prot · H60916 · 2018-11-14 00:00:00 — Därför, herr talman, har jag meddelat att står beredda att ingå i en regering som driver Alliansens politik på Alliansens villkor. Ni riksdagsledamöter som ämnar rösta grönt , eller gult: Det här är inte lätt. Det är svårt, men det är modigt och det är riktigt. Därför, herr talman, röstar vi kristdemokrater ja till och ja till Alliansens politik, som vi menar är den bästa för . Överläggningen var härmed avslutad. Talmannen erinrade om att förslaget till statsminister skulle prövas genom omröstning. Följande voteringsproposition lästes upp och godkändes: Rösta ja om du vill godkänna förslaget att utse till statsminister. Rösta nej om du vill förkasta förslaget. Om minst 175 av ledamöter röstar nej har förkastat förslaget. I annat fall har det godkänts. Mer än hälften av ledamöter hade röstat mot förslaget. hade alltså förkastat förslaget att utse till statsminister. Partivis fördelning av rösterna: För godkännande:70 M, 62 SD, 22 KD För avslag: 100 S, 31 C, 28 V, 20 L, 16 MP § 2 Justering av protokoll Protokollet för justerades. § 3 Ändrade mediegrundlagar (vilande grundlagsbeslut, m.m.) betänkande 2018/19:KU2 Ändrade mediegrundlagar (vilande grundlagsbeslut, m.m.)(prop. 2016/17:222 delvis, prop. 2017/18:49 delvis och prop. 2017/18:59 delvis) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 16.) § 4 Följdändringar till ändrade mediegrundlagar betänkande 2018/19:KU3 Följdändringar till ändrade mediegrundlagar (prop. 2017/18:260) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 16.) § 5 Översyn av – grundlagsfrågor (vilande grundlagsbeslut, m.m.) betänkande 2018/19:KU4 Översyn av – grundlagsfrågor (vilande grundlagsbeslut, m.m.) (framst. 2017/18:RS4 delvis) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 16.) § 6 EU-arbetet i betänkande 2018/19:KU7 EU-arbetet i (framst. 2017/18:RS8) 10 (SD): Efter det att genom sin initiativrätt efterlyst en ny översyn av EU-arbetet i tillsattes en parlamentarisk kommitté av riksdagsstyrelsen . , , överlämnades betänkandet till riksdagsstyrelsen. Det ärende vi behandlar är ett resultat av de relativt få förslag som utmynnade ur den kommittén. Vi sverigedemokrater är starkt kritiska till den utveckling som pågår i EU, där federalistiska ambitioner i allt högre utsträckning minimerar nationalstaternas rättmätiga självbestämmande på ett flertal områden. Det är en utveckling som absolut måste stoppas. I takt med att fler politikområden och därmed fler politiska beslut flyttas från till får vi allt mindre inflytande över viktiga frågor för vårt land. har därför drivit en tydlig linje i den nämnda parlamentariska kommittén, eftersom detta är ett led i hela den process som leder till mer federalism, vilket kräver mer insyn. I detta arbete fokuserade vi på fyra områden. För det första ville vi ha mer öppenhet i hela processen. För det andra ville vi ha mer insyn och inflytande för riksdag. För det tredje ville vi se större krav på regeringen i informationsutbytet med riksdag, och för det fjärde önskade vi att konstitutionell praxis ska regleras i lag. Utifrån dessa utgångspunkter förde vi fram en rad förslag om ändringar i arbete med EU-frågor. Bland annat föreslog vi att sammanträden skulle vara öppna för allmänheten, att utskottens handlingar i större utsträckning än skulle vara offentliga och att stenografiska uppteckningar från nämndens sammanträden skulle tillgängliggöras. Vi föreslog också fler EU-debatter i kammaren och fler tv-sända EU-nämndssammanträden. Allt detta föreslog vi för att göra processen mer öppen och ge den enskilda medborgaren insyn. Vi föreslog också skärpta krav på de underlag som regeringen presenterar för inför beslut i EU, och vi menade att utskott skulle kunna ge regeringen så kallat bokstavsmandat, alltså mycket preciserade direktiv om vad regeringen kan göra i beslutsprocessen. På så vis skulle försäkras om att behålla kontrollen över hela informationsprocessen. Kommittén valde dock att inte hörsamma våra förslag, och det förslag som ligger på bord innebär ytterst marginella förändringar av EU-arbete. Vi beklagar verkligen detta. I det nu aktuella betänkandet har vi reserverat oss på de tre områden där vi anser att utskottsmajoriteten försvårar de fyra principer som vi haft som utgångspunkt och som jag nämnt tidigare. För det första anser vi att det är fel att avskaffa den obligatoriska granskningen av grön- och vitböcker för att i stället låta varje utskott göra en bedömning av huruvida ett dokument ska granskas eller inte. Grön- och vitböcker är viktiga inslag i EU:s beredningsprocess inför kommande eventuell EU-lagstiftning. Även om utskotten i de flesta fall sannolikt kommer att granska böckerna menar vi att ett obligatorium trots allt bidrar till ökad insyn och informationsspridning, dessutom i tidiga skeden. Risken för skönsmässiga bedömningar av vilket material som ska granskas minskar också. Därför vill vi behålla den obligatoriska granskningen av grön- och vitböcker. För det andra är vi till skillnad från utskottsmajoriteten starkt positiva till ett ökat inslag av proportionalitetsbedömningar i samband med subsidiaritetsprövningar. Vi menar att det är viktigt att de nationella parlamenten får möjlighet att fullt ut uttrycka sina åsikter om en föreslagen åtgärd. Enligt den praxis som fastslagits av kan utskotten inom ramen för subsidiaritetsprövningen även göra ett proportionalitetstest, det vill säga pröva huruvida förslagen inskränker det nationella lagstiftningsutrymmet i alltför stor utsträckning. Vi vill slå vakt om denna praxis och menar att den borde förtydligas i bestämmelsen om subsidiaritetsprövning. Vi tycker att det är viktigt att just den konstitutionella praxis som råder också regleras i lag. Vi vill dessutom gå ett steg längre och se en utveckling av denna praxis så att proportionalitetsbedömningar alltid görs i samband med subsidiaritetsprövningarna. Vi anser också att regeringen ska vara bunden av de synpunkter som för fram i sina motiverade yttranden i subsidiaritetsprövningarna. Detta avfärdas av utskottsmajoriteten med att motiverade yttranden riktar sig till EU:s institutioner och inte till regeringen. Visst är det så, men vi menar ändå att det är rimligt att regeringen strikt förhåller sig till vad tar ställning till. Här är motiverade yttranden ett viktigt inslag. För det tredje föreslår vi ett stärkt regelverk vad gäller samråden mellan regering och riksdag i enlighet med den praxis som utvecklats i . Detta gäller främst frågan om samrådsskyldighet vid så kallade informella möten i och vid ministerrådsmöten. Det faktum att en del av ett möte i rådet eller ett ministermöte förläggs till exempelvis en informell lunch, vilket är vanligt, ska inte innebära ett avsteg från samrådsskyldigheten. Det är av yttersta vikt att regleringen kring just samrådsskyldighet vid informella rådsmöten är skarp, inte minst för att vid ett flertal tillfällen har granskat och riktat kritik mot att regeringen avviker från den svenska linjen vid informella möten. Ifall regelverket är otydligt finns en uppenbar risk för en oönskad maktförskjutning från till regeringen. Det finns också ett demokratiskt dilemma i att insynen i beslutsfattandet minskar. Vår uppfattning är att samrådsskyldighet alltid ska råda i dessa sammanhang. Jag står bakom alla tre reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bara bifall till reservationerna 2 och 3. I detta anförande instämde , , och (alla SD). 11 (S): Vi debatterar nu KU:s betänkande 2018/19:KU7 EU-arbetet i . Jag vill inledningsvis yrka bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Jag är visserligen inte ny i men ny som ledamot i , och det här är min första debatt inom ramen för detta utskott. Därför är det oerhört glädjande att i min första KU-debatt få prata om något som ligger mig varmt om hjärtat, nämligen EU och plats i den europeiska gemenskapen. beslutade , efter ett utskottsinitiativ från KU, att en kommitté skulle ges i uppdrag att analysera och utvärdera arbete med EU-frågor för att kunna göra en bedömning av om arbetet bedrivs på ett ändamålsenligt sätt och huruvida formerna för arbetet ger oss i de bästa förutsättningarna att kunna fullgöra våra uppgifter relaterade till EU. Att utvärdera och analysera arbetssätt och arbetsformer är absolut nödvändigt, oavsett om det gäller EU eller något annat område. Året efter folkomröstningen klev in som medlem i Europeiska unionen, och vi kan konstatera att liksom EU såg väldigt annorlunda ut jämfört med . EU har förändrats. Utvecklingen av den inre marknaden och de fyra friheterna, den gemensamma valutan, utvidgningen av unionen till att nu bestå av 28 medlemsstater – snart 27, då lämnar den – ratificerandet av Lissabonfördraget och det faktum att EU är en starkare och viktigare aktör på den internationella arenan gör att EU:s roll för oss i inte har minskat utan snarare är än mer viktig och för framtiden. Men om vi lämnar politikens innehåll åt sidan och i stället fokuserar på KU:s betänkande, som är ett resultat av den parlamentariska , är det snarare formerna för EU-arbetet som vi ska diskutera här. Kommittén fick i uppdrag att se över om de nuvarande formerna och bestämmelserna är ändamålsenliga för hur arbete i praktiken ter sig eller om det finns önskemål om att förbättra och utveckla vissa delar. I början av innevarande år lämnade kommittén över betänkandet till . Så som framgår i texten konstaterar kommittén att arbetsformer gällande EU-frågor i huvudsak är adekvata. Man menar med andra ord att sättet som hanterar EU-frågorna på i det stora hela fungerar bra. Varje medlemsstats parlament väljer sitt eget arbetssätt för att debattera och förankra de politiska beslut som sedan ska vidare till , och den svenska modellen präglas, enligt min uppfattning och erfarenhet av EU-arbete, av en tydlig och ömsesidig relation mellan riksdag och regering gällande samråd och en proaktiv hållning från utskotten att tidigt bli inkluderade i arbetet med att staka ut en svensk ståndpunkt. som har varit medlem i EU har de nationella parlamentens EU-arbete intensifierats och mer och mer kommit att bli en vardaglig del i arbetet. Givetvis kan det i ett sådant läge, när EU-arbetet tar mer tid, uppstå att man väljer att ta genvägar för att minska arbetsbördan, och farhågan finns att demokratin minskar när det ges att processa viktiga frågor. Så är det enligt min uppfattning inte när det gäller arbete. Vi står fast vid principen att ska vara involverad hela vägen. När jag möter parlamentariker från andra medlemsstater i olika EU-sammanhang är det tydligt att vi i håller hårt på principen att de nationella parlamenten ska ha inflytande och styrning. Det är trots allt vi riksdagsledamöter som enligt folksuveränitetsprincipen är de som ytterst ansvarar för och beslutar om när och vilken makt som ska flyttas från till EU. Vårt förhållningssätt, som jag anser går över partigränserna i , är således något vi ska hålla fast vid. Det innebär en ökad legitimitet för i gentemot väljarna, och det skapar transparens och delaktighet bland oss riksdagsledamöter. Även om vi kan ha olika uppfattningar kring innehållet i den politik som EU ska föra hoppas jag att vi är överens om att arbetsformerna ger oss i goda möjligheter att påverka unionen. Därmed inte sagt att inget kan bli bättre. I betänkandet finns ett antal förslag på förändringar, som innebär ändringar i både riksdagsordningen och offentlighets- och sekretesslagen. Låt mig konstatera att förslagen inte är revolutionerande på så sätt att det för den utomstående sker dramatiska förändringar. Inte heller för ledamöter kommer vardagen att påverkas nämnbart. Det förekommer som bekant reservationer från i betänkandet. Låt mig bara kort få redogöra för några av våra ståndpunkter. Flera av förslagen innebär en ökad handlingsfrihet för och ökad möjlighet för ledamöterna att ta del av den aktuella EU-debatten. Det är handlingsfrihet i form av att själv beslutar om den avser att behandla grön- och vitböcker, möjligheten att behandla andra EU-dokument på eget initiativ och stärkt möjlighet för oss ledamöter att begära ordet med anledning av subsidiaritetsprövning då anmälan i kammaren föreslås, vilket är en viktig kontrollfunktion för och dess ledamöter. Gällande proportionalitetstest i förhållande till subsidiaritetsprövning är det viktigt att det finns med en bedömning av hur olika förslags verkan står i paritet med proportionalitet. Dock måste vi påminna oss om att även om vi gärna tenderar att diskutera sakinnehåll redan på ett tidigt stadium är subsidiaritetsprövning till för att bestämma huruvida en åtgärd vidtas bäst på EU-nivå eller på medlemsstatsnivå. 12 (M): Europeiska unionen blir en alltmer omfattande och relevant del av vår vardag, inte bara i detta hus utan också utanför väggar. Det är fler saker än för kanske tio som påverkas av det europeiska samarbetet, och detta är i många delar väldigt bra. Arbetet i måste följa med i den utveckling som sker. Europeiska unionen ska ha ett viktigt ansvar för de saker där vi ska arbeta tillsammans men inget ansvar för de saker som vi gör bäst på nationell nivå. Det betänkande som kammaren har framför sig är ett steg i rätt riktning, där vi väljer att prioritera våra insatser för att göra Europeiska unionen och också arbete med Europeiska unionen bättre. Vi har en bred samsyn i kammaren och i i många av dessa frågor. Jag tänker därför inte trötta ut kammaren med att upprepa mycket av det som sa, men jag skulle vilja tillägga några ytterligare saker. När det gäller till exempel att motiverade yttranden skulle vara bindande för regeringen tror jag att vi binder ris åt egen rygg. Anledningen är att vi har en ordning där samråder med regeringen och klargör vad som är den svenska ståndpunkten. En majoritet i kammaren är också en majoritet i , och en majoritet i kammaren kommer att återspeglas i . Men ett kammarbeslut i form av ett motiverat yttrande kan inte på något vis ändras eller justeras. Icke förty är det inte nödvändigtvis så att ett motiverat yttrande från vinner bifall i en massa andra parlament runt omkring i , och därför kommer vi ändå att behöva hantera frågan i en mer materiell kontext i processen framöver. Om då har ett kammarbeslut som säger att vi inte vill ta i frågan och att vi har lämnat ett motiverat yttrande där vi tycker att EU inte ska arbeta med frågan alls inskränks och möjligheter att hantera frågan i Europeiska unionen, eftersom vi har ett kammarbeslut som ska vara allenarådande. Det kan inte överprövas av och inte av regeringen, utan det är bara kammaren som kan överpröva ett kammarbeslut. Jag tror därför att vi binder ris åt egen rygg om vi skulle gå den vägen. Med detta sagt innebär inte detta att vi bara ska kapitulera om det nu är så att vi i något läge har lämnat ett motiverat yttrande till kommissionen och sagt att det är en fråga som vi inte tycker att EU ska ägna sig åt. Där har vi omfattande möjligheter att i de ordinarie processerna visa vad den svenska ståndpunkten är. Så länge det är den svenska ståndpunkten bör det också vara ståndpunkt i eller var man nu bestämmer sig för att sammanträda. Det är dessutom så att vi i denna kammare, i och i alla andra delar är resultatet av de demokratiska val som vi har . Det kan innebära olika uppfattningar i europeiska frågor, och därför tror jag att det vore att binda ris åt egen rygg och inskränka våra handlingsmöjligheter att välja att säga att ett motiverat yttrande i kammaren ska vara bindande för regeringen. Med detta tillägg, fru talman, vill jag yrka bifall till förslag. 13 SKÅNBERG (KD): Det betänkande vi nu debatterar, KU7 EU-arbetet i , är ett typexempel på hur KU arbetar. Vi höjer inte rösten. Vi kan rent av låta lite torra i våra pläderingar. Men vi har i uppgift att försöka se till att vi får spelregler som vi alla brett kan ställa oss bakom. Sedan kan vi jobba tillsammans utifrån dem. En utredning har jobbat med detta , och den blev klar . Utredningen har analyserat hur ska arbeta med EU-frågor. Jag fick vara med ett tag i utredningen och fick därmed inblick i den. Utan att höja rösten och utan att närmare engagera oss med känslolivet såg vi till hur vi bäst skulle kunna organisera arbetet. Vi kom i bred enighet fram till följande: De föreslagna ändringarna innebär att inte längre ska vara tvungen att behandla grön- och vitböcker som överlämnas till av kommissionen. Förslag till rättsakter, och inte bara utkast till lagstiftningsakter, ska vara undantagna från granskningsförfarande. Protokollsutdrag från ett utskott om att ett utkast till en lagstiftningsakt inte strider mot subsidiaritetsprincipen ska tas upp på föredragningslistan till ett sammanträde i kammare. Det införs en bestämmelse om en delegation till den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen för Europol. Det var detta vi kom fram till. Det är inga stora förändringar. Vi utvärderade vad vi hade gjort och har anpassat oss till vad som skulle kunna vara ett bättre förhållningssätt gentemot EU. Vi är som sagt eniga om detta, utom . Jag läser deras reservation, som egentligen bottnar i att de inte är några vänner av EU-samarbetet. 14 (L): Från Liberalernas sida står vi bakom betänkandet om EU-arbetet i i dess helhet. Men jag vill ändå, fru talman, ta tillfället i akt och säga några ord om vikten av att detta arbete fungerar, utvecklas och stärks. I och med EU-medlemskapet och i princip därefter har EU-motståndare envist hävdat att EU i sig innebär ett demokratiskt underskott. Vi hörde det också i anförandet av ledamoten från . Man menar att vår riksdag, vårt parlament, skulle ha fått ett minskat inflytande och en minskad insyn. Men, fru talman, en rad undersökningar visar att det är precis tvärtom. Vi kan konstatera att utrikespolitiken är regeringens uppgift och att inrikespolitiken i mångt och mycket är uppgift. Vad är det då som har hänt? För det första kan vi konstatera att har tillgång till betydligt mer information om utrikespolitik än vad som var fallet före EU-inträdet. För det andra har fått ytterligare möjligheter att påverka utrikespolitiken genom EU-inträdet och kan förändra regeringens förslag till ståndpunkter. För det tredje har möjlighet till ansvarsutkrävande inte förändrats på något direkt konstitutionellt sätt. Förändring har dock skett i praktiken genom att sakutskotten kraftigt kan påverka regeringens ståndpunkter, och den har framför allt skett genom att i sig tack vare ökad information och insyn lättare kan kritisera regeringen. Kammarens majoritet har alltså fått makten över regeringens ståndpunkter. Man kan därmed konstatera att nationalisternas stängda gränser och beslut i stängda rum inte är vägen. Det är precis tvärtom: Makten flyttas till det folkvalda öppna rummet. Trots myten om det demokratiska underskottet har inte, som var väntat, fått minskat inflytande över utrikespolitiken. Vi har visat att det är precis tvärtom: har mer att säga till om. Parallellt med att har delegerat vissa delar av lagstiftningsmakten till regeringen har fått betydligt mer inflytande över utrikespolitiken. Man kan säga att riksdag och regering genom EU-medlemskapet har bytt vissa funktioner med varandra. Det är bra och i enlighet med min liberala grundsyn att makten ska ligga där makten hör hemma: i de folkvalda institutionerna i samspel med den verkställande makten, på rätt nivå, i rätt sakfrågor och . Därför är denna genomlysning och det betänkande som vi ska fatta beslut om viktiga. Det handlar om förändringar som har genomförts på talmannens uppdrag, och det har varit värdefullt för att ytterligare stärka insynen och förtydliga inflytandet för det folkvalda parlamentet – . Områden som traditionellt har varit regeringsuppgifter öppnas alltmer för och tvärtom. Från Liberalernas sida yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 16.) § 7 Långsiktig finansiering och stärkt oberoende för public service Långsiktig finansiering och stärkt oberoende för public service betänkande 2018/19:KrU2 Långsiktig finansiering och stärkt oberoende för public service (prop. 2017/18:261) 15 (L): I och med detta betänkande fattar ett beslut som många har väntat på länge – . Tv-licensen ändras, och en ny public service-avgift införs som omfattar alla som är och har en inkomst. Det har förts en debatt kring detta. En del har kritiserat licensen för dess utformning, och andra har gjort det för att de inte vill vara med och betala för public service. Andra har värnat det gamla systemet och sagt att förändringar skulle underminera oberoendet. , fru talman, har den tekniska utvecklingen talat ett tydligt språk: Det var dags för förändring. inför vi ett nytt, bra förslag som har ett mycket brett stöd i riksdag. Det är symboliskt viktigt att det finns ett brett stöd i riksdag för de förändringar vi nu gör. Det är också en symboliskt viktig förändring att vi inte förväntas betala för att vi äger en viss sorts apparat eller för att vi tittar på en viss sorts program eller kanaler. Nej, nu betalar vi gemensamt för att se till att det finns och produceras en oberoende, granskande public service. Det kan låta som en liten skillnad – en detaljskillnad. Men det handlar i grunden om att vi nu inte betalar licens för att vi själva ska kunna konsumera eller äga någonting. betalar vi i stället tillsammans för att det ska finnas en oberoende public service i medier i landet med uppdrag att stå för opartiskhet och saklighet. En av de invändningar som har hörts från dem som velat bevara den gamla modellen har varit att man är orolig för oberoendet. Det är en viktig invändning som man ska ta på allra största allvar. Kanske överdriver man ibland det oberoende som finns i den modell som vi nu lämnar. Det skulle ha kunnat vara så att vi politiker hade styrt mer om vi bara hade velat, för det gamla systemet är inte klockrent fritt från politikens möjligheter att förändra. Men vi har inte velat gå in och styra public service, och därför har vi också avstått från denna möjlighet. , däremot, tas ytterligare steg för att garantera oberoendet. Först och främst blir längden på tillståndsperioderna reglerad till . Det är bra i sig, men det blir ännu bättre i och med det faktum att perioderna ska gå i otakt med . En ny period ska inledas som det hålls ordinarie – kanske man ska tillägga – riksdagsval. Ändrade maktförhållanden i kan därmed inte direkt påverka vilken styrning man har av programföretagens uppdrag och tilldelning av medel. Långsiktig finansiering och stärkt oberoende för public service För att fasa in de nya perioderna behöver anpassningar göras. En majoritet i utskottet vill, liksom utredningen som ligger till grund för förslaget, att den första perioden ska vara och inte , som regeringen föreslog. Med tanke på den snabba tekniska utveckling som sker inom medierna vore det orimligt att ha en så som . För att ytterligare stärka oberoendet kommer den som är verksam som riksdagsledamot inte att kunna vara styrelseledamot i för , och Utbildningsradion. Också det är en viktig och bra reform. Jag och Liberalerna tycker att man borde ta ett steg till. Det låter möjligen något tekniskt, men i praktiken kan det vara ganska viktigt var saker regleras och vem som bestämmer över förändringar. När vi nu inför ett nytt system för finansieringen innebär det också att man inför en ny teknik för hur pengar ska föras från inbetalningarna till utbetalning till public service. och får viktiga roller i detta. Jag tycker att det här borde regleras i lagstiftning för att det då är mycket svårare att göra ändringar i det. är förslaget att det ska vara reglerat i förordning, vilket gör att en regering antingen för att man vill det eller för att man tvingas till det av andra krafter kan göra ändringar i förordningen, och jag tycker att det är olyckligt. En förordning är mycket lättare för en regering att göra förändringar i.