sou · H6B339 · 2018-06-01 00:00:00 — Eftersom många intyg får långgående konsekvenser för samhället och för enskilda är det även angeläget att intyg utfärdas av den som har tillräcklig kompe- tens och erfarenhet. Effektiv vård gör gällande att det finns många omotiverade rätts- liga krav på att just läkare ska upprätta vissa intyg. Effektiv vård gör även gällande att vården får ägna för mycket tid åt många intyg. Hälso- och sjukvården utfärdar cirka 200 stycken olika intyg.1 Det finns ett 70-tal reglerade krav enligt lag och förordning på att läkare ska utfärda intyg. Effektiv vård har föreslagit att det utreds i vilken utsträckning nuvarande rättsliga reglering kan göras profes- sionsneutral. Vår utredning har inom ramen för detta delbetänkande inte möjlighet att generellt utreda om kompetenskraven är motive- rade i varje enskilt fall eller om andra intyg som vården upprättar omfattas av hälso- och sjukvårdens uppdrag. Hälso- och sjukvårdens centrala roll i dessa sammanhang och de diskussioner som uppstått om den ökade administrativa bördan i vården medför att det finns anledning för vår utredning att bidra till att klargöra det styrande regelverket. Vi ser att det finns skäl för oss att redovisa en samman- ställning av vilka krav på läkarintyg som regleras i lag och förordning samt klargöra enskild vårdpersonals skyldighet att utfärda vissa intyg. 1Inera, Kartläggning intyg, 2013. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration Effektiv vård föreslår även att regeringen initierar ett myndig- hetsöverskridande arbete med syfte att samordna och begränsa kra- ven på intyg som berörda myndigheter ställer. Kommuner uppmanas att se över sina intygskrav. Vår utredning kan konstatera att flera myndigheter därefter ser över sina intygskrav, se avsnitt 6.1.3. Hälso- och sjukvårdens roll i sjukförsäkringsprocessen uppfattas som den enskilt mest betungande intygshanteringen. Det pågår när detta skrivs omfattande arbete på flera håll för att bl.a. utveckla vårdens roll i den processen. Regeringen har beslutat om en proposition om att hälso- och sjukvårdens roll i försäkringsmedi- cinska utredningar lagregleras.2 Flera andra aktörer har också upp- drag som bl.a. syftar till att minska hälso- och sjukvårdens admini- strativa börda i den processen, se närmare beskrivning av pågående initiativ i avsnitt 6.1.3. Vår utredning kommer därför inte utreda frågan om hälso- och sjukvårdens roll i sjukförsäkringsprocessen närmare. 6.1.2Den rättsliga regleringen av intyg Samhällets behov av intyg Från samhällets sida kan det av olika skäl finnas behov av intyg om en persons hälsostatus, vårdbehov, genomförda behandlingar m.m. Intygen kan motiveras av rättssäkerhetsskäl, olika trafiksäkerhets- skäl eller andra skäl för liv och hälsa eller liknande. En persons hälso- status kan också ha stor betydelse för andra frågor än hälso- och sjukvård. Samtliga intyg som grundar sig på en rättslig reglering kan få långtgående konsekvenser. Även överväganden om intygshanter- ing som inte grundar sig på ett rättsligt krav kan få konsekvenser för enskilda. Effektiv vård efterfrågar en översyn om vården upprättar många onödiga intyg. SKL kartlägger vilka intyg som vården utfärdar. Vår utredning kan bidra med en översyn av de rättsliga regleringar om intyg som finns. Att göra en uttömmande samman- ställning över alla rättsliga regleringar som innebär att det behövs en medicinsk undersökning och ett intygande av en medicinsk bedöm- ning är däremot inte görligt eller meningsfullt inom ramen för vår utrednings uppdrag. 2017/18:224, Lag om försäkringsmedicinska utredningar, SOU 2015:17, För kvalitet – Med gemensamt ansvar och Ds 2016:41, Ansvar för de försäkringsmedicinska utredningarna. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration Hälso- och sjukvårdens uppdrag Av 2 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30, HSL) följer att hälso- och sjukvårdens uppdrag bl.a. är att fullgöra åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Hälso- och sjukvårdens uppdrag styrs även av de mål verksamheten ska uppfylla enligt HSL, se avsnitt 5.1.2. I hälso- och sjukvårdens uppdrag ryms därmed även att göra medicinska bedömningar som kan utgöra en del av det förebyggande eller utredande arbetet. Vissa sådana medicinska bedömningar behöver intygas i förhållande till andra aktörer i samhället. Hälso- och sjukvårdens uppdrag innefattar alltså även att utfärda intyg om olika medicinska bedömningar. Det finns en mängd rättsliga regleringar som innefattar behov av att en medicinsk bedömning görs av hälso- och sjukvården. Det finns ett fåtal rättsliga regleringar som innebär en skyldighet för enskild vård- personal att på begäran av vissa särskilt angivna myndigheter eller patienten själv att utfärda ett visst intyg. Det rör sig om intyg som lagstiftaren ansett att vården måste prioritera med hänsyn till att be- hovet av medicinska bedömningar som andra samhällsaktörer har i dessa fall bedöms vara akut. Det behövs t.ex. beslutsunderlag innan ett barn, personer med missbruk eller beroende eller en psykiskt sjuk person kan omhändertas. Ett körkort för en person med missbruk eller beroende kan behöva återkallas snabbt för att undvika trafik- olyckor. En påföljdsbedömning måste kunna göras i en rättegång ut- ifrån den misstänktes behov av vård. Patienten har alltid rätt att få ut viss information från sin patientjournal. att utfärda vissa intyg och andra utlåtanden Att utfärda intyg och att avge utlåtanden är ett viktigt inslag i hälso- och sjukvårdspersonalens yrkesutövning. Den som är skyldig att föra patientjournal är enligt 3 kap. 16 § patientdatalagen (2008:355, PDL) även skyldig att på patientens begäran utfärda intyg om vården. Ut- över den som har legitimation eller är särskilt förordnad att utöva ett visst yrke är även vissa yrkeskategorier utan legitimation skyldiga att föra patientjournal över den vård som de ger en patient. Regleringen är en naturlig följd av det medicinska ansvaret.3 3Se 3 kap. 3 § PDL, 4 kap. och 6 kap. 2 § PSL. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration En verksamhetschef ansvarar enligt 4 kap. 3 § första stycket första punkten hälso- och sjukvårdsförordningen, (2017:80, HSF) för att den som varit intagen på sjukhus på begäran avgiftsfritt får ett intyg om orsaken till intagningen och tiden för intagning och utskrivning. I 6 kap. 9 § patientsäkerhetslagen (2010:659, PSL) regleras skyl- dighet för läkare att utföra undersökningar och upprätta utlåtanden. Regleringen innebär att läkare som huvudsakligen är verksamma inom öppen vård, på begäran av , domstol, åklagarmyndighet, eller överförmyndare, är skyldiga att göra en be- dömning av och intyga en patients hälsostatus. Andra läkare i offent- ligt bedriven hälso- och sjukvård har motsvarande skyldighet i den omfattning övriga skyldigheter i yrkesutövningen inte hindrar det eller det annars inte finns särskilda skäl mot det. Alla läkare är där- emot utan begränsning skyldiga att göra undersökningar och lämna utlåtanden om alkoholpåverkan. I lagen (2005:225) om rättsintyg i anledning av brott finns särskilda bestämmelser om utlåtanden i vissa fall som innefattar särskilda kompetenskrav hos intygsgivaren. Regler- ingen innebär bl.a. att läkare, men inte tandläkare, är skyldiga att under vissa omständigheter utföra kroppsbesiktning på begäran av polis- man.4 Att regleringen skiljer på om läkare arbetar i öppen eller sluten vård ligger i linje med den ansvarsfördelning och kompetens som se- dan länge har utgjort lagstiftarens avsikt om hur hälso- och sjukvården ska struktureras, se avsnitt 5.1.4. Verksamhetschefen ansvarar för att det finns rutiner som säker- ställer att de nämnda skyldigheterna att upprätta intyg fullgörs. Utöver de fall som redogjorts för finns ingen lagstadgad skyldighet för en enskild läkare eller annan hälso- och sjukvårdsper- sonal att utfärda ett intyg. Att det finns en reglerad skyldighet för de aktuella intygen är huvudsakligen en rättssäkerhetsfråga. För att även andra delar av samhället ska fungera finns däremot även i vissa andra fall ett stort behov av och en stor förväntan på medicinska be- dömningar och intygande om diverse hälsotillstånd, se ovan om sam- hällets behov av intyg. Det är upp till varje enskild vårdgivare att be- sluta om vilka intyg, utöver de som ansvarig vårdpersonal är skyldig att utfärda, som ska utfärdas på någons begäran.5 2009/10:210, Patientsäkerhet och tillsyn, s. 210. 5Se 3 kap. 1 och 2 §§ föreskrifter (SOSFS 2005:29) om utfärdande av intyg inom hälso- och sjukvården m.m. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration Rättslig kartläggning av krav på läkarintyg Effektiv vård efterfrågar även en översyn om huruvida krav på att vissa intyg upprättas av läkare kan göras professionsneutrala. Som vi angett inledningsvis har vi inte heller möjlighet att ta oss an ett så- dant uppdrag. Vi har i stället valt att redogöra för de regleringar i lag och förordning som innebär att ett läkarintyg ska inhämtas för att styrka vissa fakta eller påståenden. De rättsliga regleringar som omfattas av sammanställningen inne- fattar krav på att en läkare i egenskap av sakkunnig ska göra en under- sökning och medicinsk bedömning av sina iakttagelser. Det kan även innefatta att friskförklara en person. I många fall krävs att en legiti- merad läkare eller en läkare med viss specialistkompetens intygar en patients hälsostatus eller hälsotillstånd.6 föreskriver i några fall ytterligare krav på viss spe- cialistkompetens hos läkaren eller krav på legitimation. Efter ansö- kan från en verksamhetschef kan även medge undan- tag från kravet på läkares legitimation i vissa fall.7 Det finns ett 70-tal regleringar i lag och förordning som innefat- tar krav på läkarintyg. En del läkarintyg som regleras i lag eller för- ordning rör intyg som påverkar val av påföljd för brott, har betydelse för utredning av brott eller bedömning om behov av tvångsvård. In- tygen kan även ligga till grund för att frånta någon dess rättsförmåga på olika sätt (se 7 och 9 §§ lag om särskild personutredning i brott- mål m.m., 3 § förordning [1963:194] om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 17 § , 11 § lagen [1994:261] om fullmaktsställ- ning, 4 och 11 §§ lagen [1991:1128] om psykiatrisk tvångsvård, 5 § lagen [1991:1129] om rättspsykiatrisk vård, 4 § lag [1991:1137] om rättspsykiatrisk undersökning, 9 och 11 §§ lagen [1998:870] om vård av missbrukare, 32 § lagen [1990:52] om vård av unga, 2 kap. 3 § och 2 § begravningslagen [1990:1144]). I dessa fall kan kraven på intygen framför allt motiveras av rättssäkerhetsskäl. I fall intygen be- gärs av någon av de myndigheter som anges i 6 kap. 9 § PSL är läkare 6Se t.ex. 13 § förordning (1992:289) om särskild rättsutredning i brottmål m.m., lagen (2005:225) om rättsintyg med anledning av brott, 4 och 11 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och 5 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. 7Se t.ex. 14 § förordningen (1991:1472) om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård och 4 § SOSFS 2005:29. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration inom öppen vård skyldiga att utfärda dem. Som redogjorts för ovan finns visst utrymme att ta hänsyn till övrig arbetsbelastning. En del läkarintyg är arbetsrelaterade intyg. De krävs för att få eller behålla viss anställning eller för att kunna bli uppsagd från vissa tjänster. Intygen kan även vara en förutsättning för att få tillstånd att bedriva viss verksamhet (se t.ex. 5 § anställningsförordningen [1994:373], 13 § lagen [2017:310] om framtidsfullmakter och 9 § livsmedels- förordningen [2006:813]). Sjöpersonal omfattas av särskilda krav på återkommande läkarundersökning, som har sin grund i EU-rättsliga krav (se 7, 18 och 20 §§ mönstringslagen [1983:929] och förordning [1979:38] om läkarintyg för sjöfolk samt förordning [2007:237] om behörigheter för sjöpersonal, 2 kap. 1 § och 3 kap. 3 § förordning [2011:1533] om behörigheter för sjöpersonal, 7 kap. 4 § fartygssäkerhets- lagen [2003:364], 4 kap. 18 § fartygssäkerhetsförordning [2003:438]). Även för andra yrkesgrupper inom transportområdet ställs krav på läkarundersökning för att få utöva sitt yrke (5 kap. 3, 18 och 20 §§, 8 kap. 1 § och 10 kap. 6 § körkortslagen [1998:488], 3 kap. 1 §, 3 kap. 6 §, 5 kap. 2 §, 5 kap. 11 §, och 6 kap. 7 § körkortsförordningen [1998:980], 3 kap. 6 § taxitrafiklagen [2012:211]). Intygen kan i dessa fall framför allt motiveras av rättssäkerhets- och trafiksäkerhetsskäl samt av EU-rättsliga krav. Dessas intyg begärs sannolikt av enskilda privatpersoner, i många fall efter uppmaning av arbetsgivaren. En- skilda behöver intygen för att t.ex. få anställning eller utöva visst yrke eller för att kunna få eller behålla ett körkort. Det finns även krav på läkarintyg som har betydelse för enskildas rätt till olika former av ekonomisk ersättning från staten (se 2 § för- ordning [2017:819] om ersättning till deltagare i arbetsmarknads- politiska insatser, 2 kap. 19 § förordning [2010:407] om ersättning till vissa nyanlända invandrare, 19 c § förordning [1997:835] om arbets- löshetsförsäkring, 2 kap. 20 § och 3 kap. 32 b § studiestödsförord- ningen [2000:655], 14 f § förordning [1996:1100] om aktivitetsstöd, artikel 17 förordning [1977:740] om tillämpningen av en konvention mellan och land om social trygghet, artikel 10 förordning [1984:555] om tillämp- ningen av en konvention mellan och om social trygghet, 27 kap. 25 § och 110 kap. 55 § socialför- säkringsbalken, 2 § förordning [1995:1051] om skyldigheten att lämna läkarintyg m.m. i vissa sjukpenningärenden i vissa fall, 19 och 21 §§ Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration förordning [2016:706] om utbildningsbidrag för kompletterande peda- gogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen för personer som har en examen på forskarnivå). Intygen kan i dessa fall förutom av rättssäkerhetsskäl även motiveras av kontroll- och rehabiliteringsskäl. har möjlighet att föreskriva om de undantag som behövs från bestämmelser om läkarintyg i sjukpenningärenden i vissa fall.8 har meddelat föreskrifter om sådana undantag.9 Rättsliga krav vid upprättandet av intyg Det är av flera skäl viktigt att intygen från hälso- och sjukvården är objektiva och håller en hög medicinsk standard. Eftersom det som intygas i vissa fall kan få långtgående konsekvenser är det inte minst viktigt av rättssäkerhetsskäl. Den som i sin yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvården ut- färdar ett intyg om någons hälsotillstånd eller vård, ska enligt 6 kap. 10 § PSL utforma det med noggrannhet och omsorg. Detta gäller oavsett vilket intyg som upprättas. Det ligger i sakens natur att en- dast kända fakta kan intygas av intygsgivaren. En intygsgivare med tillräcklig kompetens och erfarenhet kan även göra ett utlåtande om dennes bedömning av vissa kända fakta. har tagit fram allmänna föreskrifter om upprät- tande av intyg som ska tillämpas av hälso- och sjukvårdspersonal i verksamhet som omfattas av HSL.10 Föreskrifterna gäller vid upp- rättande av alla typer av intyg i vården, även sådana som inte upprät- tas med anledning av ett rättsligt krav i lag eller förordning. De ska tillämpas på intyg, utlåtande och liknande handlingar, oavsett hur de benämns, som grundas på en bedömning av någons hälsotillstånd, behov, förmåga eller annat förhållande orsakat av hälsotillståndet och som utfärdas av hälso- och sjukvårdspersonalen i verksamheter som omfattas av hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) och tandvårds- lagen (1985:125). Föreskrifterna ska även tillämpas på intyg om någons 83 § förordning (1995:1051) om skyldigheten att lämna läkarintyg m.m. i sjukpenningärenden i vissa fall. 9Riksförsäkringsverkets föreskrifter (1998:13) om kontroll i sjukpenningärenden och ersättning för merutgifter vid resa till och från arbetet, m.m. 10Socialstyrelsens föreskrifter (SOSFS 2005:29), om utfärdande av intyg inom hälso- och sjuk- vården m.m. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration Föreskrifterna ska i tillämpliga delar även gälla i den verksam- het som bedrivs av enligt lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning, lagen (1991:2041) om särskild person- utredning i brottmål m.m. och lagen (2005:225) om rättsintyg i anled- ning av brott. I föreskrifterna regleras i princip inte vilken personalkategori som får upprätta ett intyg utan endast att intygsgivaren ska ha tillräcklig kompetens och erfarenhet att intyga de förhållanden som det aktu- ella intyget avser. Verksamhetschefen ansvarar för att den som utfär- dar ett intyg har tillräcklig kompetens och erfarenhet att intyga det som intyget gäller.11 Som redogjorts för tidigare ställs däremot i vissa fall krav i lag och förordning på att läkarintyg ska utfärdas av en legitimerad läkare. I några fall kan vårdgivaren hos ansöka om undantag från kravet på legitimation eller viss specialistkompetens. Undantag är möjligt att begära i t.ex. ärenden om förordnande av godmanskap och förvaltarskap enligt 11 kap. 17 § och om full- maktsanställning enligt 11 § lagen om fullmaktsanställning, lagen om rättspsykiatrisk underökning och intyg enligt 7 § första stycket andra meningen lagen om särskild personutredning i brottmål m.m.12 För att säkerställa att läkarintygen innehåller den information som begärande myndighet behöver i sin beslutsverksamhet har flera myndigheter tagit fram kompletterande föreskrifter och särskilda intygsblanketter som gäller för just deras intyg. Att läkarintyg i ärenden om anordnande av godmanskap och för- valtarskap, dödsbevis och dödsorsaksintyg ska upprättas på särskilt föreskrivna intygsblanketter framgår av föreskrif- ter. Verksamhetschefen ansvarar även för att det finns rutiner för att intygsblanketter från andra myndigheter används.13 Även och Transportstyrelsen har tagit fram föreskrifter och blanketter som ska användas när intygen utfärdas. 113 kap. 1 § och 5 kap. 1 § SOSFS 2005:29. 125 kap. 2–6 §§ SOSFS 2005:29. 138 kap. 1 § SOSFS 2005:29. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration Utöver de fall som utredningen redogjort för tidigare kan andra re- gleringar medföra att en aktör begär ett läkarintyg för att styrka en- skilds hälsotillstånd. Kommunerna har möjlighet att meddela lokala tillämpningsföreskrifter för att t.ex. kunna bevilja tillstånd av olika slag. Det kan därför även finnas reglerade krav på läkarintyg i kom- munala föreskrifter. För att nämna några exempel behöver t.ex. adoptivföräldrar enligt 6 kap. 12 § socialtjänstlagen (2001:453) visa sin lämplighet som föräldrar genom att styrka sitt hälsotillstånd. Något lagkrav på att en läkare ska intyga sökandens hälsotillstånd finns där- emot inte. För att beviljas färdtjänst eller parkeringstillstånd behöver sökanden också styrka att dennes hälsotillstånd uppfyller kraven för det. Det förekommer att skolor kräver intyg om kostvanor för att barnen ska ha rätt till särskild kost i skolan. Enligt Effektiv vård krä- ver kommuner ofta läkarintyg i dessa fall.14 Enligt uppgift som utredningen fått från SKL, och som stöds i dia- logen vid våra besök i landsting/regioner runtom i landet, har kom- munernas begäran om intyg om behov av specialkosten ökat markant . Enligt utredningen är det i och för sig en förståelig kon- sekvens av ett ökat fokus på kostvanor och alternativ kosthållning. Mot den bakgrunden kan det däremot övervägas om det är rimligt att kräva läkarintyg för att barnen ska få rätt till specialkost. Det förekommer även att enskilda måste styrka uppenbar eller medfödd funktionsnedsättning för att få färdtjänst eller ett parkeringstillstånd trots att kommunens handläggare bedöms kunna konstatera behovet av sådant bistånd utan ett läkarintyg. I vissa fall är det andra yrkes- grupper än läkare som utför den medicinska undersökningen eller på annat sätt bidrar till bedömningen. Enligt Effektiv vård och SKL är det få kommuner som har en digitaliserad process för sin intygs- hantering vilket i sig skapar merarbete för vården i samband med upp- rättande av intyg. Den intygshantering som upplevs ta mest resurser från vården är ut- färdande av sjukintyg som ytterst är mottagare av. och hälso- och sjukvården har inte alltid samma 14SOU 2016:2, Effektiv vård, s. 309–310. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration bild av vad det är som ska anges i intygen och hur de ska tolkas. Detta leder till återkommande kontakter mellan vården och Försäkrings- kassan, vilket upplevs som administrativt tungt av båda parter. Reger- ingen har föreslagit att hanteringen av försäkringsmedicinska utredningar lagregleras.15 Det pågår ett omfattande arbete dels för att trygga sjukförsäkringen för enskilda människor dels för att effekti- intygshanteringen som sådan. Regeringen aviserade ett omfattande åtgärds- program för en tryggare sjukförsäkring bl.a. för att utveckla hälso- och sjukvårdens roll i sjukskrivningsprocessen och skapa en mer rättssäker och effektiv administration av sjukförsäkringen.16 I en proposition lämnar regeringen förslag som syftar till att skapa en sammanhållen lagstiftning om försäkringsmedicinska utredningar. Förslagen innebär att landstingen blir skyldiga att till- handahålla försäkringsmedicinska utredningar på begäran av För- säkringskassan. Försäkringsmedicinska utredningar ska däremot inte utgöra hälso- och sjukvård enligt hälso- och sjukvårdslagen. När för- säkringsmedicinska utredningar utförs enligt den föreslagna lagen ska ändå patientsäkerhetslagen, patientdatalagen och patientskade- lagen tillämpas. Försäkringsmedicinska utredningar ska utföras av legitimerad läkare och annan hälso- och sjukvårdspersonal inom en hälso- och sjukvårdsverksamhet. Iakttagelser och bedömningar av den försäkrades funktions- och aktivitetsförmåga ska sammanställas i ett skriftligt utlåtande och skickas till . Ett lands- ting ska få ingå avtal med ett annat landsting eller någon annan vård- givare om att utföra de uppgifter som ansvarar för enligt den föreslagna lagen.17 2017/18:224, Lag om försäkringsmedicinska utredningar. 16Regeringskansliet, Regeringens initiativ för en trygg sjukförsäkring med människan i centrum – Åtgärdsprogram 3.0, . 2017/18:224, Lag om försäkringsmedicinska utredningar, SOU 2015:17, För kvalitet – Med gemensamt ansvar och Ds 2016:41, Ansvar för de försäkringsmedicinska utredningarna. Fördjupad analys av förslag för ändamålsenlig administration beslut ska bli tydligare I regleringsbrev för har förtydligats att ska verka för att enskilda förstår myndighetens beslut. får även i uppdrag att förstärka arbetet med att stödja individen i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen. Regeringen har uppdragit åt en särskild utredare att analysera och –om det bedöms nödvändigt – lämna förslag om sjukpenningen. Meningen med uppdraget är att säkra en mer ändamålsenlig och rätts- säker sjukförsäkring. Utredaren ska bl.a. se över tillämpningen av be- greppet ”normalt förekommande arbete” och vad som utgör ”särskilda skäl”. Uppdraget ska delredovisas och slutredo- visas senast den 15 oktober 2019.18 ska en översyn av regelverket för sjukersätt- ning redovisas. Bestämmelser om SGI-skydd ska ses över för att skapa ett rådrum för de individer som inte har ett arbete att återgå till efter en avslutad sjukperiod. har utrett om en obligatorisk funktion som re- habiliteringskoordinator ska finnas inom hälso- och sjukvården. En arbetsgrupp har haft i uppdrag att utreda formerna för en permanent koordineringsfunktion inom vården som ska syfta till att främja en- skildas återgång i arbetslivet. Arbetsgruppen föreslår att en sådan funktion regleras i en ny lag om koordineringsinsatser. Funktionen ska ge patienten stöd i såväl vårdens interna processer som med ex- terna kontakter med arbetsgivare och myndigheter.19 Se närmare om arbetsgruppens förslag i avsnitt 3.2.1. Nationell samordnare för sjukförsäkringen har en särskild utredare i uppdrag att se över förutsättningarna för en finansiell samordning mellan sjukförsäkringen och hälso- och sjukvården.