prot · H509117 · 2018-05-23 00:00:00 — Från Alliansens och Liberalernas sida har vi en lång rad konkreta, skarpa förslag som ökar likvärdigheten i svensk skola. Det handlar om att rikta resurser till dem som behöver det allra mest, och det handlar om att ge chansen till den som behöver eller vill byta skola att välja en annan skola som passar dem bättre. Det handlar om att höja lägstanivån på alla skolor genom att satsa på lärarutbildning och fortbildning. Det handlar om att ha ett tydligt kunskapsfokus, eftersom vi vet att höga förväntningar på varje elev är det som bryter den sociala snedrekryteringen. Det handlar om en lång rad åtgärder för att höja kvaliteten i varje skola och att också kunna lägga ned skolor som inte höjer kvaliteten. När man påstår att vi motsätter oss likvärdighet i svensk skola när vi har en lång rad skarpa förslag som ökar likvärdigheten men röstar nej till någonting som inte ens regeringens egna företrädare kan beskriva, då tycker jag att man tar sig lite väl mycket vatten över huvudet. 43 (MP) replik: Jag tycker att underskattar professionen. När professionen får en möjlighet att prata om allmän social sammansättning har de tankar om hur den sociala sammansättningen ser ut i deras skola. Det ser inte jag som särskilt flummigt, utan jag ser det som att skolan har möjlighet att ta tag i de problem som finns i deras skola. Att det här med att välja skola skulle vara någonting som välsignade de flesta elever rör i så fall dem som bor i kommuner där det finns många skolor att välja på. Men många elever bor i samhällen där det faktiskt bara finns en skola att välja på, och då får man välja den. Den skolan måste därför bli en bra skola som jobbar med den sociala sammansättningen och ser till att pinpointa så att alla ska må bra i den skolan, för de har ju ingenting annat att välja på. Därför måste alla skolor bli bra skolor. 44 (M) replik: Tack så mycket, , för anförandet! En inledande kommentar: När vi har haft en situation där resurserna per elev konsekvent har ökat kanske vi kan sluta prata strunt om att andra partier gör nedskärningar på skolan. Det vore väl en sak som vi skulle kunna vara överens om i svensk politik att när resurserna per elev ökar så pratar vi inte om nedskärningar på skolan. Jag har två frågor till , herr talman. Den första handlar om samlade förslag. Bägge regeringsrepresentanterna i debatten har framfört att behöver behandlas som en helhet. Ändå har man aktivt valt att lyfta bort vissa delar av förslag från att behandlas i kammaren. Förslag som har förts fram av Alliansen om aktivt skolval och gemensamma köer, vilket också är förslag som återfinns i , har man valt att inte ha med i den proposition man lägger fram. Jag förstår inte riktigt hur det kommer sig att man argumenterar för att det är viktigt att man har det samlat, men de saker som ideologiskt inte passar vänsterpartierna i riksdag väljer man att lyfta ut. Det vore intressant att få ett svar på det. Jag har också en fråga beträffande detta med allsidig social sammansättning. Det förslaget är någonting som har fått ganska massiv kritik bland annat av och . Man konstaterar att det leder till fel fokus, att det är otydligt vad det egentligen innebär och man anser också att det finns en stor risk för diskriminering kopplat till detta. däremot är tydlig med att detta skulle leda till ett upphävande av det fria skolvalet på gymnasiet och att det skulle vara en av fördelarna. Då får nämligen kommunen möjlighet att placera ut elever på gymnasieskolor utan att de fritt får välja vilken gymnasieskola de ska gå på. Det är en ganska stor förändring som jag tror att väldigt många svenska ungdomar och föräldrar skulle vilja bli informerade om innan man röstar om någonting liknande i den här kammaren. Hur kommer det sig att regeringen inte lyfte detta som ett exempel när man faktiskt driver på för den här förändringen? 45 (MP) replik: När man talar om som helhet – och det har vi också talat om – är det viktigt med breda överenskommelser. Därför har vi samtalat med Alliansen om många olika frågor när det gäller förslag. För oss är det viktigt att vi först och främst lyfter fram det vi är överens om och där man kan nå fram. Ingen kan mer än jag beklaga att vi inte har kunnat komma överens om att göra ett helt förslag av detta. Men det finns flera frågor som vi inte har kommit överens om. Därför lyfter vi fram de frågor där vi har trott oss ha en gemensam lösning. Förlåt, , men jag glömde din andra fråga. 46 (M) replik: Då ska jag se till att upprepa den. Låt mig först bara vara tydlig med att det är regeringen som har valt att lyfta ut saker från – saker och ting som skulle ha haft majoritet i den här kammaren. I stället har man gått vidare med förslag som man inte ens har stöd av för. spelar man som regeringsföreträdare indignerad i den här kammaren och säger: Jag trodde att vi skulle få igenom det här, men helt plötsligt har förutsättningarna förändrats! Regeringen, bestående av S och MP, har ju stått ensamma mot Alliansen och . Då har det de facto aldrig någonsin funnits någon majoritet för detta. Jag förstår inte riktigt var man har trott att man skulle få en majoritet någonstans, om man inte under hand har räknat med att när deras förslag har fallit skulle rösta på regeringens förslag trots att de alltså hade ett eget förslag. Men , som är utskottets ordförande, redogjorde för att man absolut inte gör så i den här kammaren och att det inte är en acceptabel arbetsgång. Min andra fråga rörde just detta med en allsidig social sammansättning. konstaterar att detta ger möjligheten för kommuner att helt upphäva det fria skolvalet på gymnasiet och att detta också är en av tankarna bakom förslaget. Varför stoltserar inte regeringen med och står upp för att man lägger fram ett förslag som leder till att man upphäver det fria skolvalet på gymnasiet om det de facto är detta man föreslår? Då får man väl åtminstone stå för det och argumentera för saken och inte låtsas som att så inte är fallet. 47 (MP) replik: När det gäller att inte få göra sina val på gymnasiet kan jag säga att alla kommuner inte har alla gymnasieprogram, och där har man möjlighet att välja var man vill gå. Jag kan inte tänka mig att kommunerna kommer att ställa några hårda krav på att alla elever måste välja kommunens gymnasieskola. 48 i (C) replik: Tack, , för anförandet! Jag har ett par frågor som jag skulle vilja ställa med anledning av det. Som jag förstod det, och om jag hörde rätt, sa att ett av de viktigaste vallöftena var att tillsätta en skolkommission. Jag tänker att det rimmar ganska dåligt med de hundra dagarna. Jag menar inte att raljera när jag säger att lovade att vända utvecklingen , utan jag skulle vilja höra vilka reformer nu tycker har varit de viktigaste och vad man skulle behöva göra. Jag beklagar att den nuvarande regeringen inte har kommit fram med någonting kopplat till skolvalet. I ett tidigare replikskifte var tydlig med att man behöver flera olika skolor för att kunna välja. har det framställts som att om det bara finns en skola att välja är det inte så mycket att välja. Men när det gäller de kommuner som har provat aktivt skolval – både storstadskommuner och landsbygdskommuner – är min erfarenhet från den skaraborgska landsbygden att det till och med finns skolor på landsbygden som attraherar stadens elever. Det gör att man också kan ta skolbussen ut till skolan på landet. Det förvånar mig att detta område inte lyfts fram mer eftersom statsrådet tillhör , och jag skulle säga att det finns en stor majoritet för att valfrihet i den svenska skolan är en viktig del. Varför blir det då inte en prioriterad fråga? Man väljer i stället social sammansättning. Både och jag har lång erfarenhet av den svenska skolan. Vi vet om hur det går till när man sätter samman klasser på olika sätt. Man känner eleverna, och man gör sammansättningar som man tror ska funka. Det handlar inte alltid bara om att öka jämställdheten utan om att öka elevernas lärande så mycket som möjligt. För nog måste det vara den största utmaningen – att alla elever får chansen att nå så långt som möjligt? 49 (MP) replik: På många ställen gör man verkligen ett allmänt socialt sammansättningsuttag. Låt oss ta högstadieskolan i som ett exempel. Där finns bara en enda högstadieskola, och de kvotar in i varje klass så att varje klass blir ett Mininyköping. Det tycker jag är intressant. Där har man verkligen en allmän social sammansättning med ungdomar från hela staden som träffas i varje klass. Det har inneburit att högstadiet i har ökat sina meritpoäng och fått ett mycket lugnare klimat på skolan. Ungdomar träffas över gränserna. Vi går inte fram med något förslag vad gäller valsystemet för de olika skolorna. Det beror på att det är en så otroligt komplex fråga. Den har diskuterats, och vi har också diskuterat den med er i Alliansen. Men det är svårt att hitta ett riktigt bra system som gynnar alla ungdomar och som får alla att kunna göra ett val. Jag menar att det är bättre att lägga fram ett väl genomtänkt förslag än att bara hasta fram något. 50 i (C) replik: Tack, , för svaret! Låt mig kommentera ett par saker. talar om att man blandar hela staden – förhoppningsvis också landsbygden – i i en enda skola. Det känns inte som ett ideal för mig. Möjligheten att välja handlar ju också om annat. IFAU har gjort undersökningar där man ser att det på lång sikt inte gynnar kunskapsutvecklingen när kommunen enbart har en enda skola som alla ska gå i. Det är bättre när det finns en valmöjlighet och flera olika skolor. Det är inte alltid så att den stora skolan är den som passar alla elever och får dem att trivas på olika sätt. Det är bättre att det finns en valmöjlighet; det ser jag som centerpartist som en oerhört viktig del. Jag tycker mig tyvärr höra en osäkerhet kopplad till den politiska kompassen, där menar att det inte går att hitta ett förslag som är det bästa förslaget och att det därför inte kommer något förslag alls. Denna logik tenderar att leda till att det bästa blir det godas fiende. Vi ser nu att aktivt skolval verkligen är positivt i så många kommuner. Ändå vågar ni inte gå vidare utan säger bara: Vi har samtalat med partierna i Alliansen. Det hade varit bra om det från regeringssidans partier och givetvis även från regeringsföreträdarna hade funnits en ambition till mer än samtal. Det hade varit bra om ni hade presenterat konkreta förslag så att vi haft någonting att ta ställning till. Då hade det funnits en större chans att nå en större samsyn. Vi kunde ha fört en diskussion som leder någon vart i stället för detta samtalande, som i och för sig är trevligt men som inte kanske leder till något tydligt. Varför orkar inte regeringen lägga fram ett förslag som ytterligare skulle främja kvaliteten? I stället lägger ni fram ett förslag som faktiskt inte innebär någon skillnad i verkligheten. 51 (MP) replik: Om ni anser att det här är ett förslag som inte gör någon skillnad i verkligheten förstår jag inte varför ni gör så mycket väsen av det. Det är i och för sig sorgligt om ni anser det. När det gäller valmöjligheterna i finns det visst sådana. Det finns ju andra skolor än bara den här högstadieskolan, men det finns bara en högstadieskola som är kommunalt driven, och det är med den som man har gjort på detta vis. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) § 8 Karensavdrag – en mer rättvis självrisk Karensavdrag – en mer rättvis självrisk betänkande 2017/18:SfU24 Karensavdrag – en mer rättvis självrisk (prop. 2017/18:96) 52 (SD): Vi ska nu övergå till att debattera betänkande SfU24, Karensavdrag – en mer rättvis självrisk. Jag vill börja med att säga att vi står bakom båda våra reservationer i det här betänkandet, men för tids vinnande vid voteringen väljer jag att yrka bifall endast till reservation 2. anser att det i grunden är ett bra förslag att ersätta karensdagen med ett lagstadgat karensavdrag. Det kommer att innebära ett mer rättvist system och inte drabba personer olika exempelvis beroende på längden på arbetsdagen. Jag tänker inte gå in i detaljerna i förslaget, utan de finns att läsa i betänkandet. Kanske nästa talare kommer att gå in mer på detaljerna. Vi står i grunden bakom propositionen, men vi har två reservationer. En av dem handlar om att har haft inställningen att den tidigare karensdagen helt ska slopas för särskilt utsatt vårdpersonal, anställda inom förskolan samt vissa lärare och fritidspedagoger inom . Vi står fast vid den linjen som vi står bakom regeringens förslag att gå från karensdag till karensavdrag för alla yrkesgrupper utom egenföretagare. Karensavdrag – en mer rättvis självrisk Vi menar att på arbetsplatser där det föreligger en risk för vårdtagarens, barnens och personalens hälsa och välbefinnande i det dagliga arbetet och där det inte går att undvika återkommande smittsjukdomar ska personalen inte drabbas ekonomiskt vid sjukfrånvaro. Tanken med vårt förslag är också att förebygga smittspridning från personal till känsliga vårdtagare och barn inom skola och barnomsorg. Detta berör dels anställd sjukvårdspersonal som arbetar med särskilt känsliga vårdtagare, till exempel mycket känsliga äldre personer, dels vårdpersonal på arbetsplatser med hög smittrisk såsom infektionskliniker och akutmottagningar. Anställda inom skola och barnomsorg inom vissa åldersgrupper och avdelningar löper också större risk att bli sjuka än övrig skolpersonal. menar därför att regeringen bör utreda och återkomma med förslag på hur bestämmelser kring karensavdrag ska utformas för att dessa yrkeskategorier i bästa fall inte ska få något karensavdrag alls eller åtminstone få förmånligare bestämmelser oavsett om det finns kollektivavtal på plats eller inte. menar i det här betänkandet att särskilda bestämmelser för vissa yrkeskategorier skulle innebära ett orättvist system. Jag anser dock att dessa yrkesgrupper i sitt yrke utsätter sig för risker som man inte gör i andra yrken, och därför menar jag att det snarare skulle innebära orättvisa att inte ha de här särskilda bestämmelserna eftersom det ingår i deras jobb att utsätta sig för risker vad gäller smitta. Vinsterna med att låta personal vara hemma utan karensavdrag eller med förmånligare bestämmelser efter smitta är flera, inte minst ur ett patientsäkerhetsperspektiv eftersom patienterna ska kunna vara säkra på att bli mottagna av frisk personal. Det är också förödande om just risken att smittas och då drabbas personligt rent ekonomiskt för sjukvårdspersonal gör att det blir ännu svårare att rekrytera personal inom sjukvården. Vi har ju redan en stor vårdkris i , och sjuksköterskor jobbar inom andra branscher på grund av låga löner och andra ofördelaktiga förutsättningar. Det här är alltså jätteviktigt. Om inte den här personalen finns där och tar risken att bli utsatt för smitta, vem ska göra det då? Vi politiker måste skapa de bästa förutsättningarna för personalen inom de här yrkeskategorierna. Alla som har barn i förskoleåldern, vilket också jag har, känner säkert igen en vardag som med jämna mellanrum är kantad av förkylningar och influensor. Förskolan, där många barn finns samlade på liten yta, är en känd riskzon för smittspridning. Precis som det är en självklarhet att förskolan inte accepterar att man låter sjuka barn delta i verksamheten – vi föräldrar har givetvis ett ansvar att inte skicka våra sjuka barn till förskolan – är det för oss också en självklarhet att barn inte ska behöva befinna sig på en förskola där pedagogerna är sjuka för att det innebär en så stor ekonomisk risk för dem att vara hemma med karensavdrag på karensavdrag, som det nu blir. Vi anser att det är orimligt att förskolepersonal ska drabbas ekonomiskt negativt för att de tar det stora ansvaret att ta hand om våra barn på förskolan för att vi ska kunna jobba, till exempel som jag gör när jag står här och talar trots att jag har barn hemma. De tar det här stora ansvaret och utsätter sig då också för risk för smitta, och då tycker jag inte att det är orättvist att de får särskilda bestämmelser. Det förtjänar de. Karensavdrag – en mer rättvis självrisk Detta kommer naturligtvis att innebära en ökad kostnad för kommuner och landsting – de är redan lite oroade för ökade kostnader i och med den här propositionen. För att tillgodose det föreslår vi också ett tillkännagivande om ett stimulansbidrag till kommuner och landsting. Vi har även vissa frågeställningar och farhågor kring hur karensavdraget ska räknas ut på ett rättvist sätt och vill se en ordentlig uppföljning av detta . Det är bra att även utskottet ser riskerna, och vi förutsätter att en sådan uppföljning kommer att göras. Jag hoppas verkligen att det kommer att bli så. I detta anförande instämde (SD). 53 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet Karensavdrag – en mer rättvis självrisk. Det här förslaget innebär en ändring genom att vi tar bort nuvarande karensdag och ersätter den med karensavdrag i stället. I medierna har man i rubriker gett bilden av att karensen ska tas bort, men så är inte fallet. Nuvarande system med självrisk i form av en karensdag har vi haft . har vi sett att bestämmelsen har fått alltmer olika och orättvisa effekter för olika människor. Frågan belyses också i den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Remissrundan gällande det här ärendet visade också att förslaget tas emot väl av både arbetstagarorganisationer och arbetsgivarorganisationer. Det är ett välkommet förslag. Många kommer inte att märka någon skillnad ekonomiskt. För majoriteten av arbetstagarna kommer karensavdraget att bli samma som dagens karensdag. De som berörs av de föreslagna ändringarna är flera olika yrkesgrupper som har det gemensamma att de inte har ett åtta-till-fem-jobb. Några har väldigt långa arbetspass, några jobbar dygn, några jobbar bara natt och andra jobbar skift. Det handlar om ojämnt fördelade arbetspass, obekväma arbetstider och nattarbete. De här personerna finns inom trygghet och säkerhet, till exempel all vår blåljuspersonal. De finns inom bevakning på industrier och på många andra arbetsplatser. En stor del finns naturligtvis inom sjukvården, inom äldrevården och inom handikappomsorgen. Därför är det också många kvinnor som berörs. Det rör alltså alla dem som får vårt samhälle att gå runt, även under nattens mörka timmar. Dagens konstruktion med en karensdag har för dem som arbetar i dessa dygnetruntbranscher inneburit ett orättvist stort avdrag, beroende på vilket schema de haft när de insjuknat. Förslaget går ut på att karensavdraget ska motsvara av en sjuklön om man räknar ut det på en genomsnittlig vecka. En närmare beräkning av karensavdragets storlek ska bestämmas genom kollektivavtal. Vi kommer säkert att se olika konstruktioner framöver eftersom det gäller alla möjliga arbetstider och scheman. Men det gemensamma ska vara att karensavdraget ska bli mer rättvist. Jag är glad över att det finns en enighet om förslaget. Det kommer nämligen att göra stor skillnad för de här yrkesgrupperna. Det här anförandet blir ganska kort, men jag tror att det har framgått klart att en ändring från karensdag till karensavdrag kommer att leda till att det blir mer rättvist mellan yrkesgrupper, mellan dem som ständigt jobbar dag och dem som jobbar på obekväma och konstiga arbetstider. Karensavdrag – en mer rättvis självrisk Förslaget föreslås träda i kraft . Det ger parterna tid att förhandla fram kollektivavtal på området. och har i uppdrag att informera om det nya regelverket. Men de ska också följa upp konsekvenser av förslaget. Det ligger också i sakens natur att arbetstagarorganisationer och arbetsgivarorganisationer kommer att följa upp. Och de kommer att påtala eventuella problem med systemet för oss. 54 (M): Detta är ett ärende som ligger mig lite extra varmt om hjärtat. skrev jag om det här problemet på min egen blogg, om orättvisan mellan dem som kanske jobbar 15 arbetspass på en månad och dem som har normal arbetstid med . Bakgrunden var att jag hade talat med personer som arbetade till exempel natt inom vården, och jag såg att de drabbades hårt ekonomiskt av karensdagen vid sjukdom. Flera fackliga organisationer har också drivit den här frågan . blev jag ledamot av den då pågående Parlamentariska socialförsäkringsutredningen, som tillsattes av Alliansen. En av de frågor jag drev var just att byta karensdag mot karensavdrag. Och eftersom det fanns fler röster för att ändra enades utredningen till slut om detta. Det blev också ett av förslagen i vårt slutbetänkande, som vi överlämnade till regeringen . Sedan utredningen presenterades har drivit frågan om karensavdrag. Men regeringen har tyvärr inte gjort särskilt mycket åt vare sig detta eller alla andra kloka förslag i den stora socialförsäkringsutredningen. Först , efter att utredningen presenterades, fick propositionen från regeringen. Den innehåller ett förslag som är identiskt med utredningens förslag om karensavdrag. Det är lite märkligt att det skulle ta sådan tid. Det är som sagt också konstigt att formuleringen är identisk med den som fanns i utredningens förslag. Men det är i alla fall en välkommen förändring för dem som exempelvis arbetar natt inom sjukvården eller inom andra yrken där man arbetar längre men färre arbetspass. Det är kanske också en liten pusselbit för att göra de yrkena aningen mer attraktiva. Jag blir dock lite förvånad när jag läser både propositionen och betänkandet. Det står nämligen att ”förslaget om ett karensavdrag grundar sig på en överenskommelse mellan regeringen och . En arbetsgrupp inom har sett över karensdagens konstruktion” och i stället föreslagit karensavdrag. Det är en märklig historieskrivning. Det här förslaget grundas alltså helt på en enig socialförsäkringsutredning där samtliga åtta riksdagspartier ingick. Det är dessutom märkligt att regeringen tillsatte ännu en utredning som tittade på exakt samma sak som precis hade tittat på. Sedan föreslog man exakt samma lösning, ordagrant, som i utredningens förslag. Det fördröjde alltså förslaget . Karensavdrag – en mer rättvis självrisk När jag hör från Socialdemokraterna tala förstår jag att vi är helt överens i sak. Hon talar om hur viktigt detta är, framför allt för kvinnor som arbetar inom vården. Det tog alltså från det att vi överlämnade utredningens slutbetänkande till ansvarig minister tills regeringen lade fram ett förslag, som var färdigt, serverat och klart i utredningen. Det är faktiskt lite märkligt. Det tog från att jag själv tog upp den här frågan i sociala medier första gången tills förslaget blev verklighet och kom till för behandling. Man får inte ha bråttom som politiker. Det känns ändå bra att ha varit en del av förändringen, hela vägen från utredningen fram till . Jag yrkar för räkning bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) § 9 En kulturskola för framtiden En kulturskola för framtiden betänkande 2017/18:KrU9 En kulturskola för framtiden (prop. 2017/18:164) 55 (M): Vi ska nu debattera betänkande KrU9 En kulturskola för framtiden. Jag står bakom alla reservationer från , men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 5. Det här är en viktig fråga. Det handlar om alla barns och ungas rätt till kultur. Det var och är Alliansens främsta kulturpolitiska prioritering. Vi införde Skapande skola för att inspirera och stödja skolorna att ta till kultur för att stimulera elevernas lärande. Vi byggde successivt ut det till flera stadier i skolan, och vi önskar att utveckla det vidare. Vi såg till att museerna hade fri entré för alla upp till , stärkte museernas möjligheter att ta emot fler barn och såg till att de barn som kom till museerna fick ett bättre mottagande i verksamheten. När Kultursamverkansmodellen infördes var alliansregeringen i diskussionen om vart pengarna skulle gå angelägen om att man skulle prioritera barn och unga.