sou · H5B367 · 2018-01-01 00:00:00 — Förutom den operativa överlappningen finns det också ett antagande att det finns likheter mellan våldsbejakande extremism och gäng när det kom- mer till mekanismer för inträde och utträde i dessa miljöer (, 2016). Andra menar att politiska rörelser som terrororganisationer använder religion och ideologi som medel för rekrytering och Napo- leoni (2003) uppger att det ekonomiska motivet ofta är den primära drivkraften i en stor andel av den brottslighet som terrororganisa- tioner utför. En eventuell symbios mellan olika destruktiva krafter kan skapa en växelverkan och fusion av sociala risker som kan resultera i om- fattande och oförutsedda risker för samhället. Men trots omfattande samhällsinsatser (se inledningskapitlet) på dessa riskområden råder det fortfarande brist på empiriska studier som studerar organiser- ingen av, och dynamiken mellan, miljöerna (, , 2015; Makarenko, 2004; , 2011). Det har föreslagits att förutom behovet av att studera överlappningen kan man dra nytta av tidigare forskning från olika antagonistiska miljöer och därigenom snabbare kunna föreslå policyrekommendationer för mer träffsäkra förebyggande åtgärder. Ett sådant konkret område är exempelvis hur forskning om våldsbejakande extremism, som är ett relativt ungt forskningsområde, kan dra nytta av forskning om krimi- nella gäng som har en sekellång historia (Decker & Pyrooz, 2015). Organiserad antagonism: … Möjligheterna att förebygga och begränsa våldsbejakande extre- mism förutsätter därför kunskap om orsakerna till varför individer söker sig till dessa miljöer likväl hur sådana miljöer uppstår, upp- rätthålls och verkar. I det här kapitlet avser vi att diskutera överlapp- ningen mellan våldsbejakande extremism och organiserad brottslighet utifrån den befintliga forskningen. Det är viktigt att understryka att viinte hävdar att kopplingen mellan organiserad brottslighet och våldsbejakande grupper har ett linjärt samband och syftet med kapit- let är inte att underordna religiösa och politiska dimensioner av extre- mism. Vi gör heller inte anspråk på att kapitlet skulle vara en hel- täckande systematisk litteraturöversikt. Det bör snarare ses som ett försök att ringa in de centrala forskningsområdena om överlappning mellan våldsbejakande och organiserad brottslighet. Vi är även med- vetna om den begreppsdiskussion som omgärdar organiserad brotts- lighet och våldsbejakande extremism. Eftersom Nationella samord- naren mot våldsbejakande extremism är uppdragsgivaren av detta antologibidrag kommer vi i det här bidraget att använda oss av be- nämningar och definitioner som Nationella samordnaren stipulerat och som i sin tur bottnar bland annat i Säkerhetspolisens definitioner. Överlappningen mellan organiserad brottslighet och extremism kan delas in i ett antal dimensioner (se t.ex., & , 2016; ICRS, 2016; Oftedal, 2015). Överlappningen mellan dessa miljöer är både mångfacetterad och dynamisk, dels kan det handla om att indi- vider träder in en våldsbejakande miljö för att lindra sitt dåliga sam- vete för tidigare kriminella handlingar. Dels kan individer begå icke- politiskt motiverade brott men rationalisera sin kriminella handling genom ett ideologiskt ställningstagande. En överlappning kan också handla om att man använder sig av operativa kunskaper från krimi- nella grupperingar och individer som ingår i sådana för att komma åt brottsverktyg som vapen, droger eller för att förfina sina anti-poli- siära aktiviteter. Överlappningen mellan olika miljöer kan vara av ekonomisk karaktär där exempelvis ekonomisk brottslighet används för att finansiera terrorverksamhet. Icke-intentionell överlappning kan också äga rum genom en gemensam fängelsevistelse för individer ur olika miljöer. Fängelsemiljön lämpar sig nämligen väl som en gro- Organiserad antagonism: … grund för radikalisering där personer som upplever ilska och frustra- tion kan ha en högre mottaglighet för våldsbejakande politiska bud- skap. Fängelsemiljön erbjuder också en arena för interaktion och socialisering där extrema budskap kan frodas. I fängelsemiljön är de intagna avskilda från den grupp av prosociala individer som de van- ligtvis interagerar med, som till exempel familjemedlemmar, vilket kan öka deras sårbarhet och mottaglighet för våldsbejakande extre- mism. När vi studerar tidigare forskning och våra egna fallstudier om eventuell överlappning mellan organiserad brottslighet och vålds- bejakande extremism i framträder ovan nämnda dimensioner även i en svensk kontext. Förutom en ekonomisk och operativ över- lappning, en gemensam överlappande antisocial karriär, har dessa miljöer också haft en märkbar negativ utveckling, parallellt, i form av antal av aktiviteter. Dessa miljöer dras också av en liknande begreppsförvirring som hämmar både forskning och förebyggande arbete. Vi är medvetna om att varje antagonistisk grupp har säregna egenskaper som förmodligen behöver adresseras av skräddarsydda förebyggande åtgärder (se t.ex. Rostami & Mondani, 2017) som det finns gemensamma drag mellan olika antagonistiska miljöer som behöver studeras och diskuteras. Det är endast genom ökad empirisk förståelse av de olika dimensioner av antagonism som vi kan stärka samhällets förebyggande förmåga. Nedan kommer vi att disku- tera dimensionerna av överlappningen mellan organiserad brottslighet och våldsbejakande extremism utifrån den forskning som finns på området och som ibland brukar benämnas som ”crime-terror nexus”. Negativ utveckling och gemensam begreppsförvirring De fenomen som i litteraturen beskrivs som våldsbejakande extre- mism och organiserad brottslighet har haft en märkbar negativ ut- veckling . rapporterar exempelvis att 2016 dokumenterades 3064 aktiviteter i vit makt- miljön vilket är det högsta antalet aktiviteter sedan inledde sin årliga sammanställning 2008.1 Liknande resultat kommer från Natio- nella samordnaren mot våldsbejakande extremism som rapporterar skriver att de dokumenterade 3064 aktiviteter i den ”rasideologiska miljön”. Hämtad rekordar_7354.html Organiserad antagonism: … att våldsbejakande extremism förekommer i av kommuner (Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism, 2017). Vidare rapporterar Säkerhetspolisen att ungefär 300 personer har rest från för att ansluta sig till våldsbejakande islamistiska grupperingar i och , och drygt 140 personer av dessa 300 har återvänt till . bedömer den europeiska polisorganisationen att hotet från återvän- dare är en av de största utmaningarna för att upprätthålla inre säkerhet (Europol, 2016a) och Nationellt centrum för terrorhot- bedömning (NCT) bedömer att det främsta terrorhotet mot kommer från våldsfrämjande sunnitiska islamister, den kategorin som dessa återvändare tillhör (NCT, 2017). Svenska medborgare, från andra extremistiska och kriminella miljöer, har även anslutit sig till konfliktzoner i och till kurdiska, assyriska och shiitiska mili- ser i och . För att hitta motsvarande totala antal frivilliga konfliktresenärer från måste vi blicka tillbaka till spanska in- bördeskriget och (se t.ex. , 1996; Gyllen- haal & , 2004). I takt med en ökad aktivitet inom extremistiska miljöer kan en ökning av social oro identifieras. Exempelvis har antalet bilbränder legat stabilt på cirka 3500 men andelen bilbränder som bedöms vara anlagda har ökat från 2015 (MSB, 2016). Detsamma gäller utvecklingen av skjutvapen- våldet med stora ökningar i risken att skjutas till döds eller till skada i gruppen män (, Rostami, Mondani & , 2017). inträffade sammanlagt 1 255 skjut- ningar och 55 attacker med detonerade handgranater i , och vilka resulterade i över 100 dödsoffer och 440 skadade (, Gerell, Rostami & , 2017). Det grova våldet verkar vara cementerat och koncentrerat till ett antal socialt utsatta områden i och kring tre storstäder och har ett åter- kommande mönster och plats (, 2015; , Rostami, Gerell & , 2017). Organiserad brottslighet och våldsbejakande extremism delar, förutom en negativ utveckling, också en liknande begreppsförvirring, det vill säga hur dessa fenomen ska definieras och avgränsas. Hadley (2009:367) menar att det inte är en överdrift att påstå att det finns lika många definitioner av terrorism i litteraturen som det finns terrorattacker och flera forskare har påpekat att begreppet våldsbejak- Organiserad antagonism: … ande extremism är vagt definierat och lätt sammanblandas med terrorism vilket resulterar i en begreppsförvirring (Striegher, 2015:76; m.fl., 2011:9). Det svenska begreppet, våldsbejakande extremism är en översättning av ”violent extremism” och är kanske än mer problematiskt eftersom det till skillnad från den engelska definitionen inkluderar inte bara våldet utan även själva bejakandet av våld. Svenska myndigheter, såsom Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism, har valt att begränsa begreppets vaghet genom ett tydligare fokus på elementet våld och avgränsa defini- tionen till ”rörelser, ideologier eller miljöer som inte accepterar en demokratisk samhällsordning och som främjar våld för att uppnå ett ideologiskt mål”. Men ett begrepp som inte speglar sin definition riskerar att inte uppfylla definitionens syfte. (2013) inkluderar ”systemhotande och organiserad brottslighet”, och ”extrema vålds- bejakande politiska och religiösa grupperingar” inom ramen för sociala risker (, 2013:73–75). Föregångaren till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), Krisberedskapsmyndig- heten (KBM), abstraherar avsiktligt illvilliga och illegala hot som utgår från terrorister, irreguljära förband och organiserad brottslighet som antagonistiska hot (, , 2015:5). Vad organiserad brottslighet är och hur den ska definieras är en av de mest centrala frågorna inom forskningsfältet (Rostami, 2016) och finns det närmare 200 definitioner av organiserad brottslighet (, 2017). Några definitioner är strikt avgränsade och riktar in sig på ett fåtal element såsom att brottsligheten som bedrivs ska syfta till ”ekonomisk ”. Andra begrepp är mer omfattande och inkluderar exempelvis politisk motiverad brottslighet såsom extre- mism (för en mer ingående redogörelse se Finckenauer, 2005). Den vetenskapliga kritiken mot begreppsförvirringen av organiserad brottslighet är omfattande. (1998:336) anser exempelvis att EU:s definition – som är en av de mest centrala policydefinitionerna och som bland annat används av medlemsstaters polismyndigheter – är så vid att den täcker in allt från italienska brottssyndikat till inbrotts- tjuvar som tillsammans driver en fönsterputsfirma och ägnar sig åt diverse brott. Rostami (2016:57) menar att organiserad brottslighet är en abstraktion av en uppsättning diffusa begrepp, såsom ”maffia”, ”gäng” och ”kriminella nätverk”. Dessa är i sin tur överlappande abstraktioner, av andra former av brott som huvudsakligen begås i grupp, av ett generiskt begrepp, som i sin tur bygger på underligg- Organiserad antagonism: … ande diffusa termer som har gett upphov till en otydlighet vilket hämmar både förståelse av kriminella samarbeten och bekämpningen av sådana. Flyghed (2002; 2016) menar att i användandet av begrepp som organiserad brottslighet, terrorism och våldsbejakande extre- mism går det att skönja en godtycklighet i begreppshanteringen. Exempelvis menar att denna godtycklighet kan ses i använ- dandet av begreppet våldsbejakande extremism där ”ett brett spekt- rum av grupper med högst skiftande agenda, från civila olydnad- grupperingar till direkt våldsinriktade” jämställs (Flyghed, 2016:25). Generiska och otydliga definitioner kan leda till en överdriven social kontroll som i sin tur riskerar att leda till urholkning av mänskliga fri- och rättigheter, i synnerhet när användningen av dess begrepp tende- rar att riktas mot marginaliserade grupper (Flyghed, 2002). Begreppsförvirringen har många dimensioner och det råder en konsensus bland forskare och praktiker om vikten av korrekt pro- blemidentifiering av individer, grupper och fenomen och att olika typer av problem kräver olika typer av åtgärder (, 1990; , 2006; Rostami, 2016). Utan en korrekt problem- identifiering kan insatser i bästa fall bli verkningslösa och i sämsta fall vara kontraproduktiva. När överlappningen mellan olika antago- nistiska miljöer diskuteras är det därför viktigt att tydliggöra vilken konceptuell utgångspunkt som resonemanget utgår ifrån. Om man utgår ifrån att organiserad brottslighet även kan inkludera politiskt motiverade brott finns det inget större behov av att diskutera över- lappningen mellan miljöer då olika miljöer anses vara sammanvävda och tillhöra samma abstraktion. (2014) och Rostami (2012; 2016) menar att samhället måste utgå från ett holistiskt förhållnings- sätt när vi ska förebygga att kriminella nätverk, gäng och organiserad brottslighet etablerar sig. En framgångsrik förståelse av fenomenet behöver fokusera på att studera varje enskilt problemområde för sig. Varje grupp, organisation, har säregna egenskaper och olika grader av organisering som behöver identifieras för att kunna förebyggas. De- finitioner och diffusa begrepp riskerar snarare förminska vårt synfält och begränsa utvecklingen av nya frågeställningar (, 1992). Begreppsförvirring kan hindra samverkan mellan aktörer i det före- byggande arbetet. För att motverka konsekvenserna av begreppsförvirring, skapa bättre förutsättningar för att allokera resurser för att studera och förebygga våldsbejakande extremism och organiserad brottslighet Organiserad antagonism: … föreslår vi att man i stället för att skapa avgränsningar försöker fånga organiseringsprocesser och dynamiken av antagonistiska risker, hot och aktioner under en och samma övergripande abstraktion, exem- pelvis som organiserad antagonism eller som sociala risker, i stället för begränsade definitioner med svåra gränsdragningar. Detta skapar förutsättningar att studera problemområden på en lägre ontologisk nivå och kan underlätta för mångvetenskapliga och tvärinstitutionella forskningsprojekt. Den överlappande antisociala karriären Inom forskningen om våldsbejakande extremism och organiserad brottslighet kan vi finna en rad typologier över drivkrafter och vägar in i dessa miljöer. (2011) konstruerar utifrån tidigare forsk- ning fyra grundkaraktärer inom vit makt-miljön som han benämner som; a) äventyraren, b) den ideologiske aktivisten, c) den socialt frustrerade och marginaliserade ungdomen, och d) driftaren. Säker- hetspolisen (2008) och (Brå & Säkerhets- polisen, 2009) har konstruerat liknande typologi in i våldsam politisk extremism som de benämner; a) utagerarens väg, b) grubblarens väg, c)familjens väg, och d) kontaktsökarens väg. Nesser (2006; 2012; 2016) föreslår en liknande typologi över grundkaraktärer som ingår i islamistiska terrorceller i som han benämner; a) entrepre- nörer, b) skyddslingar, c) missanpassade, och d) sökare. Rostami, Leinfelt och Brotherton (2012) studerar gängmedlemskap i syfte att identifiera drivkrafterna till gängmedlemskap och ledarskap. Helt skilt från typologierna från extremismforskning konstruerar de en typologi över drivkrafter för gängledarskap som de benämner som; a)entreprenören, b) realisten, c) profeten, och d) samhällets offer. En förenkling av samtliga ovannämnda typologier är att de gemensamt beskriver miljöer som inrymmer personer som är karismatiska, passionerade, hängivna och som söker status och respekt från sin omgivning. De beskriver också miljöer som inrymmer personer med misslyckade sociala relationer och trassliga bakgrunder som haft en låg tröskel för att dras in i extremism och gäng, men även miljöer som inrymmer personer som av intellektuella och rationella skäl valt destruktiva grupper och en antisocial karriär. Typologierna är delvis kritiserade för att de påminner om profiler och förenklar komplexa Organiserad antagonism: … processer som varken är binära eller linjära (, 2006; Borum & , 2016; , 2016). och (2006) beskriver exempelvis svårigheterna att på förhand skilja ut terrorister från andra individer eftersom många av de som begår terrorbrott liknar vanliga människor som kan antas göra meningsfulla och ratio- nella val med utgångspunkt i den kontext de befinner sig i. Ranstorp, och (2015) har liknande implicit kritik och menar att: ”Precis som att orsakerna till brott inte kan förklaras av enskilda isolerade faktorer kan inte heller orsakerna till våldsbejak- ande extremism och terrorism förklaras på ett endimensionellt sätt”. Författarna konstaterar att ”det finns inte heller någon enskild veten- skaplig framställt profil – utan snarare ett antal olika profiler och vägar in i våldsbejakande extremism” (Ranstorp, , 2015:14). Det tycks också som att dess typologier målar upp liknande grundkaraktäristik som (1968) typologi över avvikande be- teende. (2016) menar exempelvis att man kan använda klassiska kriminologiska teorier för att förstå våldsbejakande extre- mism och strainteori är ett exempel som lyfts fram. (1968) diskuterar bland annat antal strategier som en individ kan använda för att undvika att uppleva strain som (2016) för- klarar som en form av frustration orsakad av att de inte lyckats, eller inte blivit tillåten att lyckas att integrera sig i det etablerade samhället. Individen kan ägna sig åt brottslighet som en strategi för att uppnå de i samhället etablerade målen såsom rikedom och status. Individen kan retirera och dra sig undan från det etablerade samhället genom att exempelvis ägna sig åt substansberoende eller söka gemenskap i ett alternativa isolerade subsamhällen som exempelvis sekter. Individen kan också inta en rebellisk hållning till samhället och dess etablerade mål genom exempelvis politisk och religiös aktivism (, 2016). Sammantaget lyser studier som studerar mekanismer för inträde, upprätthållande och upphörande av antisociala processer inom vålds- bejakande miljöer med sin frånvaro, i synnerhet utifrån en svensk kontext. Det är anmärkningsvärt att det i skrivande stund endast finns en referentgranskad vetenskaplig publikation (, 2016) om de svenskar som anslutit sig till utländska terrororganisationer, trots det hot de anses utgöra mot inre säkerhet. Den första studien på den registrerade populationen av svenska konfliktrese- närer till och publicerade först efter att proble- matiken uppmärksammats. Studien är ett välbehövligt tillskott och Organiserad antagonism: … behöver kompletteras med relationsdata och populationens tidigare brottslighet (, 2017). Det finns andra kvalitativa djupdykningar om individer som begått rasideologiskt motiverade dåd och andra ensamagerande politiskt motiverade dåd (t.ex., , 2015; Lööw, Grundberg, 2017). Det har också genomförts omfattande journalis- tiska kartläggningar av extremistiska miljöer i (, 2010; 2012; 2016). Mer omfattande registerstudier saknas dock, och dessa är nödvändiga att få till för att vi ska kunna komplettera den kvalitativa forskningen på området och bättre förstå komplexa pro- cesser och mekanismer – i synnerhet när dessa miljöer tenderar att vara dynamiska och föränderliga (se Chermak & Gruenewald, 2015; Rostami & Mondani, 2017). När det gäller forskning om organiserad brottslighet i är forskningen lika begränsad. Vi föreslår därför större programsatsningar för forskning som kombinerar kvantitativa registerstudier med teoretiska ansatser för att bättre kunna förstå uppkomsten, upprätthållandet, överlappningen och bekämpandet av våldsbejakande extremism, organiserad brottslighet samt andra anta- gonistiska hot. Den ekonomiska och operativa överlappningen När den ekonomiska och operativa överlappningen mellan organise- rad brottslighet och extremism behandlas i litteraturen handlar reso- nemangen ofta om hur terrororganisationer bedriver traditionell brottslighet för att finansiera sin politiska och subversiva verksamhet (Beers & , 2002; Makarenko, 2004; , 2004; &Picarelli, 2005; , 2007; , 2014). Det kan exempelvis handla om det terrorstämplade Kurdiska () där och (2007) visar hur PKK finansierar sin verksamhet genom droghandel, människosmuggling, utpressning och penningtvätt och uppfyller såväl kriterierna för FN:s definition av terrororganisation som kriterierna för organiserad brottslighet. Liknande koppling till organiserad brottslighet kan göras för ett stort antal terrorstämplade organisationer såsom , FARC, ETA med flera (Beers & , 2002). Napoleoni (2003; 2016) argumenterar för att symbiosen mellan organiserad brottslighet och terrorism, som hon bland annat be- Organiserad antagonism: … skriver som ”kriminell jihadism”, är ett fenomen som växt fram . Hon menar till och med att terrororganisationer använder religion och ideologi som medel för rekrytering och att det ekonomiska motivet i själva verket är den primära drivkraften för organisationernas aktiviteter och brottslighet. Dishman (2001) argumenterar för att några av dagens terroristgrupper har förvand- lats till transnationella brottsorganisationer som egentligen är mer intresserade av vinst än politik. Makarenko (2004) menar att och framåt har organiserad brottslighet och terrorism vävts samman och utvecklats till hybrida organisationer där krimi- nella och terrorgrupper lärt sig av varandra och anpassat sig till varandras framgångar och misslyckanden. Makarenko argumenterar vidare för att denna symbios skapar nya utmaningar för samhället och brottsbekämpande myndigheter. I syfte att möta utmaningarna behöver därför överlappningen mellan miljöerna studeras vidare och det traditionella brottsförebyggande arbetet och behöver kon- vergera med kontra-terrorismen. Det är viktigt att understryka att det finns få studier som syste- matiskt har undersökt terrorismens finansiering. Ett undantag är studie som undersökt 40 terrorattacker genomförda av den islamistiska miljön . Studien visar att av terrorattackerna är helt eller delvis finansierade genom traditionell brottslighet, framför allt genom bedrägeri och bidrags- brott och att fått direkt ekonomiskt stöd av en terrororganisation såsom eller IS (Oftedal, 2014). Gällande den svenska extremistiska miljön rapporterar , och (2017) att det förekommit åtta ärenden där de misstänkta eller personer i deras omedelbara om- givning har haft kopplingar till en radikaliserad miljö. De skriver ock- så att uppger ”att det förekommer direkta kopplingar mellan den radikaliserade miljön och grov organiserad brottslighet, dels genom personliga kontakter, dels genom att brotts- upplägg kopieras” (, Ranstorp & , 2017:18). Överlapp- ningen mellan de svenska konfliktresenärerna och ekonomisk brotts- lighet bekräftas också av en genomgång av och (2017) som menar att det finns svenskar som anslutit sig till terror- organisationen och varit involverade i grov ekonomisk brottslighet innan avresa. Den andra aspekten av eventuell operativ överlappning mellan miljöerna är den individuella nexusen mellan miljöerna. Organiserad antagonism: … vill säga hur individen utträder från en miljö (exempelvis gäng) för att träda in i en annan miljö (exempelvis extremism), för att slutligen falla tillbaka till ursprungsmiljön eller annan liknande miljö. Den ekonomiska och operativa överlappningen är något mer utforskad, i synnerhet när det kommer till tidigare kriminell aktivitet innan upptäckt inträde i extremism (se tabell 4.1). Exempelvis visar Weenink (2015) att av 140 holländska konfliktresenärer till (inkluderat försök att resa) hade krimi- nell bakgrund och var dömda för olika typer av brott innan avresa. (2016) sammanfattar de tyska brottsbekämpande myndig- heternas kartläggning av 667 tyska konfliktresenärer till och Organiserad antagonism: … vilken visar att: var kvinnor och två tredjedelar av totalpopulationen hade varit under brottsutredning innan avresan. Av dessa hade åtalats eller dömts för olika typer av brott. Våldsbrott (), egendomsbrott () och narko- tikabrott () var de brottskategorier som var mest före- kommande.