sou · H6B383 · 2018-12-11 00:00:00 — Två dominrande branschorganisationer samlar tolkförmedlingarna – , som främst organiserar offentligägda verksamhe- ter, och de privata Språkföretagen inom . 119Avser i allt väsentligt administrativa befattningar. läns landsting och kommuner anlitar via sin gemensamma nämnd t.ex. drygt 350 tolkar (uppdragstagare) och har 15 anställda för administrativa uppgifter. 120Exklusive översättningstjänster, vilka omsatte cirka 0,9 mnkr 2017. Myndigheter och andra aktörer , , utgör branschorganisation för ett 20-tal offentligt ägda tolkförmedlingar. Även enstaka privata tolkförmed- lingar har anslutit sig till organisationen. TSR bildades för att värna en fortsatt kvalitetsutveckling inom tolkförmedlingsbran- schen efter den konkurrensutsättning som påbörjats. TSR fungerar som ett samverkansforum och har bland annat utvecklat en yrkes- kodex för förmedlingsarbete, gemensamma tester för nyrekrytering och mätning av kunskapsnivå hos utbildade tolkar samt datasystem för effektivare förmedlingsarbete.121 Språkföretagen, inom huvudorganisationen , samlar främst de större privata förmedlingsföretagen. De anger sig svara för av den privata förmedlingsbranschen. Föreningen bilda- des 2012 och arbetar bland annat för att upprätthålla hög standard inom branschen. Det kan ske genom utveckling av gemensamma frågor, t.ex. påverkan av offentlig sektor att ställa relevanta kvalitets- krav vid offentlig upphandling. Organisationen har även utarbetat etiska branschregler för Språkföretagens medlemmar.122 4.5.2Affärsmöjligheter, konkurrens och vinster i välfärden Den avreglering som skett inom förmedlingsbranschen har öppnat upp för privata aktörer att utveckla verksamheten och göra goda affärer. Det har i flera avseenden varit till gagn för offentliga beställare av tolktjänster, men även inneburit oförutsedda styrnings- effekter och att skattemedel utgjort bas för vinster som genererats ur verksamheten. Förmedlingsverksamheten har successivt utveck- lats mot ett mindre antal dominerande privata aktörer. Dessa för- medlingsbolag har blivit tongivande i de offentliga upphandlingar som genomförs på olika förvaltningsnivåer. Ett litet antal mer om- fattande offentliga verksamheter har också utvecklats genom för- medling i samverkan mellan kommuner och landsting. /index.php?page=om-tsr, . 122www.almega.se/forbund-branscher/almega-tjansteforetagen/sprakforetagen, . Myndigheter och andra aktörer Förmedlingen av tolktjänster har allt mer kommit att underlättas och kvalificeras genom de tekniska möjligheter som vuxit fram. Av- ropsförfrågningar matchas i ökad utsträckning med hjälp av datorer och smarta mobilapplikationer gentemot tolkarna. ökar intresset inom offentlig sektor för distanstolkning. Det skapar ökade möjligheter för användarna, tids- och kostnadsmässigt, inte minst utanför storstadsregionerna. Distanstolkning ger sämre förutsätt- ningar för tolken men upplevs i myndighetskontakten ofta också som mindre ingripande och mer neutral. Den ökade teknikintensiteten i förmedlingsarbetet har minskat behovet av ”mänsklig kontakt” mel- lan förmedlare och tolk. Det har därför också väckt frågor om vilka mervärden de privata aktörerna tillför verksamheten, givet den brist på offentlig insyn som präglar förmedlingsarbetet. De större förmedlingarna söker löpande anpassning mot en framtida ny situation. Anställning av tolkar, utveckling av callcenter-verk- samhet, ökad teknikorientering samt aktivitet och närhet till utbild- ningsverksamheter för tolkar är tecken på detta. Bolagen är ledande då det gäller tekniska anpassningar i förmedlingsarbetet men noterar även de tekniska landvinningar som sker hos flera myndigheter. Där pågår arbete med så kallade tolkportaler och begynnande och inno- vativa hjälpmedel för språkstöd. Den offentliga uppmärksamheten på kvalitet och kostnader ger på ökat fokus på att ned- bringa kostsamma förmedlingssteg och ökad hantering med teknik och digitala rutiner. Tolkarna, som utför de avropade tolktjänsterna, har ofta rela- tioner till ett flertal olika tolkförmedlingar, i vissa delar av landet även i offentlig regi. Tolkarna arbetar i huvudsak som frilanstolkar men en ökande andel anställda tolkar noteras vid större privata för- medlingsbolag. De anställda tolkarna saknar i betydande utsträck- ning längre utbildning och auktorisation. Det har skapat förutsätt- ningar för en konkurrenssituation mellan olika grupper av tolkar, där väl utbildade och auktoriserade tolkar inte nödvändigtvis premieras. Offentlig sektor har i betydande grad medverkat till att mindre kvalificerade, s.k. övriga tolkar ofta ges företräde till tolkuppdrag. Det sker genom ramavtalens utformning och i kravställningen kring Myndigheter och andra aktörer Fokus på pris, snarare än kvalitet ger effekter på branschen och professionens utveckling. Önskemålen om förbättrad kvalitet tilltar dock , vilket nu ställer frågan om pris och kvalitet på sin spets. Ökad effektivisering inom offentlig sektor förutsätter samord- ning, adekvat kravställande och långsiktighet i processen kring tolk- tjänster. Det gäller prognoser kring framtida tjänstebehov (språk, omfattning), genomförande av utbildning och fortbildning, förmed- ling och teknikanpassning för själva tolkningen. Ett ökat fokus på kvalitet, utbildning och ordnade relationer mellan uppdragsgivare och tolkar kan i sin tur ge betydande effekter för marknaden. Anställning av tolkar och anställningsstöd Tolkförmedlingsföretag anställer i ökande utsträckning tolkar och översättare för att underlätta förmedlingen av tjänster till myndig- heter och andra offentliga tolkbeställare. Det kan komma i konflikt med avtalens betoning av kompetens vid prioritering av förmedlings- uppdrag, eftersom auktoriserade tolkar mer sällan anställs. Uppdrag som förmedlas till anställda tolkar innebär också att en oklar andel av utbetalda arvoden når tolkarna. Frilansande tolkar är i ramavtalen inte sällan tillförsäkrade oavkortade tolkarvoden enligt angiven taxa, däremot inte de tolkar som är anställda av förmedlingarna. Förmedlingsföretagens anställning av tolkar gäller främst s.k. övriga tolkar utan längre utbildning eller auktorisation och i någon utsträckning s.k. grundutbildade tolkar från folkbildningen. Under vissa förutsättningar kan företagen också få anställningsstöd för att anställa personal som tolkar. 2016–2018 bevil- jades tolkförmedlingsföretag anställningsstöd för 192 personer. I de flesta fall gällde det stöd för ett fåtal personer per företag, men det finns även exempel på förmedlingar som erhållit stöd för upp till 28 personer under den aktuella perioden.123 123Arbetsförmedlingens underlag till utredningen om antalet individer med anställningsstöd i tolkbranschen (SNI 2017-kod 74300), samt . En person redovisas första gången hen förekommer hos ett givet företag –2018-02. Samma person kan förekomma i händelse av att hen har haft anställningsstöd hos flera olika företag. Mer omfattande anställningsstöd, t.ex. i form av nystartsjobb eller särskilt an- ställningsstöd, utgick till företagen tolk. Myndigheter och andra aktörer Syftet med anställningsstöd är att underlätta för arbetsgivare att anställa arbetslösa personer, varav många står långt från arbetsmark- naden. På en konkurrensutsatt marknad med prispress kan det dock innebära risk för konkurrenspåverkan, eftersom subventionsgraden med anställningsstöd uppgår till 75–av lönekostnaden. I de fall sådana tolkar avropas för tolkuppdrag av Arbetsförmedlingen eller annan myndighet kan staten komma att stå för lönekostnaden av berörda tolkar . Källa: Arbetsförmedlingen (2018). Ramavtalens konstruktion innebär att privata tolkförmedlingar främst konkurrerar genom att erbjuda låga förmedlingsavgifter. Tolkarvoden fastställs av upphandlande myndighet men utgår ofta från taxa och varierar beroende på tolkens kompe- tens.125 Vid anbudsgivning i samband med upphandling av Arbets- förmedlingens ramavtal för tolktjänster har i enstaka fall så låga för- medlingsavgifter som erbjudits. Vid så låga bud framstår anbudsgivarens affärsmodell som otydlig och förklaringar brukar begäras. Arbetsförmedlingen fann efter sådan prövning att det aktuella företagets förklaring var acceptabel. Det anfördes att före- taget hade tolkar anställda med lön reglerad enligt kollektivavtal samt önskade tillvarata vissa strategiska mål, vilket påverkade pris- sättningen av förmedlingsarvodet. Förekomsten av noll-anbud för förmedlingstjänster har därefter åter aktualiserats i upphandling av ramavtal från Kammarkollegiets 124Avser perioden –2018-02, underlag från Arbetsförmedlingen till utredningen, . Yrkesbenämningarna utgör personernas ”första sökta yrke” hos Arbetsförmed- lingen och är inte säkrade med avseende på den aktuella placeringen. 125Domstolsverket (2018). Rättshjälp och taxor 2018. Myndigheter och andra aktörer ger ut- tryck för att man inte tagit principiell ställning mot dessa s.k. noll- anbud. Det är inte heller, enligt myndighetens bedömning, möjligt att göra det med den lagstiftning och den rättspraxis som gäller. Man konstaterar att det från anbudsgivarens sida då kan röra sig om att man tar ut låga eller inga förmedlingsavgifter för tjänster som man tillhandahåller uteslutande eller i hög grad med egen personal och kompenserar sig genom den ersättning som utgår per tolktimme.126 Kammarkollegiet konstaterar på motsvarande sätt att tolkförmed- lingen kan ta en viss mellanskillnad i de fall de förmedlar en egen anställd tolk. Förmedling av frilansande tolkar möjliggör inte detta med Kammarkollegiets nuvarande utformning av avtalen.127 Kammarkollegiets avtal har även prövats rättsligt, dock utan att rätten kunnat ta hänsyn till mer grundläggande styrnings- och kvali- tetsfrågor som följd av förmedlingsorganens affärsstrategier.128 Ut- redningen kan dock konstatera att de villkor som anges i avseende ”onormalt låga anbud”, ska prövas utifrån en rad kriterier av den upphandlande myndigheten. Det gäller t.ex. hur leverantören avser fullgöra kontraktet med avseende på social- eller arbetsrättsliga skyldigheter, eller om leverantören kan få statligt stöd.129 Som tidi- gare framgått har det varit vanligt att tolkförmedlingar kan erhålla statligt anställningsstöd. Utredningen känner inte till om sådant stöd är aktuellt hos leverantörer i de nu aktuella ramavtalen. I en aktuell rättsanalys av Högsta förvaltningsdomstolens domar, hävdas att det normalt inte är tillåtet av en upphandlande myndighet att sätta golvpriser, för att undvika noll-anbud (eller för den delen negativa anbud, minusanbud). En anbudsgivare som överprövar en upphandling måste kunna visa sig lida skada eller riskera att göra det.130 Utredningen noterar sammanfattningsvis att erbjudande om gratis förmedling företagsekonomiskt bygger på helt andra affärsmodeller i verksamheten än de förväntade. Det väcker också intressanta tankar kring avvikelserapportering i de fall tjänsten är gratis. i vilken utsträckning det fungerar att lägga klagomål på leverantörer som 126Migrationsverket, underlag till utredningen, . 127Kammarkollegiet, underlag till utredningen, . 128Se Förvaltningsrätten i , dom , mål nr 12129-18. 129Ibid., samt 16 kap 7 § . 130Arfwedson, P. m. fl. (2018). Rättsfallsanalys: och golvpriser – har golvpriser gått ur tiden?. Myndigheter och andra aktörer arbetar ”utan ersättning”. Det innebär också att ramavtalens nuvarande konstruktion och inriktning kan behöva ses över, liksom formerna för anställningsstöd och förmedling. Risker finns annars att såväl myn- digheters kvalitetskrav, marknadens konkurrensförutsättningar som tolkars arbetsförhållanden och löner riskerar att åsidosättas. 4.5.3Reglering och tillsyn av förmedlingsbranschen Förutsättningar för hur offentligt ägda tolkförmedlingar kan bedriva sin verksamhet regleras dels genom de två kommunalrättsliga prin- ciperna om lokalisering och självkostnader, dels genom förbudet mot konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet. Förmedlings- verksamhet i privat regi kan, beroende på sin organisationsform, främst regleras genom skattelagstiftning, aktiebolagslag med flera regelverk av betydelse för privata verksamheter. Det saknas för när- varande en uttalad reglering riktad mot förmedlingen av tolktjänster. utredningar inom området har vid en rad tillfällen påtalat behoven av sådan reglering och tillsyn.131 Frågan om tillsyn inom förmedlingsverksamheten behandlas närmare i kapitel 8. Nedan ges en beskrivning av den mer allmänna reglering som gäller främst för- medlingar i offentlig regi. Tolkförmedlingar inom kommuner och landsting Grundläggande principer har bland annat speglats i avgjorda pröv- ningar, vilket ger en bild av de förutsättningar som kommuner och landstings tolkförmedlingar arbetar under. Lokaliseringsprincipen och möjlighet till avtalssamverkan Lokaliseringsprincipen innebär att kommuner och landsting ska hand- ha angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till lands- tingets eller kommunens område eller deras medlemmar. Det är inte tillräckligt att ett samhällsintresse föreligger, angelägenheten måste vara knuten till kommunen. Lokaliseringsprincipen utesluter inte ett kommunalt engagemang utanför den egna kommunens geografiska Myndigheter och andra aktörer gränser, förutsättningen är dock att engagemanget syftar till att tjäna den egna kommunen.132 Då det gäller tolkförmedlingar som drivs av kommuner och lands- ting har dessa ansetts stå i överensstämmelse med lokaliseringsprin- cipen om förmedling sker till verksamheter som rör det egna lands- tingets eller kommunens medlemmar. Det innebär att förmedling i princip även kan ske till statliga och privaträttsliga organ som arbetar inom det geografiska området.133 För att i ökad utsträckning ge kommuner och landsting förutsätt- ningar att möta dagens och framtidens utmaningar har möjligheterna till samverkan underlättats genom en regeländring 2018. De nya reglerna kring avtalssamverkan kompletterar tidigare sam- verkansmöjligheter, t.ex. i form av ekonomisk förening, gemensam nämnd eller kommunalförbund. Avtalssamverkan kan vara en admi- nistrativt och tidsmässigt smidig form där kommuner och landsting kan ingå ömsesidiga avtal om att vissa uppgifter helt eller delvis ska utföras av annat landsting eller kommun. Sådan avtalssamverkan hindras inte av lokaliseringsprincipens krav på anknytning till kom- munens eller område eller dess medlemmar.134 Självkostnadsprincipen innebär att kommuner och landsting inte får ta ut högre avgifter än vad som motsvarar kostnaderna för de tjänster som erbjuds. Avgifterna ska, så långt som möjligt, därför bestämmas så att överskott undviks. Ett visst överuttag av avgifter har ansetts kunna accepteras, under förutsättning att de inte väsentligen över- stiger självkostnaderna. Bakgrunden till detta är att en självkostnads- kalkyl till stor del består av osäkra antaganden, där det är svårt att fullt ut spegla verkliga kostnader.135 1322 kap. 1 § kommunallagen (2017:725) och (2009), Indén T., Kommunal prissättning i konkurrens – En modifierad underskotts- och självkostnadsprincip, s. 18–19. 133Se genomgång av granskningar nedan. 1349 kap. 37 § kommunallagen, prop. 2017/18:151 s. 1. 1352 kap. 6 § kommunallagen (2017:725), (2009), Indén T., Kommunal prissättning i konkurrens - En modifierad underskotts- och självkostnadsprincip, s. 35 ff. samt prop. 1993/94:188, s. 86. Myndigheter och andra aktörer Förbud mot konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet Förbudet mot konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet inne- bär att stat, kommuner, landsting och deras juridiska personer inte får tillämpa ett visst förfarande i sin säljverksamhet, om det faktiskt eller avsiktsmässigt snedvrider eller hämmar förutsättningar, förekomst eller utveckling av en effektiv konkurrens på marknaden. För- faranden som är försvarbara från allmän synpunkt är dock tillåtna, ett förhållande som kan prövas i domstol genom tings- rätt. Otillåtna förfaranden är t.ex. att sätta för låga priser eller sär- behandling av företag. Vid prövningar vägs konkurrensintresset mot samhällets behov och intresse av viss säljverksamhet och hur den drivs. Säljverksamhet som är förenlig med andra lagar, till exempel kommunallagen, kan inte förbjudas.136 har i två ärenden granskat hur offentligt ägda tolk- förmedlingar bedriver sin verksamhet. Det första ärendet är och handlar om Tolkcentralen, den dåvarande kommunala tolkför- medlingen i . Då ställde frågor om verk- samheten fick de bland annat till svar att verksamheten var inriktad på tolkservice för kommuninvånare och på service till de myndigheter som behövde tolk vid kommuninvånarnas myndighetskontakter. Det fanns också ett samarbete med vissa andra kommuner. Den kommunala tolkförmedlingen angav att konkurrensen med privata tolkförmedlingar skedde i enlighet med självkostnadsprincipen och att all verksamhet särredovisades, granskades och godkändes av stads- revisionen. Förmedlingen framhöll att avsaknaden av tillsyn över tolk- förmedlingsbranschen medfört att mindre seriösa aktörer kunde ange i upphandlingar att de hade tillgång till utbildade och auktoriserade tolkar, trots att så inte var fallet. Det kunde i förlängningen bland annat medföra risker för patient- och rättssäkerheten. Tolkförmedlingen ansåg att det främsta skälet till att deras tjäns- ter efterfrågades, trots att priset ofta var något högre än priset hos konkurrerande privata tolkförmedlingar, var att deras tolkar höll högre kvalitet. Tolkanvändare kunde i sina bedömningar föredra 1362 kap. 27 § konkurrenslagen (2008:579), samt (2010), Konkurrens - begränsande offentlig säljverksamhet – så fungerar reglerna i konkurrenslagen, s. 2. Myndigheter och andra aktörer kvalitativt goda tolkar för att trygga brukar/patient- och rättssäker- het, kostnaderna kunde också bli lägre om tolkningen går snabbare och är mer korrekt. konstaterade i sitt beslut att den kommunala tolkförmedlingens verksamhet skedde i konkurrens med privata aktörer på marknaden och att tjänster hade förmedlats utanför kommungränsen. Under utredningen hade den kommunala tolk- förmedlingen dock förbundit sig att inte fortsättningsvis delta i upphandlingar för upphandlande myndigheter som agerade utan- för kommungränsen i den del av deras verksamheter som inte berörde kommunmedlemmar. fann därför inte skäl att utreda ärendet vidare. Detta ansågs dock inte innebära ett ställningstagande till om verksamheten eller förfarandet stred mot konkurrensreglerna.137 Det andra ärende där granskat hur en offent- ligt ägd tolkförmedling bedrivit sin verksamhet gäller kommunal- förbundet , 2015. hade bildats för att driva en gemensam språktolk- och översättningsför- medling med syfte att tillgodose behovet av språktolkar för med- lemmarna i kommunalförbundet. Kommuner och landsting får bilda kommunalförbund och lämna över skötseln av kommunala angelägenheter till sådana förbund. Ett kommunalförbund är en offentligrättslig form för samverkan mellan kommuner och utgör en egen juridisk person. I ärendet gjorde två privata förmedlingar gällande att kommunalförbundet bedrev verk- samheten på sådant sätt att konkurrensen snedvreds på marknaden. granskning inriktades på den del av verk- samheten som bestod av förmedling av tolktjänster till andra än kommunalförbundets medlemmar. Huvuddelen av förmedlingen skedde visserligen till medlemmarna, men förmedling skedde även i betydande omfattning till icke-medlemmar. Under utredningen vid- tog kommunalförbundet åtgärder för att minska och slutligen upp- höra med förmedlingen till icke-medlemmar, med undantag för akuta fall då aktörer inte kunde lösa tolkbehov genom annan för- medling. Mot den bakgrunden fann att det inte 1371–2 §§ och 4 § förordningen (2007:1117) med instruktion för , Konkur- rensverkets prioriteringspolicy för tillsynsverksamheten, beslut , admnr 67/2016, skrivelse från Tolkcentralen inkommen till , dnr 120/2010 och beslut , dnr 120/2010. Myndigheter och andra aktörer längre var motiverat med en fortsatt utredning av ärendet. Inte heller i detta fall ansågs beslutet innebära något ställningstagande till om det anmälda beteendet stred mot konkurrensreglerna.138 kan via särskild tipsfunktion kontaktas i olika ärenden, bland annat sådana som rör tolktjänster. kon- taktade tipsfunktionen för att informera om att man hade förlängt egna utgångna avtal om tolkförmedling. De skäl som angavs var att Kammarkollegiets ramavtal ännu inte var på plats och att har ett kontinuerligt behov av tillgång till tolktjänster. informerade om att man hade för avsikt att avveckla de förlängda avtalen . Ytterligare tips gällde en kommun, som angav att den externa säljverksamhet av tolktjänster som kommunen bedrivit, befunnits vara lagstridig. Eftersom kommunen skulle avveckla verk- samheten fann att det saknades skäl att ingripa. Tips har också lämnats från företag som anser att statlig myndighet kan ha upphandlat tolktjänster över direktupphandlingsgräns, vilket då utredde närmare.139 Förmedlingsorgan i privat regi De privata förmedlingsföretagen arbetar på en marknad som i likhet med flertalet andra privata företag regleras genom generell lagstiftning för näringsverksamhet, t.ex. skattelagstiftning och aktiebolagslag. Branschen har inte bedömts vara av den karaktären att den blivit föremål för särskild reglering eller tillsyn. Frågan har dock diskuterats och förslag har lagts i flera tidigare utredningar.140 Det har också aktualiserats genom den samhällsdebatt som pågår inom området vinster i välfärden, eftersom förmedlingsbranschen i allt väsentligt baseras på skattemedel. Frågor om reglering och tillsyn diskuteras närmare i kapitel 8. 1383 kap. 8 § kommunallagen (2017:725), samt beslut , dnr 363/2013. 139Konkurrensverket, underlag till utredningen, . 140Integrationsverket (1999), Tillgång till tolk – en samhällsservice, samt SOU 2004:15. 5Tolkarna och deras arbetsmarknad 5.1Bakgrund, problembild och framtida utmaningar Majoriteten av de uppskattningsvis cirka 5 000 tolkar som är verksamma i är uppdragstagare eller egenföretagare, ofta betecknade som frilansande tolkar.1 I vissa fall utövas verksamheten gemensamt genom mindre fåmansföretag.2 Ett mindre antal tolkar, sannolikt minst drygt 200, bedöms vara anställda vid privata eller offentligt ägda tolkförmedlingar, på myndigheter eller inom verk- samheter knutna till kommuner, landsting och privata vårdgivare. Många av de tolkar som arbetar för offentlig sektor saknar dock rele- vant utbildning och auktorisation och har därmed inte bedömts på ett enhetligt sätt då det gäller språkkunskaper, tolkningsteknik och medvetenhet om de etiska regler som gäller i rollen som tolk. Dessa s.k. övriga tolkar utgör en majoritet av de tolkar som utför tusentals tolkuppdrag åt offentlig sektor. Tolkyrket är för många ett genomgångsyrke och bland dem som saknar auktorisation är medelåldern relativt låg. finns det inom gruppen auktoriserade tolkar ett betydande antal äldre tolkar, inte sällan med begränsad yrkesaktivitet. Skillnaden i förutsättningar och verksamhetsgrad inom tolkkåren är således stor. Det finns en allmän uppfattning hos offentliga beställare av tolk- tjänster att det råder brist på tolkar, särskilt kvalificerade tolkar med 1Begreppet frilansande tolk förekommer bl.a. i Kammarkollegiets ramavtal för förmed- lingstjänster, som gör åtskillnad mellan detta begrepp och benämningen underleverantör till tolkförmedling, se Upphandlingsdokument, , s. 49. Antalet anställda tolkar är svårt att uppskatta. Vid utredningens genomgång av årsredovisningar från drygt 60 offentliga och privata tolkförmedlingar noteras minst 500–1 000 anställda. Av dessa är sannolikt ett flertal sysselsatta med ledningsuppgifter eller administrativa sysslor. 2Fåmansföretag definieras i 56 kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229) som aktiebolag och ekonomiska föreningar med viss angiven begränsad ägarstruktur. Tolkarna och deras arbetsmarknad sammanhållen grundutbildning eller auktorisation. Det gäller sär- skilt språk där antalet asylsökande och nyanlända har varit stort.