sou · H6B37 · 2018-02-20 00:00:00 — Utredningen ska utgöra underlag för regeringens och Försvarsberedningens fortsatta arbete inför försvarsinriktningsbeslutet för perioden . bedöma möjligheten att tillföra nya förmågor och materielsystem till Försvarsmakten utifrån beslutad och planerad ny materiel samt utifrån befintlig materiel och dess reparations-, underhålls- och omsättningsbehov vid utgången av innevarande inriktningsperiod, bedöma hur det samlade materielbehovet kan omhändertas vid oförändrade ekonomiska ramar, redovisa de åtgärder som inte ryms inom oförändrade ekonomiska ramar i prioritetsordning. Uppdraget ska redovisas . Regeringen konstaterar i den av beslutade försvarspolitiska inriktningspropositionen försvar 2016–2020 (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251) att den säkerhetspolitiska situationen i har försämrats. Regeringen anser därför att den svenska försvarsförmågan ska stärkas. I inriktningspropositionen anför regeringen att materiel- och logistikförsörjningen syftar till att förse Försvarsmakten med de varor och tjänster som myndigheten behöver för att kunna utföra sina uppgifter. Regeringen betonar att materiel- och logistikförsörjningen, inklusive forskning och teknologiutveckling, är medel för att stödja Försvarsmakten i att upprätthålla en relevant operativ förmåga i fred såväl som vid höjd beredskap. Försvarsmaktens operativa behov ska därmed vara styrande för materiel- och logistikförsörjningen. Regeringen föreslår vidare att den enskilt viktigaste målsättningen –2020 är att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret. Krigsförbanden ska vara bemannade, utrustade och samövade för att lösa sina uppgifter. I ljuset av det försämrade säkerhetspolitiska läget och utvecklingen av den operativa förmågan som Försvarsmakten redovisat i sitt underlag till den inriktningspropositionen, anför regeringen att det finns ett behov av att ytterligare förstärka försvarsekonomin. Därför aviserades i den försvarspolitiska inriktningspropositionen att den samlade försvarsekonomin skulle få ett tillskott om ytterligare –2020, utöver vad som tidigare beslutats. I inriktningsbeslutet till Försvarsmakten (Fö2015/00953/MFI) anför regeringen att materiel- och logistikförsörjningen ska stödja målet att krigsförbandens duglighet ska öka . När Försvarsmakten leder materiel- och logistikförsörjningen ska den prioritera att avhjälpa identifierade och omedelbara brister framför långsiktig förmågeutveckling. Vidare ska Försvarsmakten sträva efter att minska ledtider och reducera risker i syfte att snabbare kunna tillmötesgå operativa behov. Syftet med en utredning av Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov Det försvarspolitiska inriktningsbeslutet tillsammans med ytterligare förstärkningar om innebär att flera materielsystem är planerade att anskaffas och tillföras under den nuvarande inriktningsperioden. Därutöver har regeringen i höständringsbudgeten föreslagit att engångsvis öka anslaget 1:3 Anskaffning av materiel och anläggningar med för att tillföra försvaret ytterligare pjäser av artillerisystemet . Regeringen konstaterar i den försvarspolitiska inriktningspropositionen att det finns stora omsättnings-, nyanskaffnings- eller uppgraderingsbehov även . För att säkerställa en operativ förmåga, som den beskrivs i inriktningspropositionen måste dessa utmaningar hanteras. En operativ balans behöver säkerställas långsiktigt och grunden för en samlad strategisk avvägning och prioritering inom materielförsörjningen behöver utarbetas. En utredning ska därför tillsättas för att utarbeta förslag till hur materielförsörjningen kan prioriteras och effektiviseras och därmed hur den operativa förmågan ska kunna säkras och utvecklas . Utredningen ska ta hänsyn till den nya materielplaneringsprocessen. Utredningen ska vara klar och utgöra underlag för regeringens och Försvarsberedningens fortsatta arbete inför försvarsinriktningsbeslutet för perioden . Underlaget ska omfatta bedömningar av hur det samlade materielbehovet kan säkerställas vid oförändrade ekonomiska ramar. Försvarsmakten genomför en inventering av vilken materiel som är tillgänglig i krigsorganisationen samt vilken status och faktisk användbarhet materielen har. Kunskap om befintlig materiel och dess status är avgörande för att utreda behoven av och kostnaderna för den materiella omsättningen vid ingången av nästa inriktningsperiod. Utredningen ska därför bedöma kostnader och tidpunkter för att långsiktigt vidmakthålla materielbeståndet , bland annat utifrån det bedömda behovet av underhåll och reparation. Om stora system som ingår i krigsorganisationen behöver omsättas under kommande inriktningsperioder påverkar detta handlingsfriheten att tillföra nya förmågor och materiel. Utredaren ska därför även analysera kostnader och tidpunkter för att omsätta materiel . Vidare måste en utredning av Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov förhålla sig till sådan materiel som är beställd men ännu inte levererad samt materiel som under innevarande inriktningsperiod är planerad att beställas och levereras till Försvarsmakten. I den försvarspolitiska inriktningspropositionen föreslås att ubåtsjaktförmågan, i form av bl.a. modifiering av korvetter, ledningssystem, sensorer och tillförsel av helikopter, samt den s.k. basplattan, i form av personlig utrustning, radio och ammunition, är prioriterade materielområden. Utöver detta aviseras förstärkningar av undervattens- och sjöstridsförmågan genom såväl vidmakthållande som nybyggnation av ubåtar samt anskaffning av sjömålsrobot och ny lätt torped. Även luftförsvaret kommer att bli föremål för omfattande investeringar utifrån intentionerna i både Försvarsmaktens grundplanering, inriktningspropositionen och regeringens inriktningsbeslut till Försvarsmakten. Inriktningen är att tillföra JAS 39 E, ett tidigare beslutat men inte levererat nytt luftvärnsystem med kort räckvidd och ett nytt luftvärnssystem med medelräckvidd till en bataljon. Samma system ska tillföras en andra bataljon under nästa period. Stora investeringar planeras för markstridsförmågan i och med att antalet stridsvagnar och stridsfordon som planeras att renoveras utökas. Vidare planeras fordonsburna granatkastare och ytterligare brobandvagnar samt tidigare beställda artillerisystem att tillföras. I inriktningspropositionen bekräftas omfattande anskaffningar inom ett antal förmågeområden som tidigare beställts men inte levererats – och därmed inte haft fullt ekonomiskt utfall – och av system som ska beställas och tillföras inom inriktningsperioden. Till detta kommer ett antal materielsystem som beskrivs i inriktningspropositionen som inte direkt bedömdes höja den operativa förmågan i perioden –2020, men som kan vara av stor betydelse för Försvarsmaktens samlade förmåga . I inriktningspropositionen konstateras vidare att försvarsberedningen föreslog anskaffning av ytterligare 10 39E, utöver de 60 som är planerade, samt anskaffning av en tredje ny ubåt. konstaterades vidare i inriktningspropositionen att ett ställningstagande till dessa förslag samt beredningens förslag om anskaffning av precisionsbekämpningsförmåga med lång räckvidd behöver omhändertas . I analysen av Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov ska utredaren därför även beakta dessa förslag. Försvarsmakten beställer materiel av , som i sin tur upphandlar materiel och tjänster kopplade till materielen av industrin. Ekonomiska, tekniska och kommersiella risker i ofta mycket komplexa upphandlingar av försvarsmateriel innebär att förseningar och kostnadsökningar ofta uppstår. Möjligheten att planera för och tillföra nya system måste avvägas i förhållande till vilken materiel som redan är beställd eller inplanerad samt vilket operativt behov och ekonomiskt utrymme som finns för nya system. För att öka det framtida handlingsutrymmet och möjliggöra satsningar på nya förmågor och tröskelhöjande materielsystem är det centralt att tidigare beställd materiel inte försenas och fördyras och på så sätt underminerar möjligheterna till materiell förnyelse. I den försvarspolitiska inriktningspropositionen anför regeringen att materielförsörjningen bör fokusera på minskade kostnader och kortare leveranstider genom att så långt som möjligt använda och vidmakthålla befintlig materiel. Vidmakthållande och uppgradering av befintlig materiel bör väljas före nyanskaffning, om det är ekonomiskt försvarbart och operativa krav kan nås. Nyanskaffning bör, när sådan är nödvändig, i första hand ske genom öppna upphandlingar av på marknaden befintlig, färdigutvecklad och beprövad materiel. Ut- veckling bör genomföras först när behoven inte kan tillgodoses på annat sätt. Fokus bör ligga på operativt användbar materiel. Regeringen bedömer att minskade kostnader, kortare ledtider från beställning till leverans av materiel och ökad tillgänglighet i krigsförbanden för materielen kan uppnås genom att begränsa särkraven på systemen. Uppdraget att utreda Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov En särskild utredare ska föreslå hur materielförsörjningen kan prioriteras och effektiviseras och därmed hur den operativa förmågan ska kunna säkras och utvecklas , med utgångspunkt i att den materiel som ska tillföras Försvarsmakten –2020 har realiserats. Utredarens förslag och bedömningar ska utgöra underlag för regeringens och Försvarsberedningens fortsatta arbete inför försvarsinriktningsbeslutet för perioden . Förutsättningarna för materielinvesteringar i nästa försvarspolitiska inriktningsperiod Den försvarspolitiska inriktningspropositionen bygger på ett antal förutsättningar för den materiella status som Försvarsmakten haft vid ingången av inriktningsperioden och för anskaffandet av redan beslutad, beställd eller planerad materiel. För att regeringen och den kommande försvarsberedningen ska ha en realistisk grund för sina bedömningar behöver det ekonomiska och planeringsmässiga handlingsutrymmet för att tillföra nya förmågor och materielsystem till Försvarsmakten fastställas. beskriva Försvarsmaktens befintliga materiel och dess status vid utgången av innevarande inriktningsperiod, bedöma kostnader och tidpunkter från och med nästa inriktningsperiod för att långsiktigt vidmakthålla materielen, bland annat utifrån det bedömda behovet av underhåll och reparation, bedöma kostnader och tidpunkter för att, från och med nästa inriktningsperiod, omsätta befintlig materiel och bibehålla förmåga och numerär, bedöma eventuella återstående kostnader och tidpunkter från och med nästa inriktningsperiod för den materiel som är beställd under innevarande inriktningsperiod. i nästa försvarspolitiska inriktningsperiod I den försvarspolitiska inriktningspropositionen för perioden –2020 anger regeringen att ett ställningstagande till försvarsberedningens förslag om anskaffning av ytterligare tio stridsflygplan Gripen 39 E, anskaffning av en tredje ny ubåt och anskaffning av precisionsbekämpningsförmåga med lång räckvidd behöver omhändertas . Mot bakgrund av bedömningen av förutsättningarna för materielinvesteringar i nästa försvarspolitiska inriktningsperiod enligt ovan, ska utredaren därför utifrån det aktuella säkerhetspolitiska läget, utifrån kraven på den operativa förmågan så som den beskrivs i inriktningspropositionen och utifrån tillgängligt ekonomiskt handlingsutrymme bedöma möjligheterna att anskaffa den materiel som föreslagits av försvarsberedningen. bedöma möjligheterna att även genomföra de övriga materielinvesteringar som i den försvarspolitiska inriktningspropositionen beskrivs som materiel som kan vara av stor betydelse för Försvarsmaktens samlade förmåga , exempelvis livstidsförlängning av korvett av Gävleklass till 2030, anskaffning av nya transportbåtar till hemvärnsförbanden, integration och anskaffning av lätt torped på , uppgradering eller omsättning av den fasta sensorkedjan och ny radioutrustning till hemvärnsförbanden, bedöma möjligheterna att från och med nästa inriktningsperiod omhänderta andra materielinvesteringar som berör kritiska om- sättnings-, nyanskaffnings- eller uppgraderingsbehov, föreslå hur materielförsörjningen från och med nästa inriktningsperiod kan prioriteras och effektiviseras, och därmed hur den operativa förmågan ska kunna utvecklas , med utgångspunkt från oförändrade ekonomiska ramar, bedöma hur det samlade materielbehovet bör omhändertas vid oförändrade ekonomiska ramar, redovisa de åtgärder som inte ryms inom oförändrade ekonomiska ramar i prioritetsordning, övergripande beskriva vilka konsekvenser som följer av de föreslagna materielprioriteringarna för Försvarsmaktens operativa förmåga, uppskatta kostnaderna för analyserade materielprojekt prisläge, övergripande bedöma behovet av, möjligheterna till och riskerna med internationellt samarbete inom de analyserade materielområdena. Utredaren ska övergripande bedöma konsekvenserna för de berörda myndigheterna och bedöma eventuella samhällsekonomiska konsekvenser av förslagen. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska hålla sig informerad om och beakta relevant arbete som pågår inom , både inom ramen för EU och internationella arbeten. Utredaren ska särskilt följa regeringens och myndigheternas arbete med införandet av ett nytt planeringssystem för försvarsmateriel. Utredaren ska beakta resultaten av översynen av logistik- och materielförsörjning till Försvarsmakten (utredning Fö 2015:01). Utredaren ska samverka med andra offentliga utredningar i de fall det är relevant. Vidare ska utredaren samverka med Försvarsmakten, och . Uppdraget ska redovisas . 2016 ska i huvudsak bestå av följande krigsförband. och informationssystemförband (FMTIS) Försvarsmaktens logistik (FMLOG) SOU 2018:7 Bilaga 2 Källa: Regeringsbeslut Fö2017/01283/MFI Uppdrag till Försvarsmakten avseende planering och förberedelser för myndighetens verksamhet för åren 2018–2020. I denna bilaga finns korta beskrivningar av vissa materielsystem och viss materiel som utredningen funnit skäl att förklara för att läsarna ska kunna få en övergripande bild av viss materiel som omnämnts i betänkandet. Bilagan ger bara korta beskrivningar och gör inte anspråk på att vara heltäckande. Olika variationer och delvis olika definitioner kan förekomma av begreppen i andra sammanhang och beskrivningarna nedan är till del förenklade. Amfibieförbanden ska kunna kontrollera kustområdena och verka mot fientlig trupp och fartyg. Det ställer speciella krav på materielsystemen; Exempelvis gör snabbgående stridsbåtar och svävare att förbandet är lättrörligt i skärgårdsområden. Stridsbåt 90H/HS omfattade ursprungligen 147 båtar som levererades i ett antal olika serier . En livstidsförlängning av de 29 stridsbåtar som har integrerat splitterskydd har skett och de slutleverades . Amfibiebataljonens robotgrupper är utrustade med en mindre sjömålsrobot (Rbs 17). Specialiserade fartyg som används som ledningsplattform och för transport av bl.a. förnödenheter och minor är också en del av amfibiesystemet. Ballistiska robotar accelererar i hög hastighet i uppskjutningsfasen och följer därefter en kastbana mot målet. Moderna ballistiska robotar (t.ex. det ryska Iskandersystemet) har förmåga att avvika något från den ballistiska banan med effekten att precisionen kan öka och att de blir mer svårbekämpade. Bojbåtarna är utrustade med hydrofonbojar för att kunna bidra till ubåtsjakt inomskärs. Sex bevakningsbåtar genomgår ombyggnation till bojbåtar och slutleveransen planeras till 2020. Eldhandvapen (handeldvapen) är en del av den s.k. mängdmaterielen. Automatkarbin 4 (AK4) har använts av Försvarsmakten sedan 1960- talet och är standardvapnet inom hemvärnet. är dock AK5 standardvapnet inom Försvarsmakten i övrigt. Det utvecklades efter en belgisk förlaga som modifierades för svenska förhållanden. Finkalibriga skjutvapen och ammunition har en kaliber som är mindre än . Fjärrstridsmedel är långräckviddiga vapensystem som är avsedda för att bekämpa motståndarens kritiska civila och militära infrastruktur på långa avstånd. Målsättningen är att reducera motståndarens försvarsförmåga och försvarsvilja utan att behöva genomföra en operation med egna förband på motståndarens territorium. Ett anfall kan komma med kort förvarning och kan vara svårt att försvara sig mot. Vid flygbaserna behövs bl.a. materiel som brandskydds- och räddningssystem, flygfälthållningssystem, flygbassäkerhetssystem, klargörings- och servicesystem samt lasthanteringssystem. Flera av de system som behövs bygger på hjulfordon (se lastbilar nedan). Försvarsmakten har tre olika helikoptersystem. Det europeiska samarbetet (internationellt kallad NH90) är ett av dem. har beställt nio markoperativa helikoptrar och nio som utrustas med sonar och taktisk radar för att användas vid ubåtsjakt. Enligt tidsplanen ska samtliga vara levererade till Försvarsmakten . (Ursprunglig tidpunkt för slutleverans var 2009.) Försvarsmakten har även 20 lätta helikoptrar varav 12 stycken finns i en markoperativ variant och 8 stycken som används för sjöoperativa uppgifter. Den senare har bl.a. bordningsutrustning och hydrofonbojar och kan tanka ombord på marinens kustkorvetter av Visbyklass. Femton exemplar av (Blackhawk) köptes in för att ersätta i . används för att transportera soldater och materiel. Systemet används även som stöd till polisen när de har behov av helikoptertransport och för medicinsk evakuering (så kallad Medevac) vid internationella insatser. Indirekt eld betyder att man skjuter mot mål som man inte själv ser från skjutplatsen. Indirekt eld skjuts från artilleriförband exempelvis med granatkastare och haubits. För att träffa ett mål med indirekt eld behövs en eldledare som ser målet och förmedlar koordinater till skytten. Under strid kan indirekt eld bl.a. slå ut ett fientligt förband eller tvinga en fiende att lämna ett område. Granatkastare kan vara bärbara eller monteras på fordon. Raketartilleri är ett indirekt vapensystem som skjuter iväg ostyrda raketer i en kastbana. Fördelarna med raketartilleri är huvudsakligenen lång räckvidd och att många raketer skjuts iväg så att målet träffas av en stor mängd stridsdelar på en och samma gång. Kryssningsrobotar är ett samlingsbegrepp för långräckviddiga, precisionsstyrda vapen med egen framdrivning. En kryssningsrobot avlossas på ett antal från målet från fordon, flygplan, fartyg eller ubåtar och navigerar därefter själv fram till målet genom anflygning på låg höjd för att undvika radar och luftvärn. Vapensystemet bär i regel en stor stridsdel och lämpar sig för att slå mot välförsvarade mål med högt värde, t ex flygbaser, viktig infrastruktur, ledningssystem och stabsplatser. Säker kommunikation och ledning av militära trupper ställer höga krav på bl.a. krypto-, och it-system, sambandssystem och informationshantering. Tekniken i ledningssystemet kallas ledningsstödsystem och omfattar bl.a. informationssystem och sambandssystem som möjliggör ledning av förbanden. Till sambandssystemen räknas bl.a. radiosystem. Stora delar av ledningssystemens tekniska delar behöver förnyas för att kunna möta de krav som det nationella försvaret ställer. Ledningsstödsystemen i förbanden bör vara robusta, användarvänliga, mobila, lätta och kräva minimalt med driftledning. Även ett robust fast telenät är en viktig del av ledningsstödsystemet. Luftvärnet kan med god uthållighet bekämpa flygplan, helikoptrar och andra luftfarkoster som kränker luftrummet. Ett luftvärnsförband kan ha till uppgift att skydda befolkningscentra, militära förband (t.ex. en brigad) och flygbaser från attacker från luften. Markbaserad bekämpning av luftmål kräver sensorer, ledningsstödsystem och bekämpningssystem som luftvärnsrobotar (robotluftvärn) eller luftvärnskanoner (kanonluftvärn). Robotsystem 70 (Rbs 70) är ett lätt, litet och snabbgrupperat robotsystem. Eldenhetens styrprincip bygger på att roboten följer en ledstråle som robotskytten riktar mot målet. Denna styrprincip gör det svårt att störa roboten i luften. Robotsystem 90 (Rbs 90) är en vidareutveckling av Rbs 70 med bl.a. större drivmotor, vilket ger längre räckvidd och en kraftigare stridsdel. rerades men är inte förbandssatt . En kvalificerad korträckviddig luftvärnsförmåga tillförs genom anskaffning av Rbs 98 (IRIS-T) med planerad driftsättning 2019. Robotsystem 97 (Hawk) ingår i luftvärnsbataljonerna. Robotarna har en räckvidd och är utrustade med en kraftig stridsdel om som kan utlösas vid direktträff eller på ett visst avstånd från målet. Patriot (amerikanskt) och Samp/T (franskitalienskt) och är exempel på två mer kvalificerade utländska luftvärnssystem med medellång räckvidd. Vidare utvecklar Iris-T till ett medelräckviddigt luftvärn som kallas Iris-T SLM (Surface Launched Medium Range). Meteor är en långräckviddig radarstyrd jaktrobot som integrerats på JAS 39C/D. Systemet samverkar bl.a. med flygplanets sensorer för att upptäcka och bekämpa fientligt flyg. Det nya vapensystemet ersätter radarjaktrobot 99 som beväpning vid stridsflygdivisionerna. Serieleveranser av robotsystemet genomförs . Fartygens huvuduppgift är att lokalisera och förstöra minor. Förutom den huvuduppgiften kan båtarna göra insatser med granater vid ubåtsjakt. De kan även lägga ut egna minor och fälla sjunkbomber. Fartygen i Kosterklass byggdes (som minjaktsfartyg typ Landsort) och modifierades . Mängdmateriel är exempelvis personlig utrustning och annan materiel som förekommer i stort antal i Försvarsmakten, bl.a. uniformssystem, kroppsskydd, hjälm och bärsystem, förläggnings- och förplägnadsmateriel, standardfordon, eldhandvapen, ammunition, maskeringsmateriel, sjukvårdsmateriel och standardfordon. Standardfordon kan vara både lätta och tunga fordon, såväl terränggående som vanliga vägfordon. Obemannade system används både i luften (Unmanned Aerial Vehicle, UAV eller , RPAS), på marken (Unmanned Ground Vehicle, UGV) på vattenytan (Autonomous Surface Vehicle, ASV) eller under vattenytan (Autonomous Underwater Vehicle, AUV). Användningsområdena är exempelvis minröjning, spaning, övervakning, störsändning och vapeninsats. Systemen har utvecklats mycket inte minst när det gäller obemannade flygfarkoster. Systemen kan ha olika grad av autonomi. Vapensystem som har till huvuduppgift att bekämpa bepansrade mål som t.ex. stridsvagnar och stridsfordon. Flygvapnet har två radarspanings- och ledningsflygplan (ASC890 även kallat Erieye). Dessa luftburna sensorer har en stor radarantenn monterad på flygplanskroppens ovansida. Med hjälp av den kan en lägesbild skapas. Lägesbilden kan delas till andra enheter som flygplan, fartyg, stridsledningscentraler, luftvärn eller staber. Den inhämtade informationen delas med andra förband genom Länk 16 som är ett slags trådlöst nätverk. Flygplanets viktigaste sensor är en radar med elektroniskt fasstyrd antenn som kan upp- täcka mål på mycket större avstånd än vad en markbaserad station kan göra. Tillgänglighet skapas bl.a. genom att åtgärda reparationsbehov. Re- servdelar krävs för att byta ut sådant som gått sönder och utbytesenheter används för att ersätta en del som man tagit ut ur materielsystemet för reparation. Genom utbytesenheter kan en plattform fortsätta att vara tillgänglig och användas med t.ex. en utbytesmotor under reparation av den trasiga motorn. (Reservdelar och utbytesenheter benämns tillsammans reservmateriel.) En del av ledningsstödsystemen utgörs av sambandssystem. Med sambandssystem avses både teknik och metoder och den personal som krävs för att säkerställa informationsöverföring mellan geografiskt utspridda aktörer. Ett sambandssystem inkluderar utrustningar som t.ex. telefoner och radiosystem. Sensorer är tekniska anordningar som kan fånga upp information om var föremål befinner sig. Det kan röra sig om till exempel fientliga flygplan, fartyg eller raketer. De kan delas in i två huvudtyper. De passiva sänder inte ut någon egen signal utan består bara av mottagare. Objektet upptäcks genom att det avger en signal som kan upptäckas (ljud, värme, ljus, vibrationer, lukt etc.).