sou · H6B377 · 2018-11-01 00:00:00 — En förklaring som kom- munerna uppger som orsak till bristen på VFU-placeringar är att kom- munen har få sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor anställda i sin verksamhet och därför inte har resurser för handledning. En stimulansåtgärd som skulle underlätta VFU-placeringar är att vårdgivaren avsatte resurser till handledarna i form av lönepåslag eller arbetstidsförkortning i likhet med vad som sker inom till exem- pel . Det skulle stimulera fler sjuksköterskor att åta sig handledaruppdrag och öka möjligheten för den enskilda kliniken att ta emot studenter och öka kvaliteten på VFU genom att skapa ”luft” i systemet. är många verksamheter pressade och fokuserar på vårduppdraget i första hand till följd att VFU-uppdra- get blir lidande. Ytterligare en åtgärd som skulle underlätta VFU- samordningen är att stärka utbildningsuppdraget till landsting och andra vårdgivare. Avsaknaden av ett formellt uppdrag medför att det i princip blir en ny diskussion och förhandling om antal platser varje termin. Detta tar mycket kraft och resurser i anspråk som skulle kunna läggas på att öka kvaliteten i VFU i stället för till planering av densamma. Vad innebär bristen på för studenterna? Den samlade volymen av studenter på hälso- och sjukvårdsutbild- ningar som ska VFU-placeras tenderar att vara omfattande. Det är därmed en grannlaga uppgift för lärosätet att planera VFU-perio- derna så att minsta möjliga överlappning sker. Bristen på platser drabbar studenterna och de avnämare som arbetar med dimensio- nering och planering av anger till utredningen att det är problematiskt att kommuner och privata vårdgivare inte har möjlig- het att ta emot studenter på VFU i högre utsträckning än . För studenterna innebär bristen på platser att de inte alltid kan räkna med att få VFU-placering i närheten av bostaden eller på studieorten. Det förekommer att studenter själva behöver bekosta resor och boenden för att få en VFU-placering. Även sena besked nära inpå kursstart påverkar studenternas möjligheter att planera sin VFU58. 58Vårdförbundet om VFU (2016; 2018). Vilka olika roller har lärosätet och hälso- och sjukvårdshuvudmännen i planeringen av den verksamhetsförlagda delen av utbildningen? Av utredningens frågeformulär framgår att en majoritet av de svarande organisationerna anser att lärosätets och hälso- och sjuk- vårdshuvudmännens olika roller i VFU ska regleras genom avtal. Den vanligaste ordningen uppges vara att vårdgivaren identifierar och tillhandahåller antal , samt handledare, och att läro- sätet planerar och genomför utbildningen. menar att lärosäten och sjukvårdshuvudmännen bör ha ett gemensamt delat ansvar. Flera svarande organisationer framhåller vikten av att planering av VFU sker i samverkan mellan lärosäten och sjukvårdshuvudmännen. uppger att det i kommunen finns för få spe- cialistsjuksköterskor och att kommunen därför har små möjligheter att ta emot specialistsjuksköterskestudenter på verksamhetsförlagd utbildning.59 För högskolans lärare finns bestämmelser i högskolelag och hög- skoleförordning (se avsnitt 5.5.3). Av 3 kap. högskolelagen följer att i en lärares arbetsuppgifter får det ingå att ha hand om utbildning eller forskning samt administrativt arbete. Till en lärares uppgifter hör också att följa utvecklingen inom det egna ämnesområdet och den samhällsutveckling i övrigt som har betydelse för lärarens arbete vid högskolan. Lärarna på specialistsjuksköterskeutbildningen behöver hålla sig àjour med vårdens utveckling för att utbildningen ska kunna ges i enlighet med den utveckling som sker i vården. Det handlar om nya arbetssätt som utvecklas och olika handhavanden i mötet med patienterna. Lika viktigt är det att vården utförs i enlighet med veten- skap och beprövad erfarenhet. Lärarna på specialistsjuksköter- skeutbildningen har härmed en viktig uppgift att vara en brygga mel- lan högskolan och vården i syfte att stärka kvaliteten på utbildningen men även genom att bidra till en evidensbaserad och patientsäker vård. Enligt vad utredningen erfar förekommer det vid ett flertal läro- säten att specialistsjuksköterskor har en anställning vid högskolan men en viss del av arbetstiden är förlagd i vården (se även av- snitt 5.5.3). Benämningen på den här formen av anställning varierar i både hälso- och sjukvården och vid olika lärosäten. De begrepp som förekommer är förenad anställning, delad anställning och kombina- tionsanställning. I detta betänkande används antingen förenad an- ställning när det är fråga om en anställning i enlighet med bestäm- melser i lag60, eller delad anställning för de fall regleringen är oklar. Utredningen menar att det finns en enighet hos vårdgivare och läro- säten kring fördelarna med delade anställningar. Fördelarna uppges vara att läraren blir en nod eller central punkt för samverkan mellan båda verksamheterna samt utgör stöd för de kliniska handledarna i fråga om till exempel utbildningens examensmål och är ett stöd för studenterna. Formerna för de delade anställningarna varierar för respektive lärare och lärosätena har även olika upplägg. Utredningen menar att det saknas tydlighet och transparens kring vad som ska gälla för delade anställningar för sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor. Oklarheterna för att komma i fråga för en delad anställning upplevs av vissa avnämare som utredningen varit i kontakt med att det är upp till den enskilde läraren i fråga att både ta initiativet till och se till att ”ordna” med det praktiska arbetet för att få till stånd en delad an- ställning. Det nätverkande och förankring hos respektive verksam- hetsledning som krävs för att få till stånd en förenad anställning, framhålls som avgörande men även krävande för den enskilde indi- viden. Det saknas till exempel transparens och förutsebarhet om vil- ka kompetenskrav som krävs för att komma i fråga för en anställning vilket gynnar informella strukturer. Mot bakgrund av sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor till- sammans med läkare utgör den största yrkesgrupper i vården vill utredningen lyfta fram vad som gäller i fråga om delade anställningar för läkare.61 603 kap. 8 § högskolelagen och 4 kap. 2 § högskoleförordningen. 61Enligt statistik från är de vanligaste legitimationsyrkena var sjuksköterska och läkare vilka tillsammans utgjorde över hälften av den sysselsatta legitimerade hälso- och sjukvårdspersonalen . /statistik/statistikefteramne/ halso-ochsjukvardspersonal Regleringen av läkares förenade anställningar framgår av hög- skolelag och högskoleförordning och innebär att en anställning som lärare vid en högskola får vara förenad med en anställning som spe- cialistutbildad läkare vid en sjukvårdsenhet som är upplåten för medicinsk utbildning och forskning (se avsnitt 5.5.3).62 En förenad anställning för läkare som lektor/professor är en stat- lig tjänst och är en heltidsanställning inom lärosätets eller högskolan. Staten är huvudarbetsgivare. Behovet av tjänsten grundar sig på uni- versitetets kompetensförsörjningsplaner och del finan- sieras oftast av fakultetsmedel. För den kliniska delen utgår ett befattningsarvode som betalas av landsting/region. Den pensionsgrundande inkomsten utgörs av sum- man av ersättning för den statliga tjänsten tillsammans med befatt- ningsarvodet. Att den pensionsgrundande inkomsten ses som en sam- manlagd inkomst är viktigt för att undvika att befattningsinnehavaren diskrimineras vid uträknande av pensionsgrundande inkomst. Samråd med landsting/region görs avseende den kliniska delen. Att anställningen utlyses i konkurrens och kraven för anställ- ningen är tydliga bidrar till att potentiella intressenter kan ansöka på lika villkor, till skillnad från för sjuksköterskor som själva i stor ut- sträckning måste förutse ett behov och se till att en anställning kommer till stånd. Förekomsten av delade anställningar i verksamheten leder till ökad forskningsanknytning för lärare och handledare i utbildningen. Grunden för all högskoleutbildning är att den vilar på vetenskap och beprövad erfarenhet varför en delad anställning är ett av fundamen- ten för att den evidensbaserade kunskapen ska komma vården till del. Respektive lednings initiativ, lärosäte och vårdgivare, kan inte underskattas när det gäller planeringen av kompetensbehoven efter- som det är genom professionerna och medarbetarnas kunskaper som en säker och god vård kan tryggas. 623 kap. 8 § högskolelagen (1992:1434) och 4 kap. 2 § högskoleförordningen. inomHög medelålderområdet hälsovetenskapför forskande och undervisande personal Statistik från UKÄ om åldersfördelningen för forskande och undervisande personal inom ämnesområdet hälsovetenskap visar att flest antal anställda finns i åldersgruppen och uppåt. Antal anställda med en ålder på eller över, uppgår till totalt 466 individer vid universitet och högskolor.63 Antalet anställda inom ämnesområdet hälsovetenskap uppgår till totalt 1 539 individer varav 252 stycken inom åldersspannet 50–och i åldersspannet 55–finns 266 individer. Det totala antalet anställda i åldersspannet 50–och över, uppgår därmed till 984 individer, vilket motsvarar av det totala antalet anställ- da. I åldersspannet 35–finns 511 personer vilket utgör av det totala antalet anställda inom ämnesområdet hälsovetenskap. För att få veta hur åldersstrukturen ser ut för undervisande och forskande personal på specialistsjuksköterskeutbildningen har utred- ningen efterfrågat underlag från de lärosäten som har examenstill- stånd för specialistsjuksköterskeutbildningen. Av underlaget framgår att medelåldern är hög överlag och främst för anställningskatego- rierna lektor och professor med en medelålder i åldersspannet 54– . Materialet är inte heltäckande eftersom alla lärosäten inte in- kommit med underlag och därför kan inga säkra analyser dras utifrån materialet. Av de uppgifter utredningen har fått kan ändå skönjas ett mönster i fråga om en åldrande personalgrupp.64 Kliniska handledare i vården Inom ramen för den verksamhetsförlagda utbildningen behöver det finnas kliniska handledare i vården. Det finns inga krav eller bestäm- melser i lag om vilka kunskaper och kompetenser som de kliniska handledarna ska ha. Till handledarens uppgift hör bland annat att ha kunskap om examensmålen för den del av utbildningen och de mål som ska tränas och examineras i relation till den aktuella VFU-plat- sen. Handledaren bör då rimligen ha viss pedagogisk färdighet, kun- na vägleda och ge stöd till studenten samt följa dennes kunskaps- utveckling. 63UKÄ: /statistik--analys/statistikdatabas-hogskolan-i-siffror/statistikomrade.html? statq=https%3A%2F%2Fstatistik-api.uka.se%2Fapi%2Ftotals%2F58%3Funiversity% 3D1%26year%3D2017%26group_slug%3Da2c396bb5d1300e7464d281fd87c98b486ce6fae 64Inhämtade uppgifter från lärosäten med tillstånd att utfärda specialistsjuksköterskeexamen (U 2017:08 Dnr: Komm2018/00054-23). Utredningen erfar att de flesta landsting och vissa kommuner själva beslutat om kompetenskrav och utbildning för de kliniska hand- ledarna. Exempel på sådana krav kan vara examen som specialistsjuk- sköterska och genomgången handledarutbildning om minst 7,5 hög- skolepoäng eller annan motsvarande utbildning som tillhandahålls av vårdhuvudmannen. De handledarkurser som lärosätet erbjuder är eftersökta och vårdgivare visar intresse och förståelse för behovet av handledarutbildning för kliniska handledare. Ändå vittnar både läro- säten och vårdgivare om att det är en relativt stor brist på utbildade handledare och förklaringen till detta tycks vara bristen på personal och övrig kapacitetsbrist i vården vilket leder till att utbildning och handledning prioriteras ner till förmån för vårdproduktion. Hur upplever kliniska handledare sin roll? I en litteraturstudie från görs en beskrivning av hur handledande sjuksköterskor upplever sin roll som klinisk hand- ledare av sjuksköterskestudenter samt vilket behov av stöd de gett uttryck för. Resultaten från studien visar att de flesta sjuksköter- skorna upplevde det stimulerande att handleda även om tidsbrist, stress och dålig planering upplevdes negativt. Handledarna hade be- hov av tydligare riktlinjer om handledarrollen för att kunna ta ansvar för ett bra studentresultat. Handledarna gav uttryck för rollen kräver utbildning, feedback, stöd och uppskattning. Många uppgav även att de behövde mer stöd än vad de fick. Studien betonar vikten av pla- nering och stöd för att den kliniska handledaren ska fungera på bästa sätt. Andra viktiga faktorer var en god och tydlig kommunikation, tillgängliga strategier och ett uttalat gemensamt ansvar.65 65Mårtensson, E. (2012) Luft under vingarna – sjuksköterskans upplevelser av att handleda sjuksköterskestudenter i klinisk utbildning. Förekomsten av kliniska lektorat och professorer i vårdvetenskap vid universitet och högskolor i omvårdnad/vårdvetenskap gjorde 2017 en sam- manställning av enkätsvar om kliniska kombinationsanställningar66 för disputerade sjuksköterskor vid svenska lärosäten.67 Av samman- ställningen framgår förekomsten av kliniska lektorat och kliniska pro- fessorer vid universitet och högskolor. Sammanställning av professorsnätverket i omvårdnad/vårdvetenskap (2018 -03-09) av de tillfrågade lärosätena uppger att de har inrättat kliniska lektorat i verksamheten och av de som svarat på enkäten har uppgivit att det inte förekommer. Förekomsten av kliniska lektorat eller lektorat varierar mellan olika lärosäten. Vid finns det 30 stycken och vid 29 stycken. Vid finns det 15 kliniska lektorat och vid 66Kombinationsanställningar kan i avsnittet utgöras av förenade anställningar enligt bestäm- melser i högskolelag och högskoleförordning och av s.k. delade anställningar där villkoren för anställningen avtalats mellan respektive högskola och vårdgivare. 67Sammanställning av professorsnätverket i omvårdnad/vårdvetenskap. (2018). Av de högskolor som har inrättat kliniska lektorat handlar det om mellan 1 och 5 stycken. Den organisatoriska placeringen för de kliniska lektoraten varie- rar i stor grad inom olika verksamheter och de flesta anställningar samfinansieras med till exempel landsting och kommuner. På frågan om vad som ingår i uppdraget på klinik för respektive anställning lyfts följande fram. Vård och verksamhetsutveckling, undervisning, studentbedömningar, driva och handleda olika forsk- ningsprojekt, stötta sjuksköterskor i dessa frågor, verksamhets- utveckling, driva frågor om patientsäkerhet och infektionspreven- tion. Omvårdnadshandledning, föreläsa i seminarieserier, forskning och handledning, samordna olika nationella och internationella sam- arbeten. Sammanställning av professorsnätverket i omvårdnad/vårdvetenskap (2018 -03-09) Förekomsten av kliniska professorer i vårdvetenskap vid universitet och högskolor uppgick enligt professorsnätverkets sam- manställning till . Av de tillfrågade uppgav att kliniska professorer inte förekommer i verksamheten. Sammanställningen visar att kliniska lektorat förekommer i högre grad än kliniska professorer. Källa: Sammanställning av professorsnätverket i omvårdnad/vårdvetenskap (2018 -03-09). Den kliniska inriktningen och placeringen för de kliniska professo- rerna varierar mellan olika lärosäten. Områden som förekommer är onkologi, kardiologi, reumatologi, geriatrik högteknologisk vård/ transplantation, palliativ vård, kärlklinik och ortopedi. En majoritet av de svarande lärosätena uppger att de kliniska professorerna samfinan- sieras med landsting och kommuner. I de flesta fall står lärosätena för merparten av kostnaderna, cirka 50–per anställning. Inom anställningen ingår bland annat följande uppgifter i den kli- niska verksamheten. Mottagning med patienter, verksamhetsutveck- ling, ledning, egen mottagning, forskning, patientansvar, vårdut- veckling, handledning, leda förbättringsarbeten, ansvara för att fort- bilda personal samt arbete med patientsäkerhets och kvalitetsfrågor. De tillfrågade fick även svara på frågan om hur de tycker tjänste- konstruktionen och samarbetet med vårdgivaren fungerar. Bland svaren återfinns följande. Anställningarna förbättrar samarbete och samverkan, utgör brobyggare. Anställningarna uppges även ha stor betydelse för samverkan och utveckling av kvalitet i undervisning, forskning och verksamhetsutveckling. Det krävs dock fortlöpande dialog och avstämning om dessa anställningar mellan ledningsnivåer vid lärosätet och vårdgivaren. Vissa angav att uppdraget är svårt för att få tiden att räcka till. Anställningarna bidrar dock med viktig input och forskning på både lärosätet och klinik. Vissa svårigheter att hitta rätt arbetsuppgifter och fysisk placering på sjukhuset. Uppdragsutbildning innebär att någon beställer en utbildning av en högskola eller ett universitet och bygger på att ett avtal sluts mellan uppdragsgivaren och lärosätet. Uppdragsgivaren kan exempelvis vara ett företag som beställer en skräddarsydd kurs för fortbildning av sina anställda (se avsnitt 5.3.2). Utbildningsutbudet vid universitet och högskolor har utvecklats mot att fler program har startats till nackdel för utbudet av fristående kurser. Antalet helårsstudenter på fristående kurser, bland annat inom vård och omsorg har minskat sedan 201068. som fri- stående kurser inom ämnesområden inom utredningens område kan ha svårt att få ekonomisk bärighet och att lärosätena därmed har svårt att prioritera kurser av kortare karaktär för att de redan har intecknat medlen i anslaget till fördel för andra utbildningar leder till att lärosätena anser sig tvingade att ge utbildning i form av upp- dragsutbildning för att kunna tillgodose vårdgivarens behov av kom- petensutveckling. Utredningen erfar att uppdragsutbildningen trots detta har mins- kat eftersom flera landsting och regioner fattat principbeslut om att inte köpa utbildning som redan ges i det ordinarie utbild- ningsutbudet. Det förekommer även att lärosätena ger specialistsjuksköterske- utbildningen inom ramen för den tolfte inriktningen i form av upp- dragsutbildning. Detta för det fall inriktningen anses vara för smal för en bredare studentgrupp. Sådan utbildning är oftast initierad av arbetsgivaren och avser en begränsad grupp, vid ett par enstaka till- fällen. Det är värt att påminna om att lärosätena inom ramen för uppdragsutbildning är mer flexibla och kan skräddarsy inriktningar eftersom ersättningen för utbildningen överenskoms mellan lärosäte och vårdgivare på förhand vilket ger lärosätena full kostnadstäckning och leder inte till ekonomisk förlust. 6.11Specialistsjuksköterskeutbildningen bedrivs som distansutbildning i stor omfattning I rapporten i svensk högskola (2017:18) konstaterar att antalet studenter inom distans- utbildningen har ökat som läser samhällsviktiga utbildningar inom vård- och lärarutbildning. Myndigheten anser att distansutbildning skulle kunna vara en pusselbit för att öka och stärka utbildningen inom dessa områden. Utredningen delar denna uppfattning. Regeringen gör i propositionen En sammanhållen politik för landsbygder – för ett som håller ihop (prop. 2017/18:179) bedöm- ningen att en förbättrad tillgång till distansutbildning bidrar till att höja utbildningsnivån i landsbygderna och ökar utbudet av hög- utbildad arbetskraft till nytta för landsbygdsföretag och kommuner, samt möjliggör för både kvinnor och män att utbilda sig för kvali- ficerade arbetstillfällen på landsbygden. Tack vare digitaliseringen och utvecklingen av ny teknik kan utbildning numera erbjudas på fler sätt än tidigare, vilket förbättrar möjligheterna att erbjuda ut- bildning i alla delar av landet. Gränserna mellan campus- och distans- utbildning håller på att suddas ut och bedrivs ett pedagogiskt utvecklingsarbete kopplat till distansutbildning vid ett flertal läro- säten. Andelen distansstudenter vid olika universitet och högskolor skiljer sig dock mycket åt. Fortsatt utveckling av distansutbild- ningen måste ske med bibehållna krav på god kvalitet. Regeringen avser därför att ge universitet, högskolor och anordnare av yrkes- högskoleutbildning ökade möjligheter att utveckla sitt distanspeda- gogiska arbete och för detta syfte avsätta särskilda medel. Syftet är att förbättra kvalitet och genomströmning i distansutbildning69 Ut- redningen delar regeringens bedömning i denna del. Enligt statistik från har kurser inom specialistsjuksköter- skeutbildningen och förskollärarutbildningen flest registreringar för /16, strax under 7 000. /12 har det även skett en ökning av registreringar på programkurser inom specialist- sjuksköterskeprogrammen. Generellt sett har distansutbildning i högskolan för tidsperioden /08 till 2016/17 utgjort mellan av den totala utbildningsvolymen. Jämfört med den totala utbildningsvolymen 2017/18:179. En sammanhållen politik för landsbygder – för ett som håller ihop. utgör distansutbildning i genomsnitt för de studerade läsåren 16 pro- cent av kvinnors högskoleutbildning och motsvarande siffra för män- nen är . En jämförelse av studietakten mellan fristående kurser och program visar att program i större utsträckning än fri- stående kurser går på helfart. Läsåren 2016/17 gick av programmen på helfart medan motsvarande siffra för fristående kurser var . Prestationsgraderna på programkurser på distans inom yrkesexamensprogram /14 var relativt höga, för kvinnor och för män. På fristående kurser på distans presterade studenterna dock sämre – kvinnorna tog av de registrerade poängen och männen tog av de registrerade poängen.70 Mellan läsåren 2007/08 och 2010/11 ökade utbildningsutbudet från 7 659 till 9 982 poänggivande distansutbildningar. Därefter skedde en successiv minskning och 2016/17 fanns 7 332 sökbara distansutbild- ningar. Att antalet kurser var som högst 2010/11 beror på att staten då tillfälligt byggde ut högskolan vilket gjorde att lärosätena kunde ta emot fler studenter . av distansutbild- ningarna ges som fristående kurser och /17 fanns 6 833 sök- bara fristående kurser. Antalet sökbara programutbildningar på distans har för de studerade läsåren pendlat runt 500 per läsår och läs- /17 var antalet 499. Detta visar att nedgången i utbildnings- utbudet på distans i huvudsak beror på en nedgång i antalet fristående kurser.71 6.11.1Lärosätenas strategier för distansutbildning Det vanligaste skälet till att lärosätena har en strategisk plan för och erbjuder distansutbildning är enligt UKÄ:s kartläggning72 för att öka den breddade rekryteringen, det livslånga lärandet och för att kunna underlätta för dem med en pågående yrkeskarriär att vidareutbilda sig. Den viktigaste delen i det strategiska arbetet med distansutbild- ning, enligt merparten av lärosätena, var den pedagogiska och tek- niska utvecklingen för distansundervisning. Det stora flertalet lärosäten angav att de arbetar med distans- undervisning som verktyg för fortbildning för yrkesverksamma. 70Distansutbildning i svensk högskola. Som exempel på framtida möjligheter med distansutbildning anges fördelen att slippa flytta eller sluta arbeta och ändå kunna studera samt fördjupa och vidareutveckla möjligheter för yrkesverksamma samt samverkan med det omgivande samhället genom att lärosätena genom distansutbildning kan bistå med vidareutbildning. Bland de utmaningar med distansutbildning som anges är kostna- den för utveckling av distansutbildning är hög och att yrkesverk- samma saknar incitament för att delta i examinerande moment vilket i sin tur påverkar lärosätets finansiering. Av utredningens frågeformulär framgår att en majoritet av de svarande organisationerna förhåller sig positiva till distansutbildning och det råder stor samstämmighet kring vilka möjligheter och ut- maningar som distansutbildning innebär. Den geografiska obunden- heten och flexibiliteten betonas starkast. Den geografiska obunden- heten uppges möjliggöra för fler individer att studera och i förlängningen även att fler orter i landet får tillgång till specialist- kompetens. Flera lärosäten lyfter att distansutbildning är, eller har potential att vara mer resurseffektivt.