prot · H509112 · 2018-05-16 00:00:00 — I detta anförande instämde (SD). 64 (S): Jag yrkar bifall till förslag och avslag på reservationerna. Detta är inte ett stort ideologiskt och principiellt omfattande betänkande såsom många andra av KU:s betänkanden, till exempel det förra. Det kan verka lite tråkigt eftersom det rör formalia och administration i vardagsarbete. Men det är då rakt inte oviktigt, för vardagsarbetet i är viktigt. I korthet handlar förslaget om att valet av talman ska ske med acklamation, alltså bifallsrop, om det bara finns en nominerad kandidat. Finns det fler kandidater blir det förstås en annan process med sluten omröstning. Viktigt i detta betänkande är att rutinerna vid interpellationsdebatter ändras. Om detta finns mycket att säga, men här handlar det om att talare utöver interpellanten hädanefter måste anmäla sig senast under första debattomgången i stället för som , senast i andra omgången. I övrigt anpassas bestämmelserna för talmannens samråd om vilken tid interpellationssvar ska lämnas till praxis. Interpellationer är ett viktigt redskap för den enskilda riksdagsledamoten. Man kan ställa många frågor i kammaren som berör inte bara det egna utskottet utan kanske framför allt mycket av det som sker hemmavid. Detta uppmärksammas mycket. Som tidigare ledamot nämnde föreslås också att det inte ska utses suppleanter för ledamöterna i arvodesnämnden. Dock ska en ersättare för ordföranden väljas särskilt, vilket är en viktig markering. I övrigt föreslås några redaktionella ändringar. resonemang är intressant. resonerade jag om våra förutsättningar med min sons svärmor. Hon är från , och där är dessa frågor mycket heta. Hon hade ett helt annat perspektiv än . Hon uppskattade hur gediget vi jobbar med dessa frågor och tyckte att vi har en bra ordning. Man kan alltså se på det ur olika perspektiv. Ändringarna träder i kraft , så det blir den nya som kommer att jobba så. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 65 (SD) replik: Först och främst blir jag lite orolig. anförde från talarstolen att betänkandet kanske inte är principiellt viktigt. Visst, det finns säkert vissa delar som är av mer formaliakaraktär, men jag vill ändå hävda att det, som jag försökte exemplifiera i mitt anförande, är principiellt besvärande att vi går in och har synpunkter, oavsett om vi ska höja eller sänka våra egna arvoden, och att vi över huvud taget är med och påverkar dessa frågor. Det är ju inte därför, hoppas jag, som du och jag har gett oss in i politiken – för att vi ska försöka sko oss själva – utan det har vi gjort för att vi ska försöka fokusera på vårt uppdrag och göra det bästa för väljarna. Några ändringar i riksdagsordningen Jag håller med och hennes sons svärmor. Det är jättebra, och vi är helt överens – det är precis detta jag säger. När jag är ute och reser och träffar människor från andra länder och diskuterar dessa frågor vill jag kunna visa att vi verkligen har en oantastlig ordning i . Men med den senaste ändringen som gjordes upplever jag att det har blivit mer antastligt. Detta märker jag på de reaktioner jag får när jag berättar om dessa saker. Jag förstår inte. Vari består den principiella invändningen från Socialdemokraterna mot att ha en ordning där riksdagsledamöter håller sig på en armlängds avstånd från att välja de personer som sätter och beslutar om våra villkor? Jag har en fråga till, men den kan jag ta i nästa inlägg. Du kan börja med att svara på denna fråga. 66 (S) replik: Det är klart att detta är viktigt principiellt, men i förhållande till det som vi diskuterade tycker jag att dessa frågor har olika värden. Naturligtvis kan man se det olika, som du och jag gör, . Det är klart att det är viktigt principiellt att ha en ordning där människor kan uppfatta att vi inte är korrupta, så som man faktiskt gör i , och att kunna hålla saker på distans. En armlängds avstånd kallar du det, men jag kallar det för personlig integritet. Det är viktigt vilka som sitter i arvodesnämnden. Det är en fråga för oss att verkligen se till att ha personer som klarar personlig integritet och som klarar av att inse när de själva är jäviga eller inte. Detta är inget ovanligt, utan det finns i alla sammanhang där det finns politiskt förtroendevalda – kommun, landsting, riksdag och var det nu än är. Man måste alltid fundera på var man står i denna fråga. Det är inte alltid lätt – det vet vi också – men där får man luta sig på och få stöd av varandra. Det som är den stora frågan här – interpellationerna – kommer vi att jobba vidare med i i andra ärenden. Vi har ett granskningsärende där. Det är en fråga som lever vidare. Varje fråga och ordning där vi har tänkt till måste vi förhålla oss till. Ingenting är hugget i sten. 67 (SD) replik: Jag tolkar det trots allt som att vi är överens om rätt så mycket. I mitt anförande berörde jag bara de delar där vi inte är överens. När det kommer till interpellationsinstrumentet och de bitarna har vårt parti inte haft avvikande mening eller följdmotionerat, utan vi har varit överens om att detta är viktiga frågor att jobba med. Några ändringar i riksdagsordningen Vi verkar också vara överens om att målsättningen är att upprätthålla ett respektavstånd och en integritet. Vi har lite olika uppfattningar om det är vi själva som ska göra dessa avgöranden och överväganden eller om vi kanske i största möjliga mån ska överlåta det till någon annan, till exempel en professionell tjänstemannakår. Jag tänkte återkomma till min andra fråga. spelade nästan in mig där när hon pratade om jävssituationer och hur problematiska sådana kan bli. Jag noterade att anförde i talarstolen att man ska utse en ersättare till ordföranden, men det är trots allt ändå så att hela nämnden måste vara närvarande för att vara beslutsför. Varken ordföranden eller en ledamot får bedöma sig vara jävig. I den situationen skulle nämnden inte kunna bereda ärendet och fatta beslut. Vari består det principiella motståndet från Socialdemokraterna mot att helt enkelt se till att det väljs några suppleanter som finns enkelt tillgängliga för arvodesnämnden utifall att någon upplever att det inte är lämpligt att de är delaktiga i ett beslut? Detta skulle snarare motivera och underlätta för en person som känner att det är ett gränsfall och att det kanske är bättre att ta ett steg tillbaka. Och så kan vi ha en enkel ordning där vi plockar in en på förhand vald suppleant i stället för att gå tillbaka till KU och försöka bereda ett nytt förslag som kammaren ska välja och så vidare. Varför krångla till det i onödan? 68 (S) replik: Jag tänker att väldigt mycket ändå är på principiell nivå, och då klarar vi att jobba vidare med detta. Jag tror att vi kommer att lösa det här tillsammans. 69 (M): Detta ärende skiljer sig rätt mycket från det förra. Det är formellt men också viktigt. Till att börja med yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Utskottet föreslår att antar riksdagsstyrelsens framställning Några ändringar i riksdagsordningen. Det som föreslås är att valet av talman ska genomföras med acklamation om det bara finns en kandidat. Det föreslås också att talmannen inte behöver samråda med en interpellant om vid vilket sammanträde ett interpellationssvar ska lämnas om svaret lämnas inom den tvåveckorsperiod då interpellationer ska besvaras. Dessutom föreslås att den riksdagsledamot som vill delta i en interpellationsdebatt ska anmäla sig senast under den första omgången i debatten, i stället för under den andra omgången. Därutöver ska det förtydligas i riksdagsordningen att ska meddela arkivföreskrifter. Sedan, när det gäller den fråga som var uppe , föreslås att det i riksdagsordningen ska tydliggöras att suppleanter inte ska utses till , däremot fortsatt en ersättare för ordföranden. Härutöver redovisas bedömningen att bestämmelsen om när skriftliga frågor ska besvaras inte ska ändras. Detsamma gäller bestämmelsen om att på förslag av talmannen beslutar när propositioner behandlas. Dessa ändringar föreslås träda i kraft . Några ändringar i riksdagsordningen Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 24.) § 14 EU:s förordning om penningmarknadsfonder och ett par andra värdepappersmarknadsfrågor betänkande 2017/18:FiU38 EU:s förordning om penningmarknadsfonder och ett par andra värdepappersmarknadsfrågor (prop. 2017/18:148) Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 24.) § 15 En ändamålsenlig bokföring och redovisning betänkande 2017/18:FiU42 En ändamålsenlig bokföring och redovisning (prop. 2017/18:149) Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 24.) § 16 Skattetillägg vid rättelse på eget initiativ betänkande 2017/18:SkU18 Skattetillägg vid rättelse på eget initiativ (prop. 2017/18:144) 70 (-): Jag börjar med att yrka bifall till vår reservation i betänkandet. Skattetillägg vid rättelse på eget initiativ Det förslag från regeringen som detta betänkande behandlar är ett av de mest påtagligt kontraproduktiva lagförslag jag har sett under mina i riksdag. Förslaget har en god ansats, nämligen att minska skattefusk och skatteundandragande. Det är ett syfte vi helt ställer oss bakom. Tyvärr leder dock detta förslag i fel riktning. Förslaget handlar i huvudsak om att skärpa sanktionsmöjligheterna genom utdömande av skattetillägg mot dem som medvetet eller omedvetet lämnat felaktiga uppgifter till , oavsett om felet skulle kunna bedömas som ett brott eller inte. får utdöma sådana sanktioner om hittar felet och initierar en rättelse. Det är en i grunden bra ordning, eftersom den ger den enskilde möjlighet att göra korrigeringar på egen hand utan att drabbas av sanktioner innan har uppdagat bristerna. Man ska inte straffas om man gör rätt. Svårare än så behöver det inte vara. Skattetillägg vid rättelse på eget initiativ Om rättelsen innebär att man behöver betala in mer skatt eller andra avgifter bör givetvis en ränta läggas på, eftersom man inte ska tjäna på att betala in beslutade skatter senare än vad regelverket föreskriver. Men man ska inte straffas för att man rättar ett fel som man själv hittar och korrigerar utan inblandning av . I propositionen föreslås att ska kunna ta ut skattetillägg efter självrättelser om har informerat om att verket ska genomföra en generell kontroll, det vill säga om har sagt att man ska göra sitt arbete. Detta är under förutsättning att rättelsen har en koppling till den generella kontrollen och om den görs senare än efter utgången av den månad då informerade om sin kontrollverksamhet. Det betyder att om , till exempel på sin hemsida, har informerat om att man gör generella skattekontroller och en person lämnar in sin självrättelse, till exempel efter att informationen skrevs på hemsidan, kan utdöma skattetillägg som straff. Detta förslag blir kontraproduktivt. Principen slår fel, och det föreslagna tidsfönstret är på tok för kort. Om en person riskerar skattetillägg, oavsett om man gör en självrättelse eller om kräver en rättelse efter att de har hittat felet, kommer många att avstå från att lämna en självrättelse i förhoppningen om att inte ska hitta felet. Allt annat vore en sensation. Det finns inte heller något resonemang om denna risk i propositionen eller i betänkandet, vilket är allvarligt, eftersom flera tunga remissinstanser har pekat på just denna risk. Ordningen bör naturligtvis vara kvar i befintlig utformning, som ökar sina informationsinsatser om sina kontroller. Det blir ett incitament för dem som kanske känner på sig att de har missat någonting att faktiskt gå in och göra en extra kontroll och skicka in sina rättelser. Det är det enda vettiga sättet att öka incitamenten för människor att göra rätt och därigenom förbättra kvaliteten i skatteuppbörden som risken för skatteundandraganden minskar. Med regeringens förslag minskar i stället incitamenten för att göra rätt, och risken för skatteundandragande ökar. Det är precis tvärtemot syftet med förslaget. Alternativ för anser att vi ska ha ett rättssäkert förvaltningssystem i och att man alltid ska kunna rätta sina fel och brister utan att straffas så länge felen inte är direkt brottsliga. Att göra en självrättelse av ett fel kan aldrig bedömas som ett uppsåt att begå ett brott. 71 NOOSHI DADGOSTAR (V): Vi debatterar skattetillägg vid rättelse på eget initiativ. Jag är mycket glad över att få tala om denna lagändring som har tillkommit på initiativ av . För oss är frågor om skatteflykt, skattefusk, aggressiv skatteplanering och rättvisa i skatteinbetalningen oerhört viktiga. Därför vill jag börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. briserade nyheten om papers. En dold värld av brevlådeföretag registrerade i skatteparadis fick ljuset på sig. Det har visat sig att dessa företag har använts för omfattande skattefusk av mycket förmögna personer i hela världen, däribland ett stort antal svenskar. Dessutom framkom att banker, till exempel Nordea, hjälpt dessa mycket förmögna kunder att få kontakt med advokatbyråer som har specialiserat sig på just denna typ av halvkriminell verksamhet med dolda bolagsbildningar i skatteparadis. Vi kan räkna med att väldigt mycket skattepengar har undandragits välfärden genom dessa upplägg. Skattetillägg vid rättelse på eget initiativ Bland de skattefuskande fanns exempelvis företagsledare i tv-branschen, en före detta vd för ett marknadsledande bolag i inom godisförsäljning, en av kanske mest kända finansmän som suttit i styrelsen i några av landets största företag och fått en medalj av kungen, en finansman som suttit med i styrelser för investeringsbolag, banker och flera välkända företag och många fler. Även svenska advokatbyråer finns med i dessa papper. I samband med dessa läckor blev det också uppenbart att anledningen till denna ganska slappa attityd till att betala in skatt i från denna grupp mycket förmögna människor är att vi har haft en ovanligt tillåtande attityd mot skatteflyktingar. Det har uppfattats som så riskfritt och bland vissa grupper kulturellt accepterat att inte göra rätt för sig att en så högt uppsatt person som till exempel Svenskt Näringslivs ordförande , när han blivit påkommen med att ägna sig åt aggressiv skatteplanering, bekymmerslöst svarade: Vad fan får jag för pengarna? Ursäkta, fru talman, men svordomen är alltså inte min utan . Detta är naturligtvis personer som har råd att betala skatt och som ska betala skatt och följa den svenska lagen. Om inte alla vi som bor här vet med oss att också alla andra är med och betalar skatt efter bärkraft för att upprätthålla och utveckla vår välfärd, riskerar skattemoralen att gå förlorad. Varför ska vanliga arbetare betala skatt om inte finansmännen gör det? Om fler och fler börjar tänka som och resterande personer som har figurerat i dessa läckor, kommer vi inte att kunna upprätthålla en stark och generell skola, vård och omsorg. I praktiken innebär det att alla vi andra behöver betala mer i skatt för att täcka upp för de rikaste miljonärerna som inte betalar in sin del. Det är inte rättvist. Det svenska skattesystemet fungerar redan nu på ett sådant sätt att folk med mycket pengar kan göra stora skatteavdrag. Och många skatter som riktar sig framför allt mot dem med mycket kapital, till exempel förmögenhetsskatten, är avskaffade. Därför har ojämlikheten i samhället ökat snabbare i än i något annat jämförbart land. Då sticker det naturligtvis i ögonen att samma grupp ändå ställer sig över lagen och inte betalar in den förhållandevis lilla skatt som de ändå enligt lag ska betala. Man räknar med att i skatt undanhålls i , vilket motsvarar den årliga kostnaden för 340 000 barn i förskolan eller 120 000 undersköterskor. Skattetillägg vid rättelse på eget initiativ Att ställa sig över lagen och demokratin är en allvarlig gärning som behöver beivras. Skattefuskare ska inte åka limousin; de ska betala tillbaka det som de är skyldiga samhället. Alla ska vara lika inför lagen, oavsett förmögenhet. Det måste vara självklart att en rättelse om till exempel oredovisade tillgångar, som kommer in till efter att har informerat om att de ska göra en kontroll av detta, inte kan anses ha skett på eget initiativ. Då vet ju personen om att en kontroll kommer att göras. Om det hade varit så, hade skattefuskare kunnat vänta hur länge som helst med att rätta sina uppgifter. Det är förstås orimligt. Denna lagändring blir ett incitament att inte vänta för länge med att skicka in de korrekta uppgifterna. Det är viktigt att skattefuskare inte kommer billigare undan än andra personer som gör liknande överträdelser. Vi är glada över att ännu en av reformer för ökad jämlikhet och sammanhållning och mot skattefusk kommer att bli verklighet. I detta anförande instämde och (båda V). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 24.) § 17 Återinförande av skattereduktion för fackföreningsavgift Återinförande av skattereduktion för fackföreningsavgift betänkande 2017/18:SkU21 Återinförande av skattereduktion för fackföreningsavgift (prop. 2017/18:127) 72 (SD): I betänkande 21 där vi har behandlat regeringens proposition om återinförande av skattereduktion för fackföreningsavgift har i utskottet yrkat att propositionen ska avslås. Det kan motiveras med att principerna om neutralitet och likformighet i skattesystemet bör värnas. Det kan även motiveras med att det strider mot likabehandlingsprincipen om fackföreningar får en skattefördel som inte kommer andra typer av föreningar till del. Man kan därmed ifrågasätta om syftet med propositionen är att förbättra villkoren för de som arbetar eller om den är till för att gynna vissa organisationer på andra organisationers bekostnad. Om man vill förbättra villkoren för dem som arbetar finns det andra åtgärder att vidta, exempelvis förbättringar i arbetslöshetsförsäkringen. Det svenska system som tillämpas när det gäller arbetslöshetsförsäkringar är sådant att de som jobbar och betalar skatt finansierar a-kassan till . Sedan väljer varje enskild person frivilligt om man vill vara del av ett fackförbund och en a-kassa och betalar de avgifter som är förknippade med det. Avgiften till a-kassan är alltså en egen finansiering men utgör endast en mindre del i finansieringen av a-kassan. Därmed är alla som arbetar och betalar skatt med och bidrar till finansieringen av a-kassan. Vissa väljer dock att inte betala avgiften och har därmed inte rätt till a‑kassa. Det kan bero på olika saker. Man kanske inte anser sig ha råd, kanske inte har en positiv syn på just den fackföreningen eller kanske inte är intresserad av att sponsra ett specifikt politiskt parti som är förknippat med det facket. Det är inte helt ovanligt inom bland annat. Därför bör det vara frivilligt och varken gynnas eller missgynnas genom skattesystemet. Återinförande av skattereduktion för fackföreningsavgift menar att det krävs en ordentlig reform och förstärkning av arbetslöshetsförsäkringen. Den är så pass central för både de arbetande och arbetsmarknaden att den bör betraktas som en del av de generella socialförsäkringssystemen. Det innebär att a-kassan skulle behöva flyttas till och att den bör vara helt skattefinansierad. Arbetslöshetsförsäkringen bör administreras centralt i stället för att ligga hos fackförbund, och det faktiska försäkringsskyddet bör förstärkas. har också föreslagit att taket i a-kassan ska höjas kraftigt till per dag , för att därefter minska till . vill därmed att den så kallade finansieringsavgiften och övriga administrativa avgifter, utöver själva arbetslöshetsavgiften, avskaffas och tas över av staten. Det skulle få till följd att medlemskap i en arbetslöshetskassa blir helt och hållet avgiftsfritt. Vi har lagt fram förslag om det. Det finns med i vår budget, och det som är förknippat med kostnader är helt finansierat. kommer denna fråga, liksom flera andra, upp till votering här i kammaren. Vi har redan debatterat regeringens förslag om slopad skattefrihet för förmån av hälso- och sjukvård, och precis som då väljer nu Alliansen att lägga sig platt, trots att man egentligen är emot förslaget. I stället skulle man kunna välja att avslå båda propositionerna. Det skulle vara helt självfinansierande. Om den proposition, om skattereduktion för fackföreningsavgift, som vi nu debatterar avslås sparar vi . Om vi avslår även sjukvårdsskatten spenderar vi knappt hälften – 1 miljard. Det är således ansvarsfullt, både sakpolitiskt och statsfinansiellt. Avslag på båda dessa skulle stärka statsfinanserna. Jag yrkar bifall till reservation 1 i det här betänkandet. Jag vill också vädja till de alliansledamöter som inte har deltagit i debatterna att överväga att göra detsamma när det gäller både SkU 20 och 21. 73 (-): Jag yrkar bifall till reservation 2. I går hade vi en debatt om hur de allvarliga bristerna i regeringens budgetproposition påverkar beslutsfattandet här i kammaren. Då handlade det om slopad skattefrihet för förmån av hälso- och sjukvård och ökade skatteintäkter på ca 1 miljard. får vi en likartad debatt om ökade utgifter till följd av ett aviserat budgetförslag som trillar ned som en egen proposition efter att ha blivit färdigberett nästan efter budgetbeslutet. Även detta förslag presenterades i anekdotform i budgetpropositionen. Det är helt i strid med regeringsformens beredningskrav och riksdagsordningens krav på hur vi ska arbeta. Alliansen väljer att även i detta betänkande lägga sig platt, för att inte stöta sig med regeringen och gå emot sin älskade decemberöverenskommelse. Det börjar faktiskt bli lite smått komiskt att se hur man svänger sig för att försöka förvissa sig om de rödgrönas stöd vid en eventuell omvänd situation efter nästa val där Alliansen skulle vara det största blocket och därmed bilda en ny osäker minoritetsregering. Återinförande av skattereduktion för fackföreningsavgift Man fortsätter att hänvisa till det finanspolitiska ramverkets krav på ett samlat beslut om budgetramarna och alla lagförslag som ligger inom dessa. Problemet för både regeringen och Alliansen är i det sammanhanget att man struntar i de grundläggande förutsättningarna för hur lagförslag ska beredas. Det regleras i regeringsformen, som är en av våra grundlagar. Det finns bara två vägar ut ur detta dilemma. Det är att antingen se till att alla förslag är korrekt beredda när de läggs in i budgetpropositionen eller helt enkelt plocka ut dem ur budgeten. Det senare är det enda alternativ som kvarstår . har också redogjort för ett alldeles utmärkt förslag om att slå ihop gårdagens proposition med denna. Vi skulle därmed stärka statsfinanserna. Det är ett mycket bra förslag. Att såväl de tre regeringspartierna som Alliansen grovt åsidosätter lagstiftningen i riksdag gör mig gravt bekymrad för hur det ska gå för . Det är en häpnadsväckande nonchalans mot medborgarna att hantera beslutsfattandet på detta sätt. Så får det helt enkelt inte gå till. I sitt särskilda yttrande i betänkandet skriver allianspartiernas företrädare: ”Särpropositionen syftar till att genomföra den lagstiftning som följer av budgetbeslutet”. Man accepterar alltså att regeringen ska kunna peta in helt oberedda förslag i vår statsbudget. Det är också värt att notera att det i propositionen inte finns någon komplett redovisning av de beräkningar som ligger till grund för reformens kostnader. Det finns endast en mycket översiktligt beskriven uppskattning, som beskrivs på följande vis: ”Beräkningen är baserad på antalet medlemmar i de olika fackföreningar per samt en genomsnittlig månadsavgift på (en uppskattning utifrån medlemsantal och avgiftsstruktur)”. Förutom att antalet medlemmar inte redovisas har man gamla uppgifter som stöd för sin så kallade uppskattning. Detta är inte seriös lagstiftning, och jag kan inte annat än att förvånas över att Alliansen accepterar en sådan ordning, särskilt med hänvisning till hur mycket dess företrädare har pratat om att det måste vara ordning och reda i budgetprocessen. Det är faktiskt viktigt att det är just det.