prot · H509139 · 2018-06-27 00:00:00 — Tre av fyra svenskar vill behålla Systembolagets ensamrätt, och Systembolaget utnämndes också till att vara bäst på service i . Systembolaget är alltså på otroligt många sätt en fantastisk framgångssaga, och anledningen till att man också lyckas med detta är att man lyckas svara upp mot medborgarnas önskemål bland annat när det gäller just det småskaliga. Man kan ha jättemånga synpunkter på att det borde vara ännu bättre, men Systembolagets sortiment för lokalt och småskaligt har vuxit explosionsartat. har Systembolaget 300 småskaliga svenska producenter i sitt sortiment – 300! Detta hanterar man efter bästa förmåga för att kunna tillgodose medborgarnas önskemål. Det är klart att det någonstans är rimligt att man behöver sätta någon form av gräns för när det blir ekonomiskt oförsvarbart att hantera mängderna. Det är ett övervägande man måste göra. Systembolaget har gjort en informationsinsats bland annat visavi de riksdagsledamöter som har haft väldigt många frågor kring detta. Man informerar om utvecklingen och hur det ser ut och att man jobbar dedikerat med det här. Det vet jag i och med att jag har löpande samtal med Systembolagets ledning i precis de här frågorna, det vill säga när det handlar om vikten av att bevara det höga förtroendet för vårt detaljhandelsmonopol genom att möta människors önskemål. Systembolaget har självt gjort en undersökning där det visar sig att väldigt många småskaliga producenter inser att om Systembolaget skulle försvinna som försäljningskanal för de 300 småskaliga producenter som finns i sortimentet handlar det de facto för många om 500 försäljningsställen och 400 ombud runt om i hela som väldigt många av dessa har tillgång till. Det går inte att mäta sig med det om man skulle försöka att göra detta själv via en vanlig detaljhandel. 11 (M): Tack, ministern, för en angelägen debatt! Det är viktigt att påpeka att vi inte alls är emot monopolet, men eftersom det finns en stor efterfrågan på de hantverksmässiga produkterna öl, vin och cider är det naturligtvis en balansgång när det gäller hur man ska hantera det. Vi värnar ju alla monopolet, men man måste ändå kunna släppa in dem. I broschyren om det lokala och småskaliga står det att ”konkurrensneutralitet är en direkt följd av ensamrätten – vi värnar om att alla producenter, från de största internationella vinproducenterna till de minsta svenska mikrobryggerierna och hantverkstillverkarna ska ha lika förutsättningar”. Men så är det ju inte riktigt, eftersom man måste komma upp i en viss volym. Då är frågan: Är det hantverksmässigt då? Var går gränsen? Dessutom finns det vinproducenter i övriga som producerar enbart för Systembolaget, på beställning efter hur Systembolaget vill ha en viss produkt. Man skulle nu ta bort någonting från hyllorna, jag tror att det var bag-in-box som ser ut som handväskor, för att inte stimulera konsumtion. Det kanske man borde ha tänkt till om innan man tog in det. Sådana här dubbla budskap tycker jag blir jättesvåra, framför allt för den som är producent. Jag läste ett upprop från 89 ölbryggare i Metro , där de säger att samma företag, det vill säga Systembolaget, styr processen för hur och vad som ska offereras. Systembolaget talar alltså om att det är det här man vill ha. De fortsätter: Systembolagets uppdrag är att begränsa drickandet, men vi upplever att de inte tillåter det man kallar för hyllvärmare, det vill säga dyrare produkter som rör sig långsammare. Det ska alltså också vara kommersiellt gångbart i Systembolagets sortiment. Vidare säger bryggarna att de i och med detta ser inte bara en likriktning av produkterna som säljs utan dessutom att de stora producenterna ges marknadsfördelar genom ett utvärderings- och distributionssystem som är fullständigt kopplat till Systembolagets egna marginaler. Allt detta hämmar kreativiteten och skaparglädjen, som är så stark i deras bransch. Inte minst hindras bryggeriernas möjlighet till överlevnad. Det här är lite allvarligt. Det är ofta på landsbygden som mikrobryggerierna och vinproducenterna finns eftersom det är där produktionen kan ske. Det sätter också många byar på kartan, till exempel i , där det finns ett mikrobryggeri, eller vinproducenten i . Det växer fram producenter, och det är positivt. Dessa producenter måste få ha stor frihet i vad de vill producera och hur det ska se ut. Det är där det blir dubbla budskap, som är lite hämmande. handlar det om att öka volymkravet när producenten ska offerera till Systembolaget, och ökade volymkravet från 25 till . blir det också en kostnadsfråga. Ska gemene man kunna köpa från mikrobryggerierna och de lokala vinproducenterna får priset inte bli så högt. Naturligtvis ska priset inte heller vara dumpat eftersom det då konsumeras mer. Den här balansgången är oerhört svår. Det är så roligt att det nu finns lokala företag i som växer lite grann utan att bli stora producenter – vad nu den definitionen är – som gör jättebra hantverksmässiga produkter med hög kvalitet. Sedan kan man undra varför alkoholfri öl, som jag dricker, är dyrare än starkölen. Det är också lite tokigt i balansen. 12 Socialminister (S): I grund och botten kan vi konstatera att det finns en stor nöjdhet hos svenska folket när det gäller Systembolagets sätt att hantera sin affär. Tre av fyra svenskar vill behålla ensamrätten. Jag tror att är väl medveten om att den tidigare borgerligt styrda regeringen under sin mandatperiod själv lät göra två utredningar för att se om man kunde tillåta gårdsförsäljning. Båda utredningarna visade att det inte var möjligt och behålla det monopol som tre av fyra svenskar tycker är viktigt och vill värna. Därför valde också den dåvarande moderatledda regeringen att inte gå vidare med dessa frågor. Jag noterar nu att det har kommit ett tillkännagivande från om gårdsförsäljning, vilket är mycket intressant. Samma partier har utrett frågan två gånger och har själva kommit fram till att gårdsförsäljning inte är förenlig med monopolet, men står här och säger att man värnar monopolet. Vi vet att för att gårdsförsäljning ska vara förenlig med kan den inte begränsas till drycker som enbart är tillverkade på den egna gården. För den lilla producenten av den lokalproducerade ölen eller den lilla vingården i , granne med Absolut i samma härad, innebär detta att de kommer att idka gårdsförsäljning i konkurrens med . Dessutom kommer de att få öppna för försäljning på EU-nivå, det vill säga samtliga producenter måste få möjlighet att bedriva försäljning av sina egenproducerade drycker i . Jag tror inte att det här blir en bra situation. Jag är själv mycket intresserad av hantverksöl och lokalproducerad öl. Den utveckling som har rått är helt fantastisk. Jag gläds också åt att det nu faktiskt finns 300 småskaliga producenter i som säljer sina produkter via Systembolaget. Jag kan själv köpa där eller beställa via beställningssortimentet. Det är en otroligt god utveckling. Det blir ibland lite missvisande, men det är viktigt för de småskaliga producenterna att ha tillgång till Systembolagets försäljningskanaler. Sedan kan jag inte svara på varför Systembolaget har höjt från 25 till vin för att pröva om någon kan få ingå i Systembolagets sortiment. Den frågan får jag ta med mig. Men det är säkert så att rutinen har prövats under och att det finns goda vägande skäl bakom den höjda gränsen. är Systembolagets ledning extremt tydlig med att det rent objektivt går att se ökningen av småskaliga producenter i sortimentet. Ökningen går rakt upp. Dessutom är ledningen tydlig med att det är otroligt viktigt att utvecklingen fortsätter. Systembolaget fungerar väl och sparar skattepengar och inte minst hälsa för människor i . Alkoholkonsumtionen bland unga går ned, vilket vi ska glädjas otroligt mycket åt. finns en stor nöjdhet och ett stöd för det sättet att hantera alkohol i befolkningen. 13 (M): Min moderatkollega ställde en skriftlig fråga på liknande tema . Då var ministerns svar att hon håller med frågeställaren om att företagande ska uppmuntras i alla delar av landet, och regeringen arbetar med att förbättra för företagen på landsbygden genom en aktiv näringspolitik. Ministern skriver att hon är övertygad om att nya jobb och tillväxt på landsbygden kan gå hand i hand med folkhälsobaserad alkoholpolitik. Hur då, tänker jag. Det blir intressant när nästa regering ska hantera tillkännagivandet utifrån frågan om att tillåta gårdsförsäljning, ha kvar monopolet och titta på den finska modellen – där man har lyckats med detta. En fråga som jag vill lyfta fram, och som tas upp i interpellationen, är Systembolagets opinionsbildning. Ministern tog också upp den frågan. Det var oerhört märkligt att inför omröstningen i kammaren, under allmänna motionstiden, fick samtliga riksdagsledamöter ett mejl från vd angående gårdsförsäljning. Det var ren skrämselpropaganda. Visst är det viktigt med opinionsbildning, men det blev mycket konstigt med tanke på att vi är beslutsfattare och Systembolaget ett statligt monopol. Många här i var oerhört upprörda. Också i dagspressen fanns en uppmaning till oss riksdagsledamöter hur vi skulle förfara i en omröstning. Tycker ministern att det är lämpligt att vi riksdagsledamöter, vi som fattar besluten, ska få den sortens mejl från ett statligt monopol? 14 Socialminister (S): Ja, det tycker jag. Jag vet precis vad frågan handlade om. Den handlade inte om att tala om för riksdagsledamöterna hur de skulle rösta. Jag hoppas att riksdagsledamöter, oavsett färg, kan fatta så väl underbyggda beslut som möjligt och ta till sig fakta från olika håll innan de landar i en slutsats. I det här fallet handlade det om konsekvenserna – om man säger sig värna monopolet – om man röstar för att införa gårdsförsäljning. Två utredningar har visat att vi riskerar hela monopolet med oräkneliga kostnader för skattebetalarna och i hälsa för människor. Jag hoppas verkligen att riksdagsledamöterna vill ta del av fakta. Det ligger dessutom i deras uppdrag att bidra till folkbildande insatser. Det som också måste sägas i sammanhanget, och som jag har sagt , är att det finska exemplet inte är jämförbart. fick tidigt ett undantag. Undantaget handlar om att producera en viss sorts sprit med innehåll från en viss mängd frukt och bär som finns ovanför en viss breddgrad i – det var 63:e breddgraden eller något sådant. Det är inte så att finnarna på något sätt kan kombinera med gårdsförsäljning, utan det är den produkten som finns inskriven som ett undantag. Jag vill vara tydlig med det. Vi borde vara mycket stolta över de resultat som visas. Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2017/18:557 om akutsjukvård i landsorten 15 Socialminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att garantera att akutkirurgi även fortsättningsvis är tillgänglig för alla runt om i landet. lyfter även fram att ”den centralisering som pågår runt om i landet kan bygga på felaktig statistik”. Finstorp syftar på de reportage som sändes av och som bland annat handlar om beräkningar gjorda i betänkandet Träning ger färdighet av Utredningen om högspecialiserad vård. Av reportagen i var det lätt att få intrycket att centraliseringen av vården i styrs av beräkningar som gjorts i utredningsbetänkandet Träning ger färdighet. Så är det inte. Jag vill lyfta fram att den centralisering som pågår runt om i landet till allra största del styrs av landstingen. Den del som styrs från nationell nivå är rikssjukvården. Nivåstruktureringen av cancervården samordnas nationellt av RCC i samverkan, men de enskilda besluten om koncentration av vård fattas av respektive landsting eller i vissa fall av sjukvårdsregionen. Utredningen ger färdighet, som är i fokus i , handlar om högspecialiserad vård. I den pågående debatten glöms ofta skillnaden mellan nationell och regional högspecialiserad vård bort. Den nya beslutsprocessen för högspecialiserad vård, som röstade igenom , rör endast den nationella högspecialiserade vården. Den vården motsvaras av dagens rikssjukvård och den nationella nivåstruktureringen inom cancerområdet. Om en viss typ av kirurgi flyttas från till är det däremot ett resultat av regional nivåstrukturering. Regeringen valde att inte gå vidare med de förslag i Träning ger färdighet som rörde regional högspecialiserad vård. Det är viktigt att poängtera att det även framöver kommer att vara så att den nationellt högspecialiserade vården utgör en mindre del av vården och att de flesta beslut såväl tidigare som framöver fattas av landstingen. Vad gäller felaktig statistik eller inte konstaterar jag att statliga utredningar är fristående myndigheter. Eventuella räknefel som utredningar gör eller andra misstag som kan begås är utredarens ansvar. Det jag kan ta ansvar för är det som regeringen gör. I det här fallet, när det gäller högspecialiserad vård, handlar det bland annat om vad regeringen lägger fram i sin proposition. Jag är trygg i att den proposition som regeringen lämnade till står på en stadig grund. Det är patientens tillgång till högspecialiserad vård av hög kvalitet som är utgångspunkten för regeringens förslag. Det finns en mängd forskning som visar på att kvaliteten i vården ökar när den som utför vården får träna mer, får utföra fler åtgärder och ingrepp. visar på detta, och det gör också många andra. Jag känner inget tvivel kring det sambandet. Arbetet med att koncentrera viss avancerad vård bedrevs redan innan den aktuella utredningen presenterades. Det bedrivs också i andra länder, och det finns internationell forskning om sambandet mellan volym och kvalitet i vården. Alla erfarenheter pekar på att viss avancerad vård behöver koncentreras till färre enheter. Det är en patientsäkerhetsfråga. Undersökningar visar dessutom att svenska patienter i vissa fall är beredda att resa till det sjukhus där den bästa och säkraste vården ges. Interpellanten lyfter fram vikten av jämlik och effektiv vård i landsorten. konstaterar bland annat att alla medborgare måste kunna lita på att vården är lika för alla – oavsett var man bor. Jag instämmer helt i detta. Regeringen har tillsatt en utredning, Styrning för en mer jämlik vård, som har en tydlig inriktning på jämlikhet i vården och att patientens bästa ska vara utgångspunkten för de beslut som fattas i hälso‑ och sjukvården. Utredningen lämnade sitt delbetänkande . I delbetänkandet ingick bland annat att följa upp och redovisa om skillnader i vårdutnyttjande varierar mellan patientgrupper med olika socioekonomiska skillnader. Interpellanten undrar vilka åtgärder jag avser att vidta för att garantera att akutkirurgi även fortsättningsvis är tillgänglig för alla runt om i landet. Jag kan konstatera att det är viktigt att analysera konsekvenserna för akutsjukvården i arbetet med nivåstrukturering av högspecialiserad vård, liksom det är viktigt att analysera konsekvenserna för annan sorts vård. Det framgår också av det uppdrag som fått av regeringen. Det är viktigt att komma ihåg att det framför allt är koncentration av regional högspecialiserad vård som bedöms påverka möjligheterna att bedriva annan vård som inte är högspecialiserad. Koncentration på regional nivå ingår som tidigare nämnts inte i regeringens proposition. Det är ändå relevant att inkludera akutsjukvården i sakkunniggruppernas analyser eftersom det på förhand inte går att veta vilken vård som kommer att definieras som nationell högspecialiserad vård. Slutligen vill jag påminna om att den samlade organisationen av akutsjukvården är en fråga som landstingshuvudmännen äger, inte regeringen. Det är därför mer ändamålsenligt att de – var och en för sig och vid behov också gemensamt genom SKL – hanterar den. 16 (M): Tack, ministern, för svaret! Av svaret framgår det att det är landstingshuvudmännen som har huvudansvaret för akutsjukvården. Jag har varit landstingsråd, så jag vet det. Jag skulle vilja – det var också därför jag skrev interpellationen – att ministern målar med lite bredare penseldrag i trygghetsfrågan över huvud taget. Vi kanske inte ska stå och försöka vara duktigast i fråga om hur mycket pengar vi har avsatt till sjukvården och när. Jag vill höra lite mer om människors välfärdstrygghet i hela landet, om invånare i kommuner som betalar de högsta skatterna men som saknar eller har långt till vård och behandling och som lever med en oro att inte få vård och att det lilla närliggande sjukhuset ska läggas ned eller tappa kompetens. Jag tror att invånare skulle vara betjänta av tydlighet avseende vilka förväntningar man kan ha beroende på var man bor. En spade är en spade, så att säga. Svart på vitt – vad är regional högspecialiserad vård och vad är nationell högspecialiserad vård? Vi som alltid håller på med detta i olika frågor vet ju det, och vi vet vad man kan förvänta sig att finna bakom en dörr med ett rött kors på i en landsortskommun. Men det vet inte invånarna, så jag tror att det vore bra om våra landstingspolitiker var tydliga med vad som ingår – ”det här kan vi göra i vårt landsting, men det här köper vi in”. Människor vet inte det. Som landstingspolitiker är man inne i sin kompetens. Man är duktig på vad som görs och inte görs, men man är dålig på att förmedla det till människor. Det är det jag ofta möter när jag ute på studiebesök eller träffar människor i olika sammanhang – framför allt i landsorten, där avstånden ofta är avgörande för vilken service man kan få. Här vore det betydligt bättre om vi var tydliga med att tala om vad som är möjligt och inte möjligt. Jag tror att de allra flesta människor som får en svår sjukdom helst vill åka till det sjukhus i världen som har bäst vård, även om det ligger med flyg bort. Lite bredare penseldrag skulle jag alltså vilja ha eftersom det här är den sista interpellationsdebatt som ministern och jag har den här mandatperioden. Tillgång till jämlik och effektiv vård i landsorten är en av de svåraste utmaningar man kan ha. Vad menar vi då med jämlik vård och effektiv vård? Vad är definitionen av jämlik vård? Man kan prata om etniskt ursprung, kön och allting sådant. Men hur ska vården kunna bli jämlik i glesbygd där det kan vara svårt att få kompetent personal att stanna kvar eftersom de inte har kollegor? Utvecklingen inom medicin går så fort, och man behöver ha mycket fortbildning och kollegor att diskutera olika behandlingar med och så vidare. På små enheter har man kanske inte denna kollegiala kompetens, och då flyttar man vidare. Kanske är det också så att den man lever med inte hittar arbete. Allt detta känner ministern till. Då är det viktigt att man försöker göra det bästa möjliga för de människor som bor i landsorten och kanske framför allt i glesbygden där avstånden är så påtagliga. 17 Socialminister (S): Jag tackar för att hon poängterar vikten av att ha en mer generell debatt i denna fråga. Jag delar verkligen den synpunkten. I debatten blandas korten ofta bort, och saker och ting blandas ihop. För den enskilde medborgaren som bor på landsbygden blir det omöjligt att se igenom den debatt om hälso- och sjukvården som vi nu har. är inne i ett skede av förändring inom hälso- och sjukvården på många olika sätt, vilket är fantastiskt. Därför tyckte jag att det var viktigt att i interpellationssvaret tydliggöra att det är skillnad på den regionala högspecialiserade vården och den högspecialiserade vård vi nu talar om. var inne på det, och vi vet att medborgarna definitivt kan tänka sig att man koncentrerar den mest specialiserade och avancerade vården i till vissa sjukhus. Så är det med vården av svåra brännskador. Det handlar om att ha de bästa behandlingsmetoderna och spjutspetsen inom hälso- och sjukvårdspersonal inom ett område. I internationell jämförelse ligger den svenska hälso- och sjukvården väldigt högt vad gäller medicinsk kvalitet och effektivitet, och det är en position att värna. Men vi kommer inte att klara av att värna den om vi inte också klarar av att ställa om och utveckla hälso- och sjukvården. Låt mig dröja lite vid detta. 18/19 träder en ny lagstiftning i kraft som säger att den vård som medborgarna nyttjar mest ska organiseras så nära medborgarna som möjligt. är inne i ett skede som påbörjades under alliansregeringen och som vi har tagit vidare där vi ställer om den svenska sjukvården från dagens sjukhustunga vård till en betydligt bredare primärvård. Primärvården ska vara den självklara ingången för de svenska medborgarna. Här ska man kunna hantera en betydligt större bredd av diagnoser och problem än vad man gör , och det ska vara tillgängligt och tryggt. I en internationell jämförelse har en ganska liten andel primärvård. Detta vet , som har varit landstingsråd. Vi ligger på 17–. Många länder har det dubbla när de avsätter resurser för primärvården. är vi inne i en omställning för att på riktigt få närmare vård. Den mest avancerade vården högspecialiseras, och viss sjukvård kommer att behöva fortsätta att specialiseras även regionalt i sjukvårdsregionerna. Jag tror att landstingspolitiker är betjänta av en stor transparens och dialog med medborgarna. Det kan vara helt avgörande, för när detta brister uppstår missförstånd. Man behöver tillsammans komma fram till vad som är möjligt och vad man behöver ha. Vi behöver också tala om hur man med denna omställning och med ett bättre nyttjande av nya behandlingsmetoder och ny teknik kan tillgängliggöra vården på ett annat sätt. 18 (M): Ja, jag tror att transparens och dialog är oerhört viktigt. Det kanske inte gör mig tryggare, men jag kan som invånare veta vad jag kan förvänta mig och inte. Anledningen till att jag ställde denna interpellation var att jag såg ett program på SVT om . Det handlade om akutkirurgin och oron för fortsatt kompetens när överläkaren gick i pension. Den dialog mellan personal och patienter och den oro som fanns där möter man mycket ute i landet. Även om primärvården ska utvecklas, vilket är helt rätt eftersom den nära vården måste bli mer nära, krävs det hög kompetens i hela landet. Denna problematik kvarstår. Jag tror inte att det spelar så stor roll hur mycket pengar som läggs till, för vill man inte vara på ett visst ställe i hjälper inte ens en hög lön. Något som också oroar människor är regionreformen. gick debattvågorna höga om att man skulle slå ihop landsting. Den tidigare sjukvårdsministern uttalade vid ett flertal tillfällen att storregioner var nödvändiga för att säkra landets hälso- och sjukvård och att ett antal akutsjukhus då skulle läggas ned. Detta tror jag oroar fortfarande. Vad kommer att hända med mitt närsjukhus? Trygghet innebär olika saker för olika människor. I de flesta kommuner och landsting ökar befolkningen, vilket ger problem innan det sedan börjar rulla. Det kostar mycket att investera när befolkningen ökar. Vi behöver fler poliser och ambulanser, och det behövs fler inom räddningstjänsten. Trygghet är att polis, ambulans och räddningstjänst kommer när man behöver och att det finns vård när man behöver och så vidare. Det måste också finnas sängplatser. Antalet vårdplatser har minskat , trots en stor befolkningsökning. Man säger att de har minskat för att digitalisering och AI kommer med stora tekniska framsteg. Men jag såg i att tillgången på digitala tjänster för hälso‑ och sjukvården avgörs av var någonstans i landet man bor och att det skiljer sig mycket åt hur mycket e-tjänsterna och 1177 Vårdguiden används. Man skulle önska att de landsting som har de största avstånden och kanske svårast att behålla kompetens låg i framkant vad gäller digitalisering och att lära och hjälpa invånarna hur de kan använda digitaliseringen och att de kan lita på den. Det är också en trygghetsfaktor. Det pågår många spännande projekt, men det är fortfarande bara projekt här och var. Ska man till exempel kunna prata med en sjuksköterska via internet är bra fiberkapacitet en förutsättning. 19 Socialminister (S): Ja, så är det. Det handlar om flera olika saker , och är inne på många av dem. Vi räknar med 300 00 fler barn i till 2025 och 300 000 fler över 70.