fr · H5111103 · 2018-03-27 00:00:00 — Fråga 2017/18:1103 Humanitärt bistånd via ideella organisationer av (KD) till Statsrådet (MP) , före invasion av , fanns ca 1,4 miljoner kristna invånare i landet: syrianer, kaldéer, assyrier, armenier och mandéer. Efter diktatorn fall hamnade landet i ett politiskt kaos där ett flertal väpnade grupperingar dödade över 10 000 irakier, bland annat genom självmordsbomber. har varit ett samhälle i förfall utan säkerhet och trygghet, och detta vakuum har drabbat de etnoreligiösa minoriteterna hårt. , shia och kurder gjorde maktanspråk och en sekteristisk maktdelning: Presidenten ska vara kurd, premiärministern ska vara shia och talmannen ska var sunni. Den efterföljande väpnade konflikten mellan shia- och sunniirakier har förorsakat massflykt av kristna invånare, och mitt i denna inbördes maktkonflikt har en del islamistiska grupper med våld fördrivit kristna invånare från sina områden. ockuperade terrorgruppen () stora delar av och de kristna områdena , , liksom jezidiernas område Sinjar, blev hårt drabbade av islamistisk terror. Med våld fördrevs över 200 000 kristna invånare från staden och på . Detta folkmord är ett konstaterat faktum som och många nationella parlament erkänt. finns knappt 400 000 kristna invånare i , och de flesta är flyktingar i den kurdiska regionen och vill återvända till sina områden. Även de flera hundra tusen kristna irakiska flyktingar som finns i , och vill återvända. Inbördeskriget i har pågått . Hundratusentals människor har blivit dödade, och miljontals människor är nu på flykt både i och i angränsande länder. En del av dessa människor har lyckats fly till och , men de allra flesta är kvar i den krigsdrabbade regionen. De internationella biståndsorganisationerna har svårt att hjälpa de behövande i på grund av det svåra säkerhetsläge som råder i landet. Bristen på humanitär hjälp är stor och behoven omfattande i både och . Det internationella humanitära stöd som skickas via Bagdadregeringen och andra organ i kommer inte de kristna folkgrupperna till del. Motsvarande situation gäller i . tar ett betydelsefullt ansvar genom vårt generösa och solidariska flyktingmottagande och är en stor biståndsgivare via FN, EU och bilateralt. Likväl ser vi att medlen inte räcker till och inte alltid fungerar effektivt. Det är därför viktigt att se över nya vägar, så att det humanitära biståndet når fram och kan komma fler till del. Ett exempel är via de etablerade kyrkor och lokala organisationer som finns på plats i regionen och som har fungerande hjälpinsatser. De känner till situationen väl och vet var behoven är som allra störst. ger till exempel humanitärt bistånd till behövande via den syrisk-ortodoxa kyrkan i och . () och har enats om att öka biståndet till religiösa och etniska minoriteter i för att hjälpa dem att återvända till sina hem som de tvingats fly ifrån. Av bidrag på , som är avsatt till i , kommer en stor del att öronmärkas till trosbaserade och andra hjälporganisationer för att möta behoven hos utsatta etnoreligiösa minoriteter i . Vicepresidenten sade att inte längre kommer att förlita sig på FN när det handlar om att hjälpa förföljda kristna och andra minoriteter i spåren av folkmord och terroristgruppers illdåd. För att säkerställa bidrag kommer man i stället ge direkt hjälp till befolkningen i . Detta innebär att UNDP kommer att få i uppdrag att se till att de nämnda folkgrupperna får direkt stöd, och UNDP kommer att behöva bygga en organisation och struktur för att möjliggöra det. Min fråga till statsrådet är: Kommer regeringen att avsätta direkt svenskt humanitärt bistånd till behövande kristna och andra flyktingar via kyrkor och andra lokala ideella organisationer i , och för att möjliggöra att fler människor får den hjälp de behöver?