sou · H6B320 · 2018-03-19 00:00:00 — Om information inte lämnas i enlighet med denna paragraf ska mark- nadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. Information enligt denna paragraf ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om kapitalförmedlares infor- mationsskyldighet. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 11.7.4. För att det ska gå att bilda sig en välgrundad uppfattning om möjligheter till ekonomisk avkastning och risker förknippade med ett visst investeringserbjudande, måste presumtiva finansiärer få nöd- vändiga och relevanta uppgifter om de kapitalsökande näringsidkarna (såväl fysiska som juridiska personer) eller privatpersonerna i fråga. Skyldigheten att lämna sådana uppgifter till presumtiva finansiärer och investerare åligger enligt första stycket kapitalförmedlare. Be- stämmelsen är tillämplig också på företag som driver verksamhet efter anmälan enligt 2 kap. 3 § (se 1 kap. 1 § fjärde stycket). Infor- mationen ska lämnas innan anskaffning av finansiering i ett enskilt fall inleds. Beträffande andelsbaserad gräsrotsfinansiering är investerare i behov av sådan information som rör det emitterande företaget och dess ekonomiska ställning. Relevanta handlingar är således årsredo- visningar, delårsrapporter och revisorsrapporter. Av relevans är också aktuella uppgifter om företagets ägare och ledning, de produkter eller tjänster som tillhandahålls eller avses att tillhandahållas samt företagets ställning inom sin bransch. Också uppgifter om vad som har motiverat prissättningen är av central betydelse, och bör framgå av lämnad information, samt att aktier och andra värdepapper emit- terade av privata aktiebolag anses vara illikvida tillgångar. När det gäller tillhandahållande av finansiering genom krediter behövs uppgift om kreditvärdighet hos den som söker finansiering- en. Redovisning av kreditvärdighet sker vanligtvis genom att kapital- sökande kreditprövas och utifrån resultatet placeras i kreditvärdig- hetsklasser, även kallade ratingklasser, vilka uttrycks i ett fåtal bok- stäver eller siffror, till exempel: AAA, AA+, A1, B- etc. För att uppfylla kraven enligt första stycket ska kapitalförmedlaren infor- mera om att en kreditprövning har genomförts och resultatet av den. Lämnad information ska utgöra tillräckligt underlag för pre- sumtiva investerare att också göra en egen riskbedömning och fatta ett välgrundat beslut om huruvida ett kreditavtal i det enskilda fallet ska ingås med den som söker finansiering. Informationsskyldigheten gäller inte bara innan utan också under pågående kapitalanskaffning. Information som inte är korrekt och uppdaterad kan utgöra vilseledande marknadsföring. Av andra stycket följer bland annat att en kapitalförmedlare, i förekommande fall, ska korrigera felaktiga uppgifter och tillgängliggöra nya omständigheter. Kravet tar sikte på uppgifter om sådana omständig- heter som kan påverka exempelvis kapitalsökandens återbetalnings- förmåga. Enligt tredje stycket ska en kapitalförmedlare informera om att de nämnda lagarna om insättningsgaranti och investerarskydd inte är tillämpliga. Syftet med informationskravet är att det ska göras tydligt för kapitalförmedlarens kunder att tillhandahållet kapital inte skyddas genom dessa lagar. Av fjärde stycket framgår att kapitalförmedlare också ska lämna viss allmän information om gräsrotsfinansiering. Informationen ska ge samtliga kunder, både de som vill anskaffa och de som vill till- handahålla finansiering, rimliga möjligheter att förstå vad lånebaserad gräsrotsfinansiering och andelsbaserad gräsrotsfinansiering innebär. Det ska således finnas en beskrivning av huvuddragen av de för- delar och risker som generellt sett är förknippade med dessa former av kapitalanskaffning och investeringar, inbegripet att tillhandahållet kapital kan komma att förloras och att det är ovisst huruvida det finns avyttringsmöjlighet för förvärvade ägar- eller skuldandelar i privata aktiebolag. Vid sidan av denna information ska uppgifter lämnas om de kostnader och avgifter som är förenade med kapital- förmedlarens tjänster (jfr prisinformationslagen, 2004:347). Särskilda bestämmelser om en näringsidkares marknadsföring av tjänster och den information som ska lämnas till kunder finns därutöver i mark- nadsföringslagen samt i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler. av kapital i form av krediter till privatperson finns även bestämmelser om förhandsinformation i Kreditgivare eller, i förekommande fall, för- medlare är skyldiga att lämna sådan information i en s.k. SEKKI- blankett (8 § konsumentkreditlagen). Information enligt förevarande stycke ska vara lättbegriplig och finnas tillgänglig senast i samband med att den som söker respek- tive tillhandahåller finansiering blir kund hos kapitalförmedlaren och vara en del av det informations- och avtalspaket som kunden då får. Närmare bestämmelser om vilken information som ska tillhanda- hållas och på vilket sätt får, i enlighet med bemyndigande, meddelas genom föreskrifter (se 6 kap. 2 § 4). Av femte stycket framgår dock att information enligt förevarande paragraf, på begäran, ska lämnas i läsbar och varaktig form. Ett sådant krav bör kunna uppfyllas genom att information kan skicka med e-post. I sjätte stycket klargörs att marknadsföringslagens sanktionssystem gäller i fråga om brister i marknadsföring och förhandsinformation enligt förevarande paragraf. 4 § Innan finansiering enligt 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 får till- handahållas, ska kapitalförmedlaren begära att en kund som inte är närings- idkare lämnar uppgifter om sina kunskaper om och erfarenheter av den av- sedda investeringen så att kapitalförmedlaren kan bedöma om den passar kunden och förvissa sig om att kunden har förstått de risker som är förenade med investeringen. Kapitalförmedlaren ska underrätta kunden om resultatet av bedöm- ningen enligt första stycket. Information enligt första och andra styckena får lämnas i standardi- serad form. Kapitalförmedlaren ska, om kapitalförmedlaren eller företaget mot bak- grund av de uppgifter som erhållits enligt första stycket anser att tjänsten eller produkten inte passar kunden, informera kunden om detta. Kapital- förmedlaren ska, om en kund inte lämnar uppgifter enligt första stycket eller lämnar ofullständiga uppgifter, informera kunden om att förmedlaren eller företaget inte kan avgöra om tjänsten eller produkten passar kunden. Det som anges i paragrafen om kapitalförmedlare gäller också företag som driver verksamhet enligt denna lag efter anmälan enligt 2 kap. 3 §. Bestämmelsen innebär att kapitalförmedlare eller företag som driver verksamhet enligt denna lag efter anmälan enligt 2 kap. 3 § (härefter används enbart benämningen kapitalförmedlare) i förväg måste in- hämta vissa uppgifter om kunder som är konsumenter och som avser att tillhandahålla finansiering genom lånebaserad eller andelsbaserad gräsrotsfinansiering. Rent praktiskt innebär passandebedömningen att kapitalförmedlaren ställer en eller flera frågor om kundens kun- skaper och erfarenheter om de investeringar som kunden vill göra. Utifrån lämnade uppgifter ska kapitalförmedlaren bedöma om kon- sumenten i fråga är införstådd med riskerna som är förknippade med avsedd investering och om den passar kunden. Förmedlarens bedömning, som ska meddelas på ett objektivt sätt (inte som en rekommendation), är dock inte bindande för personen i fråga. Det- samma gäller om kunden väljer att inte svara på kapitalförmedlarens kunskaps- och erfarenhetsfrågor. Uppgifter kan inhämtas och be- handlas genom ett automatiserat förfarande. Närmare bestämmelser om vilka uppgifter som ska inhämtas och vad som ska iakttas för att genomföra bedömningen meddelas genom föreskrifter (6 kap. 2 § 5 och 6). Krav på passandebedömning finns i 9 kap. 24 § lagen om värde- pappersmarknaden. Bestämmelsen, som är avsedd att ha samma inne- börd, behandlas i avsnitt 11.7.5. 5 § Kapitalförmedlare ska fastställa och tillämpa effektiva organisatoriska och administrativa förfaranden så att alla rimliga åtgärder vidtas för att identifiera, hantera och redovisa konflikter som trots detta uppkommer samt förhindra att kundernas intressen påverkas negativt av intresse- konflikter. I paragrafen finns krav på att kapitalförmedlare och företag som driver verksamhet enligt denna lag efter anmälan enligt 2 kap. 3 § (se 1 kap. 1 § fjärde stycket) är skyldiga att ha en organisation och rutiner för att förebygga och hantera intressekonflikter. Liknande bestämmelser finns i till exempel lagen om värdepappersfonder och lagen om värdepappersmarknaden. Det förebyggande arbetet inbegriper exempelvis att upprätta och tillämpa de riktlinjer som krävs för att kapitalförmedlarens styrelse och de anställda ska följa de regler som gäller för verksamheten samt att tillvarata kundernas intressen. Exempelvis får riktlinjer om ersättning till personalen inte vara utformade så att ersättningen är beroende av försäljningsmål eller liknande, och därmed riskerar skapa intressekonflikter. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.7.2. 6 § Kapitalförmedlare § ska se till att de som anskaffat eller till- handahållit finansiering enligt 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 har möjlig- het att anmäla klagomål mot förmedlaren eller företaget. Förfarandet för hantering av anmälda klagomål ska vara effektivt. Förmedlaren eller före- taget ska besvara klagomålen skyndsamt. En liknande bestämmelse finns i 5 kap. 6 § lagen (2005:405:) om försäkringsförmedling.1 Närmare föreskrifter om vad som ska iakttas enligt denna paragraf kan meddelas med stöd av 6 kap. 2 § 7. Skyl- digheten gäller även och företag som driver verksamhet enligt denna lag efter anmälan enligt 2 kap. 3 (se 1 kap. 1 § fjärde stycket). Bestäm- melsen behandlas i avsnitt 11.7.6. 7 § Kapitalförmedlare får uppdra åt någon annan att utföra visst arbete eller viss operativ funktion som ingår i verksamheten. Kapitalförmedlaren eller företaget ska anmäla sådana uppdragsavtal till . Uppdrag åt någon annan att utföra sådana funktioner som är av väsent- lig betydelse för verksamheten får ges bara om kapitalförmedlaren eller företaget ansvarar för att 1.verksamheten drivs av uppdragstagaren under kontrollerade och säker- hetsmässigt betryggande former, och 2.uppdraget inte väsentligt försämrar kvaliteten på verksamhetens internkontroll och möjligheter att övervaka att före- taget följer de regler som gäller för den. Anmälningsplikten enligt första stycket avser det uppdragsavtal som kapitalförmedlare och företag som driver verksamhet enligt denna lag efter anmälan enligt 2 kap. 3 § slutit med uppdragstagaren. Ett uppdragsavtal får inte medföra ytterligare operativa risker. Av andra stycket framgår att sådana funktioner som är av väsentlig betydelse för verksamheten enbart får utföras av en uppdragstagare om upp- dragsverksamheten uppfyller vissa krav. En operativ funktion ska anses vara av väsentlig betydelse om ett fel eller en brist vid utförandet av funktionen allvarligt försämrar företagets finansiella resultat eller möjligheter att uppfylla villkoren för sitt verksamhetstillstånd eller 1 Lagen om försäkringsförmedling föreslås ersättas av en ny lag om försäkringsdistribution, se Ds 2017:17. Den nya lagen är avsedd att genomföra och rådets direk- tiv (EU) 2016/97 av om försäkringsdistribution (omarbetning) Text av betydelse för EES. Förslaget bereds i och enligt föreva- rande tidsplan ska lagstiftningen träda i kraft . andra skyldigheter enligt lagen. Bestämmelsen är tillämplig också på företag som driver verksamhet enligt denna lag efter anmälan enligt 2 kap. 3 § (se 1 kap. 1 § fjärde stycket). Liknande bestämmelser finns i 6 kap. 7 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, 8 kap. 22 § lagen om värdepappersmarknaden samt 3 kap. 28 § lagen om betaltjänster. 1 § har tillsyn över kapitalförmedlare med tillstånd enligt denna lag. Tillsynen omfattar att företagets verksamhet drivs enligt 2.andra författningar som reglerar verksamheten, 3.företagets bolagsordning eller stadgar, och 4.företagets interna instruktioner som har sin grund i författningar som reglerar verksamheten. I fråga om företag som avses i 2 kap. 3 § gäller bestämmelser om tillsyn ide författningar som reglerar deras verksamhet. tillsyn omfattar inte konsumentkredit- lagen (2010:1846). Paragrafen behandlar tillsyn. Som framgår av första stycket har tillsyn över att en kapitalför- medlares rörelse drivs enligt förevarande lag, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, företagets bolagsordning eller stadgar samt interna instruktioner, som har sin grund i de författ- ningar som reglerar företagets verksamhet. Till författningar som reglerar företagets verksamhet hör de associationsrättsliga bestäm- melserna och de bestämmelser som syftar till att motverka penning- tvätt och finansiering av terrorism. Med författningar avses även EU-förordningar. Motsvarande bestämmelser finns i exempelvis 13 kap. 2 § andra och tredje styckena lagen om bank- och finansieringsrörelse, 23 kap. 1 § första och andra styckena lagen om värdepappersmarknaden och 8 kap. 1 § andra stycket lagen om betaltjänster. För sådana företag som är undantagna från tillståndsplikt enligt 2 kap. 3 § och som efter anmälan enligt den paragrafen tillhanda- håller tjänster som möjliggör gräsrotsfinansiering gäller i stället till- synsreglerna i respektive rörelselag. Detta framgår av andra stycket. Av tredje stycket framgår att tillsyn över företag som driver verksamhet enligt denna lag inte omfattar att före- tagen följer konsumentkreditlagen, vars efterlevnad faller under Kon- sumentverkets tillsyn. Detta regleras i 55 § konsumentkreditlagen. Frågan behandlas i avsnitt 11.9.1. 2 § Kapitalförmedlare ska lämna de upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter som inspek- tionen begär. Företag som driver verksamhet enligt denna lag efter registrering enligt 2 kap. 2 § ska lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen begär för att kunna kontrollera att företagen följer lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. får, när inspektionen anser att det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos en kapitalförmedlare och ett företag som driver verksamhet efter registrering enligt 2 kap. 2 §. 3 § Om en kapitalförmedlare ingår i en koncern, ska de övriga företagen i koncernen lämna de upplysningar om sin verksam- het och därmed sammanhängande omständigheter som inspektionen begär för sin tillsyn över företaget. 4 § Om en kapitalförmedlare eller ett företag som är registrerat enligt 2 kap. 2 § har lämnat i uppdrag till ett annat företag att utföra ett visst arbete eller utföra en viss funktion, ska uppdragstagaren lämna Finans- inspektionen de upplysningar om sin verksamhet och därmed samman- hängande omständigheter som inspektionen begär. får genomföra undersökningar hos ett sådant företag, om inspektionen anser att det behövs för tillsynen över kapitalförmed- laren. Paragraferna, som innehåller bestämmelser om tillsynsbefogenheter, är utformade efter förebild av 13 kap. 3–6 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse. Liknande bestämmelser finns till exempel i 23 kap. 2 och 4 §§ lagen om värdepappersmark- naden, 8 kap. 2 och 3 §§ lagen om betaltjänster och 17–19 §§ lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. Övervägandena finns i avsnitten 11.9.2 och 11.9.3. har rätt att begära upplysningar från och göra platsundersökningar hos dels kapitalförmedlare med tillstånd enligt lagen och företag som registrerats efter ansökan enligt 2 kap. 2 § (2 §), dels uppdragstagare (4§). som erbjuder förmedlingstjänster vid belöningsbaserad eller donationsbaserad gräs- rotsfinansiering gäller en begränsad skyldighet (2 § andra stycket). Upplysningar får inhämtas även från sådana företag som ingår i samma koncern som verksamhetsutövare enligt denna lag (3 §). För företag som är undantagna från tillståndsplikt enligt 2 kap. 3 § gäller dock tillsynsbestämmelserna i respektive företags rörelselag. I 6 kap. 2 § 8 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka upplysningar som en kapitalförmedlare ska lämna till Finans- inspektionen i enlighet med 2 § första stycket. Bemyndigandet om- fattar inte företag som bistår vid belöningsbaserad eller donations- baserad gräsrotsfinansiering. Beträffande platsundersökning innebär bestämmelserna att Finans- inspektionen genom en undersökning på plats kan inspektera alla aspekter av företagens verksamhet som inspektionen har tillsyn över, men som regel är det fråga om att ta del av handlingar och studera rutiner på plats, i stället för att först begära in dem till inspektionen (jfr prop. 2006/07:115 s. 630). I fråga om inhämtande av upplys- ningar och platsundersökningar hos uppdragstagare är en förutsätt- ning att det ska behövas för tillsynen över företaget som driver viss verksamhet enligt förevarande lag, dvs. det måste röra sig om ett före- tag som har fått i uppdrag att utföra funktioner som är relevanta för hur den tillståndspliktiga rörelsen drivs. Bestämmelser om ingripande finns i 5 kap. 5 § ska, när ett företag som är registrerat enligt 2 kap. 2 § eller en juridisk person som har ett kvalificerat innehav i ett sådant före- tag, har gjort en anmälan enligt 2 kap. 9 §, och därutöver minst en gång , kontrollera att kravet i 2 kap. 2 § andra stycket 3 är uppfyllt. Paragrafen reglerar skyldighet att kontrollera att lämplighetskraven enligt 2 kap. 2 § andra stycket 3 är uppfyllda. Skyldigheten gäller alltså i fråga ledningspersoner eller personer med ett kvalificerat innehav av andelar i företag vars verksamhet består i att möjliggöra och underlätta belöningsbaserad eller donations- baserad gräsrotsfinansiering. Kontroller ska göras löpande och vid anmälan av förändringar i kretsen av ledningspersoner och ägare med kvalificerat innehav. Ingripandemöjligheter regleras i 5 kap. 7 §. Paragrafen är utformad (delvis) efter förebild av 9 § lagen om valutaväxling och annan finansiell verksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 11.9.2 1 § Om en kapitalförmedlare åsidosätter sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, bolagsordning, stadgar eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar verksamheten, ska ingripa. 1.ett föreläggande att begränsa verksamheten, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, 2.ett förbud att verkställa beslut, eller Om överträdelsen är allvarlig ska kapitalförmedlarens tillstånd återkallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 11.10.1, reglerar Finansinspek- tionens skyldighet att ingripa mot kapitalförmedlare som åsido- sätter sina skyldigheter. Bestämmelsen är utformad efter förebild av 15 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Motsvarande bestämmelser finns även i andra lagar på finansmarknadsområdet, se till exempel 25 kap. 1 och 2 §§ lagen om värdepappersmarknaden och 14 kap. 1 och 2 §§ lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. För företag som driver verksamhet enligt lagen efter registrering gäller i stället 2 §, och för företag som är undantagna från tillståndsplikt enligt lagen finns bestämmelser om ingripanden vid regelöverträdelse i de rörelselagar som gäller för berörda företag. Av första stycket framgår att ingripande ska ske om en kapital- förmedlare inte driver sin rörelse enligt de regler som gäller för verk- samheten. De regler som anges är desamma som ligger till grund för tillsyn enligt 4 kap. 1 §. Valet mellan de olika typerna av ingripanden som finns att tillgå enligt andra och tredje styckena avgörs i första hand av hur allvarlig överträdelsen är. Bestämmelser om vilka omständigheter som ska beaktas vid val av åtgärd finns i 4 och 5 §§. Föreläggande är det enda som kan användas för att se till att företaget vidtar åtgärder för att rätta till brister i verksamheten. Anmärkning är avsedd att användas vid mindre allvarliga överträdelser där det inte finns något att åtgärda. Föreläggande och anmärkning bör inte komma i fråga för samma överträdelse. Vid allvarliga överträdelser ska i stället tillståndet åter- kallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. En anmärkning eller varning kan förenas med sanktionsavgift enligt 11 och 12 §§. I fråga om överträdelser av bestämmelser i penningtvättslagen gäller, i fråga om ramarna för storleken för sanktionsavgift, 13 § (i stället för 12 §). Vid sådana överträdelser kan ingripande ske även mot per- soner i kapitalförmedlarens ledning (3 och 16 §§) och sanktions- bestämmelser ska fastställas enligt särskilda bestämmelser (14 §). 2 § Om ett företag som är registrerat enligt 2 kap. 2 § inte följer Finans- inspektionens begäran enligt 4 kap. 2 § andra stycket, får inspektionen före- lägga företaget att lämna de begärda upplysningarna. Om föreläggandet inte följs, får inspektionen förelägga företaget att upphöra med verksamheten. Om företaget har överträtt en bestämmelse i lagen (2017:630) om åtgär- der mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen ska ingripa. Inspek- tionen får då förelägga företaget att göra rättelse eller, vid överträdelser som inte är ringa, besluta om sanktionsavgift. Vid allvarliga, upprepade eller systematiska överträdelser enligt andra stycket får förelägga företaget att upphöra med verk- samheten. Paragrafen reglerar ingripandebefogenheter mot ett företag som tillhandahåller förmedlingstjänster vid belönings- baserad eller donationsbaserad gräsrotsfinansiering. Övervägandena finns i avsnitt 11.10.2. Enligt första stycket får inspektionen förelägga företag som inte hörsammar en begäran om upplysningar att lämna upplysningarna och om så inte sker, att upphöra med verksamheten. Bestämmelsen är utformad efter förebild av 7 § andra och tredje styckena lagen om valutaväxling och annan finansiell verksamhet. Av andra och tredje styckena framgår att ska ingripa, och vilka ingripanden som kan komma i fråga, om ett sådant företag överträder penningtvättslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Formuleringen, att ”får” ingripa vid utpekade överträdelser, avviker från ordalydelsen som används i bland annat lagen om bank- och finansieringsrörelse. I den lagen anges i stället att ingripande ”ska” ske under vissa angivna förutsättningar. Bestä- mmelsen är utformad efter förebild av 10 § och 11 § första och tredje styckena lagen om valutaväxling och annan finansiell verksamhet. I likhet med vad som anförs i förarbetena till den lagen kan det kon- stateras att skillnaden beror på att det (i förevarande lag), utöver föreläggande att upphöra med verksamheten, inte finns någon möjlig- het till andra ingripanden än föreläggande om rättelse och sank- tionsavgift. Om en överträdelse rättats vid tiden för Finansinspek- tionens ingripande, kan föreläggande om rättelse inte ske. I sådana situationer kan endast ingripa med beslut om sanktionsavgift. Det förutsätter emellertid att överträdelsen inte är ringa. Sanktionsavgift måste därutöver framstå som en lämplig och proportionerlig åtgärd. Det kan således uppkomma situationer då ingen ingripandemöjlighet finns eller är lämplig. I en sådan situation får avstå från att ingripa. Vid beslut om sanktionsavgift gäller 13 §. 3 § ska ingripa mot någon som ingår i en kapital- förmedlares styrelse eller är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, om förmedlaren har befunnits ansvarig för överträdelse av lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terro- rism eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. Ett ingripande enligt första stycket får ske endast om överträdelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen.