är fråga om ställningstaganden från tillsynsmyndighetens sida som ska vara handlingsdirigerande för verk- samhetsutövaren och som därmed utgör förvaltningsbeslut. Vidare anser vi att tillsynsmyndighetens bedömning att ett förfarande inte är olämpligt ur säkerhetsskyddssynpunkt, och att samrådet kan av- slutas utan vidare åtgärd, är ett ställningstagande som är handlings- dirigerande. Detta medför alltså att tillsynsmyndigheternas hantering av samrådsförfarandet kommer att utgöra sådan handläggning av ärenden som medför att FL är tillämplig. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Inget behov av undantag från reglerna om partsinsyn och kommunikation I FL finns ett antal handläggningsregler som är av betydelse för förslaget om samråd, föreläggande och förbud. En sådan regel är rätten till partsinsyn som kommer till uttryck i 10 §. Bestämmelsen innebär att den som är part i ett ärende har rätt att ta del av allt mate- rial som har tillförts ärendet med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § OSL. Bestämmelserna i 10 kap. 3 § första stycket OSL reglerar vad som ska gälla vid konflikt mellan partsinsyn och sekretess (prop. 2016/17:180 s. 54). Enligt bestämmelserna hindrar inte sekretess att en enskild eller en myndighet som är part i ett mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet, och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handläggningen, tar del av en handling eller annat material i målet eller ärendet. En sådan handling eller ett sådant material får dock inte lämnas ut till parten i den utsträckning det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att en sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådana fall ska myn- digheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller i den utsträckning det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. En förutsättning för att 10 kap. 3 § OSL ska aktualiseras är alltså att det är fråga om ett ärende eller mål där det finns sekretess- reglerade uppgifter för vilka sekretess gäller i det enskilda fallet. Det är enligt vår mening rimligt att anta att ärenden om samråd, före- läggande och förbud kan komma att innehålla sekretessbelagda uppgifter av mycket känslig natur. Det kan t.ex. handla om under- rättelseuppgifter som har lämnats av en annan stat med förbehåll att de inte får lämnas vidare. Det kan också handla om uppgifter som direkt eller indirekt ger ledning om metoder och källor för svenska myndigheters underrättelsearbete. Vidare kan det förekomma upp- gifter som beskriver skyddsvärden som ingår i förfaranden som prövas i samrådet. Man kan dock tänka sig att många ärenden kommer att inrymma uppgifter av mer teknisk karaktär, så som vilken typ av säkerhetsskyddsåtgärd som är nödvändig för att uppnå ett väl an- passat säkerhetsskydd i det planerade förfarandet. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Även om en inte obetydlig del av uppgifterna i ärenden om samråd, föreläggande och förbud kan antas vara mindre känsliga är vår bedömning att det i vissa ärenden kan finnas uppgifter som är så känsliga att de inte under några förhållanden bör komma parten till del. Sådana uppgifter torde omfattas av t.ex. utrikes- eller försvarssekretess enligt 15 kap. 1 § respektive 2 § OSL, eller förundersökningssekretess enligt 18 kap. 1 § OSL. Frågan är då om bestämmelserna i 10 kap. 3 § första stycket OSL på ett tillfredsställande sätt balanserar partsinsynen och skydds- intresset för den typ av sekretessbelagda uppgifter som typiskt sett ingår i samrådet, eller om det är nödvändigt att med stöd av para- grafens tredje stycke göra undantag från bestämmelsen. En förutsättning för att säkerhetsskyddslagen över huvud taget ska vara tillämplig är att det är fråga om verksamhet som är av betydelse för säkerhet.15 Redan denna avgränsning klargör alltså att det är fråga om verksamheter, liksom uppgifter om verk- samheter, som rör tungt vägande allmänna intressen. I ärenden om samråd, föreläggande och förbud kan det t.ex. vara fråga om upp- gifter vars röjande medför att kritiska samhällsfunktioner äventyras och att säkerhet därigenom hotas. Enligt vår mening är det svårt att föreställa sig ett tyngre vägande allmänt intresse än just verksamheter som är av betydelse för säkerhet. Vi anser därför att en tillämpning av bestämmelserna i 10 kap. 3 § första stycket OSL regelmässigt skulle resultera i bedömningen att det är av synnerlig vikt att sekretessbelagda uppgifter av den karaktär som exemplifieras inte röjs och därmed inte lämnas ut till parten. Det innebär dock inte att alla uppgifter som förekommer i ärenden om samråd, föreläggande och förbud kan eller bör bedömas på detta sätt. Vi bedömer däremot att kravet på synnerlig vikt i 10 kap. 3 § första stycket OSL på ett rimligt sätt balanserar partsinsynen och skydds- intresset i den typ av ärenden som diskuteras. Vår bedömning i föregående stycke stöds av två avgöranden som rör utrikes- och försvarssekretess. Kammarrätten i mål nr 3117–15 gällde rätten att som part i ett ärende hos få del av uppgift om myndighetens särskilda system för kontrollerad telefoni för intagna. Kammarrätten anförde att Kriminalvårdens verksamhet är en sådan civil verksamhet 15Lagen gäller även för den som till någon del bedriver verksamhet som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... som behövs under krigsförhållanden för att upprätthålla viktiga sam- hällsfunktioner, att verksamheten får anses ingå i totalförsvaret samt att uppgifterna rör totalförsvaret och därmed omfattas av sekretess enligt 15 kap. 2 § OSL. I sak bedömde kammarrätten att det var av synnerlig vikt att ett system som används av samtliga anstalter och häkten fungerar utan att det finns möjlighet att kartlägga och ut- nyttja detsamma på ett otillbörligt sätt, varför det av hänsyn till all- mänt intresse var av synnerlig vikt att uppgifterna inte lämnades ut. Högsta förvaltningsdomstolens avgörande RÅ 84 2:94 gällde en utländsk medborgares begäran att få del av uppgifter som förekom i ett avvisningsärende. Uppgifterna hade skickats från en svensk ambassad till dåvarande och innehöll identiteten på uppgiftslämnare till svenska diplomater. uttalade att det allvarligt kunde skada om identiteten på uppgiftslämnare röjdes. Vid en avvägning mellan den utländska med- borgarens intresse och de intressen som utrikessekretessen skyddar bedömde att det var av synnerlig vikt att den begärda uppgiften inte lämnades. Enligt 10 kap. 3 § tredje stycket är det tillåtet att föreskriva om undantag från bestämmelsens första och andra stycke. Att föreskriva om ett sådant undantag skulle förvisso säkerställa att de mest käns- liga uppgifterna inte lämnades ut till parten. Beroende på hur ett sådant undantag utformas finns det dock en risk för att undantaget träffar för brett, vilket skulle försvåra partens möjligheter att till- varata sin rätt i ärendet. Den grundläggande rättsprincipen att en part i ett ärende eller mål har rätt till full insyn i de förhållanden som kan läggas till grund för en myndighets avgörande bör upprätthållas så långt det går, med beaktande av de tungt vägande intressen som finns i andra vågskålen. Sammantaget bedömer vi att det inte har framkommit tillräckliga skäl för att med stöd av 10 kap. 3 § OSL tredje stycket göra undantag från bestämmelsen. Partsinsynen i ären- den om samråd, föreläggande och förbud bör därför gälla så som den kommer till uttryck i 10 § FL. I 25 § FL finns bestämmelser om kommunikation. Reglerna går ut på att myndigheten som handlägger ärendet ska underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet. Detta ska göras innan myndigheten fattar beslut i ärendet. Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... sättningar som inte nu är aktuella behöver myndigheten inte under- rätta parten. Underrättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § OSL. Förhållandet mellan reglerna om kommunikation och sekretess motsvarar alltså förhållandet mellan partsinsyn och sekretess som vi har behandlat ovan. Av samma skäl som anförts ovan när det gäller partsinsyn bedömer vi att det inte har framkommit skäl för att med stöd av 10 kap. 3 § OSL tredje stycket göra undantag från bestämmelsen om kommunikation. Behov av undantag från vissa av reglerna om försenad handläggning Enligt 12 § FL har en enskild part möjlighet att begära att myndig- heten ska avgöra ett ärende som den handlägger i första instans. Den enskilda parten har också möjlighet att få beslutet om avslag på en sådan begäran prövat i högre instans. Bestämmelsen är ny och har tillkommit för att ge enskilda bättre möjligheter att påskynda slut- liga avgöranden i vissa förvaltningsärenden som drar ut oskäligt länge (prop. 2016/17:180 s. 114). Det är enligt vår mening rimligt att anta att systemet med samråd, föreläggande och förbud kan komma att ta tid att etablera hos tillsynsmyndigheterna och att det inledningsvis kan handla om hand- läggningstider som är längre än vad som kan förväntas efter att systemet varit på plats ett tag. Det bör också tas i beaktande att samrådet, till skillnad från det typiska förvaltningsärendet, kan in- rymma dialog, beslut om förelägganden, förelägganden som ska efter- kommas och förnyade bedömningar av tillsynsmyndigheten i frågan om det planerade förfarandet är olämpligt från säkerhetsskydds- synpunkt. Detta medför enligt vår mening att samrådet kan komma att ta att genomföra än många andra förvaltningsärenden. Vidare ger 12 § FL en möjlighet till överprövning om myndigheten avslår begäran att ärendet ska avgöras, vilket alltså medför att ytterligare en instans kan komma att hantera de känsliga uppgifter som kan förekomma i ett samrådsärende (jfr prop. 2008/09:201 s. 46 om en liknande frågeställning när det gäller försvarsunderrättelseverk- samhet). Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... Vår bedömning är att bestämmelserna i 12 § FL inte lämpar sig för den särskilda typ av ärende som samrådsförfarandet är och att bestämmelsernas tillämpning skulle skapa onödig komplexitet. En- ligt vår mening är det därför nödvändigt att göra undantag från 12 § FL i ärenden om samråd, förelägganden och förbud. Detta innebär inte att tillsynsmyndigheten kan bortse ifrån det grundläggande kravet att alla ärenden ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts (9 § första stycket FL). Eftersom ovanstående förslag i någon mån innebär en begräns- ning av de rättigheter som generellt gäller för enskilda i förvalt- ningsförfarandet bör bestämmelsen om undantag från 12 § FL placeras i lag (prop. 2016/17:180 s. 42). Inget behov av undantag från reglerna om motivering av beslut I 32 § FL finns bestämmelser om hur beslut ska motiveras. Utgångs- punkten är att beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. Motiveringen ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställningstagande. Bero- ende på vad tillsynsmyndighetens beslut grundas på kan alltså denna paragraf komma att påverka i vilken mån känsliga uppgifter i ärendet blir kända genom att tas in i ett beslut. Enligt 32 § andra stycket 3 FL finns dock möjlighet för myn- digheten att helt eller delvis utelämna en motivering om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, skyddet för enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden eller något annat jämför- bart förhållande. Eftersom nya säkerhetsskyddslagen gäller för verk- samheter som är av betydelse för säkerhet bedömer vi att bestämmelsen torde ge ett tillräckligt utrymme för att utelämna be- slutsmotiveringar som innehåller uppgifter om säkerhetskänslig verk- samhet. Mot bakgrund av att motiveringar också får utelämnas om det är nödvändigt för skyddet av enskildas personliga eller ekono- miska förhållanden, eller något annat jämförbart förhållande, gör vi bedömningen att utrymmet för att helt eller delvis utelämna besluts- Utkontraktering och upplåtelse av säkerhetskänslig verksamhet... motiveringar i ärenden om samråd, föreläggande och förbud är till- räckligt. Vi ser alltså inte att det har framkommit skäl för att göra undantag från motiveringsplikten i 32 § FL.