sou · H6B360 · 2018-08-10 00:00:00 — Om dokumentet är ställt till order och innehavaren är angiven i det som avsändare, mot- tagare eller den person till vilket dokumentet är endosserat krävs dessutom att innehavaren identifierar sig som en av dessa personer, jfr definitionen av innehavare i artikel 1.10 (a) (i) Rotterdamreg- lerna. Det är tillräckligt att identifieringen består i att den som begär utlämnande av godset visar att han eller hon är någon av dem som anges i dokumentet. I Rotterdamreglerna används uttrycket ”properly identifying”. Om transportdokumentet är elektroniskt gäller att innehavaren ska visa att han eller hon är innehavare i enlighet med de villkor som utfärdats enligt 58 § andra stycket 3. Av naturliga skäl kan inte något fysiskt dokument överlämnas när dokumentet är elektroniskt. Om villkoren i första stycket inte är uppfyllda ska transportören vägra lämna ut godset. Godset ska lämnas ut inom den tid och på den plats som anges i transportavtalet. I Rotterdamreglerna anges detta uttryckligen, se artikel 47.1 (a) som hänvisar till artikel 43. Om tid och plats inte har avtalats ska godset lämnas ut inom den tid och på den plats då ut- lämnande av godset rimligen kan förväntas med hänsyn till villkoren i avtalet, sedvänja, handelsbruk, branschpraxis och omständighet- erna kring transporten (jfr 72 § första stycket). Även detta anges i Rotterdamreglerna (se artikel 43). Andra stycket reglerar vilken verkan ett utlämnande av godset har i förhållande till utestående transportdokument. Om mer än ett original av transportdokumentet har utfärdats räcker det med att ett original överlämnas. Övriga original förlorar sin giltighet. Enligt 60 § första stycket 8 ska transportupplysningarna innehålla uppgifter om antal originaldokument när mer än ett original har utfärdats. Har något antal inte angetts kan det leda till att innehav- aren utgår från att bara ett original har utfärdats. Om transportdokumentet är elektroniskt gäller vad som före- skrivs i enlighet med villkor enligt 58 § andra stycket. Utlämnande när transportdokumentet inte är negotiabelt, men anger att dokumentet ska överlämnas för att godset ska lämnas ut 70 § Om transportdokumentet inte är negotiabelt men anger att det ska överlämnas för att godset ska lämnas ut, ska transportören lämna ut godset till mottagaren efter att mottagaren identifierat sig och överlämnat trans- portdokumentet. Transportören får vägra att lämna ut godset om den som påstår sig vara mottagare inte identifierar sig som behörig mottagare. Trans- portören ska vägra att lämna ut godset om transportdokumentet inte över- lämnas. Om mer än ett original av transportdokumentet har utfärdats är över- lämnande av ett original tillräckligt. Genom överlämnandet förlorar övriga original sin giltighet. Paragrafen reglerar utlämnande av godset i de fall transportdoku- mentet inte är negotiabelt men anger att dokumentet ska överlämnas för att godset ska lämnas ut. Sådana transportdokument kallas även för rektadokument. Dokumentet utgörs av ett inlösendokument med en namngiven mottagare som inte innehåller en orderklausul. Paragrafen bygger på artikel 46 (a) i Rotterdamreglerna. Den saknar motsvarighet i nuvarande 13 kap. Eftersom det är fråga om ett inlösendokument föreskrivs i första stycket att transportören ska vägra lämna ut godset om transport- dokumentet inte överlämnas. Transportören får vägra att lämna ut godset om mottagaren inte identifierar sig som behörig mottagare. Det är tillräckligt att identifieringen består i att den som begär utläm- nande av godset visar att han eller hon är den som anges som mot- tagare i transportupplysningarna. I Rotterdamreglerna används ut- trycket ”properly identify”. Godset ska lämnas ut inom den tid och på den plats som anges i transportavtalet. Se kommentaren till 69 § beträffande den situa- tionen att tid och plats inte har avtalats. Andra stycket reglerar den situationen att flera original har utfärdats. I sådant fall räcker det med att ett original överlämnas. Övriga original förlorar sin giltighet. Utlämnande i andra fall 71 § Om varken ett negotiabelt transportdokumentet eller ett transport- dokument som anger att det ska överlämnas för att godset ska lämnas ut har utfärdats ska transportören lämna ut godset till mottagaren. Transpor- tören får vägra lämna ut godset om den som påstår sig vara mottagare inte identifierar sig som behörig mottagare. Om mottagarens namn och adress saknas i transportupplysningarna ska den som är förfogandeberättigad lämna dessa uppgifter till transportören senast vid godsets ankomst till destinationsorten. Paragrafen reglerar utlämnande av godset när transportdokumentet varken anger att dokumentet måste överlämnas för att godset ska lämnas ut eller är negotiabelt. Paragrafen är även tillämplig när inget transportdokument alls har utfärdats. Den bygger på artikel 45 (a) och (b) i Rotterdamreglerna. Paragrafen saknar motsvarighet i nuvar- ande 13 kap. (jfr dock nuvarande 13 kap. 58 §). Första stycket anger att godset ska lämnas ut till mottagaren. Trans- portören får vägra att lämna ut godset om mottagaren inte identifierar sig som behörig mottagare. En liknande regel finns i 70 § första stycket, se kommentaren till den paragrafen. Godset ska lämnas ut inom den tid och på den plats som anges i transportavtalet (se kommentaren till 69 § första stycket). Andra stycket innehåller en bestämmelse som syftar till att för- hindra att utlämnandet blir försenat på grund av att transportören inte vet till vem godset ska lämnas ut. Om mottagaren inte framgår av transportupplysningarna ska den förfogandeberättigade senast vid godsets ankomst lämna upplysningar till transportören om mot- tagaren. Avsändaren kommer att vara den som är förfogandeberät- tigad såvida inte förfoganderätten har överförts till annan eller av- sändaren i samband med att transportavtalet ingicks angav mot- tagaren, avsändaren enligt dokument eller annan som den förfog- andeberättigade (se 87 § andra stycket). Skyldighet att ta emot godset 72 § När godset har anlänt till destinationsorten och mottagaren begärt det utlämnat enligt transportavtalet ska mottagaren ta emot godset inom den tid och på den plats som överenskommits i transportavtalet eller, om detta inte har avtalats, inom den tid och på den plats då utlämnande av godset rimligen kan förväntas med hänsyn till villkoren i avtalet, sedvänja, handels- bruk, branschpraxis och omständigheterna kring transporten. Den som är behörig att ta emot godset har rätt att besiktiga det före mottagandet. På begäran av transportören eller den utförande part som lämnar ut god- set, ska mottagaren skriftligen bekräfta mottagandet av godset enligt vad som är brukligt på utlämningsplatsen. Om mottagaren inte bekräftar mot- tagandet får transportören vägra att lämna ut godset. Paragrafen anger när mottagaren är skyldig att ta emot godset. Första stycket bygger på artikel 43 i Rotterdamreglerna och mot- svarar nuvarande 13 kap. 18 § första stycket. Andra stycket är vidare- fört från nuvarande 13 kap. 18 § andra stycket och saknar motsvarig- het i Rotterdamreglerna. Tredje stycket bygger på artikel 44 i Rotterdamreglerna och motsvarar nuvarande 13 kap. 54 §. Enligt första stycket krävs att mottagaren har begärt utlämnande av godset för att mottagaren ska bli skyldig att ta emot det. Om någon mottagare inte anmäler sig är transportören hänvisad till att antingen vidta åtgärder med godset enligt 80 § eller inhämta anvis- ningar beträffande godsets utlämnande enligt bestämmelserna i 73 och 74 §§. Mottagaren ska ta emot godset inom den tid och på den plats som överenskommits i transportavtalet. Om mottagaren inte tar emot godset inom angiven tid riskerar transportören att drabbas av kost- nader. Transportören har i sådant fall möjlighet att rikta ersättnings- anspråk mot en mottagare som har begärt att godset ska lämnas ut. Sådana ersättningsanspråk torde främst bli aktuella i linjefart där transportören normalt inte har någon avtalsrättslig grund för att rikta krav mot avsändaren. Vid certepartifart förhåller det sig annor- lunda eftersom dröjsmål med att ta emot godset i de flesta fall ingår i transportörens (bortfraktarens) krav på demurrage (kostnader för överliggetid) mot befraktaren. Andra stycket anger att den som är behörig att ta emot godset har rätt att besiktiga det före mottagandet (jfr prop. 1993/94:195 s. 231). Tredje stycket anger att mottagaren är skyldig att bekräfta att god- set har tagits emot. Transportören behöver inte lämna ut godset om inte mottagaren bekräftar mottagandet. Bekräftelsen ska vara skrift- lig. Skriftlighetskravet följer av artikel 3 i Rotterdamreglerna. Enligt 6 § får skriftlighetskravet uppfyllas genom att parterna använder elektronisk kommunikation. 73 § Transportören har rätt att vända sig till avsändaren för att inhämta anvisningar avseende utlämnande av godset när ett negotiabelt transport- dokument som uttryckligen anger att godset får lämnas ut utan överläm- nande av dokumentet har utfärdats och godset inte kan lämnas ut på grund av att 1.innehavaren, efter att ha mottagit meddelande om godsets ankomst, inte har tagit emot godset inom den tid som anges i 72 § första stycket, 2.den som, när dokumentet är ställt till order, påstår sig vara innehavare inte kan identifiera sig som i dokumentet angiven avsändare, mottagare eller den till vilket dokumentet genom påteckning är överlåtet (endosserat), eller 3.transportören efter rimliga ansträngningar inte kan anträffa innehav- Transportörens rätt att vända sig till avsändaren enligt första stycket 1 och 3 gäller även när transportdokumentet inte är negotiabelt men anger att det ska överlämnas för att godset ska lämnas ut, dock med den skill- naden att i stället för innehavaren avses mottagaren. Vid användning av sådant dokument gäller även att transportören har rätt att vända sig till avsändaren om den som påstår sig vara mottagare inte överlämnar doku- mentet eller inte kan identifiera sig som mottagare. Vad som föreskrivs i andra stycket gäller även när varken ett negotiabelt transportdokumentet eller ett transportdokument som anger att det ska överlämnas för att godset ska lämnas ut har utfärdats, dock med den skill- naden att transportören har rätt att vända sig till den som är förfogande- berättigad i stället för avsändaren och med det undantaget att transportören inte har rätt att inhämta anvisningar på grund av att mottagaren, för det fall ett transportdokument har utfärdats, inte överlämnar dokumentet. Paragrafen reglerar utlämnande av godset efter anvisning. Första stycket bygger på artikel 47.2 (a) (i), (ii) och (iii) första meningen i Rotterdamreglerna. Andra stycket bygger på artikel 46 (b) (i), (ii) och (iii) första meningen. Tredje stycket bygger på artikel 45 (c) (i), (ii)och (iii) första meningen. Paragrafen saknar motsvarighet i nu- varande 13 kap. Paragrafen ger transportören rätt att inhämta anvisningar avse- ende utlämnande av godset. Om villkoren i 80 § är uppfyllda kan transportören dock välja att vidta åtgärder med godset med stöd av den paragrafen i stället för att inhämta anvisningar. Första stycket reglerar utlämnande när ett negotiabelt transport- dokument anger att godset får lämnas ut utan överlämnande av doku- mentet. Bestämmelserna i första stycket ska ses mot bakgrund av att när ett negotiabelt transportdokumentet har utställts är det inte alltid som dokumentet finns till hands när godset ska lämnas ut. Det kan t.ex. vara fråga om att det uppstått en fördröjning i doku- menthanteringen. En förutsättning för att första stycket ska bli tillämplig är att transportdokumentet uttryckligen anger att godset får lämnas ut utan att dokumentet överlämnas. Detta ska inte tolkas på så sätt att paragrafen indirekt skulle öppna upp för en användning av nego- tiabla transportdokument utan legitimationsfunktion. Det är grund- läggande för legitimationsfunktionen att dokumentet ska visas upp och överlämnas för att godset ska erhållas och legitimationsfunk- tionen utgör grunden för det negotiabla dokumentet. Syftet med bestämmelserna är att tillhandahålla en lösning för situationer när transportdokumentet inte är tillgängligt. En förutsättning för att transportören ska få vända sig till avsän- daren är att förutsättningarna i någon av de tre punkterna är uppfyllda. Första punkten behandlar den situationen att innehavaren inte tar emot godset inom den tid som anges i 72 § första stycket. Med detta avses att mottagaren inte vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att rent faktiskt motta godset inom tidsfristen. Det bör uppmärk- sammas att det är skillnad mellan att ta emot godset enligt denna punkt och att begära utlämnande enligt 72 § första stycket. När utlämnande begärs enligt 72 § första stycket innebär det att en frist för att ta emot godset påbörjas. Skillnaden återspeglas i Rotterdam- reglerna på så sätt att uttrycket ”demands delivery” används i arti- kel 43 (72 § första stycket) och ”claims delivery” i denna bestämmelse. Andra punkten behandlar den situationen att innehavaren, när transportdokumentet är ställt till order, inte kan identifiera sig som avsändare, mottagare eller den person till vilket dokumentet är endosserat. En sådan person ska vara angiven i dokumentet, jfr defi- nitionen av innehavare i artikel 1.10 (a) (i) Rotterdamreglerna. En tillräcklig identifiering kan bestå i att innehavaren visar att han eller hon är avsändaren, mottagaren eller den person till vilket dokumentet är endosserat. I Rotterdamreglerna används uttrycket ”properly identify”. Tredje punkten behandlar det fallet att transportören efter rim- liga ansträngningar inte kan anträffa innehavaren. Transportören ska ha försökt anträffa innehavaren men misslyckats. Vad som i övrigt avses med rimliga ansträngningar får bedömas med utgångspunkt i det enskilda fallet. Andra stycket är tillämpligt när transportdokumentet inte är negotiabelt men anger att det ska överlämnas för att godset ska läm- nas ut. Har ett sådant dokument utfärdats får transportören vända sig till avsändaren i de fall som anges i första stycket 1 och 3, dock med den skillnaden att i stället för innehavaren avses mottagaren. Eftersom transportören ska vägra lämna ut godset om transport- dokumentet inte överlämnas har transportören rätt att vända sig till avsändaren även när den som påstår sig vara mottagare inte överläm- nar dokumentet eller inte identifierar sig som mottagare. En tillräck- lig identifiering kan bestå i att den som påstår sig vara mottagare visar att han eller hon är mottagaren. I Rotterdamreglerna används uttrycket ”properly identify”. Tredje stycket är tillämpligt när varken ett negotiabelt transport- dokument eller ett transportdokument som anger att det ska över- lämnas för att godset ska lämnas ut har utfärdats. I dessa fall har transportören rätt att vända sig till den som är förfogandeberättigad. I övrigt gäller vad som föreskrivs i andra stycket, dock med det undantaget att transportören inte har rätt att inhämta anvisningar på grund av att mottagaren, för det fall ett transportdokument har ut- färdats, inte överlämnar dokumentet. 74 § När 73 § första eller andra stycket är tillämpligt och transportören efter rimliga ansträngningar inte kan anträffa avsändaren får transportören vända sig till avsändaren enligt dokument för att inhämta anvisningarna. När 73 § tredje stycket är tillämpligt och transportören efter rimliga ansträngningar inte kan anträffa den förfogandeberättigade, får transpor- tören vända sig till avsändaren för att inhämta anvisningarna. Om transpor- tören efter rimliga ansträngningar inte heller kan anträffa avsändaren, får transportören vända sig till avsändaren enligt dokument för att inhämta motsvarande anvisningar. Paragrafen reglerar den situationen att någon av bestämmelserna i 73 § är tillämpliga och transportören inte kan anträffa avsändaren respektive den förfogandeberättigade. Första stycket bygger på delar av artikel 46 (b) (iii) och 47.2 (a) (iii) i Rotterdamreglerna. Andra stycket bygger på del av artikel 45 (c) (iii). Paragrafen saknar mot- svarighet i nuvarande 13 kap. Första stycket ger transportören möjlighet att hämta in anvis- ningar genom att vända sig till avsändaren enligt dokument i stället för avsändaren. En förutsättning för detta är att transportören efter rimliga ansträngningar inte har kunnat anträffa avsändaren. Trans- portören ska ha försökt anträffa avsändaren men misslyckats. som i övrigt avses med rimliga ansträngningar får bedömas med utgångspunkt i det enskilda fallet. Andra stycket ger transportören möjlighet att vända sig till avsän- daren i stället för den förfogandeberättigade. Om transportören inte kan anträffa avsändaren får transportören vända sig till avsändaren enligt dokument. Beträffande innebörden av rimliga ansträngningar hänvisas till kommentaren till första stycket. Verkan av utlämnande efter anvisning 75 § Utlämnande av godset enligt 73 eller 74 §§ sker med befriande verkan för transportören. Paragrafen anger att utlämnande av godset efter anvisning sker med befriande verkan för transportören. Den bygger av artikel 45 (d), 46 (c)och 47.2 (b) i Rotterdamreglerna. Paragrafen saknar motsvarig- het i nuvarande 13 kap. Utlämnande av godset enligt 73 eller 74 §§ innebär att transpor- tören uppfyllt sin utlämnandeförpliktelse. Transportörens övriga skyldigheter enligt transportavtalet, t.ex. ansvar för skada på godset, kvarstår dock. Förvärv av rättigheter efter att godset har lämnats ut enligt anvisning 76 § Den som blir innehavare av ett negotiabelt transportdokument efter att transportören har lämnat ut godset i enlighet med 73 § första stycket eller 74 § första stycket förvärvar, med undantag för rätten att kräva ut ansvar för felaktigt utlämnande, de rättigheter i förhållande till transpor- tören som framgår av transportavtalet, om rättshandlingen som låg till grund för innehavet företogs före det att godset lämnades ut. Den som blir innehavare av ett negotiabelt transportdokument efter sådant utlämnande som anges i första stycket förvärvar emellertid de rättigheter som följer av transportdokumentet, om han eller hon inte rim- ligen kunde ha haft kännedom om utlämnandet när han eller hon blev innehavare. Om transportupplysningarna anger den förväntade ankomsttiden för godset ska innehavaren anses ha haft kännedom om utlämnandet av godset han eller hon blev innehavare. Detsamma gäller om trans- portupplysningarna anger hur information inhämtas i fråga om godset har lämnats ut eller inte. Paragrafen reglerar rättsställningen för den som blir innehavare av ett negotiabelt transportdokument efter att godset har lämnats ut enligt anvisning. Den bygger på artikel 47.2 (d) och (e) i Rotterdam- reglerna. Paragrafen saknar motsvarighet i nuvarande 13 kap. Första stycket behandlar den situationen att det i förhållande till godset föreligger en försening i överlåtelsen av transportdokumen- tet. I dessa fall ger inte det negotiabla transportdokumentet inne- havaren rätt att kräva ut ansvar för felaktigt utlämnande. Under för- utsättning att den rättshandling som låg till grund för innehavet företogs före utlämnandet kvarstår dock de rättigheter som i övrigt följer av transportavtalet, t.ex. rätt till ersättning för skadat gods. Vad som avses men rättshandling ska tolkas brett. I Rotterdamreg- lerna används uttrycket ”contractual or other arrangements”. Andra stycket reglerar godtrosförvärv av ett negotiabelt transport- dokument. Om innehavaren inte rimligen kunde ha haft kännedom om utlämnandet när han eller hon blev innehavare förvärvas de rättigheter som följer av transportdokumentet, vilket även omfattar rätten att kräva ut ansvar för felaktigt utlämnande. Tredje stycket reglerar det fallet att transportupplysningarna anger den förväntade ankomsttiden för godset eller anger hur information inhämtas i fråga om godset har lämnats ut eller inte. I sådant fall pre- sumeras innehavaren ha haft kännedom om utlämnandet av godset han eller hon blev innehavare. Presumtionen bör ses som ett incitament för transportören att ange dessa uppgifter i transportupplysningarna. Skyldighet att hålla transportören skadelös 77 § Den som ger anvisningar enligt 73 § första stycket eller 74 § första stycket ska hålla transportören skadeslös för förlust till följd av att trans- portören hålls ansvarig gentemot innehavaren enligt 76 § andra stycket. Transportören får vägra att följa anvisningarna om den som ger anvis- ningar inte ställer erforderlig säkerhet för krav som kan komma att riktas mot transportören enligt 76 § andra stycket. Paragrafen reglerar den situationen att krav framställs mot transpor- tören enligt 76 § andra stycket. Den bygger på artikel 47.2 (c) i Rotterdamreglerna. Paragrafen saknar motsvarighet i nuvarande 13 kap. I 76 § andra stycket regleras godtrosförvärv av ett negotiabelt transportdokument när transportören har lämnat ut godset enligt anvisning. Vid godtrosförvärv förvärvar innehavaren samtliga rättig- heter mot transportören enligt transportavtalet. Första stycket föreskriver att den som gett anvisningar ska hålla transportören skadelös för förlust som kan uppstå efter att krav framställts mot transportören. Andra stycket anger att transportören inte behöver följa anvis- ningarna om inte säkerhet ställs för krav som kan komma att fram- ställas enligt 76 § andra stycket. 78 § Anmäler sig mer än en person som enligt 69 eller 70 §§ uppvisar behörighet att få godset utlämnat ska transportören, om inte 80 § är tillämplig, lägga upp godset under säker vård för rätt mottagares räkning. Underrättelse om åtgärden ska lämnas till dem som har anmält sig. Paragrafen anger hur transportören ska förfara när mer än en person anmäler sig för att få godset utlämnat. Den bygger på nuvarande 13 kap. 53 § (jfr prop. 1993/94:195 s. 259) och saknar motsvarighet i Rotterdamreglerna. Paragrafen är tillämplig när det är fråga om inlösendokument, dvs. negotiabla dokument enligt 69 § eller rektadokument enligt 70 §. Paragrafen gäller bara om 80 § inte är tillämplig. I 80 § regleras under vilka förutsättningar transportören får vidta åtgärder med gods som inte har lämnats ut. Enligt 80 § första stycket ska åtgär- derna vara rimliga med hänsyn till omständigheterna. Åtgärderna kan bl.a. bestå i att lagra, packa upp, flytta, sälja eller förstöra godset. Utlämnande när transportdokumentet har förkommit 79 § Har ansökan gjorts om dödande av ett förkommet transportdokument får sökanden, sedan offentlig stämning utfärdats, begära att godset ska läm- nas ut, om säkerhet ställs för ersättning som transportören kan tvingas att betala på grund av det förkomna transportdokumentet. Paragrafen innehåller bestämmelser om dödande av förkommet transportdokument. Den bygger på nuvarande 13 kap. 55 § (jfr prop. 1993/94:195 s. 259). Paragrafen saknar motsvarighet i Rotterdam- reglerna. I förhållande till nuvarande 13 kap. 55 § ändras konossement till transportdokument. Därutöver görs redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. De handlingar som kan bli föremål för dödning anges i 2 § första stycket 1–7 lagen (2011:900) om dödande av förkommen handling. Lagen omfattar bl.a. löpande skuldebrev, växlar, konossement och andra handlingar vars uppvisande utgör villkor för rätt att kräva betalning eller att begära att någon annan förpliktelse fullgörs (2 § första stycket 1–4). Detta innebär att vissa transportdokument, som t.ex. sjöfraktsedeln, inte omfattas av dödandelagen. Som en följd av att begreppet konossement utgår ur 13 kap. före- slås att begreppet konossement i dödandelagen ersätts av negotiabelt transportdokument (se kommentaren till ändringarna i dödande- lagen). som inte har lämnats ut 80 § Har godset ankommit till destinationsorten och någon av förutsätt- ningarna i punkterna 1–5 är uppfylld får transportören vidta sådana åtgärder med godset som är rimliga med hänsyn till omständigheterna, inbegripet att lagra, packa upp, flytta, sälja eller förstöra godset.