sou · H6B349 · 2018-06-15 00:00:00 — (2008), Equal Egenanställning – ett projekt för framtiden?, s. 15. Notera att det i rapporten görs skillnad mellan självanställning och egenanställning. som i rapporten utgjorde självanställningsföretag var 15 och egenanställningsföretagen var 11. 2Arvas, F., Egenanställning – en väg till arbete för långtidsarbetslösa, rapport 0121, 2012 s. 23. 3Bjerke, L., och , L., Egenanställning – en väg in på arbetsmarknaden, i , s. 21. har i olika sammanhang behandlat frågor rörande egenanställning. beskriver företeelsen enligt nedan. Det finns uppdragsgivare som bara vill anlita uppdragstagare som har F-skatt. Det förekommer att frilansare med A-skatt som utför tillfälliga uppdrag åt olika uppdragsgivare därför ansluter sig till ett egenanställningsföretag (kallas ibland för plattformsföretag, faktureringsföretag eller självanställningsföretag). Egenanställningsföretaget har F-skatt och fakturerar uppdragsgivarna mot viss provision, redovisar arbetsgivaravgifter och gör skatteavdrag och betalar sedan ut resten som lön till uppdragstagaren. Detta kallas för att man är egenanställd.5 beskrivning av en egenanställd liknar . I vägledning 2017:16 beskrivs en egenanställd som en person som utför uppdrag åt olika uppdragsgivare. Det kan t.ex. vara en frilansare med A-skatt. Det finns uppdragsgivare som bara vill anlita uppdragstagare som har F-skatt. De egenanställda personerna ansluter sig därför till ett egenanställningsföretag, som även kan kallas för plattformsföretag, faktureringsföretag eller självanställningsföretag. Egenanställningsföretaget har F-skatt och fakturerar uppdragsgivarna mot viss provision, redovisar arbetsgivaravgifter och gör skatteavdrag och betalar sedan ut resten som lön till uppdragstagaren. Därför kallas det att man är egenanställd. En egenanställd kan beroende på omständigheterna anses som anställd. En sådan bedömning ska göras utifrån omständigheterna i varje enskilt fall. 5Skatteverket beskriver egenanställning på webbplatsen skatter/arbeteochinkomst/inkomster/egenanstallning.4.4a47257e143e26725ae2b73.html (hämtat ). Det kan också noteras att i rapporten , Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet s. 25, beskriver Egenanställningsföretag som en form av bemanningsföretag. 6Försäkringskassan, Övergripande bestämmelser i , unionsrätten och internationella avtal uppdrag vad gäller vissa gemensamma gränsöverskridande frågor, vägledning 2017:1, version 2 s. 71. Egenanställning enligt Egenanställningsföretagens branschorganisation7 bildades Egenanställningsföretagens branschorganisation som är en sammanslutning av egenanställningsföretag. har uppgett att de företräder medlemmarnas och branschens intressen genom att förbättra och förtydliga villkoren för de egenanställda samt göra politiker och relevanta myndigheter uppmärksamma på möjligheterna med egenanställning. hade branschorganisationen elva medlemsföretag. medlemmar har enats om en gemensam definition för vad som utgör egenanställning och utefter den görs en bedömning huruvida ett företag kan antas som medlem i organisationen. arbetar för att ta fram normer och villkor för sina medlemmar. Egenanställningsföretagens branschorganisation uppger att en egenanställd arbetstagare äger en reglerad rätt att upphandla uppdrag med uppdragsgivare för egenanställningsföretagets (arbetsgivarens) räkning. Normalt är det den egenanställde arbetstagaren som anställs för att utföra uppdraget. Egenanställningsföretaget kontrollerar att det upphandlade uppdraget är i enlighet med lagar och andra interna och externa regler. Efter den kontrollen kan egenanställningsföretaget bekräfta eller avslå avtalet med kunden (som beställt uppdraget). Egenanställningsföretaget har F-skatt och är den juridiska uppdragstagaren och ska som sådan leverera i förhållande till uppdragsgivaren. Egenanställningsföretaget är den som fakturerar uppdragsgivaren med åberopande av sitt godkännande för F-skatt. Som framgår av kapitel 2 finns det inte några allmänt vedertagna definitioner av faktureringsplattformar eller egenanställningsföretag. Företeelser där någon skjuts in som avtalspart mellan den fysiska person som utför ett arbete (uppdragstagaren) och den för vilken arbetet/uppdraget egentligen utförs (uppdragsgivaren) har i andra sammanhang kallats mellanmanssituationer.8 Mellanmansituationer 7Informationen i avsnittet är hämtad från en promemoria Fakta om egenanställningar – underlag till , upprättad och inlämnad av Egenanställningsföretagens branschorganisation och från Egenanställningsföretagens branschorganisations hemsida, (hämtad ). 8Betänkandet Uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen (SOU 2011:52) s. 49. kan omfatta både egenanställning så som utredningen definierat den och andra liknande företeelser. Nedan redogör utredningen översiktligt för några företeelser som till sin konstruktion uppvisar likheter med egenanställning. Konstruktioner där någon skjuts in som mellanman eller part har i vissa fall reglerats i lagstiftning. Ett exempel på en sådan är den särskilda form för att organisera sin verksamhet som bemanningsföretagen utgör. Formen regleras i lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. Lagen gäller för arbetstagare som är anställda av bemanningsföretag i syfte att hyras ut till kundföretag för arbete under kundföretagets kontroll och ledning. I 5 § definieras begreppen ”bemanningsföretag”, ”kundföretag” och ”grundläggande arbets- och anställningsvillkor”. Lagen innehåller inte någon definition av begreppet ”arbetstagare”. Det anges dock i bemanningsdirektivet att arbetstagare är en person som i ”den berörda medlemsstaten i egenskap av arbetstagare är skyddad enligt nationell arbetsrätt” (artikel 3 punkt 1 a). Det finns inte någon tidsbegränsning på varaktigheten av uthyrningen. Lagens och bemanningsdirektivets syfte är att skydda samtliga uthyrda arbetstagare. Det finns ett flertal likheter men också några skillnader mellan bemanningsföretag och egenanställningsföretag så som dessa brukar beskrivas. Den främsta skillnaden som har framförts i olika sammanhang är vem som tar initiativet gentemot den presumtiva uppdragsgivaren, dvs. vem som är drivkraften för att avtal om ett uppdrags utförande kommer till stånd. Vid egenanställning är det den egenanställde som hittar uppdragsgivaren och därmed automatiskt kvalificerar sig för att utföra arbetet. Ett bemanningsföretag är, utöver att vara arbetsgivare, den som matchar de anställda mot uppdragen. I vilken utsträckning som arbete av en egenanställd utförs under uppdragsgivarens (kundföretagets) kontroll och ledning torde dock variera beroende på graden av den egenanställdes självständighet. Inom vissa branscher finns företag som till sin konstruktion liknar egenanställningsföretag och som tillhandahåller en faktureringsservice till personer som inte är godkända för F-skatt. Svenska Musikerförbundets, () och () är sådana företag. kallar sin verksamhet för fakturaservice och vänder sig till musiker och artister som måste fakturera arrangören men inte har eget företag eller är godkända för F-skatt. Fakturaservicen innebär att betalar ut lön, redovisar skatt, betalar in sociala avgifter, tjänstepension och ger den som utfört arbetet arbetsgivarintyg. Tillvägagångsättet överensstämmer med egenanställning på så sätt att det är arrangören (uppdragsgivaren) och musikern/artisten (uppdragstagaren) som vanligtvis kommer överens om uppdragets genomförande (datum, plats, gage). När musikern/artisten utför engagemanget är denne tidsbegränsat anställd på , vilket innebär att betalar in skatt och sociala avgifter samt alla arbetsmarknadsförsäkringar. Även en extra tjänstepension inbetalas till Fora och utfärdar ett arbetsgivarintyg om så önskas. Efter avslutat engagemang skickar en faktura till uppdragsgivaren som efter pengarna inbetalats till AMA:s konto utbetalas som lön till uppdragstagaren.9 Även har ett servicebolag. Servicebolaget tillhandahåller förbundets medlemmar en faktureringsservice. När någon av medlemmarna får ett erbjudande om arbete för vilket uppdragsgivaren vill bli fakturerad kan de vända sig till serviceföretaget. blir då arbetsgivare för medlemmen och uppdragstagare åt kunden. Faktureringsservicen används vid enstaka och kortvariga uppdrag. Om det rör sig om flera kortare uppdrag krävs separata avtal för varje uppdrag. Tillvägagångsättet är sådant att medlemmen först har kontakt med en uppdragsgivare och kommer överens om villkoren för uppdraget. Därefter skickas ett anställningsavtal till medlemmen och ett uppdragsavtal till uppdragsgivaren från serviceföretaget.10 9Uppgifter från webbplatsen /for-medlemmar/amas-faktura- service/ (hämtat ). 10Uppgifter från webbplatsen (hämtat ). Skillnaden mellan egenanställningsföretagen och ovan beskrivna serviceföretag är till sin konstruktion inte stor. Serviceföretagen ovan använder inte själva benämningen egenanställningsföretag och varken eller tillhör branschorganisationen. Den skillnad som framkommit är dock i vilken ordning avtal kan träffas och vad som framförts angående i vilket syfte verksamheten bedrivs. I serviceföretagen synes avtalet mellan uppdragsgivaren och serviceföretaget kunna träffas även efter det att villkoren för arbetet bestämts och efter arbetet har utförts. Serviceföretagen uppger vidare att verksamheten drivs utan vinstintresse i syfte att hjälpa förbundens medlemmar. tillhandahåller dock tjänsten även till andra än medlemmar men till annat pris.11 Ett nytt sätt att organisera arbete, vilket kan ses som en följd av den tekniska utvecklingen, är arbete som förmedlas genom digitala plattformar.12 Personer som utför arbete via digitala plattformar är inte sällan egenföretagare. Vissa plattformar ställer också som krav att utförare som vill använda sig av deras plattform för att hitta arbete måste vara egenföretagare och godkända för F-skatt. Det förekommer dock även andra konstellationer där plattformsföretag i sin tur anlitar företag (egenanställningsföretag eller liknande) som mellanhand för de personer som får arbete via deras plattformar.13 Här har uppmärksammats företag som inte primärt vänder sig till den enskilde personen som utför arbetet och som vill ha hjälp med administration m.m. utan till de företag för vilka personerna utför sitt uppdrag. Konstruktionen innebär att ett företag erbjuder andra företag (uppdragsgivarna) att ta över deras arbetsgivaransvar och administration. Tillvägagångsättet synes vara att uppdragsgivaren lämnar uppgifter till företaget om vem eller vilka som utfört arbetet och fyller i det belopp som ska utbetalas. Uppdragsgivaren faktureras därefter av företaget. När fakturan har betalats upprättar före- 11Betänkande Ett arbetsliv i förändring – hur påverkas ansvaret för arbetsmiljön? (SOU 2017:24) s. 165. 12Företeelsen beskrivs utförligt av Utredningen om ett arbetsliv i förändring i SOU 2017:24 s. 191 f. 13SOU 2017:24 s. 198. taget en anställning och bokför alla skatter och avgifter till och betalar sedan ut lön till den som utfört arbetet. Den som utfört arbetet får en lönespecifikation samt ett anställningsavtal. Anställningsformen är allmän visstidsanställning och efter att lönen har utbetalats avslutas anställningen. Företaget säger sig bära arbetsgivaransvaret.14 Det kan vidare noteras att det också finns företag som marknadsför sig såväl gentemot uppdragsgivare som gentemot den som utför arbetet.15 Egenanställning eller liknande konstruktioner är inte något unikt för utan förekommer i olika former i andra länder. I en rapport från Eurofond identifierades ett antal anställningsformer som nya eller av ökande betydelse. I kartläggningen framkom att nio huvudtyper av nya anställningsformer kunde urskiljas varav en utgjorde Collaborative employment (Samverkansarbete) där frilansare, egenföretagare eller microföretag samarbetar på något sätt för att övervinna storleksbegränsningar och yrkesmässig isolering. Tre olika typer av konstruktioner för att organisera arbete inordnades under huvudgruppen varav en var s.k. . (paraplyorganisationer) som erbjuder specifika administrativa tjänster såsom att fakturera kunder och att hantera skattefrågor.17 Paraplyorganisationer hade enligt rapporten identifierats i , (under begreppet egenanställningsföretag) och . 14Se t.ex. PaySalary som lyfter fram fördelarna med att använda sig av deras tjänster gentemot att själv agera arbetsgivare, (hämtat ). 15Se t.ex. som beskrivs som en faktureringstjänst som erbjuds av . Företaget tillhandahåller en faktureringstjänst vilken gör det möjligt för privatpersoner att som egenanställda fakturera utan eget företag. Företaget riktar sig också till andra företag och erbjuder sig att sköta löneutbetalningar, skatter, sociala avgifter, sjuklöner, semesterersättningar, pensioner och försäkringar för medarbetarna. Uppgifterna är hämtade från hemsidan (hämtat ). 16Eurofound (2015), Nya anställningsformer – Sammanfattning, Publications Office of Union, . 17De två andra är Coworking och Cooperativs. Coworking innebär delning av arbetsutrymme, back-office och supportuppgifter, vilket identifierades som en ny anställningsform i , , , , , , och . Cooperativs är gemensamt ägda och demokratiskt kontrollerade företag som kännetecknas av ett intensivt samarbete mellan medlemmarna inom produktion, marknadsföring och strategisk ledning vilkas betydelse har ökat i , , , , , , och . organisationer ger, som namnet antyder, ett ”paraply” för egenföretagare eller frilansare, under vilket de kan utöva sin verksamhet. Egenföretagaren eller frilansaren behåller enligt rapporten företagandets huvudingredienser (risker, oberoende, självständighet och kontroll), medan paraplyorganisationen erbjuder hjälp med administrationen. Det är dock fortfarande egenföretagaren eller frilansaren som måste förhandla med kunder och erbjuda dem sina tjänster. Enligt rapporten kan medlemskap i en paraplyorganisation i vissa fall leda till specifika förmåner, såsom ett förhöjt socialt skydd jämfört med det som en egenföretagare har.18 Exempel på former från andra länder som beskrivs under s.k. Umbrella employment i rapporten är bl.a. Portage salarial som förekommer i och som erbjuder konsultföretag på högre nivå ett mer fördelaktigt socialt skydd (som t.ex. pension, ersättning vid arbetslöshet och sjukpenning) än vad de skulle ha som egenföretagare. Den som utför arbetet har ett anställningsavtal med paraplyorganisationen, men paraplyorganisationen är varken skyldig att ge dem arbete eller ansvara för deras arbetsförhållanden. sköter fakturering och andra administrativa göromål, och tar en provision om av det fakturerade beloppet. infördes regler om Portage salarial i den franska arbetsrättslagstiftningen och fanns det drygt 120 paraplyorganisationer registrerade.19 Ett annat exempel som inordnas under s.k. Umbrella employment i rapporten är den österrikiska (ASEP). ASEP är en ideell organisation som enskilda konsulter går med i som medlemmar. Målgruppen är nystartade företag eller små och medelstora företag som inte har tillräckliga interna resurser eller kompetenser för vissa förvaltningsuppgifter eller situationer. ASEP:s medlemmar är chefer på hög nivå som valt att arbeta som konsulter efter pensionering. De liknar tillfälliga chefer men är egenföretagare. Konsulten kan arbeta heltid, deltid eller tillfälligt. Kontrakt för service och betalning förhandlas fram mellan ASEP och kunden, och fakturering hanteras också av ASEP. I vilken uträckning ovan beskrivna företag också tar ansvar för skatter och avgifter framgår inte av rapporten. 18Eurofound, New forms of employment, Publications Office of Union, s. 118. 19Eurofound (2015), New forms of employment, Publications Office of Union, s. 120. Företeelser liknande dagens egenanställning började dyka upp i . Olika konstruktioner har förekommit och diskuterats där verksamheten främst haft till syfte att öka sysselsättningen för arbetslösa eller varit inriktade på att skapa nya möjligheter för att möta behovet att fakturera enstaka uppdrag utan att för den skull starta eget företag. förekom olika varianter som påminde om dagens egenanställningsföretag och förslag på former som innebar en mellanform mellan anställning och eget företag diskuterades. I rapporten – en väg till jobb för långtidsarbetslösa? ges en utförlig beskrivning av egenanställningens historik. Där anges bl.a. att det första årtionde och skedde en markant ökning av egenanställningsföretag. Orsaken troddes vara hårdare press på arbetsmarknaden i kombination med ökad kunskap om alternativet egenanställning.20 I andra sammanhang har det förts fram att ökningen av egenanställningarna måste ses både i ljuset av den ökande andelen personer med F-skatt eller FA-skatt och den växande bemanningsbranschen, vilka kan förklaras av att fler företag och organisationer vill anlita uppdragstagare i stället för att anställa.21 Frågan om behovet av nya former för eller sätt att organisera arbete har behandlats i ett flertal statliga utredningar. Nedan redogör utredningen för några av dem som är relevanta i sammanhanget. 8.3.1Arbetsföretag – En ny möjlighet för arbetslösa Utredningen om arbetsföretag lämnade betänkandet Arbetsföretag – En ny möjlighet för arbetslösa (SOU 1995:2) som föreslog införandet av s.k. arbetsföretag. Förslaget innebar att arbetsföretagen, i vilka aktierna skulle ägas av staten, skulle anställa arbetslösa som anvisats av Arbetsförmedlingen. De anställda skulle , som var högst , sysselsättas med att aktivt söka arbete, delta i någon utbildning, hyras ut av arbetsföretaget eller utföra uppgifter 20Arvas, F., Egenanställning – en väg till arbete för långtidsarbetslösa, 0121, 2012 s. 23–28. 21Wingborg, M., (2017), Egenanställningar – den svenska modellens ingenmansland, Futurions rapport 2017:1 s. 5. för arbetsföretagets egen räkning. Den som hyrde in arbetskraft från ett arbetsföretag skulle inte betraktas som arbetsgivare för den inhyrda personalen utan i stället var det arbetsföretaget som skulle betraktas som arbetsgivare. Den arbetsföretagsanställde skulle dock undantas från flertalet regler kring arbetstagarskydd- och rättigheter. Uppdragen om tillfälliga arbeten skulle kunna komma in till arbetsföretaget dels genom de anställdas egen marknadsföring, dels genom att uppdragsgivare vände sig direkt till arbetsföretaget. När det gällde ansvar för skatter och avgifter konstaterade utredningen att ett arbetsföretag skulle vara ett aktiebolag som driver näringsverksamhet. Arbetsföretaget var också det som genom, bl.a. fakturering, skulle se till att pengarna kom in från inhyrningsföretagen och dessutom betala ut ersättning till anställda. Det var arbetsföretaget som skulle se till att skyldigheterna gentemot det allmänna fullgjordes i fråga om t.ex. avdrag för preliminär A-skatt, inbetalning av socialavgifter och mervärdesskatt, inkomst- och mervärdesskattedeklarationer m.m.22 Viss kritik riktades mot förslaget och bl.a. framfördes att inrättandet av arbetsföretag skulle urholka begreppet anställning och att anställning i ett arbetsföretag endast skulle bli en anställning till namnet då de flesta regler som gäller vanliga anställningar inte skulle gälla i arbetsföretag.23 Förslaget ledde inte till lagstiftning. 8.3.2Företags- och anställningsformer i förändring inledde ett arbete i syfte att kartlägga nya former för företagande och anställningsformer i gränssnittet egenföretagande/anställning. I departementspromemorian Företags- och anställningsformer i förändring (Ds 2003:27) redovisades resultatet av detta arbete. Det konstaterades att det fanns en växande grupp människor som befinner sig i ett gränsland mellan tillsvidareanställning och egenföretagande. Utifrån olika regelverk, som arbetslöshetsförsäkringen, sjukförsäkringen och vid tilldelningen av F- skattsedel (numer godkännande för F-skatt) ansågs det vara svårt att 22SOU 1995:2 s. 40. 23SOU 1995:2 s. 62. avgöra om människor ska betraktas som arbetstagare eller företagare/näringsidkare. En fråga som berördes i rapporten var om det behövdes en ny kategori – mellan anställd och egenföretagare. För- och nackdelar med en tredje kategori för personer som finns i gränssnittet företagare/anställd redovisades utifrån vad som framkommit i andra sammanhang. Några fördelar som fördes fram var att steget mellan att vara anställd och egenföretagare skulle minska. En ny form skulle kunna underlätta för fler att starta eget och det skulle också kunna minska arbetslösheten. Ett konkret förslag, som diskuterades var att införa en ny kategori benämnd ”självanställning”.24 En av invändningarna mot förslaget var att gränsdragningen mellan anställd och företagare skulle luckras upp. Nya gränsdragningsproblem skulle sannolikt uppstå. Det ansågs också finnas vissa svårigheter ur ett mervärdesskatteperspektiv. Departementspromemorian skulle utgöra ett underlag för fortsatta analyser inom eller för beslut om eventuella åtgärder. Promemorian innehöll inte några konkreta förslag. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till hur uppdragstagares rätt till arbetslöshetsersättning ska regleras i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring (). I uppdraget ingick att kartlägga, kategorisera och redogöra för olika typer av uppdragstagare, redogöra för skillnader mellan uppdragstagare, arbetstagare och företagare i arbetslöshetsförsäkringen, identifiera och föreslå långsiktigt hållbara kriterier och bedömningsgrunder för uppdragstagare och deras ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen, och föreslå lämplig form av reglering samt utarbeta nödvändiga författningsförslag.25 24Förslaget hade tidigare framförts av docent och bl.a. diskuterats vid ett av IT- rättsliga observatoriets seminarier. IT-rättsliga observatoriet (2001), Fri aktör, egenanställd, ny daglönare En summering av det IT-rättsliga observatoriets seminarieserie om nya anställningsformer, PM 14:2001. 25Problematiken kring den grupp av uppdragstagare som skapat en s.k. egenanställning hade tidigare framförts till Utredningen om trygghetssystemen för företagare som redovisade sitt uppdrag i betänkandet Trygghetssystemen för företagare (2008:89). Av inhämtade synpunkter framgick bl.a. vad gällde arbetslöshetsförsäkringen att det ofta råder oklarhet om en uppdragstagare ska betraktas som företagare eller som anställd. Särskilt gällde detta den grupp av uppdragstagare som skapat en s.k. egenanställning. Uppdraget redovisades i betänkandet Uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen (SOU 2011:52). Utredningen föreslog att definitionen av företagare i arbetslöshetsförsäkringen skulle kompletteras med schablonregler rörande uppdragstagare. Detta för att göra gränsdragningen mellan företagare och arbetstagare i arbetslöshetsförsäkringen tydligare och enklare att förutse. Förslaget utformades mot bakgrund av den rättspraxis som fanns och var inte avsett att innebära någon egentlig saklig förändring. Enligt den första schablonregeln skulle en sökande som innehaft en F-skattsedel eller varit registrerad som enskild näringsidkare eller bolagsman i ett enkelt bolag i handelsregistret alltid betraktas som företagare. Enligt den andra schablonregeln skulle en sökande som inte haft F-skattsedel eller registrering och utfört uppdrag för högst två olika uppdragsgivare inte betraktas som företagare utan som arbetstagare. Schablonreglerna skulle gälla under vissa förutsättningar. Dessutom föreslogs en hjälpregel för vad som särskilt skulle beaktas när man inte kunde använda schablonreglerna och behövde göra en samlad bedömning. Hjälpregeln innebar att det för personer som utfört uppdrag för fler än två olika uppdragsgivare, skulle beaktas i vilken omfattning personen varit beroende av uppdragsgivaren och i vilken omfattning personen varit inordnad i verksamheten. Utredningen föreslog vidare en uttrycklig regel om att arbetslöshetskassan skulle bortse från s.k. fakturerings- och egenanställningsföretag eller liknande som personen anlitat för att fakturera de egentliga uppdragsgivarna för uppdragen och ge honom eller henne en formell anställning.