sou · H6B350 · 2018-06-19 00:00:00 — Ett visst gynnande har upp- kommit i dessa fall men det har kunnat motiveras av ett informa- tions- eller underhållningsintresse. Upprepade uppmaningar att besöka Facebook, uppmaningar att bli medlem eller gå med i grupper på Facebook och exponering av plattformarnas logotyper i bild har däremot fällts (och tv 2017b). Var ska public service finnas? 4.3.3Hur bör public service-företagen förhålla sig till sociala medier och globala distributionsplattformar? Bedömning: Företagen bör prioritera sina egna plattformar och onlinetjänster när innehåll tillgängliggörs på internet. Sociala medier och globala distributionsplattformar bör i huvudsak användas för att informera om företagens utbud och för att interagera med publiken. Utgångspunkten när företagen tillhandahåller sitt utbud via internet är att de ska använda sina egna plattformar och onlinetjänster. Före- tagen har kommit långt med utvecklingen av sina egna plattformar och de är framgångsrika hos publiken. De egna plattformarna ger också bolagen förutsättningar att upprätthålla sitt oberoende och sin integritet. Kommersiella tredjepartsplattformar är dock ett viktigt komplement till de egna onlinetjänsterna. De ger företagen nya möj- ligheter att nå ut med information om sitt utbud och det skapar för- utsättningar för ökad dialog med publiken. Sociala medier är en naturlig del av människors medievardag och det är viktigt att även public service-företagen kan vara närvarande där. Vidare är de som använder sig av sociala medier i hög grad medvetna om vad det hand- lar om, dvs. att det är en reklamfinansierad miljö med innehåll från många olika leverantörer. Public service-företagens närvaro i sociala medier behöver ur det perspektivet inte ifrågasättas. Det kan tvärt- om framhållas att det är viktigt att public service ger sig till känna också i sådana onlinemiljöer. Bedömningen återspeglar i stort den hållning som företagen själva ger uttryck för. På och via SR Play finns hela företagets utbud av kanaler och program tillgängligt för lyssning on demand. SR skriver i sin public service-redovisning att de använder sociala medier för att sprida kännedom om utbudet och för att göra publiken medskapande. Användningen av sociala medier ska stärka relationen med publiken, i högre grad göra den medskapande och öka lyssningen. SVT framför exempelvis att bolaget så långt möjligt fokuserar på utvecklingen av egna plattformar såsom SVT Play och eftersom det är plattformar som företaget kan kontrollera. SVT hävdar vidare att de har intagit en internationellt sett restriktiv hållning till sociala medier. I den utsträckning SVT publicerar Var ska public service finnas? material i sociala medier är det enligt företaget för att marknadsföra innehåll och locka användare till de ytor som SVT har kontroll över, samt för att generera journalistik och föra dialog med användare. UR tillhandahåller sitt radio- och tv-utbud på de digitala platt- formarna UR Play, UR Skola och . UR distri- buerar även i viss utsträckning sitt utbud via kommersiella tredje- partsplattformar men hävdar att de är närvarande på sådana plattformar med konsekvent restriktivitet. Med kommunikationen i sociala medier strävar UR efter att bredda och öka kännedomen om UR:s utbud genom att presentera relevant utbud för olika mål- grupper, bygga en relation med och bidra till dialog hos användarna för ökat lärande. 4.3.4Exklusiva publiceringar bör undvikas Bedömning: Innehåll bör inte tillgängliggöras exklusivt via sociala medier eller globala distributionsplattformar. Publiken ska inte behöva använda tredjepartsplattformar för att kunna ta del av public service-innehåll. Public service-företagens distribution bygger på hög tillgänglighet. Om innehåll tillhandahålls på ett sådant sätt att delar av publiken inte kan ta del av det, eller om tillgången till innehållet är villkorad med att användardata utnyttjas i kommersiella syften, kan verksam- hetens legitimitet komma att ifrågasättas. Även om användningen av sociala medier och globala distributionsplattformar ökar saknar de i allmänhet den höga tillgänglighet som präglar det öppna internet och företagens egenutvecklade onlinetjänster. Tillgängliggörande av inne- håll exklusivt på tredjepartsplattformar bör därför undvikas. Det kan framhållas att SR och SVT själva betonar betydelsen av att företagens innehåll alltid finns att tillgå via företagens egna plattformar. UR framhåller att företagets närvaro på andra aktörers plattformar är ett viktigt komplement till det egna plattformserbjudandet. En annan fråga som uppkommer när tredjepartsplattformar ut- nyttjas exklusivt för att tillgängliggöra företagens innehåll handlar om hur det redaktionella ansvaret påverkas. Rättsläget när det gäller frågan om avskilda ytor på sociala medier kan omfattas av grundlags- skydd är inte klart. har i sitt betänkande Var ska public service finnas? Ändrade mediegrundlagar bedömt att det inte kan uteslutas att mass- medieföretags avskilda ytor på sociala medier kan omfattas av grundlagsskydd. Enligt bör det finnas utrymme för en nyanserad bedömning i varje enskilt fall och frågan bör enligt överlämnas till rättstillämp- ningen (SOU 2016:58 s. 335 ff.). Eftersom grundlagsskyddet är avgörande för bl.a. rätten att meddela uppgifter och källskyddet kan det finnas skäl för public service-företagen att också med hänsyn till det osäkra rättsläget, iaktta försiktighet när det gäller exklusiva publiceringar på tredjepartsplattformar. 4.3.5Publicering av hela program eller längre delar av program Bedömning: Publicering av hela program eller längre delar av program på sociala medier eller globala distributionsplattformar bör ske endast om det bedöms vara nödvändigt för att nå en viss publik som inte kan nås via de egna plattformarna. Frågan om public service-företagens publicering av hela program via tredjepartsplattformar har bl.a. uppmärksammats av andra aktörer på mediemarknaden. Det har både handlat om denna företeelses om- fattning och vilken påverkan det har på mediemarknaden som hel- het. Av public service-företagen är det UR som tydligast använder tredjepartsplattformar som en distributionsplattform för att till- gängliggöra hela program för publiken. Exempelvis har UR skapat Youtube-kanaler bestående av fristående avsnitt ur vissa program- serier. UR menar att det är nödvändigt för att nå den avsedda publiken. SVT har framhållit att när företaget utforskar nya korta format publiceras ibland hela ”avsnitt” på tredjepartsplattform. Syftet är då att nå ut till målgrupper som i liten utsträckning tar del av public service-innehåll. har hävdat att SVT har agerat på ett problematiskt sätt (dnr Komm2018/00061-5). Även om det kan ifrågasättas om det handlar om hela program eller klipp är den grundläggande problematiken att dessa publiceringar på tredjeparts- Var ska public service finnas? plattformar kan påverka andra aktörer på mediemarknaden. I all- mänhet är annonsfinansierade medieföretag mer restriktiva med att använda exempelvis sociala medier för att tillgängliggöra hela pro- gram, eftersom de vill driva trafik till sina egna kanaler och undvika att ge de globala distributionsplattformarna ytterligare konkurrens- fördelar. Om SVT då gör det skapas obalanser på mediemarknaden som kan vara till nackdel för svenska medieföretags affärsmöjlig- heter. Kommitténs bedömning syftar inte till att förbjuda företagen från att publicera hela program på tredjepartsplattformar. En publicering bör dock föregås av en analys av om denna typ av distri- bution är nödvändig för att nå en avsedd publik som inte kan nås via de egna plattformarna. Frågan är om det inte är möjligt att genom exempelvis kortare informationsklipp på Facebook och länkning till de egna plattformarna nå publiken i fråga på ett lika effektivt sätt som genom ett tillgängliggörande av hela programmet, eller en längre del av detta, på en tredjepartsplattform. Ett reflekterande förhållningssätt i denna fråga är väsentligt för förtroendet för public service-företagen. Genom kopplingen till att det ska vara nödvändigt för att nå en viss publik ges utrymme för public service-företagen att ha olika förhållningssätt till publicering av hela program på tredje- partsplattformar. TU – Medier i (TU) har framfört att det finns behov av en lika-princip med innebörden att om public service-bolagen publicerar sitt material på andra plattformar än sina egna, så ska det göras tillgängligt också för andra medier (dnr Komm2018/00061-63). Det skulle enligt TU långt ifrån lösa alla principiella och praktiska problem med publicering på andra plattformar, men det skulle innebära ett steg mot en mer jämlik situation. TU menar därför att det i sändningstillstånden bör klargöras att i den utsträckning public service-företagen tillgängliggör sitt material på andra plattformar än dem som de själva äger, så ska det för det första ske med återhåll- samhet. För det andra ska detta material i så fall också göras tillgängligt för alla andra medier – givet att dessa har ett redaktionellt oberoende och ansvarig utgivare – som önskar ta del av och publicera materialet. Som framgår i detta avsnitt är kommitténs bedömning att public service-företagen bör använda sociala medier eller globala distri- butionsplattformar för publicering av hela program eller längre delar Var ska public service finnas? av program endast om det bedöms vara nödvändigt för att nå en viss publik som inte kan nås via de egna plattformarna. Det är enligt kommittén inte lämpligt att i sändningstillstånden reglera public service-företagens publiceringsbeslut på det sätt som TU:s förslag innebär. Det hindrar inte att public service-företagen kommer överens med andra medieföretag eller organisationer om att ta del av och publicera innehåll. Kommittén anser dock sammantaget att det är en rimlig princip som bör vara vägledande för public service- företagens förhållningssätt när det gäller publicering av eget material på andra plattformar än de egna. Bedömning: Företagen bör ha öppna och tydliga riktlinjer om hur de förhåller sig till sociala medier. Public service-företagen har i olika omfattning och på olika sätt tyd- liggjort hur de arbetar med sociala medier. SR:s redaktioner har tagit fram handlingsplaner för arbetet i sociala medier. I handlings- planerna har riktlinjer för det redaktionella arbetet i sociala medier satts upp: syfte, former för närvaro, publikmedskapande, organisa- tion och arbetsmetoder. I handlingsplanerna finns också tydliga mål för arbetet och för att det ska kunna utvärderas och följas upp. SVT:s riktlinjer för dessa sammanhang kommer bl.a. till uttryck i företagets distributionsstrategi. Den slår fast att programutbud kan förekomma på sidor med reklam, förutsatt att reklamen är avskild från SVT:s programutbud och det av sammanhanget framgår att SVT inte är reklamfinansierat. SVT:s programutbud ska emellertid inte föregås eller efterföljas av reklam. Vid exempelvis inbäddningar på andra mediesajter får det finnas reklam på sidan, men annonser får inte läggas på före eller efter SVT:s klipp. Distributionsstrategin slår också fast att sammanhang som uppfattas som kontrollerade av SVT eller där SVT:s programutbud dominerar inte ska innehålla reklam. Det gäller för exempelvis SVT Play och . UR:s policy för företagets närvaro på sociala medier och andra kommersiella tredjepartsplattformar omfattar principer för före- tagets publicering av programinnehåll på dessa plattformar. Kom- mersiella tredjepartsplattformar definieras här som sociala medier, Var ska public service finnas? t.ex. Facebook, Instagram och Twitter, och som innehållsdistri- butörer, t.ex. Spotify och Youtube. Policyn innehåller bl.a. skriv- ningar om UR:s målgrupper på tredjepartsplattformar, kriterier för urval av plattformar, principer för att distribuera och marknadsföra programmen på de utvalda plattformarna samt hur UR ska agera när principerna bryts. Kommittén vill poängtera betydelsen av företagens arbete i dessa delar. Det finns ett behov av en kontinuerlig diskussion om frågorna och den kan främjas av att företagen har öppna och tydliga riktlinjer. Det är också viktigt för transparensen och en tillgång när företagens agerande på sociala medier ifrågasätts av kommersiella aktörer. Det skapar förutsättningar för en diskussion och debatt om den verklig- het som alla medieaktörer har att förhålla sig till. Riktlinjer eller policyer på området bör också kunna vara en källa till information om hur företagen resonerar kring frågor om obero- ende och integritet. En annan viktig aspekt av närvaron på tredje- partsplattformar är hur användarnas beteende kan kapitaliseras av de som står bakom plattformarna. Detta är också en fråga om trans- parens, såväl mellan public service-företagen och publiken som mellan företagen och plattformarna. Den användardata som genereras i dessa sammanhang har ett betydande kommersiellt värde. Öppenhet och information om hur den används är betydelsefullt ur ett legitimitets- perspektiv. 4.4Tillgången till nordiskt public service-utbud Tillgång till våra nordiska grannländers public service-utbud möjlig- görs dels genom utbyte av enskilda program och samverkan kring programproduktion, dels genom att nordiska public service-kanaler tillgängliggörs i andra nordiska grannländer. Kommittén har inget uttalat uppdrag i denna del men vill mot bakgrund av frågans betydelse ur ett språkligt och kulturellt perspektiv beröra några vik- tiga aspekter av den. En särskild fråga i sammanhanget gäller till- gången till svensk public service på . Var ska public service finnas? 4.4.1Samarbete om programinnehåll och utbyte av program Av sändningstillstånden framgår att SR och SVT som en del av kulturuppdraget ska sända program om och från de nordiska grann- länderna i syfte att stärka den nordiska kulturgemenskapen. UR har inte något motsvarande uppdrag. En central del i det nordiska sam- arbetet är den verksamhet som bedrivs inom Nordvision. Samarbetet omfattar bl.a. programutbyte och samproduktioner av program. SVT skriver i sin public service-redovisning att utbytet mellan de nordiska länderna genom Nordvision fortsätter att öka. utväxlades och samproducerades 5 102 programepisoder vilket är det högsta antalet i Nordvisionens historia. Antalet samproducerade program ökade från 1 626 episoder till 2 279 (SVT 2018a s. 43). Det är det som samarbetet mellan de nordiska public service-bolagen ökar inom Nordvision-verksamheten. Samarbetet på radioområdet är av en annan karaktär mot bak- grund av språkskillnaderna inom . Det innebär att det sällan sänds program från de andra nordiska länderna i radio. SR har dock ett journalistiskt och publicistiskt samarbete, t.ex. inom Sameradion, med NRK och Yle. Även SVT har genom nyhetsprogrammet ett gränsöverskridande samarbete riktat till den samiska gruppen. I sin public service-redovisning lyfter SR fram att samarbetet och banden mellan SR och public service-bolag i de andra nordiska länderna är väletablerade och starka. Det handlar bl.a. om kunskaps- och erfarenhetsutbyte inom omvärldsanalys, program- utveckling och teknik- och distributionsstrategier. När det gäller programsamarbetet är minoritetsspråksredaktionerna Sameradion och Sisuradio samt lokala som gränsar till ett nordiskt grannland viktiga. Programsamarbetena utvecklas kontinuerligt. Samarbeten och erfarenhetsutbyten kring teknikutveckling genom- förs även på projektnivå. Exempel på detta är SR:s arbete med Radiohus Next Generation5 (SR 2018a s. 90 f.). I den senaste public service-propositionen bedömde regeringen att det inte fanns behov av att stärka programföretagens uppdrag 5Next generation är ett projekt som SR drivit för att hitta nya lösningar för fjärrstyrning av utrustning och transport av ljud i nätverk och som installerats på de lokala kanalerna i och . Next Generation innebär att sändningen styrs på distans från en dator med pekskärm, en surfplatta eller telefon i stället för att sändningen sköts från ett traditionellt mixerbord. Var ska public service finnas? med avseende på det nordiska samarbetet (prop. 2012/13:164 s. 47). Kommittén noterar det fortsatt framgångsrika arbetet inom Nord- vision och att både antalet samproduktioner och utbyten av program fortsätter att öka. Mot den bakgrunden bedömer kommittén att det saknas skäl att föreslå några förändringar av public service-före- tagens nuvarande uppdrag att sända program om och från de nordiska grannländerna i syfte att stärka den nordiska kulturgemenskapen. 4.4.2Tillgången till nordiska public service-kanaler Tillgång till hela kanaler från grannländernas public service-bolag bidrar också, liksom den samverkan som sker inom Nordvision, till att ge allmänheten möjlighet att ta del av nordisk tv. I har flera kommersiella tv-operatörer kanaler från nordiska public service-bolag i sitt utbud. I Com Hems digitala kabel-tv-utbud finns exempelvis kanalerna DR1, DR2, NRK1, NRK2, NRK3 samt Yle TV1 och Yle TV2. tillhandahåller bl.a. kanaler från NRK via ip- tv. På motsvarande sätt tillhandahåller den danska kabel-tv-opera- tören YouSee exempelvis SVT1, SVT2 och NRK1 i sitt kanalutbud. Mot bakgrund av att en stor del av hushåll är anslutna till Com Hem och många icke kabelanslutna hushåll har möjlighet att skaffa ip-tv är allmänhetens möjligheter att ta del av våra nordiska grannars public service-kanaler god. Kommittén ser positivt på att kommersiella tv-operatörer erbjuder nordiska public service-kanaler. När marksänd tv var analog förekom i många gränstrakter, t.ex. , möjlighet att titta på grann- landets tv-sändningar eftersom dessa nådde utanför landets gränser. Det var en ofta uppskattad möjlighet som på vissa platser för- ändrades i och med övergången till digital marksänd tv. Att dessa kanaler kan tillgängliggöras i ett betal-tv-sammanhang, via kabel- och ip-tv-nät, visar på att det finns ett intresse från allmänheten att kunna ta del av grannländernas tv-utbud. Det främjar en fortsatt samverkan mellan de nordiska länderna och stärker den nordiska kulturgemenskapen. En särskild form av tv-utbyte mellan och har bestått i att SVT tillhandahållit den numera nedlagda kanalen SVT World för utsändning i det finska marknätet. har kanalen TV distribuerats i det svenska marknätet. Var ska public service finnas? inleddes efter en överenskommelse mellan den finska och den svenska staten om ett ömsesidigt utbyte av tv-program. Den svenska delen av utbytet finansierades genom ett särskilt anslag i stats- budgeten. Ett särskilt statsbidrag utgår fortsatt till det för att täcka TV distributionskostnader. Förutom att vara en kanal för svensktalande i var SVT World också en kanal för svenskar i utlandet. Denna del av verksamheten inom SVT World finansierades genom abonnemangsavgifter och räknades som sidoverksamhet. SVT World sände dygnet runt, huvud- sakligen svenskproducerade program från SVT:s samtliga kanaler. Även UR bidrog till utbudet. fattades beslut om att lägga ner SVT World och kanalen upphörde med sina sändningar . Det berodde på att Yle fattat beslut om att ändra sin kanalstruktur vilket medförde att det inte fanns någon plats för SVT World i det finska marknätet. SVT framhåller i sin public service-redovisning att nedläggningen av sändningarna riktade till utlandet också berodde på att antalet abon- nenter för den abonnemangsfinansierade delen minskat kraftigt . Skälen till det var enligt SVT bland annat piratverksam- het och ökad användning av SVT Play som i den del det är möjligt rättighetsmässigt också är tillgänglig utomlands (SVT 2018a s. 29). 4.4.3Tillgången till svensk public service på Bedömning: De åtgärder som vidtagits för att svenska public service-kanaler ska vara tillgängliga på har varit av stor betydelse för den åländska befolkningen, både språkligt och kul- turellt. genomförda ändringar i den finska upphovsrätten kan göra det möjligt för aktörer på den åländska tv-marknaden att lösa frågan om bättre tillgång till SVT:s utbud on demand. En fråga av särskild betydelse när det gäller tillgången till nordiskt public service-utbud gäller möjligheten att ta del av svensk public service på . är en enspråkig svensk del av med cirka 30 000 invånare. och har sedan Ålandsöverens- kommelsen 1921 värnat den åländska befolkningens intressen. Det har bl.a. handlat om det svenska språkets ställning och en värdefull Var ska public service finnas? tillgång har i det sammanhanget varit svenska public service-sänd- ningar. Av språkliga och kulturella skäl har det varit viktigt för och att verka för att de svenska public service-före- tagens sändningar är tillgängliga för den åländska befolkningen. Ett exempel är den överenskommelse mellan länderna som innebar att ska uppföra en tv-sändare på för att för- bättra möjligheterna att se svenska tv-program på . Att kunna ta del av SVT:s sändningar har därför en lång historia på och SVT har kommit att bli en viktig del av det åländska medieutbudet. Isamband med övergången till digital-tv, som innebar att sändning- arna från Väddömasten av tekniska skäl inte längre täckte , gjordes ett tillägg till överenskommelsen. Enligt den nya lydelsen ska genom ”erforderliga åtgärder” förbättra möjligheterna att se svenska televisionsprogram på (SÖ 1965:18 och SÖ 2003:19). distribueras SVT:s kanaler via en fiberlänk till det åländska public service-bolaget radio och . SVT:s kanaler vidaresänds på , dels i marksändningar som drivs av radio och , dels i lokala operatörers kabel- och ip-tv-nät. Rättigheterna till SVT:s program klareras enligt den finska upphovsrättslagens avtalslicensbestämmelser. Klareringen sker genom att landskapsregeringen på betalar för vidaresändningen av SVT:s kanaler till den finska upphovsmannaorganisationen , motsvarande svenska Copyswede. Även SR:s kanaler vidaresänds i FM-sändningar på . Sammantaget finns därför en mycket god tillgång till linjära sändningar av svensk public service på . Bättre tillgång till SVT:s utbud on demand De förändrade konsumtionsmönstren som innebär att allt mer av tv- utbudet konsumeras online innebär att de traditionella linjära sänd- ningarna blir mindre betydelsefulla. Publiken har kommit att upp- skatta möjligheten att ta del av tv-innehåll på tider och platser som de själva kan råda över. Det är en utveckling som också påverkar för- utsättningarna för överenskommelserna mellan och om att ge tillgång till svenska tv-program. När det gäller SVT:s on demand-utbud är SVT Play en viktig plattform. kan cirka två tredjedelar av utbudet i SVT Play ses Var ska public service finnas? Det som inte kan ses är bl.a. program som SVT förvärvat på den internationella marknaden och vissa utländska program- format som SVT producerar en egen version av. Tillgängliggörande av program på SVT Play förutsätter att SVT har rätten till on demand- utnyttjanden. Programrättigheter är normalt territoriellt begränsade och SVT förvärvar endast rättigheter till inköpta program och format för . Det innebär att dessa program är blockerade för SVT Play-användare på . En återkommande fråga vid kontakter mellan företrädare för den åländska landskapsregeringen och företrädare för svensk medie- politik har därför varit om det är möjligt att göra hela SVT:s on demand-utbud tillgängligt för den åländska befolkningen. Olika lös- ningar har diskuterats, bl.a. att SVT klarerar on demand-rättighet- erna för inköpta program även för . Det skulle dock innebära att SVT konkurrerade med finländska programföretag på den inter- nationella programmarknaden om rättigheter till det finska territoriet. Att klarera rättigheter för enbart är inte möjligt. Den åländska tv-marknaden är för liten för att det ska vara intressant för interna- programsäljare att erbjuda speciallösningar som i praktiken skulle påverka förutsättningarna att sälja rättigheter till programmet ifråga både för och för . har en avtalslicenslösning för on demand-rättigheter införts i den finska upphovsrättslagstiftningen. Det kan innebära att möjligheterna för åländska aktörer att verka för en lösning ökat.