sou · H6B384 · 2018-12-20 00:00:00 — En omställning till en mer hållbar plastanvändning relaterar till flera glo- bala hållbarhetsmål såsom mål 12, mål 14 och mål 13 (om åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna) samt bidrar till flera miljö- kvalitetsmål till exempel Begränsad klimatpåverkan, God bebyggd miljö, Giftfri miljö och Hav i balans samt levande kust och skärgård. För att driva på omställningen kan ytterligare ett komplement till ovanstående vara att främja upprättandet av färdplaner (sektors/ branschdialoger) med egna uppsatta mål som hakar i den övergrip- ande målsättningen om en hållbar plastanvändning, likt det arbetet som bedrivs i Fossilfritt . Genom en sådan process kan ord omsättas i handling och verkstad skapas. I har Svensk Daglig- varuhandel tagit fram en färdplan för fossilfria och materialåter- vinningsbara plastförpackningar till 2030 (avsnitt 3.3.2). I till exempel plan för en omställning till en cirkulär plastekonomi (avsnitt 3.1.9) föreslås sektorsplaner för förpackningar men också för fasadkonstruktioner, konsumentelektronik och fordonsindustrin. Det finns med andra ord utrymme för att utvidga konceptet färd- planer i relation till hållbar plastanvändning till fler områden. Vad händer i omvärlden sådant arbete skulle kunna samordnas av den tidigare beskrivna sammanhållande resursen. 3.4.4Samlad kunskap på ett ställe •Att regeringen ger i uppdrag att stötta den tillsatta plastresursen med en bred, objektiv och kunskaps- baserad plattform. •Att regeringen, och beroende av hur plastfrågan ut- vecklas, ger ett tydligt utpekat och långsik- tigt myndighetsansvar att systematiskt driva och samordna frågor kopplat till resurseffektivitet och hållbar plastanvänd- ning i samråd med andra berörda myndigheter och närings- livet. Kopplat till mål och en dedikerad plastresurs så har även behovet av en samlad kunskapsresurs lyfts. Oavsett om en dedikerad plastresurs tillsätts i form av en del under Delegationen för Cirkulär ekonomi eller som en bredare ny kommitté ser vi att det finns behov av en objektiv kunskapsbaserad plattform tillgänglig för en bredare publik. Utredningen anser att en sådan kunskapsplattform bör placeras hos . Kunskapsplattformens utformning och omfatt- ning blir avhängigt vilka övriga vägval som regeringen gör. För att skapa synergier behöver plattformen byggas upp i samar- bete med den samlande plastresursen. I första hand ser utredningen att det är lämpligt att plattformen är webbaserad. Plattformen ska idealt vända sig till olika typer av målgrupper (både allmänhet och företag). De delar som kopplar till företag kan också kopplas till andra initiativ till exempel Biolyftet (se avsnitt 3.2.3). En annan viktig del av kunskapsutbyte är att skapa möjligheter till samverkan mellan företag. Detta mer nätverksbaserade utbytet kan primärt ske via aktiviteter anordnade av ”plastresursen”. Vad händer i omvärlden Vi bedömer att frågan om hållbar plastanvändning och resurs- effektivitet kommer vara aktuell och anser därför att , och beroende av hur plastfrågan utvecklas, bör ges ett tydligt utpekat och långsiktigt myndighets- ansvar att systematiskt driva och samordna frågor kopplat till resurs- effektivitet och hållbar plastanvändning. Detta arbete behöver göras i samarbete med andra, av plastfrågan, berörda myndigheter samt näringslivet. Det är viktigt att fortsatt arbete, framför allt forskning och ut- veckling sker företagsnära. I sammanhanget vill vi därför peka på att det finns ett flertal aktörer som kan bidra till forskning och utveck- ling inom området. Förutom och kan RE:Source verka som en långsiktig finansiär och samlande kraft med möjlighet att sätta igång önskvärda projekt. En annan plattform verk- sam inom området är SusChem som är kemiindustrins gemensamma europeiska strategiska forskningsplattform.59 IKEM och IVL har beslutat sig för att ansluta till nätverket av natio- nella organisationer samt att skapa en svensk motsvarighet. Inom detta område finns således många aktörer som kan bidra till en hållbar plastanvändning, det finns dock ett stort behov av att koordinera befintliga aktörer så att synergier och samordnings- vinster kan uppnås. En sådan samordning kan ske av den tänkta ”plastresursen” tillsammans med . Ur Dir 2017:60: Den ökade konsumtionen av plast medför behov av att göra en för- djupad analys av de miljöproblem som uppstår till följd av råvaruval vid tillverkning av plast, plastens tillsatser och de konsekvenser som uppstår från plasterna i avfallshantering och materialåtervinning, samt de miljö- problem som orsakas av ökande mängder plastavfall och mikroplast i hav och sjöar. analysera de miljöeffekter olika slag av plaster kan ha under sin livscykel, inklusive de miljöproblem som uppstår till följd av valet av råvara vid tillverkning av plast, användning av plast och de konsekvenser som uppstår i avfallshantering och materialåtervinning, samt de miljö- problem som orsakas av ökande mängder plast och mikroplast i hav och sjöar, och se över möjligheterna att minska de negativa miljö- effekterna av plast. I omställningen till en hållbar plastanvändning är samhällets sätt att använda och konsumera plast en viktig pusselbit. I detta kapitel fokuserar vi därför på möjligheten att minska negativa miljöeffekter av plast genom en smartare användning. Med en smartare använd- ning menar vi att samhället ska hushålla med plasten genom att minska onödig användning och konsumtion, använda plast där den behövs på ett effektivt sätt, använda rätt plasttyp för ett visst ända- mål och byta ut den mot andra material där det är resurseffektivt samt se till att den återvinns så det bara är möjligt, för att slutligen omhändertas på ett så säkert och resurseffektivt sätt som möjligt. En smartare användning inbegriper även att det inte sker ett läckage av plast till naturen. Utredningen vill i detta sam- manhang betona att bionedbrytbar plast inte är att jämföra med att plastanvändning undviks. Återvinningsprocessen och eventuella slut- steg i den processen redogörs för i kapitel 5 Ökad och säker material- återvinning. Nedskräpning och nedbrytning av plast i miljön redogörs för i vår delredovisning (bilaga 4). En stor del av dagens miljöproblem hänger ihop med samhällets konsumtion och för att minska de negativa miljöeffekterna behövs en förändring av hur och vad som konsumeras – det gäller inte bara konsumtionen av plast, utan all konsumtion som på det hela taget behöver minska. Att ersätta en produkt, eller ett material med ett annat är således inte alltid lösningen på ett problem. En ökad efter- frågan på biobaserad råvara som kan användas för att ersätta plast- produkter med andra material eller tillverka biobaserad plast medför även den negativa miljöeffekter. I första hand bör därför övervägas i vilken utsträckning en viss produkt behövs. Rent generellt konsumerar gemene man för mycket, antingen i form av onödiga prylar eller genom en allt snabbare konsumtions- takt där gamla produkter byts ut mot nya. Det gäller inom en mängd produktområden såsom leksaker, fritids- och sportartiklar, kläder, möbler och övrig inredning samt elektroniska produkter – och en stor andel av dessa produkter innehåller plast. Allt fler affärs- modeller bygger på att mat och dryck i allt större utsträckning kon- sumeras i farten (”food on the go”). är det billigare att ta med sig till exempel kaffet i en engångsmugg än att sitta kvar och dricka ur en återanvändbar mugg. För att vända utvecklingen krävs både medvetna konsumenter och producenter samt styrmedel som samverkar genom hela värdekedjan. På nationell nivå pågår flera initiativ med syftet att bidra till en mer hållbar konsumtion och produktion och därmed ett mer hållbart samhälle. Regeringen lanserade 2016 Strategin för hållbar konsum- tion1 med syftet att tillsammans med kommuner, näringsliv och det civila samhället underlätta för konsumenter att agera hållbart. Uti- från strategin har inrättat ett Forum för miljö- smart konsumtion2 som arbetar med att samla samhällsaktörer som vill bidra till en mer hållbar konsumtion och sprida goda exempel. Även den nationella upplysningstjänsten ”Hallå konsument”3 har in- rättats med syftet att ge oberoende och lättillgänglig information till konsumenter om frågor före och efter köp. Det kan handla om 1www.regeringen.se/artiklar/2016/10/strategi-for-hallbar-konsumtion/. konsumenträttigheter, privatekonomi men också om hur mer håll- bara val kan göras. Ytterligare ett initiativ som kan bidra till en mer hållbar konsumtion och hur samhället använder sina resurser är in- rättandet av Delegationen för cirkulär ekonomi. En viktig princip för cirkulär ekonomi är att långa livscykler, återanvändning och renovering premieras starkt framför material- och energiåtervinning. Affärsmodeller i ett cirkulärt samhälle bygger snarare på att funk- tioner än produkter erbjuds, vilket innebär att produkter allt mer kommer att hyras, leasas eller delas och för produkter som säljs finns det inbyggda åtagande om hur produkten ska återanvändas eller materialåtervinnas (SOU 2017:22). Frågan om hur en hållbar kon- sumtion kan uppnås på ett övergripande plan avhandlas inte i detta betänkande. Däremot utgör en smartare användning av plast en pusselbit i det större perspektivet och genom att bryta ner proble- matiken på en lägre nivå och lyfta fram ett antal exempel vill vi visa på vägar till en förändring. 4.1Förslag för smartare användning av plast Smart användning inkluderar såväl att minska onödig användning av plast som att öka möjligheter till förlängda livscykler, alltså att sakta ner takten på inflödet av ny plast. Förlängda livscykler kan handla dels om en ökad kvalitet så att produkten håller längre, dels om pro- duktdesign som möjliggör att produkten kan återanvändas till exempel i form av att den är påfyllningsbar eller reparerbar. Det kan också handla om att möjliggöra affärsmodeller för cirkulär ekonomi till exempel i form av en övergång från engångs- till flergångspro- dukter samt ökade incitament för att reparera produkter. Genom att öka möjligheten att reparera varor (både genom förbättrad produkt- design och affärsmodeller) samt köpa och sälja begagnade varor ökar livslängden för redan tillverkade varor som behovet av att producera nya varor minskar. Därmed begränsas också de koldioxid- utsläpp och andra resursuttag som uppstår i samband med att nya varor tillverkas. Utredningen vill här peka på ett antal områden där vi ser att det finns utvecklingspotential för mer avfallsförebyggande arbete samt förlängda livscykler. Olika aktörer kan agera på olika sätt: •Offentliga aktörer har möjlighet att verka som föregångare när det gäller att minimera och effektivisera samhällets plastanvänd- ning i stort, dels genom proaktiva avfallsförebyggande beslut, dels genom att använda offentlig upphandling av varor och tjänster som ett kraftfullt verktyg för att ställa om till en mer håll- bar användning av plast. •Privata aktörer kan se över var i den egna verksamheten förbätt- ringar kan göras och vad det är för typ av produkter som företaget erbjuder samt hur kunderna kan påverkas till att göra mer med- vetna val. Det kan handla både om att ta bort en viss produkt ur sortimentet och att styra kundernas beteenden genom att för- svåra eller underlätta ett val genom till exempel nudging4. •Användare och konsumenter har möjlighet att påverka utveck- lingen genom sina val, där valen kan handla både om att välja bort en viss produkt (till exempel gratis leksaker som inte efterfrågats isamband med snabbmatsmåltider) eller att välja en mer hållbar produkt (till exempel en produkt som kan användas istället för en engångsprodukt). Utredningens förslag som riktas till regeringen och utpekade myndig- heter visas i förslagsrutor under respektive avsnitt. Förslag till övriga offentliga och privata aktörer ges som rekommendationer i punkt- form. Vissa av de förslag som riktas till offentliga aktörer kan an- passas och användas av privata aktörer och tvärtom. Vi har också valt att lägga in exempel på aktörer som på olika sätt agerar för att skapa en smartare användning. Exempellistan är på inget sätt fullständig, utan är tänkt att tjäna som inspiration inom olika områden som vi funnit ha betydelse. 4Nudging kan översättas med liten knuff och syftar till att påverka rutinbeteenden och att underlätta för individer att göra val i situationer med komplex information. Till exempel genom att erbjuda de mer önskvärda alternativen som standardalternativ eller att göra viktig information mer framträdande och enklare att förstå. Det kan också göras genom att den fysiska miljön ändras. 4.1.1Plast i en cirkulär ekonomi •Att regeringen ger statliga myndigheter en skyldighet att före- bygga avfall i sin verksamhet inom ramen för myndighetens miljöledningssystem i linje med vad som föreslås i Betänkande av Utredningen cirkulär ekonomi (SOU 2017:22). Därutöver före- slår vi att det tydliggörs att inköp och upphandling ingår som en del i det avfallsförebyggande arbetet. •Att regeringen överväger ett tidsbegränsat ekonomiskt stöd till kommuner för strategiskt arbete med att förebygga avfall i kommunens verksamheter i linje med SOU 2017:22. •Att regeringen ger och Upphandlings- myndigheten i uppdrag att tillgängliggöra avfallsförebyggande handböcker på nationell nivå samt att handböckerna utvidgas till att omfatta fler verksamheter. Rekommendationer till offentliga aktörer •Kartlägg verksamhetens plastströmmar och prioritera utifrån det avfallsförebyggande arbetet, uppsatta miljömål och möjligheter till minskade kostnader vilka strömmar fokus bör ligga på. •Inför en tydligt uttalad policy som anger att avfallsförebyggande arbete är ett prioriterat område och avsätt resurser för att arbeta avfallsförebyggande både i verksamheten och med att ställa av- fallsförebyggande krav i den offentliga upphandlingen. •Dra nytta av vägledningsmaterial som finns tillgängligt. Till ex- empel har tagit fram rutiner och riktlinjer för att förebygga avfall i olika typer av verksamheter samt vid inköp och upphandling5. Materialet är tillgängligt för andra kommuner och aktörer att använda. Avfall har tagit fram en rapport med rekommendationer gällande förebyggande av avfall i offentlig upphandling (Avfall , 2018a). 5https:///wps/portal?uri=gbglnk%3a201682712530538#htoc-8. •Genomför avfallssnåla evenemang och undvik produkter som medför en hög risk för nedskräpning exempelvis ballonger och engångsartiklar i plast. har en vägledning för hur man kan förebygga avfall på konferenser, hotell och catering6 som är tillgänglig för alla att använda. Vidare kommer att ta fram en vägledning för engångsfria evenemang. Rekommendationer till privata aktörer •Se över var i den egna verksamheten förbättringar i form av minskad och effektiviserad användning av plast kan göras. Det handlar både om hur och vad som produceras till exempel i form av ett förändrat produktsortiment samt hur kunderna kan upp- muntras till att göra mer hållbara val. Underlätta för kunden ge- nom att till exempel ta bort vissa produkter, premiera vissa bete- enden samt försvåra alternativt underlätta vissa val. •Kartlägg verksamhetens plastströmmar (både inom kärnverk- samheten och eventuell stödverksamhet till exempel marknads- föring) och prioritera utifrån uppsatta miljömål vilka strömmar fokus bör ligga på. Sådana strömmar kan till exempel vara pro- dukter som går till spillo i samband med byte av logga på profil- artiklar eller plast som lätt tenderar att bidra till nedskräpning (till exempel tunn plastfilm runt sugrör och cigarettpaket). Det kan också handla om att fundera över vilket emballage som behövs. •Sätt upp målsättningar för när: a) användning av plastmaterial ska undvikas, b) när återvunnen eller förnybar plastråvara ska väljas och c) när helt andra material kan väljas. Tydliggör att förnybar råvara inte behöver innebära att plast ersätts med biobaserad plast då det kan vara mer resurseffektivt att använda ett biobaserat material direkt. Även återvunnet material ska tas i beaktande. I analysen av resurseffektivitet bör hänsyn tas till möjligheten att återanvända och materialåtervinna produkten/materialet. Genom- för en samlad ekonomisk bedömning som innefattar samtliga kost- nader och intäkter vid bedömning av möjligheter till återanvänd- ning och/eller alternativa material. 6https:///wps/portal?uri=gbglnk%3a201682712530538#htoc-8 Besökt . •Utveckla cirkulära affärsmodeller, det finns till exempel få före- tag inom disk-, pant- och flergångslogistik för tillfälliga och per- manenta mat- och dryckesserveringar. Inom offentlig sektor används stora volymer av plastmaterial både i form av det som syns på inköpslistorna och det som ryms inom andra kategorier, exempelvis elektronik och hygienartiklar. Därmed finns det en stor utvecklingspotential både när det gäller att minska onödig plastanvändning och att effektivisera användningen. Offent- lig sektor har med andra ord möjlighet att bidra till förbättringar av offentliga tjänster samt möjlighet att verka som föregångare för den privata sektorn. En stor del av den miljöpåverkan som plastanvänd- ningen ger upphov till skulle kunna minskas genom ändrade arbets- sätt i form av rutiner och beteenden för att minimera och effektivi- sera plastanvändningen. Genom att kartlägga vilka plastprodukter som används och i vilken omfattning kan olika verksamheter be- döma var insatser gör störst nytta eller enkelt kan genomföras samt vilken typ av insatser som behövs. I exempelvis samverkansprojektet klimatpåverkan från plast i verksamhet har kommunerna identifierat att verksamheten i kommunerna orsakar koldioxidutsläpp enbart genom sin användning av skoskydd, handskar, förkläden, sopsäckar, soppåsar samt muggar, bägare och bestick (, 2018). Liknande kartläggningsarbete sker även i privata verksamheter, till exempel lanserade Lidl i början på 2018 en global plaststrategi där ett av målen är att den totala plastanvänd- ningen ska ha minskat till 2025 i samtliga länder som Lidl verkar. Detta görs bland annat genom att minska material- åtgången (se vidare avsnitt 4.2.2) samt successivt öka lösviktsförsälj- ningen av frukt och grönt. Till exempel har de inplastade trågen för ekologisk kiwi ersatts med lasermärkning7 och ska alla engångsartiklar av plast ersättas med produkter tillverkade av alter- och återvinningsbara material. (Thunborg, 2018). 7Tekniken har funnits i och är godkänd i . Tekniken innebär att vanligt vitt ljus används för att hetta upp pigment i växtcellerna. Frukten bränns inte och inget bläck tillsätts. En grundläggande del i att gå mot ett mer hållbart samhälle hand- lar om att förebygga uppkomsten av avfall, inklusive plastavfall. Hur långt man kommit i detta arbete skiljer sig avsevärt åt mellan olika verksamheter. För offentliga verksamheter utgör bland annat avsak- nad av tydliga krav från staten och låg prioritet från kommun- eller verksledning ett hinder (SOU 2017:22). har tagit fram nya föreskrifter och vägledning om kommunala avfallsplaner om förebyggande och hantering av avfall (NFS 2017:2). Före- skrifterna och vägledningen har ett ökat fokus på avfallsförebyg- gande mål och åtgärder. Vidare har det tydliggjorts att kommunen ansvarar för både hushållsavfall och avfall som uppkommer i kom- munens egna verksamheter. Att förebygga avfall kan leda till minsk- ade kostnader, inledningsvis kan dock det avfallsförebyggande arbetet innebära ökade kostnader eftersom avfallsströmmar behöver kartläggas samt förändrade arbetssätt behöver analyseras och imple- menteras. är det inte tillåtet att använda renhållnings- avgiften för att finansiera avfallsförebyggande åtgärder inom den egna organisationen. Dessa måste i stället finansieras via skattemedel. I linje med utredningen för cirkulär ekonomi (SOU 2017:22) anser vi därför att regeringen bör överväga att ge ett tidsbegränsat ekonomiskt stöd till kommuner för strategiskt arbete med att förebygga avfall i kom- munens verksamheter. –2014 kunde kommuner och lands- ting söka ett energieffektiveringsstöd från Energimyndigheten.8,9 Enligt SOU 2017:22 har detta stöd gett goda resultat för kommuners och landstings energieffektiviseringsarbete. Ett liknande stöd skulle sannolikt bidra till en uppväxling av kommunernas avfallsförebygg- ande arbete. Vidare föreslås i SOU 2017:22 att kommunerna, genom ett för- tydligande i avfallsförordningen (2011:927) ska ges en skyldighet att informera kommuninvånarna om hur avfall kan förebyggas. Sådan information, om varför och hur hushållen kan förebygga avfall, kan ge effekter i form av ändrade attityder och konsumtionsbeteenden. Vidare föreslås att kommunen ges en skyldighet att underlätta in- samling och sortering av återanvändbara produkter, i syfte att minska hushållens mängd avfall. För att underlätta finansieringen av kommunernas utvidgade ansvar att förebygga avfall, föreslås i 8www.energimyndigheten.se/energieffektivisering/program-och-uppdrag/avslutade- program/Statligt-stod-till-energieffektivisering-i-kommuner-och-landsting/. 9Förordning (2009:1533) om statligt stöd till energieffektivisering i kommuner och landsting. SOU 2017:22 att renhållningsavgiften ska kunna användas för av- fallsförebyggande åtgärder riktade mot hushållen. Vi delar uppfatt- ningen att ett sådant förtydligande behövs samt att renhållningsav- giften bör kunna användas för att informera hushållen om hur de kan förebygga avfall samt för att underlätta insamling och sortering av hushållens återanvändbara produkter. Vi anser vidare att offentlig sektor ska vara föregångare i arbetet med att ställa om till ett mer hållbart samhälle. I SOU 2017:22 föreslås att statliga myndigheter ska ges en skyldighet att förebygga avfall i sin verksamhet inom ramen för myndighetens miljöledningssystem. Vi tillstyrker förslaget med tillägget att det bör tydliggöras att inköp och upphandling ingår i det avfallsförebyggande arbetet. Avfallsförebyg- gande arbete i samband med upphandling handlar inte bara om upp- handlingskrav utan minst lika mycket om de avvägningar som görs innan beslutet om att köpa en ny produkt fattas, det vill säga kan köpet undvikas eller minskas, kan produkten lånas eller hyras, kan funktionen snarare än produkten upphandlas. har tagit fram vägledningar och checklistor med praktiska tips och goda exempel för att förebygga avfall i stadens olika verksamheter. Materi- alet är tillgängligt för andra kommuner och aktörer att använda. Vi anser att handböcker för att förebygga avfall i verksamheter och vid inköp och upphandling inklusive plastavfall (till exempel det material som har tagit fram), bör tillgängliggörs på nationell nivå samt utvidgas till att omfatta fler verksamheter. Sådana hand- böcker kan bidra till att stödja offentliga men även privata verksam- heter i hur de ska välja och prioritera innan och vid inköp, vid ex- empelvis representation och i den dagliga verksamheten där mycket plastavfall genereras. Relevanta myndigheter för att ta fram och till- gängliggöra avfallsförebyggande handböcker är i huvudsak Naturvårds- verket och i relation till upphandling är det . Operativ tillsyn och tillståndsgivning enligt kan an- vändas för att driva på verksamheterna att i ökad utsträckning före- bygga plastavfall. har ett centralt ansvar för till- synsvägledning och annan vägledning om tillämpning. En ny tillsynsvägledningsplan som sträcker sig 2019–2021 ska tas fram. Vilka områden som kommer med i planen påverkas av de be- hov som framkommer i omvärldsbevakning och utvärdering av den operativa tillsynen samt vad kommuner, läns- styrelser, samverkansorganisationer och andra intressenter efterfrå- gar. Utredningen anser att det vore önskvärt att i sin vägledningsplan –2021 lyfter fram vägledning med syfte att genom operativ tillsyn enligt få till åtgärder som före- bygger uppkomsten av plastavfall. En sådan tillsynsvägledning kan an- vändas av kommuner och länsstyrelser för att nå privata verksamheter med krav och råd för att minska plastavfall.