sou · H6B383 · 2018-12-11 00:00:00 — 4Förenta Nationernas konvention om barnets rättigheter, antagen av (), och rådets direktiv /55/EU av om ändring av direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer (Yrkeskvalifika- tionsdirektivet) samt och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskydds- förordning). Samhällets behov av tolkar och utformning av ändamålsenliga system för landets tolktjänster har behandlats av en rad olika utredningar, var och en utifrån sina perspektiv och avgräns- ningar. noterar att frågorna då i huvudsak utretts utan närmare kontakt med de tolkar som står för samhällets tolk- tjänster. Myndigheter, huvudmän och förvaltningar, utbildnings- anordnare liksom olika mer övergripande intresseorganisationer har i första hand medverkat i arbetet, de enskilda tolkarna har inte kom- mit till tals. har i sitt arbete därför också sökt bely- sa och beakta yrkesverksamma tolkars egna erfarenheter och förslag till förbättringsåtgärder. har under sitt arbete utbytt erfarenheter med en rad myndigheter och aktörer med ansvarsuppgifter eller verksam- heter i anslutning till utbildning av tolkar samt tolk- och tolkför- medlingstjänster. Det gäller främst centrala och regionala myndig- heter, kommuner, tolkbeställande enheter, samt upphandlande och förmedlande organ inom tolktjänstområdet. Utredningen har även utbytt erfarenheter med yrkesverksamma tolkar och deras organisa- tioner, bland annat i form av fokusgrupper. Utredningen har genom en rad studiebesök, seminarier och möten tagit del av skilda erfaren- heter i olika delar av landet. Vid en studieresa till i kunde utredningen få information och diskutera erfarenheter med ministerier, myndigheter, förvaltningar, utbildare och intresse- organisationer kring offentliga tolktjänster i och försöken att lösa gamla problem på nya sätt. Till utredningsarbetet har en expertgrupp knutits med repre- sentanter från berörda departement och myndigheter. I gruppen har även ingått experter från Kommuner och Landsting, SKL, , , vid samt . Utredningen har under sitt arbete genom- fört sex protokollförda möten med den samlade expertgruppen. Vidare har utredningen som stöd inrättat en mindre arbetsgrupp under ledning av experten , TÖI, om kompetensmål inom olika tolkutbildningar och hur olika utbildningars innehåll svarar mot myndigheters behov och Kammarkollegiets auktorisa- tionsprov. 2.2.1Samråd och andra kontakter har i enlighet med direktiven genomfört en rad sam- rådsaktiviteter. Sammanlagt drygt ett hundratal möten har genom- förts för samråd och erfarenhetsutbyte med centrala, regionala och lokala myndigheter, forskare, utbildningsanordnare, bransch- och intresseföreträdare samt tolkar och företrädare för civilsamhället, vil- ket redovisas i bilaga 2. Samråd och avstämningar har även skett med ett antal offentliga utredningar. Det gäller främst Mottagandeutred- ningen (A 2015:02), (Fi 2017:07) och Valideringsdelegationen (U 2015:10). Ett antal fokusgrupper med tol- kar anordnades , vilket framgår av nedanstående avsnitt. De yrkesverksamma tolkarnas egna erfarenheter och synpunkter har inhämtats vid en rad möten och seminarieverksamheter, men även i form av mer strukturerade fokusgrupper. Sex sådana fokusgrupper har genomförts i , och – och sammantaget har drygt ett 60-tal tolkar deltagit. Utredningen samlade i fokusgrupperna tolkar med olika bakgrund vad gäller kompetensnivåer (auktoriserade, grundutbildade och öv- riga tolkar), tolkspråk, yrkeserfarenheter, utbildning, ålder och kön. Diskussionerna strukturerades från utredningens sida med hjälp av olika teman. Det gällde individuella och kompetensmässiga förutsätt- ningar för att arbeta som tolk, men även arbetsmarknad, förmedlings- verksamhet, beställarfrågor och andra förutsättningar på systemnivå. De erfarenheter och synpunkter som framfördes från tolkarnas sida visade sig i hög grad vara samstämmiga, vilket också framgår av utredningens redovisning under olika avsnitt. ska enligt direktiven kartlägga verksamheten med tolktjänster på olika förvaltningsnivåer, om möjligt även med avseende på kompetensnivåer, använda tolktekniker m.m. Kartlägg- ningen ska även omfatta felanmälningar och skälen för dessa. Bristen på tillgänglig nationell statistik har försvårat arbetet, utredningen har därför lagt betydande insatser på att samla in volym- och kost- nadsuppgifter i kontakt med berörda huvudmän inom stat, kom- muner och landsting. På så sätt har en god överblick byggts upp som speglar de senaste årens verksamhet med tolktjänster. Arbetet har också gett inblick i svårigheterna med att etablera uppföljnings- system för att följa verksamheten, och visar på de betydande utveck- lingsmöjligheter som finns hos avropande myndigheter. I utredningens datainsamling har även ingått en aktstudie avseende ansökningar till Kammarkollegiet om förnyad tolkauktorisation 2018 och en genomgång av Kammarkollegiets tillsynsbeslut avseende auk- toriserade tolkar i talade språk. betänkande ger inledningsvis en bakgrundsbeskriv- ning i kapitel 3, där begreppsfrågor, tidigare utredningar inom området och omfattningen av samhällets tolktjänster behandlas. I kapitlet berörs även felanmälningar och den kravställning som sker från stat, kommuner och landsting. Myndighetsroller inom staten, upphandling och annat arbete med tolktjänster beskrivs i kapitel 4. Där behandlas även andra delar av offentlig sektor och verksamheten med privata och offentliga tolkförmedlingar. Kapitel 5 behandlar tolkarna och deras arbetsmarknad, bland annat med avseende på verksamhetsformer (främst frilansande tol- kar som är uppdragstagare), sysselsättningsgrad och möjligheter till kompetensutveckling. Utbildningsfrågor tas upp i kapitel 6, där utredningen också presenterar sina förslag om framtida utveckling. Utbildning sammanhänger nära med auktorisationsfrågor och annan kvalitetssäkring av tolkar. Bakgrund och förslag inom det området ges i kapitel 7. Granskning och tillsyn av tolkar och tolkförmedlingar behandlas i kapitel 8. Där diskuteras även behov av och former för samverkan, statistik och uppföljning. Kapitlet avslutas med utredningens förslag. Barn och anhöriga som tolkar tas upp i kapitel 9. Det utgör en fråga som särskilt lyfts fram i direktiven och ett område där utred- ningen diskuterar och föreslår viss reglering. Principen om barnets bästa är en viktig utgångspunkt i detta sammanhang, vilket resulterat i reglering i våra grannländer och . En utblick mot våra nordiska grannländer görs i kapitel 10. Där behandlas reglering av verksamheten med tolkar samt utbildning och förhållanden i övrigt i , och . En teknisk utblick görs i kapitel 11. Det gäller såväl tekniker för distanstolkning, som tekniskt språkstöd och den pågående utveck- lingen av maskininlärning och artificiell intelligens inom språk- området. Utredningen lägger i kapitlet även vissa förslag avseende terminologisk utveckling. I kapitel 12 lämnar utredningen sina sammanfattande övervägan- den och kommentarer, vilket följs upp i kapitel 13 med en genom- gång av den finansiering och de kostnader som gäller för samhällets tolktjänster. Kapitlet avslutas med en ekonomisk översikt av utred- ningens förslag. Konsekvenser av de samlade förslagen tas upp i kapitel 14. De för- fattningsförslag som presenteras framgår av kapitel 1 och i kapitel 15 ges författningskommentarer. I betänkandets bilagor presenteras utredningens direktiv och de kontakter och samrådsaktiviteter som genomförts. I texten har ofta etablerade förkortningar angivits för myndig- heter och organisationer, det gäller särskilt noter och tabeller där utrymmet är begränsat.5 5I noterna anges t.ex. genomgående MYH för Myndigheten för yrkesutbildning, SCB för Sta- tistiska centralbyrån, SKL för Kommuner och Landsting samt TÖI för vid . Vidare används tkr och mnkr för respektive i noter och tabeller. I detta kapitel behandlas olika aspekter på samhällsfinansierade tolk- tjänster. Det gäller inledningsvis benämningen av yrkesrollen tolk och arbetet rent begreppsmässigt, eftersom en rad olika beteck- ningar används och en mer enhetlig ordning behövs. Därefter följer en kort översikt av de tidiga mer omfattande utredningsinsatser som genomförts inom området samhällsfinansierade tolktjänster och framåt. I några avslutande avsnitt beskrivs verksam- hetens omfattning, den efterfrågan och de krav som ställs från sam- hällets sida på tolktjänster. Kapitlet anknyter till ett antal frågor som ställs i utredningens direktiv. Det gäller förutom de begreppsmässiga definitionerna, antalet verksamma tolkar, när statliga myndigheter, kommuner och landsting använder tolk och hur behoven ser ut. Utredningen ska också belysa omfattning och karaktär på de felanmälningar som förekommer, där tolkning inte kunnat ske enligt önskemål. Utredningens uppdrag rör samhällets behov av och tillgång till tol- kar samt den offentliga sektorns användning av tolkar.1 Avgräns- ningen kan tyckas mycket vid, om med samhället ska förstås de samlade behov som kan uttryckas av dem som med viss varaktighet uppehåller sig i Sverige.2 Utredningen gör därför en avgränsning av begreppet till de institutionella behov som förekommer inom 2017:104, s. 1. 2Med samhälle förstås enligt en grupp individer förenade av ett nätverk av sociala relationer med viss varaktighet och kontinuitet . Till övriga kännetecken hör att individerna har en gemensam kultur och tradition, att samhället överlever sina invånare, att det till största delen reproducerar sig självt och att det är territoriellt avgränsat. offentlig sektor, privata företag och civilsamhälle. Behoven av till- gängliga och kvalitetssäkrade tolktjänster kommer främst till ut- tryck inom offentliga verksamheter, vilket därför utgör utred- ningens fokus. Motsvarande bedömning gjordes i den uppskattning av samhällsbehov av tolktjänster som genomfördes av Myndigheten för , , 2016.3 Utredningens direktiv anger att enhetliga benämningar sak- nas för personer som arbetar som tolk. Yrkestiteln auktoriserad tolk är skyddad, däremot inte benämningen tolk. Det innebär att vem som helst kan kalla sig tolk och att de begrepp som används också kan variera. Utredningen ges i uppdrag att föreslå benämningar för tolkar på olika kompetensnivåer.4 En inledande översikt ges därför av förekommande benämningar och begrepp för olika typer av tol- kar, tolktjänster, använda metoder och arbetssätt. I direktiven används begreppet tolk med innebörden språktolk och kontakttolk, och som sammanfattande benämning på utbildade och auktoriserade tolkar begreppet kvalificerad tolk. Eftersom det saknas en enhetlig benämning för de personer som arbetar som tolk, ska utredningen enligt direktiven föreslå benämningar för tolkar på olika kompetensnivåer. Utredningens uppdrag omfattar uttryck- ligen inte vissa andra typer av tolkar, som teckenspråks-, dövblind- eller skrivtolkar. Utredningen ska dock genomgående ta hänsyn till denna typ av tolkar, varför en kort genomgång av benämningar av- seende dessa tolkar görs i avsnitt 3.2.2.5 Nedan görs en kort genom- gång av de benämningar som anknyter till utredningens arbete. Ut- redningen tar därvid inte ställning till innehåll i eller relevans för olika benämningar, begrepp och typer av tolktjänster, vilket sker i senare avsnitt. Kammarkollegiet rekommenderar att enhetliga förkortningar ska användas för tolkar med olika kompetens. De använder liksom Dom- stolsverket och ett flertal andra myndigheter följande beteckningar för tolkar på olika kompetensnivåer: 3MYH (2016). Samhällets behov av kontakttolkar. 2017:104, s. 12. 2017:104, s. 2, 12. •RT Auktoriserad tolk, kompetens som rättstolk • ST Auktoriserad tolk, kompetens som sjukvårdstolk •AT Av Kammarkollegiet auktoriserad tolk •UT Av Kammarkollegiet registrerad utbildad tolk6 Språktolk, tolk i talade språk Den som muntligt återger yttranden i ett samtal mellan enskilda individer och representanter för myndigheter och organisationer benämns enligt utredningens direktiv i regel språktolk7, även om det inte är en vedertagen benämning. Inom Försvarsmakten används begreppet för medarbetare utan militärtolkutbildning, som på grund- val av sina språkkunskaper medverkar vid vissa internationella insat- ser.8 Benämningen tolk i talade språk kan användas för att tydliggöra skillnaden mot tolk i visuella språk eller teckenspråk.9 Begreppet är föråldrat, även om det i brist på bättre benämning ändå används, t.ex. i den försöksverksamhet med utbildning till kon- takttolk som planeras inom . Begreppet kan ses som en tolkningsmetod, då det tidigare användes för att ange tolkning på plats, till skillnad från distanstolkning (se nedan). Ursprungligen kom begreppet att utvecklas med den grundutbildning till kontakttolk som etablerades inom folkbildningen. Begreppet lanse- rades som ersättning för benämningen ”invandrar- tolk”, för att också betona att det var två parter som behövde tolken. Den typ av tolk som avses kan ofta anges på annat sätt, t.ex. 6Gäller vissa typer av mer omfattande utbildning under statlig tillsyn, redovisas nedan under särskilt avsnitt. 8TÖI, underlag till utredningen, . som tolk i offentlig sektor10 eller dialogtolk, beroende på om man öns- kar fokusera på den kontext som tolkningen sker inom eller den relation mellan talare och lyssnare som råder.11 En kontakttolk är enligt utredningens direktiv en tolk som erbjuder ovanstående tjänster som tolk och som med godkänt resultat genom- gått en utbildning till tolk vid eller samman- hållen grundutbildning till tolk inom folkbildningen vid folkhögskola eller studieförbund.12 Begreppet anger dock inte någon utbildnings- nivå, då den inte är skyddad eller på annat sätt formaliserad. Kontakt- tolkning kan, med den terminologi som används, ske med tol- ken på plats eller på distans. Distanstolkning kan innebära att tolken tolkar via telefon eller skärm från sitt hem eller annan plats som tolken befinner sig på. Distanstolkning kan också utföras i mer organiserad form vid callcenters.13 används begrepp som (på)platstolk respektive distanstolk.14 Krav finns också på att tolkar inom offentlig verksamhet munt- ligen ska kunna återge vissa skriftliga handlingar på ett annat språk, så kallad prima-vista tolkning. Begreppet kontakttolk används i förordningen (2012:140) om statsbidrag för viss utbildning som rör tolkning och teckenspråk. I används även begreppet allmän tolk.15 Begreppet kontakttolk användes tidigare i det statliga ramavtal som Kammarkollegiet tillhandahöll. I upphandlingsdokumentet för nytt ramavtal har begreppet utmönstrats till förmån för det mer allmänna begreppet tolk.16 10Anknyter till det internationella begreppet public service interpreter, medan det svenska begreppet kontakttolk snarare anknyter till tolkar utan mer djupgående utbildning och vad som på engelska benämns community interpreter. 11Dialogtolkning inbegriper tolkning i samtalsliknande situationer, alltså tolkning i både institutionella miljöer, som rättsväsende, sjuk- och hälsovård, sociala omsorgsorganisationer (som brukar sammanfattas som kontakttolkning) och tolkning inom affärsliv, diplomati, lik- som i millitära och mediesammanhang. Dialogtolkning sker ibland med hjälp av telefonteknik (både ljud och bild) men ännu så länge vanligen utan tekniska hjälpmedel, med tolken på plats. Se t.ex. Wadensjö, C. (2013), Tolkutbildning i , i Från ett språk till ett annat, Om översättning och tolkning, , s. 71–77. 2017:104, s. 2, 12. 13Callcenter kallas även teletjänstcentraler. 14Begreppen används bl.a. i Arbetsförmedlingens användarstöd för tolktjänster. 155 kap. 6–7 8§ (1942:740) och förordningen (2012:140) om statsbidrag för viss utbildning som rör tolkning och teckenspråk. 16Kammarkollegiet/Statens inköpscentral (2017). Upphandlingsdokument, tolkförmedlings- tjänster, . Statlig auktorisation som tolk erhålls efter godkännande vid Kam- markollegiets kunskapsprov. Ytterligare villkor för auktorisation är att tolken inte är ställd under förvaltare, är känd för redbarhet och även i övrigt anses vara lämplig som tolk.17 Titeln auktoriserad tolk utgör därmed en skyddad titel. Enligt (1942:740) ska rätten, om det är möjligt, förordna en tolk som är auktoriserad, vilket även anges i förvaltningsprocesslagen (1971:291). En auktoriserad tolk kan genomgå prov hos Kammarkollegiet för att få speciell kompetens som Det förekommer inom branschen även erbjudanden om att bli så kallad diplomerad tolk, ofta utan egentliga färdighetskrav och ibland kombinerat med kortare introduktionsutbildning, t.ex. via Internet. Denna typ av diplom saknar kvalitetsgarantier ur offentliga bestäl- lares perspektiv. Kammarkollegiet för register över utbildade tolkar som gått vissa tolk- utbildningar som faller under statlig tillsyn. De utbildningar som om- fattas framgår av myndighetens författningssamling.19 Registret om- fattar inte bara tolkar som genomgått sammanhållen grundutbildning inom folkbildningen, utan även akademiskt utbildade tolkar från () vid . 17Förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare. Enligt 16 a 8 ska Kam- markollegiets tolkregister förutom auktoriserade tolkar även omfatta tolkar som inte är auktoriserade men som med godkänt resultat genomgått viss utbildning som är föremål för statlig tillsyn. Registret ska också omfatta dem som efter validering bedömts ha motsvarande kunskaper. Vilken utbildning eller vilka kunskaper en person ska ha för att få vara med i regist- ret framgår av Kammarkollegiets föreskrifter om register över utbildade tolkar (KAMFS 2015:5 med ändringar genom KAMFS 2016:6). 18Begreppet rättstolk används i 2 8 föreskrifter (DVFS 2016:15) om tolk- taxa, i sin lydelse genom ändringsföreskrift DVFS 2017:17. 19KAMFS 2015:5 och KAMFS 2016:6. I registret ingår även konferenstolkar, teckenspråks- och dövblind- tolkar samt skrivtolkar. Myndigheten för , , föreslog som ett sätt att synliggöra kvalifikationer att benämningen utbildad tolk skulle använ- das, med angivna kvalifikationsnivåer enligt SeQF (se kapitel 6). Detta avsåg tre kategorier tolkar, •tolk med godkänd utbildning inom folkbildningen20 (SeQF 4), •tolk med yrkeshögskoleexamen (SeQF 5), •tolk med högskoleexamen (SeQF 6–7).21 Tolkutbildning mot yrkeshögskoleexamen har ännu inte realiserats, en försöksverksamhet om 3–4 terminer påbörjas . har introducerat en ny kategori tolkar med benämningen utbildad tolk i sin tolktaxa . Taxenivån till- lämpas endast för den typ av utbildade eller validerade tolkar som förtecknats i Kammarkollegiets register.22 Tolk med utbildningsbevis från sammanhållen grundutbildning MYH använder benämningen grundutbildad tolk eller GU-tolk för tolkar som med godkänt resultat genomfört den sammanhållna grundutbildning inom folkbildningen som MYH fördelar statsbidrag till och utövar tillsyn över. Grundutbildning till kontakttolk anordnas vid folkhögskola eller av studieförbund.23 Motsvarande bevis på kunskaper kan även erhållas genom valider- ing, vilket kan ske genom utbildningsanordnares försorg. 20Avser sammanhållen grundutbildning vid folkhögskolor eller studieförbund, se nedan. 21Tolk med den längre kandidatexamen vid högskolan svarar på motsvarande sätt mot SeQF 6–7. 22Enligt 2 8 föreskrifter (DVFS 2016:15) om tolktaxa, i sin lydelse genom ändringsföreskrift DVFS 2017:17, berättigar kategorin utbildad tolk till arvodesnivå II. 23MYH (2016). Förslag på fler utbildningsvägar för att bli kontakttolk. Slutrapport, s. 21. Avser tolk som med godkänt resultat examinerats från högskola eller universitet. Högskoleutbildning för tolkar ges i för närva- rande endast vid TÖI i form av kurser eller inom ramen för samlade kandidat- och masterprogram. Språkutbildning på högskolenivå bedrivs även vid Försvarets tolkskola, vilket till stor del sker genom poängsatta kurser anordnade som uppdragsutbildning vid universitet.24 Konferenstolkar tolkar vid internationella konferenser, affärsför- handlingar och möten, t.ex. inom EU. Typiskt för konferenstolkning är att tolken tolkar monologer, att tolkningen utförs i en tolkkabin och att tolkningen i regel sker i en riktning, från ett främmande språk till tolkens förstaspråk, så kallat A-språk. Vid alla typer av konferens- tolkning samarbetar konferenstolkar parvis och turas om att tolka. Vid tolkning inom EU-organ sker tolkningen vanligen från en tolk- kabin med teknisk utrustning.25 Tolk inom Europeiska unionen , Europeiska kommissionen respektive Europeiska unionens domstol förfogar över egna tolktjänster. Rekrytering av fast anställda tolkar och urval av frilanstolkar görs gemensamt med stöd av den särskilda rekryteringsbyrån för uttagningsprov. Sökande som klarar proven kan förtecknas i den gemensamma EU-databasen med godkända frilanstolkar. Arbete som konferenstolk inom EU-syste- met förutsätter normalt godkänd konferenstolkutbildning på högsko- lans mastersnivå (ges i vid TÖI). Tolkning sker i betydande utsträckning i form av simultantolkning, där t.ex. förfogar över drygt 300 anställda tolkar. Frilanstolkarna används vid behov, t.ex. i samband med sessionerna i Strasbourg.26 24Ramavtal mellan och Försvarsmaktens Underrättelse- och säkerhets- centrum/Tolkskolan angående språkutbildningar, dnr språkfak 2012/73. 25www.arbetsformedlingen.se/For-arbetssokande/Yrke-och-framtid/Yrken-A-O, . 26europa.eu/interpretation/index_sv.htm, . Med militärtolk menas i en tolk utbildad vid Försvarets tolk- skola i . Militärtolken bidrar med sina kunskaper om språk och kultur i insatsområden till att nödvändig kommunikation kan upprätthållas. Examen vid tolkskolan innebär i regel erbjudande om anställning som reservofficer med tjänstgöring i det nationella för- svaret eller vid internationella insatser. I tjänsten ingår utlandstjänst- . Militärtolkar kan t.ex. arbeta på , inom utrikesförvaltningen eller Försvarsmakten.27 Militärtolkar i arabiska och ryska erhåller efter godkänd utbild- ning högskolepoäng genom , som på avtalsbasis medverkar i utbildningen.28 Benämningen förekommer främst inom hälso- och sjukvården där den används för personer som arbetar för att underlätta kommu- nikation mellan utlandsfödda vårdtagare och vårdpersonal. De som erbjuder denna tjänst beskriver kulturtolkens uppgifter på följande sätt: En kulturtolk översätter vad som sägs men kvalitetssäkrar även samtalet och ser till att budskapet når fram. Det kan t.ex. handla om en så kallad doula som har kulturkompetens från såväl ursprungslan- det som från svensk förlossningsvård och ger stöd på det språk den födande kvinnan talar.29 Benämningen är inte etablerad och kan inte heller anses stå för en professionell och neutral tolkroll, utan beteck- nar snarare en person som på vårdgivarens uppdrag görs till tales- person för patienten/klienten. Forskningen ger inte heller stöd för att språk och kultur kan separeras. Professionella tolkar förväntas ha den kulturella kompetens som behövs.30 27jobb.forsvarsmakten.se/sv/vagen-in/befattningar/militartolk, . 28Ramavtal mellan och Försvarsmaktens Underrättelse- och säkerhets- centrum/Tolkskolan angående språkutbildningar, dnr språkfak 2012/73. 29www.nusjukvarden.se/press/nyhetsarkiv/2017/kulturtolkar-pa-kvinnokliniken/ och , . 30TÖI, underlag till utredningen, . Begreppet övrig tolk kan definieras på olika sätt av de statliga myn- digheter som upphandlar tolktjänster, t.ex. i samband med före- skrifter och prissättning. Begreppsförvirring och brist på samsyn är vanligt i sammanhanget, enligt Kammarkollegiet.31 Sådana så kallade övriga tolkar kan helt sakna tolkutbildning, men det förekommer också att högskoleutbildade tolkar har förts till denna kategori.32 Gruppen övriga tolkar omfattar vidare tolkar med flerårig arbetslivs- erfarenhet, tolkar som genomfört enstaka uppdrag, tolkar som genomgått Arbetsförmedlingens arbetsmarknadsutbildning till tolk eller gått enstaka kurser inom området. Hos vissa beställare förut- sätts kortare godkänd utbildning hos tolkförmedling eller motsva- rande.