prot · H50959 · 2018-01-23 00:00:00 — Det är problematiskt att hyresmarknaden fungerar så dåligt som den gör – det håller jag med regeringen om – men vi borde fokusera på strukturproblemen på hyresmarknaden snarare än på förslag om att med ny lagstiftning försöka rädda lagar som inte efterlevs. Det borde så att säga vara prioriterat att sätta åt dem som säljer de svarta kontrakten, vilket är olagligt, snarare än att jaga efter dem som drabbats av en icke fungerande hyresmarknad och bostadspolitik. 89 Statsrådet (S): Jag vill tacka interpellanten för frågan om ungas möjligheter till bostad och en eventuell kriminalisering av köp av hyreskontrakt. Det är en viktig fråga, och den är angelägen. Jag ser fram emot fortsatta både debatter och samtal i detta viktiga ämne. I mitt sista inlägg måste jag dock ta tillfället i akt att rätta interpellanten på en punkt. Det är möjligt att det kan ta med en omfattande översiktsplan. Jag har sysslat med detta i av mitt liv. Om man har en väl fungerande översiktsplan är det mycket enklare att hantera detaljplaner. Det är med ett gott samarbete mellan den nationella nivån – regeringen, statsmakten och kommunerna – och aktiva byggherrar som det byggs. Det görs bara när dessa tre delar fungerar. De fungerar , och det byggs som aldrig förr i . Det gäller inte heller bara det som var planlagt , utan det planläggs också för fullt . Det är den bästa investeringen i unga människors liv och i unga människors möjligheter att få det första jobbet, studera på ett lärosäte och skapa en framtid. Jag ser fram emot utredningens förslag, och jag ser fram emot remissrundan och de inspel som kommer i remissarbetet. Jag ser också fram emot debatten mellan de politiska partierna om hur vi gemensamt kan ta ansvar för att fortsätta hålla i denna tillväxt i . Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2017/18:312 om bristande tillsyn av gode män 90 Statsrådet (S): har frågat mig dels hur jag ser på den kritik som bland andra har riktat mot regeringen, dels när kraftfulla åtgärder kommer att vidtas i syfte att reformera systemet med gode män. Ordningen med gode män och förvaltare bygger på att enskilda personer i alla delar av samhället åtar sig ett uppdrag som innebär en viktig insats för en medmänniska. För att trygga enskildas rättssäkerhet och likabehandling och för att medborgarna ska kunna känna förtroende för systemet är det avgörande att tillsynen är effektiv och av hög kvalitet. Det är därför oroande att det finns brister i tillsynen. Ställföreträdarverksamheten syftar ju i grund och botten till att skydda de mest utsatta i samhället. Så snart bristerna i tillsynen uppmärksammades inledde regeringen ett arbete med att samla in kunskap om vilka åtgärder som bäst kan lösa de problem som vi ser på detta område. Bland annat gav regeringen ett uppdrag till de berörda länsstyrelserna att förbättra tillsynen. Vi har börjat att se effekter av detta arbete, inte minst genom att länsstyrelserna har intensifierat sin samverkan inom tillsynsområdet. Vi måste göra allt vi kan för att redan utsatta personer inte ska orsakas lidande eller skada. Därför måste vi också vara säkra på att de åtgärder som vi går vidare med faktiskt löser de problem som finns. Att hasta fram beslut som i värsta fall får motsatt effekt är inte aktuellt. Jag välkomnar lämnade rapport om tillsynen av överförmyndare och ställföreträdare. Regeringen kommer att i en skrivelse till redovisa sin bedömning av de iakttagelser och rekommendationer som har gjort i rapporten. Jag vill inte föregripa detta arbete, men givetvis är en viktig pusselbit i det påbörjade förändringsarbetet. Den kommer att vara ett värdefullt underlag när regeringen tar ställning till vilka åtgärder som kan behöva vidtas. Detta är mitt inledande svar. 91 (C): Det var mot bakgrund av svidande kritik och dess förslag som jag valde att återigen fråga vilka åtgärder regeringen tänker sig att vidta för att utreda, reformera eller se över systemet med gode män. Systemet bygger på en lagstiftning – bara efter att verklig demokrati infördes i och kvinnor tilläts att rösta i allmänna val. Begreppet god man är kanske synonymt med dåtidens syn på fattigvård och hur den tidens små kommuner fungerade. Ett stort ansvar togs av förtroendevalda när det gällde att sörja för de mest utsatta. Att detta i grunden vilar på ideella gärningar tycker vi i är bra och något som vi borde slå vakt om. Det betyder dock inte att vi ska blunda för de svårigheter som kommer av att behoven hos huvudmännen – alltså de behövande – blir alltmer komplexa, att en ny grupp har tillkommit med en stor mängd ensamkommande unga flyktingar samt att genomsnittsåldern på gode män börjar bli hög och att det blir svårare att nyrekrytera till dessa viktiga uppdrag. Om det är någonting som kännetecknar verksamheterna är det olikheterna och de skilda förutsättningarna. Det är många som vittnar om ordning och reda och ett stort engagemang bland gode män och förvaltare, som gör stor nytta för de allra flesta av de mycket utsatta människor som är beroende av stöd och hjälp. Jag är full av respekt och beundran för det enorma arbete som läggs ned på ideell basis. Det finns 94 000 så kallade ställföreträdare runt om i landet. Dessa är knutna till 230 överförmyndarenheter, som tillsammans förvaltar tillgångar på åt 123 000 personer, vilket motsvarar av befolkningen. Det handlar om att bevaka rätt, att sörja för person och att förvalta egendom. Det är ett uppdrag som utförs mot en begränsad ersättning, som dras från huvudmannens inkomster. Uppdraget utförs för personer som har en allvarlig funktionsnedsättning och själva saknar beslutsförmåga. Dessa personer är vuxna människor som inte har någon annan möjlighet att få sin vilja tillgodosedd än genom en annan person. Det är inte bara och en majoritet av riksdag som kräver en översyn. kom det till regeringen en begäran från Kommuner och Landsting om att se över reglerna för överförmyndare, gode män och förvaltare. Därför, fru talman, studsade jag till inte bara på grund av statsrådets brist på besked utan även på grund av ordvalet. Till exempel beskrivs som ”en pusselbit”. Jag som lagom till jul köper ett 1 000-bitars pussel i julklapp till min närmast anhörige förstår att inget pussel, oavsett motiv och storlek, blir komplett utan den enda och sista biten. Men att benämna rapporten som en sådan är att göra den obetydligare än vad den faktiskt är. Vore jag riksrevisor skulle jag inte ha tyckt om att en så allvarlig, saklig, väl underbyggd och uppriktig kritik bagatelliseras på detta sätt. Det är också så att det saknas statistik på området, vilket gör att verksamheterna i alla led famlar i mörkret. Det största mörkret i detta sammanhang står regeringen själv för när den, trots kritiken, inte agerar. Ursäkta mig – nu studsar jag omkring. Jag avslutar mitt anförande här och återkommer efter genmälet. 92 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Jag vill börja med att säga att jag tycker att det ändå är ett steg på vägen att länsstyrelserna inte ska jobba var för sig utan att man i stället ska samordna det hela via en länsstyrelse. Statsrådet sa i sitt svar till att man inte ska hasta fram beslut – i värsta fall kan detta få motsatt effekt. Men det uppdrag som har getts till i innefattar ett helt paket med lösningar för att greppa hela denna problematik, som ju blir ganska tydlig. , 2017, besökte jag just med anledning av uppdraget till . Då diskuterade vi samhällsförändringen, som även var inne på, och lagstiftningen , där det finns ett helt kapitel som egentligen sätter vuxna människor under förmyndarskap. Vi lever inte längre i den världen. Hemma hos mig hade vi , som lades ned och stängdes . Vi har inte längre dessa institutioner, utan vi har människor ute i samhället, vilket kräver mer av oss alla. Jag vill säga hur viktigt det är att man verkligen tar ett grepp om detta och får det rättssäkert för alla de inblandade som finns i systemet – för gode män, för överförmyndare och, framför allt, för huvudmännen, som är beroende av oss alla för att få hjälp och stöd. I har man, som det har hänvisats till, en modell med professionella gode män. Även är inne på att titta på hur man kan samordna detta genom en myndighet samt att man behöver se över lagstiftningen för att kunna göra det. Det vore intressant att höra hur regeringen ställer sig till den norska modellen, som en tanke i det hela. Att få hela detta paket gör skillnad, om man jämför det man kan få fram genom att titta på hela bilden med att plocka delar. Om man tar delar blir det pusselbitar, vilket var inne på. Om man ska ta alltihop är det viktigt att få hela greppet. Jag kan inte nog understryka hur viktigt jag tycker att det är att man tar med alla delar som man i utredningar har sett behöver tas om hand. Det är viktigt att huvudmännen kan känna sig trygga med att saker går rätt till. män som gör ett bra jobb ska kunna känna sig trygga med det. Detta bygger på den frivillighet som vi har talat om. Det är ibland riktigt tuffa uppdrag som dessa personer har. Uppgifterna går inte alltid att lösa, och i värsta fall kan människor hamna på gatan som uteliggare. Det är ett fantastiskt arbete att stötta och hjälpa dessa personer – det kan inte nog understrykas. Vi känner stor tacksamhet mot de människor som åtar sig att stödja och hjälpa andra, precis som det började en gång i världen och sedan har fortsatt. Det är viktigt även för deras skull att vi värnar dem som gör ett fantastiskt jobb och som förtjänar all respekt för det. Tyvärr är det alltför många av dem som inte ser om sitt hus och som saknar försäkringar för att kunna vara med om detta. Det är frivilligt att gå med i en förening, men jag tror inte att man förstår riktigt vad det innebär att ha detta åtagande, som kan försätta en i problem. Jag tror att detta ibland kan avskräcka personer från att ta dessa uppdrag, och så ska det inte vara. Därför måste dessa personer skyddas på olika vis. Den som behöver hjälp ska kunna skyddas och kunna ha tillit till att brott beivras. Alla som gör ett gott jobb ska känna sig trygga med sitt uppdrag. Därför är det viktigt att det finns tydliga rutiner som gör att de som är beredda att utnyttja människor i behov av hjälp och stöd inte kommer undan med att göra övertramp. De ska inte kunna begå brott på detta område. Det har ju visats en hel del tv-inslag om hur det har gått till. 93 Statsrådet (S): Jag inleder med att vända mig till . Det var inte min avsikt att med ett bildspråk bagatellisera kritik och rapport. Snarare handlar det om bilden att ett riktigt pussel faktiskt aldrig blir klart utan den absolut viktigaste sista biten. Man kan se det på lite olika sätt. Bortsett från detta är jag naturligtvis mycket glad över att vi är överens om den värdefulla insats som ett mycket stort antal människor i gör som gode män och förvaltare. Arbetet att stödja en medmänniska i en utsatt situation är naturligtvis oerhört viktigt för ett väl fungerande samhälle. Jag är lika upprörd som interpellanten över att det händer att ställföreträdare missköter sitt uppdrag. När de bilderna kommer i mediernas rapportering är vi många som blir ledsna, besvikna och upprörda. Det är oacceptabelt att människor i utsatta situationer ska drabbas av att bli av med tillgångar eller blir lurade när de upplever och tror att någon hjälper dem. Jag värderar inte åtgärderna som regeringen avser att återkomma med, men vi synes ändå ha samma bild av hur vi ser på frågan om den ideella insatsen, det ideella inslaget, kontra en professionalisering av godmanskapet. Så här långt tycker jag att det är en fördel med gode män att de också är lokalt förankrade, att de finns tillgängliga för den enskilde, ofta efter kontorstid. Det finns stora fördelar i att känna en trygghet i att få hjälp med både det personliga och det ekonomiska, och det ska göras i en relation där man känner sig trygg med dem som går in och är en del av ens egna viktiga beslutsfattande. Vi återkommer till frågan i en helhet. SKL nämndes här. har också gjort ett värdefullt inlägg i interpellationsdebatten. Hon underströk värdet av en väl fungerande verksamhet för gode män, inte minst för dem som gode män är till för. kallade min föregångare till sig företrädare för länsstyrelser och SKL. Man beskrev då bland annat tillsynsproblemen. Vi kan se att samverkan inom tillsynsområdet har blivit mycket bättre. Vi ser också att insatserna och satsningarna på utbildning är en viktig del i detta. Men det krävs ytterligare åtgärder, och det pågår ett arbete från regeringens sida nu utifrån både och . Vi samlar in kunskap om vilka åtgärder som bäst krävs i fortsättningen. 94 (C): Låt oss hålla oss till pusselmetaforen. Om det ska läggas ett pussel behövs också en överblick. Riksrevisorn menar att vi saknar motivet som finns på kartongens lock. Ansvaret är nu utlagt på sju olika, måhända stora, bitar. Vi kan kalla dem länsstyrelser. Bitarna består också av 290 kommuner med tillsammans 230 överförmyndarverksamheter – för att inte nämna alla de tusentals brukarna. En obetydlig bit i sammanhanget är möjligen regeringens ansvar så här långt. beslutade , för nästan , om ett tillkännagivande där regeringen uppmanades att ta initiativ till att följa upp hur lagstiftningen om överförmyndare, gode män och förvaltare fungerar och att överväga andra förbättringar av systemet. sa statsrådet: ”Att hasta fram beslut som i värsta fall får motsatt effekt är inte aktuellt.” Att föreslå en utredning, som riksrevisorn gör, som Kommuner och Landsting gör, som en majoritet i riksdag gör, är inte att hasta fram, fru talman. Det är att skaffa sig en bild som ger möjlighet att peka ut en väg framåt. Men det här använder statsrådet som motiv för att inte agera, trots att det har varit upprepade debatter och upprepad kritik från SKL och från . Det vore frid och fröjd om det bara fattades en enda pusselbit. Då skulle vi inte behöva ha dessa diskussioner gång på gång i kammaren. Tyvärr finns de enstaka exemplen på ställföreträdare som förskingrar, som saknar kompetens för sitt uppdrag och som inte lämnar in kompletta redovisningar . Det finns överförmyndare som går på knäna och som av rädsla att gå miste om ställföreträdare inte vågar ställa berättigade krav på dessa och inte heller klarar av att nyrekrytera i takt med att gode män slutar, kanske av åldersskäl. Detta beror på att sju av regeringens utpekade länsstyrelser inte har lyckats med att följa upp och ge stöd åt överförmyndare. Det är därför som , och har trätt in. Det är för att kommunerna hellre vänder sig till varandra och till Kommuner och Landsting för att få råd och stöd än till de sju länsstyrelserna. finns dessutom de ensamkommande barnen. De har blivit ett nytt ansvarsområde inom systemet. Det är en grupp som har alldeles speciella behov. Det är för att det saknas statistik på området som verksamheterna i alla led famlar i mörkret. Det största mörkret står regeringen för, som trots kritiken inte agerar. Den bit som vi möjligen kan avvara är den bit som regeringen kunde ha tillfört om man hade tagit tag i frågorna. 95 (M): Jag börjar med de bilder som rullas upp av de huvudmän som råkar illa ut. Det finns ett exempel från Facebook, där en kvinna skriver: Jag gråter av glädje. Jag vann första ronden mot min mammas förvaltare. Huset han sålde långt under marknadsvärdet till sig själv via bulvaner i maskopi med mäklaren fick avslag av överförmyndaren. Huset tillhör fortfarande familjen. Det är av vikt att gode mäns och förvaltares stölder polisanmäls. Så har ofta inte skett. Människor som är i en beroendeställning till dem som ska hjälpa dem och som de ska känna sig trygga med kan inte anmäla och få rätsida på det hela. Det har också hänt att personer flyttar från kommun till kommun utan att man har meddelat varandra att det finns problem. Sedan har nya människor råkat illa ut. När vi släcker tv:n, stänger av radion eller lägger ihop tidningen står de där fortfarande. Det är det tragiska. Jag har också samma fråga som ställde. Statsrådet säger att man ska ta vara på både och rapporten från . Kommer dessa åtgärder att presenteras i en helhet, eller kommer man att plocka ut delar? Vad blir det då av detta? Det viktiga är helheten med rättssäkerhet, samordnare, helhet, operativ tillsyn, legitimitet, personliga resurser, samordnade utbildningar samt råd och stöd. Listan kan göras lång. Det här behöver hållas samman på ett ställe i landet, och det ska ske på rättslig grund så att människor inte råkar illa ut på olika sätt. 96 Statsrådet (S): Jag konstaterar att fanns redovisning tillgänglig från tidig höst. Precis tog vi emot . Vi debatterar , efter juluppehållet, värdet av ytterligare åtgärder. Detta är en fråga som har engagerat inte . Precis som interpellanten och ger uttryck för engagerar frågan både och många andra olika aktörer, bland annat kommunerna. Så har det varit . De exempel som har redovisats i medierna där uppdraget inte sköts utan faktiskt missköts, och vi fick höra ett exempel , har lett till ett antal åtgärder. tog man ett initiativ som gjorde att kommuner fick möjlighet att samverka genom att tillsätta en gemensam överförmyndarnämnd. Det skapade bra förutsättningar för inte minst de mindre kommunerna, som kanske hade svårt att organisera en sådan verksamhet i den egna kommunen. Mycket av samverkan byggdes också upp för en mer rationell hantering. Året därpå, 2008, skärptes länsstyrelsernas tillsynsansvar. Det infördes regelbunden tillsyn av samtliga överförmyndare, och det gjordes årliga inspektioner. Jag talar nu om en borgerlig regering. Det har tagits många olika initiativ under olika regeringsansvar. gjordes ändringar i syfte att minska risken för missbruk av den enskildes tillgångar och stärka det allmännas tillsyn. Man gav möjlighet för överförmyndaren att spärra vissa finansiella tillgångar när det finns misstanke om att det inte har gått rätt till. Man förbättrade också reglerna för överförmyndarens tillgång till information. Jag har följt detta, också som kommunalråd. Jag har sett förändringsarbetet och sett hur viktigt det är att man skärper kraven och organisationen kring överförmynderiet och gode män, och jag vet att många kommuner jobbar aktivt med detta. koncentrerade man tillsynen till sju länsstyrelser. Det gjordes i syfte att förbättra tillsynen. infördes regler om statistik över överförmyndarnas verksamhet. Där går ännu längre och vill se mer av statistik och uppföljning av detta. Det är förslag som vi får återkomma till. infördes även regler som skärpte kontrollen av om de som förordnas som ställföreträdare är lämpliga för uppdraget. Där finns verktyg för att ta reda på hur lämpligheten är för den som ska utföra ett sådant viktigt uppdrag. Jag vill ändå ge en bild av att regeringen – olika regeringar – har tagit och tar ansvar för att vi ska ha en väl fungerande verksamhet med överförmyndare, ställföreträdare och gode män. 97 (C): Jag ska ägna mina sista åt att ge syn på detta. Vi är i grunden positiva till det sätt på vilket kommunerna tar ansvar för sin överförmyndarverksamhet. I stället för att denna verksamhet exempelvis ska ingå i den skattefinansierade vill vi att den så långt det är möjligt ska skötas av enskilda, av medmänniskor. Vi vet att det finns många som i princip försörjer sig på att vara ställföreträdare – det är inget fel i det – liksom det finns närstående som lägger ned betydligt mer arbete än de får ersättning för. Vi vet att det finns företag som erbjuder tjänsterna. Det område vi pekar ut att professionalisera är i första hand godmanskapet för ensamkommande barn – detta för att det kräver andra typer av myndighetskontakter, kan vara väldigt utsatt och kräver stor förståelse för huvudmännens behov. Vi har varit positiva till att länsstyrelsernas ansvar koncentrerats till ett mindre antal länsstyrelser, dessa sju stycken. Men vi har länge tyckt att man ska peka ut en statlig myndighet – inte en ny utan en av alla redan existerande – som tar ansvar för tillsynsvägledningen på den nationella nivån. när många kommuner slår samman sina verksamheter och samverkar över gränserna behöver det också förtydligas vad nämnderna och överförmyndarna har för ansvar. Vi vill också höja fribeloppet så att det ges möjlighet att få ut högre ersättning från huvudmannen att ersätta ställföreträdaren med. Men, fru talman, detta är våra utgångspunkter. Med den beskrivning vi fått av av hur man upplever situationen och med de utmaningar systemet står inför vill vi i första hand se en total översyn, en utredning, som moderniserar och säkerställer det vi vill ha. Jag vill avsluta med ett återupprepande: Att föreslå en utredning, som och gör, är inte att hasta fram. Det är att vara konstruktiv och proaktiv och vilja framåt. 98 Statsrådet (S): Jag vill tacka interpellanten för en viktig interpellation. Jag vill också tacka för debatten. Detta är angeläget. Jag har sagt under vår interpellationsdebatt att jag välkomnar och det arbete som länsstyrelserna har presenterat, och jag kan försäkra om att regeringen tar de här frågorna på största allvar. När misskötsel påvisas ska åtgärder vidtas. Regeringen kommer att svara på . Vi är just nu mitt uppe i analysarbetet med själva rapporten, så vi återkommer mer i detalj i fråga om hur vi ser på den. Men jag vill understryka det som säger om att det är viktigt att ha god överblick över hur det ser ut på nationell nivå och över vilka problem som finns på området när dessa uppdrag beslutas. Utan att föregripa någonting vill jag också säga att lagstiftningsåtgärder kan vara bra, men de kommer inte att vara lösningen på hela frågan. Minst lika viktigt är såklart att överförmyndarverksamheten prioriteras ute i kommunerna, att den fungerar väl och att alla aktörer arbetar tillsammans på olika nivåer för att utveckla verksamheten. Jag ser fram emot de fortsatta diskussionerna om hur vi kan gå vidare med att ytterligare förbättra överförmyndarverksamheten. Tack så hjärtligt! Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellationerna 2017/18:202 och 203 om dieselförbud i storstäder 99 Statsrådet (S): har frågat miljöministern om hon inom ramen för sin tjänsteutövning arbetar för att möjliggöra den typ av beslut som den styrande majoriteten i fattade om miljözoner . har också frågat finansministern vilka åtgärder hon tänker vidta för att inte regeringens politik ska leda till omotiverade värdeminskningar i fordonsflottan med en problematisk kreditsituation som följd. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationerna. Eftersom interpellationerna i huvudsak berör samma fråga, miljözoner för personbilar, väljer jag att besvara dem i ett sammanhang. Som framgår av budgetpropositionen kommer regeringen att genomföra författningsändringar som möjliggör för kommuner att införa miljözoner för lätta fordon. Miljözonerna kan bidra till att förbättra luftkvaliteten i tätorterna men också bidra till en snabbare omställning till en fossilfri fordonsflotta. Hur detta regelverk ska se ut i detalj bereds nu i . Jag vill inte föregripa denna beredning, men självfallet är det mycket viktigt att regelverket är så utformat att det ger en ur hälsosynpunkt bra stadsmiljö som det ger tillgänglighet för så många som möjligt som vill kunna komma in i städerna. Det ansvaret kommer också att åligga de lokala politiker som använder sig av miljözonerna som ett verktyg för att minska lokala problem med luftföroreningar. 100 (M): Tack, infrastrukturministern, för svaret! För inte så jättemånga år sedan rådde det politisk konsensus om dieselbilar. Det ansågs generellt lovvärt att fler människor började köra dieselbilar eftersom dieselbilar förbrukade mindre bränsle än motsvarande bilar som framdrevs av bensin. Det skapades incitament för människor att välja dieselbilar. Skatterna på dieselbilar sänktes. Från att ha haft en relativt låg andel dieselbilar i den svenska fordonsflottan närmade vi oss det europeiska genomsnittet, och går över hälften av alla nya bilar som säljs på diesel.