sou · H6B383 · 2018-12-11 00:00:00 — Genomgången utbildning, inklusive handledd praktik, utgör till- sammans med möjligheter till validering en avgörande och nöd- vändig grund för att säkra sektorns behov av professionella tolkar. Stabil bas erfordras i språk, terminologi, etik, tolkstrategier och tolkteknik med tillräcklig tid för reflektion och erfarenhetsutbyte. Självstudier och ensamarbete som tolk ger inte med automatik rätt förutsättningar. Folkbildningens grundutbildning är tidsmässigt begränsad men kan ändå utgöra en värdefull grund för att senare söka sig till högskolans utbildning med sikte på auktorisation. ser sammanfattningsvis behov av att påtagligt öka volymen utbildade/validerade tolkar i talade språk men också att renodla utbudet av offentligfinansierad utbildning till färre utbild- ningsvägar än . Utredningen ser ett fortsatt långsiktigt behov av högskoleutbildning för tolkar med en tydligt planerad väg mot auktorisation, men gör också bedömningen att den väl inarbetade sammanhållna grundutbildning inom folkbildningen kan utvecklas och förstärkas för att bidra till den volym som erfordras under kom- mande femårsperiod. Sammantaget bör cirka 1 500 nya utbildnings- platser tillföras till dessa två utbildningsvägar, med en betoning på högskolan. Det förutsätter ytterligare resurser men bedöms också som möjligt och rimligt med den infrastruktur som finns och kan utvecklas.153 6.8.2Praktiskt handledda moment i all tolkutbildning Tolkbranschens företrädare efterlyser handledd praktik som ett inslag i en framtida kvalificerad tolkutbildning. Det är ett gängse synsätt även inom andra kvalificerade yrkesområden och uttrycks på olika sätt inom gymnasieskola, högskola och yrkeshögskola (t.ex. arbetsplatsförlagt lärande (APL), verksamhetsförlagd utbildning (VFU), respektive lärande i arbete (). Förhållandet gäller inte minst andra skyddade yrkestitlar där auktorisation, certifiering eller legitimation anger uppnådd behörighetsnivå. före- slår därför att handledda praktiska moment och kontakt med tolkars arbetsmarknad genomgående ges ökat utrymme i kurs- och studie- planer inom framtida tolkutbildningar. Sådana praktiska moment förbereds också eller är i vissa fall redan tillgängliga, t.ex. inom högskolans utbildningsutbud för tolkar, liksom inom försöksverk- samheten inom och i arbetsmarknadsutbildningar. Studenternas handledda praktik måste inte enbart knytas till yrkesverksamma tolkar, väl så viktigt är att studenterna får möjlighet att vistas och inskolas i relevanta yrkesmiljöer och arbetssätt vid myndigheter och förvaltningar där flerspråkighet utgör ett naturligt inslag. Offentlig sektor bör aktivt medverka då det gäller att ställa praktikplatser eller praktikmiljöer för tolkar till förfogande. Praktik bör göras vid den typ av arbetsplatser som nyttjar tolkar i verk- samheten. Det gäller särskilt de statliga myndigheter som är stora användare av tolktjänster, och vilkas verksamhet är beroende av att det finns auktoriserade och utbildade tolkar att tillgå. Det kan ses som ett led i arbetet att säkra en långsiktigt bättre kvalitet på utförda tjänster. Åtgärden är långsiktigt kostnadseffektiv för de offentliga verksamheterna och kan inte enkelt mötas med andra typer av åtgärder. För högskolans och andra anordnares del kan kostnads- ersättning till myndigheterna inte självklart påräknas, som för vissa andra typer av utbildningspraktik, t.ex. inom vårdområdet. 153Underlag till utredningen från TÖI, och folkbildningen, september– . av praktik bör ses som en möjlighet att uppnå ökad kvalitets- säkring av de tolkar som sektorn förutsätter. behöver omsorg läggas på de formella aspekter som gör utformningen av praktik möjlig och ändamålsenlig. Det gäller t.ex. hantering av sekre- tess och tillträde till sådana miljöer som kan kvalificera utbildningen och ge studenterna nödvändiga erfarenheter av hur tolktjänster kan och bör utövas. De praktikinslag som föreslås kan ytterligare förstärkas till sitt innehåll genom den höjning av beställarkompetensen för offentliga tolktjänster som utredningen föreslår. Förslaget om insatser för höjd beställarkompetens behandlas närmare i kapitel 9. 6.8.3Generella utbildningsinsatser i mindre frekventa språk Utredningen föreslår att stat och offentlig sektor i huvudsak ska nyttja tjänster från tolkar som är auktoriserade och har godkänd ut- bildning eller vars kunskaper blivit validerade till motsvarande nivå. Det bör inte längre vara möjligt att arbeta som tolk inom offentlig sektor utan vare sig utbildning eller auktorisation, om inte särskilda skäl föreligger. Det ställer också krav på tillgängliga utbild- ningsinsatser av mer generellt slag för dem som inte kan antas till dagens reguljära utbildningar. Sådana utbildningsmöjligheter behö- ver tillskapas för tolkar med språk där utbildning och auktorisation f.n. inte låter sig anordnas. Bakgrunden är främst de svårigheter som kan finnas att anskaffa kvalificerade språkbedömare och examina- torer i vissa för nya eller mindre frekventa språk. Bristande intresse och svårigheter att attrahera sökande kan vidare innebära svårigheter att skapa tillräckligt stora språkgrupper inför planerad utbildning. Den typ av ny utbildning som avses kan av naturliga skäl inte främst fördjupa färdigheter i det aktuella tolkspråket, men kan om- fatta professionskunskap, generell terminologisk kunskap, praktik, realiakunskaper, teknik, etik och god tolksed samt tillgodose beho- ven av diskussion och reflektion inför tolkyrket. Utredningens för- slag om ytterligare utbildningsplatser inom högskola och folkbild- ning förutsätter också en sådan utveckling av kurser för deltagare med mindre frekventa tolkspråk. 6.8.4Vidgad nyttjanderätt för bidragsmedel förslag om ett bredare utbud av utbildnings- insatser inom folkbildningen ställer också krav på vidgad nyttjande- rätt för statliga bidragsmedel. Det gäller t.ex. möjligheterna att inom folkbildningen kunna utveckla kurser för tolklärare, vilket betonas i utredningens förslag om ändringar i bidragsförordningen. Myndig- heten för ska vid sin fördelning av bidragsmedel bland annat beakta behoven av tolklärarutbildning.154 Utredningen föreslår också att begreppet kontakttolk utmönst- ras ur bidragsförordningen till förmån för det bredare begreppet tolk, vilket öppnar för olika typer av fortbildning och fördjupning vid sidan av den sammanhållna grundutbildningen. MYH har i slutskedet av utredningsarbetet pekat på behov av en mer övergripande översyn av den aktuella bidragsförordningen. Utredningen ser för sin del att de justeringar som föreslås öppnar för ökad handlingsfrihet på ett för tolkutbildningarna positivt sätt. 6.8.5Koppling mellan utbildning och auktorisation Kopplingen mellan högskoleutbildning och auktorisation behöver utvecklas och formaliseras. Det innebär i viss mening en återgång till förhållanden som påminner om tidigare auktorisationssystem, då genomgången högskoleutbildning till tolk och ett godkänt muntligt slutprov i enlighet med Kammarkollegiets riktlinjer bedömdes mot- svara kunskapsprovet för auktorisation. Högskolans utbildning behöver byggas ut innehållsligt, förlängas och formaliseras i en yrkesexamen. Det krävs även en geografisk och kapacitetsmässig breddning av högskolans tolkutbildningar. Ytterligare lärosäten bör vid sidan av kunna söka tillstånd att utfärda tolkexamen. Det kan ske i samverkan med TÖI, med dess omfat- tande erfarenhet och kompetens inom området. Av särskilt intresse blir då möjligheter att bättre tillvarata förutsättningar för tolk- utbildning i nationella minoritetsspråk. Utbildningsvägar bör därför utvecklas vid lärosäten i såväl södra som norra delen av landet. En sådan utveckling minskar de geografiska barriärerna för studenter intresserade av tolkyrket och ökar förutsättningarna att intressera lämpliga sökanden. 154Se utredningens förslag i avsnitt 1.8. Också en framtida utbildning till tolk utanför universitets- och högskolesystemet ska i ökad utsträckning inriktas mot de krav som ställs i auktorisationsprocessen. Offentligt finansierad tolkutbild- ning ska som sitt främsta mål ange möjlighet att i en förlängning auktoriseras som tolk. En förbättrad koppling mellan utbildning och auktorisation inne- bär ökade krav på utbildningsanordnare men ökar också intresset att söka sig till utbildning. Möjligheterna ökar för myndigheter och större användare av tolktjänster att upprätthålla en dialog kring framtida behov. Det förenklar samhällets möjligheter att reglera till- gången på auktoriserade tolkar på lämpligt sätt och innebär en tyd- ligare uppdelning av olika roller i systemet. 7Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation 7.1Grundläggande problem och utmaningar En rad förhållanden krävs enligt utredningens direktiv för att till- godose samhällets samlade behov av tolktjänster, bland annat effek- tivt organiserad kvalitetssäkring. Skilda utbildningsformer arbetar på olika sätt med kvalitetssäkring, examination och validering. Bran- scher och yrkesområden har också utvecklat metoder för kvalitets- granskning och bedömning. Inom tolktjänstområdet har auktorisa- tionsprocessen vid Kammarkollegiet tillmätts ett högt värde som kvalitetsmätare. Inom högskoleutbildning finns nationellt och internationellt väl utvecklade metoder för att bedöma kvalitet, som används i verksam- heten och av tillsynsorgan. Det omfattar även de tolkutbildningar som ges inom högskolan. Inom utfärdas examens- och utbildningsbevis av en ledningsgrupp hos utbildningsanordna- ren.1 Det kommer även att gälla de tolkutbildningar som ska ges inom den beslutade försöksverksamheten. Folkhögskolor och stu- dieförbund har andra traditioner och har också utvecklat egna krite- rier för godkännande. Det gäller även de tolkutbildningar som ges inom folkbildningen. Där kan kunskap och kompetens valide- ras mot den sammanhållna grundutbildningen till kontakttolk. Pro- cessen bedöms dock av Myndigheten för som tids- krävande och underutnyttjad och det kan därför finnas behov av att utveckla former för en mer effektiv sådan process.2 14 kap. 2 och 4 §§ förordningen (2009:130) om . 2MYH, underlag till utredningen, . Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation Merparten av dagens verksamma tolkar saknar formell utbildning till tolk och därmed också fastställd kompetensnivå. Information saknas vidare om antalet verksamma tolkar samt relationen mellan deras reella kompetensnivå och de uppdrag de utför. Sådan kunskap behövs bland annat för dimensionering av utbildningar och då upp- handlande aktörer ska utvärdera beställda tolktjänster.3 Utredningen ska enligt direktiven därför •analysera hur dagens system med auktorisation och kompetens- bedömning av tolkar fungerar och föreslå åtgärder för tydligare bedömning genom exempelvis auktorisation och certifiering, •analysera befintliga insatser för validering, hur de kan göras mer effektiva och vid behov föreslå åtgärder, •föreslå benämningar för tolkar på olika kompetensnivåer, och Utredningen ger inledningsvis en kort redovisning i tabellform över de centrala begrepp och termer som används då det gäller granskning och bedömning av kvalitet, kompetens och näraliggande begrepp. Frågorna utvecklas därefter längre fram i kapitlet. Utredningen har i föregående kapitel behandlat utbildningsfrågor, vil- ket bland annat rör de utbildningsmål som samhället genom olika utbildningsformer formulerar. Det framgår där att utredningen bland annat ska analysera behovet av nationella mål för kvalifikationer på olika nivåer inom tolkområdet och vid behov föreslå sådana.5 2017:104, s. 2 och 5–6. 4Ibid., s. 12. 5Ibid., s. 10. Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation Källa: Rikstermbank, med vissa tillägg. Tolkyrket låter sig definieras utifrån de teoretiska, praktiska, tek- niska och etiska krav som yrket ställer. Krav på olika typer av tolk- tjänster kan anges, nivå- och kompetensmässigt. I det praktiska arbetet blir detta dock ändå problematiskt. Förvaltningslagens krav om att den enskildes rätt ska tillvaratas ställer stora krav på tolkars kompetens liksom på myndighetens eller förvaltningens svensk- språkiga personal. En gradering av hur kompetent tolken behöver vara för viss uppgift, innebär i praktiken också att ange hur rättssäker 6Definitioner behöver ses i sitt sammanhang, en rad begrepp kan därför definieras litet olika, beroende på vilken källa som väljs. Utredningen har utgått från Riks- termbank och där valt eller anpassat definitioner som bedömts passa in i detta sammanhang. 7Definieras också som att resultat av lärande görs i form av kunskaper, färdigheter och kom- petens, SFS (2015:545). Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation kommunikationen behöver vara om den sker genom annat språk än svenska. Kommunikation med enskilda kan inte på förhand bedömas utifrån förväntad komplexitetsgrad, vilket såväl tolkar som tolk- användare vittnat om i kontakter med utredningen. Samtal kan ta oväntade riktningar, felaktig användning av språk och terminologi kan tillsammans med bristfälliga kunskaper hos tolken om förvalt- ningen skapa betydande problem och äventyra den rättssäkerhet som krävs. Det kan därför ses som naturligt att utbildningsmål för olika typer av tolkutbildningar väl anknyter till grundläggande krav på att rättssäkert kunna hantera kommunikation – språkligt, terminologiskt, tekniskt och enligt god tolksed – inom de olika samhällsområden som kännetecknar offentlig sektor. God överensstämmelse kan för- väntas mellan utbildningsanordnares målangivelser och de samhälls- mål som formuleras för tolktjänster inom den offentliga sektorn, t.ex. i termer av nivåer, volymer och inriktningar, liksom för de kompe- tens- och kvalitetskrav som sätts för auktorisation och eventuell certifiering. Utbildningssystemet och dess metoder för kvalitetssäkring kan på så sätt kompletteras av bransch och myndigheter för att säkra kompetensinnehåll i offentliga tolktjänster. En förlängning av detta är det stöd som kan ges genom utveckling av lämpliga processer för kontroll och tillsyn, vilket behandlas i följande kapitel. som god överensstämmelse förväntas mellan utbild- ningssystemens och branschens kvalitetskrav, bör onödig dubblering av kvalitetskontroller och processer undvikas. Det kan därför finnas anledning att närmare redovisa hur dessa system byggts upp och tillämpas, inför en avslutande diskussion kring vilka delar som behö- ver vidareutvecklas. Ett viktigt inslag i arbetet mot måluppfyllelse inom utbildningssyste- met är hur arbetet med examination och kunskapskontroll utformas. Begreppens tillämpning är inte författningsreglerade, utan utformas närmare i den utbildningsmiljö det gäller. Det har särskild betydelse för den typ av utbildningar där betydande moment utformas som Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation distansutbildning och individers resultat av lärande behöver faststäl- las. Examination kan förstås som olika former för bedömning och kunskapskontroll med en därmed sammanhängande betygssättning. All examination ska ske i väl fastlagda och rättssäkra former, an- passade för de särskilda förhållanden som gäller för viss typ av ut- bildning. För att undvika godtycklighet är det en fördel om det finns tydliga regler om examination, för att säkerställa att alla som exami- neras kan bedömas på ett likartat sätt och att tillämpningen också sker lojalt och korrekt oberoende av var den sker och vilka som genomför den. Det ska också finnas en förutsebarhet när det gäller vad som kommer att bedömas för studenter och kursdeltagare. Enhetlig examination och betygssättning på en tolkutbildning ger information till omvärlden om nivån på uppnådda resultat och skapar förutsättningar för jämförbarhet. Upphandlande myndigheter kan lättare kravställa tolktjänster och förlita sig på att angiven kompe- tensnivå möts. Kurs-, examens- respektive utbildningsbevis innebär ett värde för tolken genom att öppna för ökade arbets- och intäkts- möjligheter. Sådana bevis ger idealt sett också underlag för bedömning om antagning och deltagande i fortbildning på lämplig nivå. Kammarkollegiet ansvarar för auktorisation av tolkar, vilket i någon form skett . Auktorisationen benämndes då godkänd tolk, vilket hanterades genom Kommerskollegium.8 Förutsättningarna har förändrats avsevärt , då cirka hälften av tolkupp- dragen avsåg finska språket.9 Auktorisationsprovet utgör ett yrkesprov. Målsättningen för dagens system med auktorisation är att få fram tolkar som håller god standard vid tolkning. Målgrupp är yrkesverksamma tolkar som skaffat sig tillräcklig kompetens genom utbildning och/eller praktisk yrkesverksamhet som tolk.10 Bakomliggande utbildningssystem förutsätts vara väl anpassat och inriktat mot de yrkeskrav som auktorisationen är ett uttryck för. Kvalifikationsnivån auktoriserad tolk svarar i betydande grad mot 8Ds H 1982:2. 9Kammarkollegiet (2017). Tolkanvändningen i staten, s. 16. 10Kammarkollegiet (2014). Auktorisation som tolk. Kunskapskrav för realia- prov, s. 3. Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation myndigheters önskemål om nivå för offentliga tolktjänster i sam- band med myndighetsutövning. För att auktorisationssystemet ska fungera krävs att det finns tolkar som är motiverade att genomgå auktorisationsprocessen och att lämpliga bedömare finns att tillgå. Auktorisationen måste inne- bära ett mervärde för tolken genom att spegla god kvalitet, ge före- träde till tolkuppdrag och innebära tillräcklig ekonomisk ersättning. Det kan även innebära hög status. För att systemet med auktorisation ska kunna upprätthållas och utvecklas behöver auktoriserade tolkar i högre utsträckning än efterfrågas och prioriteras av upphand- lande och avropande myndigheter och organisationer framför övriga tolkar. Alternativa former – certifiering och standardisering Certifiering innebär att ett ackrediterat certifieringsorgan bedömer att en person uppfyller krav som ställs i till exempel en nationell standard eller i andra bestämmelser. En certifiering kan fungera som en garanti för att den certifierade personen håller god standard för att utföra viss tjänst. För att ett certifieringssystem ska fungera krävs det dels att det finns certifieringsorgan som är villiga att ackreditera sig, dels att det finns tolkar som är villiga att certifiera sig. Certifieringen kan liksom auktorisationen innebära ett mervärde för tolken om den speglar hög kvalitet på utförda tolktjänster och ger fördelar i termer av arbets- möjligheter och ersättningsnivåer. Det förutsätter att upphandlande myndigheter och organisationer utifrån sina behov av tolktjänster kan efterfråga och differentiera mellan auktoriserade och certifierade tolkar. Det kan ske om offentliga beställarkompetenser utvecklas så att olika typer av uppdrag kan matchas mot rätt tolkkompetenser. I ett system med bibehållen auktorisation som kvalitetsmarkör för offentliga tolktjänster vid myndighetsutövning, skulle en even- tuell certifiering behöva utformas så att den svarar mot andra och lägre krav. Viss risk skulle då uppstå för att benämningen certifierad tolk ändå kan komma att uppfattas som en tillräcklig och förtro- endeingivande kvalitetsnivå för offentliga tolkuppdrag. Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation har bland annat tittat på den svenska referensramen för kvalifika- tioner (SeQF), för att se om den kan bidra till nivåplacering och ökad tydlighet för de kompetensnivåer som avses. 7.2.3Validering som dokumentation av kunskapsnivå Validering kan förstås som en strukturerad bedömning, värdering och dokumentation samt ett erkännande av kunskap och kompetens som en person besitter, oberoende av hur den förvärvats. Validering är inte sällan ett viktigt verktyg för att underlätta livslångt lärande. Det är positivt att de som tillägnat sig kunskaper och erfarenheter utanför de formella utbildningssystemen eller med äldre utbildningar genom validering kan få sin kompetens dokumenterad och erkänd. Validering av tolkkompetens skulle kunna ske inom olika utbildningsformer, men sker i praktiken endast inom folkbildningen. Validering kan också vara positivt för samhället, genom att en yrkesverksam tolk utan formell utbildning, eller med en äldre tolk- utbildning, lättare kan dokumentera sin kompetensnivå, möta efter- frågad kompetens, få uppdrag och bidra till välfärden. Möjligheterna ökar såväl för att motverka tolkbrist som för att rekrytera och fortbilda tolkar med rätt kompetenser till arbetsmarknaden. Ytterst kan validering därför ses som ett sätt att hushålla med samhällets och individens resurser. Detta gäller dock endast under förutsättning att valideringsprocessen sker med samma kvalitet och omsorg som utbildning och att inte resurser för validering (t.ex. tillgång på lärare och språkbedömare) undandrar motsvarande resurser för mer om- fattande utbildnings- eller auktorisationsinsatser. De rättsliga aspekterna på examination, auktorisation, certifiering och standardisering samt validering av tolkar utvecklas nedan över- siktligt. En närmare diskussion förs därefter under respektive del- avsnitt i detta kapitel. Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation De bestämmelser som i första hand rör måluppfyllelse i utbildning, validering och auktorisation av tolkar finns i högskoleförordningen (1993:100), förordningen (2012:140) om statsbidrag för viss utbild- ning som rör tolkning och teckenspråk och förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare. Den beslutade försöks- verksamheten med yrkeshögskoleutbildning till tolk 2019–2022 aktua- liserar också bestämmelser i förordningen (2009:130) om yrkeshög- skolan.11 Vidare är bestämmelser i förvaltningslagen relevanta i samman- hanget, eftersom tolktjänster ofta avropas i anslutning till hand- läggning av ärenden hos förvaltningsmyndigheter.12 Tolkar ges examina, utbildningsbevis eller intyg om fullgjord utbildning inom högskolan, folkbildningen samt inom ramen för Försvarsmaktens särskilda tolkutbildning. Examination kommer även att ske genom försöksverksamhet inom . Bestämmelser om examination för universitet och de högskolor som är myndigheter samt för yrkeshögskola finns främst i högskoleför- ordningen respektive förordningen om . Inom den statliga högskolan och gäller att former för exa- mination ska framgå av aktuell kursplan. Inom den statliga högsko- lan ska vidare betyg beslutas av utsedd lärare (examinator). Inom folkbildningen förekommer bedömning av fullgjord kurs på yrkesin- riktade kurser, till exempel fritidsledarutbildningar och tolkutbild- ningar, men det finns inga bindande regler om detta. vuxenutbildning (komvux) bedriver inte någon tolkutbildning. Utbildningsformen kan på mer principiella grunder ändå bedömas som intressant i sammanhanget. Skollagen anger att betyg inom komvux som huvudregel ska beslutas av legitimerad lärare.13 Bestämmelser om validering inom den statliga högskolan och finns främst i högskoleförordningen och förord- ningen om . Inom högskolan finns flera aspekter på validering. Det kan ske genom tillgodoräknande eller genom bedöm- ning av behörighet eller möjlighet att inte genomgå obligatoriska 11Regeringsuppdrag till Myndigheten för genom ändring i myndighetens regleringsbrev . Uppdraget ska slutredovisas . 121 § förvaltningslagen (2017:900) och prop. 2016/17:180 s. 24. 133 kap. 16 § skollagen (2010:800). Kvalitetssäkring genom utbildning, validering och auktorisation moment i utbildningen. Tolkar kan f.n. valideras inom högskolan och inom folkbildningen. Validering, i betydelsen tillgodoräknande, förutsätter att tolken först antagits till någon av dessa utbildningar. Det går således inte att få sitt lärande dokumenterat om avsikten med bedömningen för den enskilde inte är att delta i utbildning, utan endast är att bli validerad för att visa upp kompetensen för arbets- givare. Validering kan även ske inför bedömning av behörighet, t.ex. särskild behörighet.