frs · H5121323 · 2018-05-30 00:00:00 — Svar på fråga 2017/18:1323 av (M) Tvångsinlösen av skog har frågat hur jag ser på den rättsordning där enskilda skogs-ägare kan avkrävas sin skog, utan möjlighet till dialog eller skälig ersättning. Inledningsvis vill jag framhålla att skydd av värdefulla naturområden är en viktig del i uppfyllandet av flera av miljömål. Ansvaret för att skydda värdefulla naturområden är ett ansvar som vilar på både staten, kommuner och markägare. Skyddade naturområden är av mycket stor betydelse för att bevara den biologiska mångfalden och en mycket värdefull tillgång för friluftsliv och turism. Ansvaret för att skydda värdefull natur framgår av skogs- och miljöpolitiken och regleras genom vår gemensamma lagstiftning. Markägare och andra aktörer inom skogsbruket har ansvar för att bedriva sin verksamhet på ett hållbart sätt, inom ramen för att de nationella miljömålen nås. Principen om frihet under ansvar innebär att den enskildes äganderätt till sin skog ska värnas som skogsägaren har en betydelsefull del i det gemensamma ansvaret att förvalta skogsresursens alla värden. Detta ska ske på ett långsiktigt hållbart sätt i enlighet med ekosystemansatsen och de krav som följer av den minimi-nivå som lagstiftningen utgör. Den grundlagsskyddade äganderätten ska respekteras och det är den enskilde skogsägaren som fattar beslut om hur skogen ska brukas inom ramen för gällande lagstiftning. Skogspolitiken ska vara förutsägbar och bedrivas så att det lönar sig för den enskilde skogsägaren att sköta sin skog så att skogens olika värden kan utvecklas och tas till vara på bästa möjliga sätt. Den mark-ägare som sköter sin skog på ett sätt som är bra för hotade arter ska kunna kombinera det med god ekonomi för sin näringsverksamhet. När det gäller inrättande av naturreservat vill jag understryka att det är en grundläggande princip att överenskommelser med markägare sker på frivillig väg. Det är angeläget att myndigheterna anstränger sig för att ha en god dialog med markägare så att processen vid skydd av natur blir så bra som möjligt. och har redovisat en undersökning som visar att majoriteten av markägarna är nöjda med myndigheternas infor-mation, agerande samt med den ekonomiska ersättningen vid inrättandet av formellt skydd på deras fastighet. Markägare har rätt till ersättning exempelvis när en myndighet beslutar om naturreservatsföreskrifter eller bildar ett biotopskyddsområde om myndig-hetens beslut innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Mark-ägaren kan behålla marken och få ersättning för intrång i pågående mark-användning. Enligt expropriationslagen ska intrångsersättningen motsvara minskningen av marknadsvärdet på marken plus . I många fall kan ägaren också välja att sälja marken till marknadsvärdet. har staten ett ansvar för att arbetet med att skydda värdefull natur är kostnadseffektivt. Ambitionen att komma fram till en överenskommelse med samtliga fastighetsägare innan beslut fattas kan innebära att förhandlingstiden blir lång. I dessa få fall kan myndigheter fatta beslut innan förhandlingen är avslutad. Då har markägare möjlighet att väcka talan om ersättning hos mark- och miljödomstolen, vilket för en rättssäker process. Min uppfattning är att det finns bra stöd och riktlinjer för att inrätta formellt skydd genom de vägledningar och utbildningar som och ansvarar för. Det är därför min uppfattning att statens arbete med skydd av natur genomförs med respekt för äganderätten och i dialog med berörda markägare och att de formella verktyg som finns ger en bra grund för en transparent, tydlig samt rättssäker process.