sou · H6B359 · 2018-06-29 00:00:00 — 18 § Den som ställer ut en finansiell garanti ska ha en betryggande förmåga att fullgöra sina åtaganden och ska stå under tillsyn av . Om den som ställer ut den finansiella garantin har sin hemvist i ett annat land än ska garantiutställaren stå under tillsyn av en nationell myndighet i det landet som där övervakar finansmarknaden och ha de tillstånd som behövs för att bedriva den verksamhet med garantigivning som avses i denna lag. 19 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter avseende finansiella garantier. 20 § En säkerhet får tas i anspråk under förutsättning att 1.verksamhetsutövaren är försatt i konkurs, 2.verksamhetsutövaren har underlåtit att vidta sådana åtgärder som säkerheten är avsedd att säkerställa, eller 3.verksamhetsutövaren har underlåtit att ställa ny godkänd säkerhet senast en innan säkerheten upphör att gälla. 21 § En finansiell garanti tas i anspråk genom att garantiutställaren betalar ut hela det garanterade beloppet till den myndighet som avses i 15 §. Beloppet ska användas för att finansiera den efterbehandling som säkerheten är avsedd att säkerställa. En pant genom deposition av kontanta medel tas i anspråk genom att medlen används för att finansiera den efterbehandling som säkerheten är avsedd att säkerställa. 22 § Den myndighet regeringen bestämmer får besluta om att en säkerhet ska tas i anspråk. Myndigheten får upphäva ett beslut enligt första stycket om förutsättningarna enligt 20 § inte längre föreligger eller om verksamheten som säkerheten avser tagits över av en ny verksamhetsutövare som har tillstånd till gruvverksamheten. Om sedan en ställd säkerhet tagits i anspråk, en verksamhetsutövare ställer en ny säkerhet enligt denna lag ska inte nyttjad andel av den ianspråktagna säkerheten återställas. 23 § Om en säkerhet tagits i anspråk och det finns ett överskott kvar när all efterbehandling har genomförts ska överskottet tillfalla staten. I det fall säkerheten inte räcker till för att finansiera efterbehandlingen ska staten svara för återstående finansiering. För säkerhet enligt denna lag gäller inte 37 § lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. 24 § Beslut enligt 15 § får överklagas till regeringen av verksamhetsutövaren. 25 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av villkor eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt övervakning och kontroll utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. 26 § Verksamhetsutövaren ska ge tillsynsmyndigheten möjlighet till insyn i och granskning av samtliga uppgifter som berör 1.beräkningen av efterbehandlingskostnaden och 2.genomförandet av efterbehandlingsplanen. 27 § får besluta de förelägganden som behövs för att denna lag, föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen och beslut som har meddelats med stöd av lagen ska följas. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. 28 § Den som 1.inte fullgör vad tillsynsmyndigheten beslutar med stöd av 27 §, 2.underlåter att genomföra de beräkningar som föreskrivs enligt 11 § eller 3.uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar tillsynsmyndigheten oriktiga uppgifter, döms till böter om gärningen inte är belagd med straff enligt . 29 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för en myndighets verksamhet enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Säkerhet som en verksamhetsutövare före denna lags ikraftträdande ställt enligt 16 kap. 3 § för kostnader för avhjälpande av en miljöskada och de andra återställningsåtgärder till följd av gruvverksamhet ska anses vara prövade och ställda enligt denna lag. 3.Verksamhetsutövaren ska efter lagens ikraftträdande uppdatera efterbehandlingsplanen enligt 8–10 §§ samt genomföra en ny beräkning av efterbehandlingskostnaderna enligt 11–12 §§ som tillsynsmyndigheten bestämmer. 4.Ärenden som inletts före denna lags ikraftträdande och ännu inte avgjorts ska handläggas och bedömas enligt de bestämmelser som gällde då ärendet inleddes om inte prövande myndighet beslutar att bestämmelserna enligt denna lag ska tillämpas . Koncessionshavaren ska åläggas att ställa säkerhet för att hans skyldigheter enligt 13 kap. 4 § ska uppfyllas, om det inte finns särskilda skäl till något annat. Visar sig säkerheten otillräckligt, får bestämma att ytterligare säkerhet ska ställas.Säkerhet enligt första stycket behöver inte ställas av den som är skyldig att ställa säkerhet enligt lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet. 1.3Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45) Härigenom föreskrivs i fråga om minerallagen att 4 kap. 6 § ska har följande lydelse Koncessionshavaren skall åläggas att ställa säkerhet för att hans skyldigheter enligt 13 kap. 4 § skall uppfyllas, om det inte finns särskilda skäl till något annat. Visar sig säkerheten otillräckligt, får bestämma att ytterligare säkerhet skall ställas. 1.4Förslag till förordning (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet 1 § Denna förordning är meddelad med stöd av 10 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet fråga om 4 § 13 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet fråga om 6 § 15 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet fråga om 8 § 19 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet fråga om 13 § 22 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet i fråga om 15 § 25 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet fråga om 16 § och 8 kap. 7 regeringsformen i fråga om övriga bestämmelser. 2 § Ord och uttryck som används i denna förordning har samma innebörd som i lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet. 3 § Verksamhetsutövaren ska månader innan den aktuella bankgarantin förfaller ge in en uppdaterad efterbehandlingsplan enligt 8 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet till som prövar de åtgärder som planen redovisar. ska från det att den uppdaterade efterbehandlingsplanen inkom till myndigheten överlämna avge ett yttrande om den fastställda efterbehandlingsplanen till . 4 § får beträffande efterbehandlingsplan meddela föreskrifter om 1.innehållet i en efterbehandlingsplan 2.hur arbetet med revideringen av efterbehandlingsplanen ska genomföras 3.en tidsplan för när arbetet med revideringen efterbehandlingsplanen i det enskilda fallet bör påbörjas 4.om en revidering i det enskilda fallet ska göras oftare än . Innan meddelar föreskrifter enligt första stycket 1 ska myndigheten höra och . Bestämmelser om beräkning av efterbehandlingskostnader 5 § Verksamhetsutövaren ska efter det att yttrat sig över efterbehandlingsplanen enlig 3 § utan dröjsmål ge in de kostnadsberäkningar som föreskrivs enligt 11 § och 12 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet till . 6 § får meddela närmare föreskrifter om hur efterbehandlingskostnaderna ska beräknas. 7 § får i det enskilda fallet med undantag från bestämmelsen i 5 § besluta om, tidpunkten för när en reviderad kostnadsberäkning ska lämnas in till myndigheten. 8 § Den som av mark- och miljödomstol som första instans fått tillstånd till gruvverksamhet ska innan verksamheten påbörjas ställa säkerhet till som prövar frågor om säkerheten. 9 § Säkerheten ska i enlighet med 16 § lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet beräknas så att den sammantaget motsvarar det värde som i en statistisk fördelning med 75 procents sannolikhet kan finansiera efterbehandlingskostnaden. 10 § Säkerheten ska bestämmas för en period om fem kalenderår i taget. Om det finns särskilda skäl, får beloppet bestämmas för . Beslut om en ny säkerhet bör tas innan den aktuella bankgarantin förfaller. 11 § ska innan beslut om säkerheten ge och senast 4 månader från det att kostnadsberäkningen enligt 5 § inkom till myndigheten verksamhetsutövaren, berörda myndigheter samt övriga intressenter tillfälle att lämna synpunkter på ett förslag till säkerhet. 12 § ska individuellt för varje verksamhetsutövare bokföra deponerat kapital på konto. För varje verksamhetsutövare ska kontot tillföras en ränta som motsvarar statslåneräntan. 13 § får meddela närmare föreskrifter om 1.villkoren för pant i form av deposition av kapital, 2.villkoren för en finansiell garanti med standardiserade villkor. 14 § Standardvillkor meddelat enligt 13 § får inte inskränkas genom andra bestämmelser i ett garantiavtal mellan verksamhetsutövaren och den som ställer ut den finansiella garantin. 15 § beslutar om att en säkerhet ska få tas i anspråk. 16 § Tillsynen över att efterlevnaden av lagen (0000:00) om finansiella säkerheter för gruvverksamhet, denna förordning och av villkor eller föreskrifter som meddelats med stöd av förordningen följs ska utövas av 1.Länsstyrelsen i fråga om den efterbehandlingsplan som ska lämnas in till myndigheten enligt 4 §, 2.Riksgäldskontoret i fråga om övriga bestämmelser. 17 § Beslut enligt denna förordning gäller om inte annat bestäms i beslutet. Denna förordning träder i kraft den träder i kraft . I detta avsnitt redogörs för utredningens uppdrag och arbete. Vidare diskuteras utredningens syn på några centrala begrepp i arbetet där det inte finns etablerade entydiga definitioner. Slutligen redogörs för betänkandets disposition. En särskild utredare ska utreda och analysera om det finns insatser eller åtgärder som på ett mer ändamålsenligt sätt än kan säkerställa att det finns tillräckliga säkerheter för efterbehandling och andra återställningsåtgärder vid gruvverksamhet. För att staten inte ska behöva bekosta efterbehandling och andra återställningsåtgärder av den miljö som verksamheten påverkar måste utövare av gruvverksamhet ställa säkerhet. Om verksamhetsutövaren försätts i konkurs eller av annan anledning inte kan fullfölja sina skyldigheter att avhjälpa miljöskador eller genomföra efterbehandling av gruvområdet, ska staten kunna ta säkerheten i anspråk. Syftet med säkerheterna är minimera risken för att staten ska behöva stå för dessa kostnader. Enligt direktiven ska utredningen identifiera och beskriva hur nu gällande bestämmelser för säkerheter påverkar finansieringen av, och därmed risken för att samhället ska behöva stå för kostnaderna, för efterbehandling och andra återställningsåtgärder. Utredningen ska vidare identifiera förutsättningar som kan påverka säkerhetens storlek och form. I detta ingår att ta ställning till vilket underlag som ska krävas vid beslut om säkerhetens storlek och form. Vidare ska eventuella svårigheter för staten att ta säkerheten i anspråk identifieras. Direktiven pekar också på behov att identifiera om det finns rätt kompetens hos tillståndsmyndigheter, tillsynsmyndigheter och länsstyrelser för dessa frågor och att analysera om ansvarsfördelningen är ändamålsenlig. Utredningen ska också ta ställning till om bestämmelserna för omprövning och ändring av säkerheter behöver ses över. Utredningen har biståtts av en expertgrupp bestående av åtta personer med kunskap om gruvsektorn, gruvavfall och efterbehandling och dagens system med ekonomiska säkerheter. Utredningen har, utöver ett slutjusteringssammanträde, haft sju protokollförda möten med expertgruppen då textutkast behandlats. Utredningen har, förutom litteraturstudier och genomgångar av vissa relevanta domar, samlat in fakta med hjälp av intervjuer och studiebesök. Intervjuer har genomförts med personer på följande myndigheter, företag och organisationer: –Mark- och miljödomstolen vid , –geologiska undersökning, –företrädare för gruvindustrin och SveMin. Utredningen har genomfört studieresor till och och har sammanträffat med relevanta myndigheter. Utredningen har också deltagit i en Workshop anordnad av Europeiska kommissionen (DG Environment). Utredningen har låtit genomföra två studier med hjälp av konsulter. Den ena, som sammanfattas i bilaga 4, har undersökt de planer och kostnadsberäkningar som verksamhetsutövarna har gjort för efterbehandling av gruvverksamheterna. Den andra, som sammanfattas i bilaga 5 är en översiktlig och preliminär osäkerhetsanalys av de kostnaderna för efterbehandling av gruvverksamheter. I detta betänkande avses med: –En gruva är en industrianläggning där brytning av malm och sker i berggrunden. Begreppet gruva används ofta synonymt med metallgruva men även andra ämnen än metaller kan brytas i en gruva. För tydlighetens skull bör det framhållas att täktverksamhet enligt 4 kap. 1–7 §§ miljöprövningsförordning (2013:251) inte ingår i denna definition. –En gruvverksamhet kan bestå av två eller flera närliggande gruvor och inkluderar vanligtvis anläggningar där malm bearbetas (sovringsverk och anrikningsverk) liksom anläggningar för avfallshantering. Det finns också exempel på gruvverksamheter med enbart ett anrikningsverk i drift men där malmbrytning upphört. Utredningens direktiv är tydliga med att analysen och eventuella förslag ska omfatta såväl efterbehandling av gruvavfall som andra återställningsåtgärder efter gruvverksamheter som bedrivs eller . I detta betänkande används begreppet efterbehandling som ett sammanfattande begrepp som avser alla de åtgärder som behöver genomföras för att stänga såväl utvinningsavfallsanläggningar1 som resterande delar av gruvverksamheten, återställa de områden som verksamheten har påverkat till tillfredsställande skick samt åtgärder, inklusive kontroll och uppföljning, efter stängningen av verksamheten. Utredningen bedömer att det är denna verksamhet som ska finansieras av verksamhetsutövaren och det är således även det som säkerheterna ska täcka. 19 § förordningen (2013:319) om utvinningsavfall (utvinningsavfallsförordningen). Kapitel 3–9 innehåller betänkandets deskriptiva delar. –gruvindustrin i , –metoder och kostnader för efterbehandling av gruvavfall och gruvområden, –dagens gruvavfallsfinansieringssystem, –säkerheter enligt minerallagen, –konkurser i gruvsektorn, –metoder för att säkerställa kostnadsansvar inom andra områden och –system för säkerheter i andra länder. De följande kapitlen (10–12) innehåller utredningens överväganden och förslag samt en analys av förslagens konsekvenser. I kapitel 1 redovisas utredningen författningsförslag och i kapitel 13 redovisas författningskommentarerna. I detta kapitel ges en översiktlig beskrivning av gruvindustrin i , syftet är att ge en kortfattad bakgrund till den fortsatta framställningen. 3.1Total produktion och sysselsättning i branschen1 I bröts det omkring malm 2016. Geologiska Undersökningar (SGU) bedömde 2015 att produktionen 2020 skulle kunna uppgå till 85–. bedömningar pekade på att produktionen 2020 skulle kunna bli , men dessa har reviderats ner bl.a. till följd av fallande världsmarknadspriser.2 är en av EU:s ledande malm- och metallproducenter. är den i särklass största järnmalmsproducenten inom EU med av den samlade produktionen. Även när det gäller produktion av zink och bly har en stark position med av EU:s samlade produktion. När det gäller koppar står för av EU:s produktion. 1Bygger på geologiska undersökning (2017). 2Riksrevisionen (2015). Figur 3.1 Malmproduktionen i 2016. Järnmalm, direkt användbar Källa: SGU. Enligt SGU uppgick de direkt sysselsatta i gruvnäringen till cirka 6 700 personer. I den siffran ingår även till SGU inrapporterade underentreprenörer. Utöver detta bedöms ytterligare 700 underentreprenörer sysselsättas, vilket ger en total direkt sysselsättning på cirka 7 200 personer. Räknar man även med täkter för ballast, industrimineral och natursten blir antalet sysselsatta cirka 9 500 personer. I är 11 gruvor i drift 2018 (tre järnmalmsgruvor, åtta icke järnmalmsgruvor). från de 11 gruvorna anrikas vid åtta anrikningsverk varav fem finns i anslutning till aktiva gruvor och två finns där gruvan är nedlagd. Detta betyder att det fanns 14 gruvverksamheter i drift.3 Därutöver finns det tre gruvverksamheter där driften avslutats i närtid. Detta betyder att det finns gruvverksamhet på 17 platser där gruvavfall behöver tas om hand eller som på annat sätt behöver efterbehandling efter avslutad drift. 3Naturvårdsverket och geologiska undersökning (2017a) s. 75. Dagbrott, ej i drift anrikningsverk, ej i Koppar, bly, zink Koppar, bly, zink Koppar, bly, zink Koppar, bly, zink Zink, bly, silver Koppar, bly, silver, Zink, bly, silver Zink, bly, silver Källa: Ramböll och Ecoloop (2018) och och geologiska undersökning (2017). Anm: Gruvan som ägs av företaget planeras att starta . Vid gruvan är efterbehandling påbörjad och gruvan är inte i drift. i är medtaget för att ge en mer samlad bild av vilka verksamhe ter som berörs. Gruvan är ej i drift. Inte heller vid gruvan bedrivs någon verksamhet. 3.3Företag verksamma i branschen De 16 gruvverksamheter som tidigare nämnts drivs av sammanlagt sex företag. träffade konkursförvaltaren för och företaget (senare ) ett slutligt avtal om försäljning av gruvan och produktionsstart planeras till . I det följande redovisas kortfattat fakta om de nu verksamma företagen. Branschen domineras av två företag, () och . Bolaget är enda järnmalmsproducent. Gruvbrytning sker i (kommun) samt Gruvberget och Leveäniemi i (kommun). finns i , och . Bolaget är helägt av staten. Omsättningen uppgick till . resultat uppgick till . Bolagets gruvbrytning sker i dotterbolaget som bedriver gruvbrytning av zink, koppar, bly, guld, silver och tellurium. Gruvor finns i Aitik (kommun), () samt i Maurliden, , och Kankberg i /Bolidenområdet. Dessutom har gruvor i och . finns Aitik, och i anslutning till den nedlagda gruvan i . Bolaget är börsnoterat på OMX . Största ägare är (”Världens största kapitalförvaltare”) , (”Oljefonden”) och Robur Fonder . De nio största ägarna, som alla är institutionella placerare, äger tillsammans . Omsättningen för hela Bolidenkoncernen uppgick till . Årets resultat uppgick till Bolaget bedriver gruvbrytning av zink, bly och koppar i (kommun). finns vid gruvan. Bolaget ingår i och är helägt dotterdotterbolag till . som är en internationell gruvkoncern med gruvor i , , och . aktie är noterad på börserna i och . Det totala börsvärdet uppgår till . Omsättningen i uppgick till . Bolaget bedriver gruvbrytning av zink, bly och mindre mängder silver i /Stråssaområdet (). Bolaget är också aktivt engagerat för att återstarta gruvan i (kommun). Malmen från Lovisagruvan transporteras till för anrikning. Bolagets har cirka 800 aktieägare. Aktierna är noterade på Aktie- Torget. Största ägare är , , och styrelseledamoten med bolag . Omsättningen uppgick till och resultatet uppgick till . Bolaget bedriver gruvbrytning av guld väster om (kommun). finns vid gruvan. Bolaget ägs av det kanadensiska bolaget , vars aktier är noterade på . har verksamhet även i och (gruvdriften är där avbruten sedan en översvämning inträffade ). Omsättningen uppgick till och resultatet uppgick till . Bolaget bedrev gruvbrytning av guld i Svartliden (på gränsen mellan och kommuner). vid gruvan drivs fortfarande. Bolaget ägs av det australiensiska bolaget . Detta bolags aktier är börsnoterade på ASX i . bedriver verksamhet i och . Omsättningen i () AB uppgick till och resultatet var negativt (- ). Konkursförvaltaren för träffade en bindande principöverenskommelse om försäljning av resterande delar av konkursboets egendom. Med denna överenskommelse kommer hela gruvverksamheten att kunna övergå till , med målsättningen att återuppta verksamheten. förvärvade och resterande tillgångar i Northland Resources AB:s konkursbo. Bolaget planerar att återuppta produktionen . 3.4Metallpriser och branschens lönsamhet Enligt en rapport från Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi bröts det mineraler till ett sammanlagt värde av i . Fördelat mellan olika metaller är järn mest betydelsefullt och står för ungefär hälften av värdet (), följt av koppar (), zink () och guld (). Fördelat över landet kommer av värdet från gruvor i . Värdet av den resterande produktionen () är spritt över landet, med huvuddelen av produktionen i och Bergslagen.4 var, som framgår av figur 3.2, metallpriserna höga. Exempelvis var priset på järnmalm var omkring /ton, vilket 4Roine och (2013). kan jämföras med priserna som, legat omkring /- ton. Av figuren framgår att volatiliten i metallpriserna (framför allt järnmalm) har varit, och fortsatt är, stor. framhåller att det som kännetecknar gruvbranschen är potentiellt stora vinstmöjligheter, dock till priset av stor risk och osäkerhet, både för branschen som helhet och mellan olika företag Figur 3.2 Priser på järnmalm och koppar , USD. Index 1997 = 100 Källa: Indexmundi, Index (TSI) via the IMF och . De volatila metallpriserna påverkar branschens lönsamhet. Förädlingsvärdet per anställd i gruvindustrin och i hela näringslivet framgår av figur 3.3. De stigande mineralpriserna återspeglar sig i en ökning av förädlingsvärdet per anställd i gruvindustrin. På motsvarande sätt leder fallande priser till ett fallande förädlingsvärde per anställd . Figur 3.3 Förädlingsvärde per anställd i gruvindustrin och hela näringslivet 1980 2017, , löpande priser. Källa: Nationalräkenskaperna. Anm: Gruvindustrin utgör i detta fall B05-B09 (utvinning av ) enligt SNI 2007. till resultaten för de enskilda företagen är bilden mer komplicerad. Flera faktorer utöver metallpriserna påverkar lönsamheten. Det finns dock ändå ett starkt samband. Branschens omsättning toppade och uppgick då till . –2012 var det samlade resultatet . Efter detta har såväl vinster och omsättning fallit och omsättning förfaller ha bottnat , då den samlade omsättningen uppgick till , dvs. i stort sett en halvering jämfört med . ökade omsättningen till och branschen uppvisade ett samlat positivt resultat på . Denna utveckling fortsatte då den samlade omsättningen uppgick till och det samlade resultatet till drygt 9 miljarder kronor.5 Fallet i vinster och omsättning efter 2012 belyser den känslighet som branschen uppvisar för fallande världsmarknadspriser. Denna bild förstärks av att det dessutom skedde konkurser i två 5Sveriges geologiska undersökning (2017) samt uppgifter från SGU avseende 2017. företag – och , båda järnmalmsgruvor. hade vid konkurstillfället skulder på . 4Metoder och kostnader för efterbehandling I detta avsnitt ges en kortfattad beskrivning av metoder och kostnader för efterbehandling av gruvverksamheter. Gruvverksamhet ger upphov till olika former av avfall, men lämnar även efter sig olika typer av anläggningar som behöver efterbehandlas såsom avfallsanläggningar, dagbrott, schakt och industriområden. Som framgår av kapitel 2 inkluderar utredningen i begreppet efterbehandling hantering av såväl avfall som utvinningsavfallsanläggningar som resterande delar av gruvverksamheten. Även återställning av de områden som verksamheten har påverkat till ett tillfredsställande skick samt åtgärder, inklusive kontroll och uppföljning, efter stängningen av verksamheten ingår. Avsnittet bygger i stort sett uteslutande på underlag1 från och geologiska undersökning (SGU) samt en konsultrapport2 som utredningen har beställt. Gruvavfall har olika karaktär beroende på vilken typ av malm som bryts och vilka som finns i fyndigheten. Ur oxidiska utvinns i oftast järn och från sulfidmalmer utvinns i bland 1Naturvårdsverket och geologiska undersökning (2017a) och och geologiska undersökning (2017b). 2Ramböll och Ecoloop (2018). Metoder och kostnader för efterbehandling av gruvverksamhet annat koppar, bly, zink, guld och silver. Gruvavfall innehållande sulfidmineral3 har ofta egenskaper som kan ge upphov till allvarliga miljöproblem. Efterbehandling av sulfidhaltigt gruvavfall syftar till att begränsa eller förhindra oxidation4 och vittring5, vilket sker när gruvavfallet kommer i kontakt med syre och vatten. Vittrande sulfidhaltigt gruvavfall kan ge upphov till att ofta surt lakvatten med höga metallhalter sprids till omgivningen och förorenar vattendrag och grundvatten.