prot · H509134 · 2018-06-18 00:00:00 — Statsministern uttalade sig på ett sätt som blev anmält till när han sa att de som hade legat bakom ett angrepp mot synagogan i borde få rejäla straff. Ett statsråd ska inte uttala sig på ett sätt som riskerar att påverka en pågående rättsprocess eller sätta domstolarnas oberoende i fara. Men måste ett statsråd, precis som alla andra medborgare, få nyttja sin yttrandefrihet och uttrycka sin avsky för hot, våld och terror, inte minst om det är rasistiskt eller antisemitiskt motiverat. Det finns åtal mot tre personer, men det finns ännu ingen dom. Men, herr talman, under detta ärende har jag funderat och tänkt följande. Tänk om det hade funnits en tysk rikskansler som , då blev rikskansler, hade uttalat att man förväntade sig rejäla straff om någon angrep synagogor i . Tänk om det hade kunnat spela en roll. 4 (SD): Med dagens debatt avslutar KU sitt granskningsarbete för . Låt mig därför börja med att rikta ett stort tack till alla mina kollegor från övriga partier för det arbete som utskottet har gjort . Trots att vi kommer från åtta olika partier har vi kunnat enas både över blockgränserna och såklart över partigränserna. Jag vill också rikta ett stort tack till vårt fantastiska kansli. som jag har fått sitta i riksdag och i har jag fått äran att uppleva ert stora kunnande och er kompetens. Utan er hjälp hade vårt arbete inte varit möjligt. Att ha fått sitta i det här utskottet med alla er, duktiga och arbetsamma kollegor, har för mig varit en ära och en period av långt lärande. är dock den här mandatperioden snart över, och vi går mot en otroligt spännande valrörelse. Det är en valrörelse som sannolikt kommer att handla om att fokusera på våra politiska skillnader. Att hitta dessa skiljelinjer är kanske det som vi politiker är allra duktigast på. Detta gör vi såklart för att visa väljarna vad som skiljer oss partier åt. I KU:s granskningsarbete gör vi däremot det rakt motsatta. När andra alltför ofta, enligt mig, försöker polarisera och stigmatisera lägger vi ned många timmars arbete och förhandlingar på att nå samförstånd. Vi gör det för att KU:s arbete behöver det. Vi gör det för att förtroendet för KU behöver det och för att det ska finnas tydliga och begripliga regler som hjälper regeringen och dess statsråd att göra rätt. Gör ni däremot fel kommer vi att tala om det för er! Min kollega brukar säga att alla ministrar borde ha en skylt på sitt skrivbord med texten ”KU ser dig”. Det är ett råd jag kan instämma i. Om jag får förtroendet att företräda mitt parti i detta utskott även nästa mandatperiod kommer min ambition att vara att fortsätta att sträva efter enighet och samförstånd snarare än konflikt. Om väljarna där ute nu lyssnar på detta kanske de tycker att det är konstigt att en politiker föredrar förhandling där alla i slutet av dagen når samförstånd och kan komma överens i stället för att tydliggöra de politiska skillnaderna. Många kanske frågar sig varför vi ska ha olika partier om alla ändå kommer fram till samma slutsatser, och det är såklart en relevant fråga. Låt mig därför lugna er alla med att försäkra att de politiska skillnaderna såklart alltid kommer att finnas där. De kommer också för det mesta att synliggöras genom den politiska debatten. Då handlar det dock om politik – om sakpolitik. Där kan vi, och där ska vi, fortsätta att visa väljarna vad som skiljer oss åt och vilka olika argument vi har. Så gör vi även i när det kommer till de många politiska frågor vi debatterar. Det är tunga politiska frågor: frågor om våra grundlagar, våra fri- och rättigheter, rätten till integritet och försvarandet av vår demokrati. Även om vi alla kämpar för att försvara allt detta gör vi det såklart på lite olika sätt, men vi är trots allt försvarare dessa värden. Men just när det gäller granskningen – granskningen av regeringen och granskningen av statsråden – tjänar vi alla på detta. tjänar vi på att visa enighet och inte konflikt. tjänar vi på att göra det som man utanför KU kanske inte alltid är så duktig på. Vi tjänar på att prata, vi tjänar på att förhandla, och vi tjänar på att samarbeta mellan samtliga åtta partier. Vi och utskottet tjänar på det. Regeringen tjänar på det. Demokratin tjänar på det. Det här året och den här mandatperioden har enligt mig inneburit ett kliv framåt för utskottet och vårt omfattande granskningsarbete. Trots att vi har nått närapå total enlighet har våra slutsatser blivit tydliga. Att få kritik av KU är såklart aldrig bagatellartat, men att få kritik av ett helt enigt utskott är betydligt tyngre. Samma sak gäller såklart även i de fall då man blir friad av utskottet. Även om vi kommer att avhandla de olika ärendena mer i detalj kan jag inte lämna talarstolen utan att ha nämnt något övergripande om vårens största granskningsärende. KU har behandlat 33 anmälningar från ledamöter, och dessa har rört ett vitt spektrum av olika områden. Trots många intressanta fall kommer de flesta nog ändå att minnas vår granskning av regeringens agerande kring Transportstyrelsens it-upphandling allra mest. Detta ärende är sannolikt också det ärende som kommer att debatteras, eller åtminstone diskuteras, mest . Från sida kommer min kollega att redogöra för utskottets och vårt ställningstagande om . Låt mig ändå konstatera att det som uppdagats är, och kommer att gå till historien som, ett av våra största exempel på informationshaveri. Samhällets alla larmklockor borde ha ringt. De departement som skulle agerat, de tjänstemän som skulle lyssnat och de statsråd som skulle förstått gjorde inte det. De förstod inte, de lyssnade inte och de berättade inte. När en svensk säkerhetskris var ett faktum fallerade myndigheter, och då fallerade regeringen. För detta bär statsminister det yttersta ansvaret. Det finns tyvärr få hjältar i detta tragiska haveri, men det finns i alla fall en. Det finns en person som vågade berätta – en person som förstod allvaret i allt detta. , internrevisor på Transportstyrelsen – jag vet inte om du lyssnar på den här debatten, men jag vänder mig nu direkt till dig. Det du vågade göra är värt att minnas. Ditt agerande är på många sätt ett föredöme. Utan det mod och den envishet du har visat prov på är det inte säkert att allt detta hade uppdagats i det skede det nu gjorde. Vår ordförande brukar säga att KU inte gärna ska syssla med kontrafaktisk historieskrivning, och det är en uppfattning som jag delar. Ändå vill jag, herr talman, avsluta detta anförande med att å utskottets vägnar rikta ett stort tack till dig, . Tack för att du förstod, och tack för att du berättade! Ditt agerande och ditt mod är ett föredöme. För detta förtjänar du all heder. 5 (MP): Vi debatterar nu KU20 Granskningsbetänkande. Det är ett ovanligt tjockt betänkande och dokument, som baseras på den granskning av olika anmälningar som KU har genomfört . Granskningsanmälningarna kommer från enskilda ledamöter. Det är alltså de som får lov att begära att KU granskar. Vi gör en granskning baserad på varje anmälan, även om det är olika hur mycket arbete som läggs ned på varje enskild anmälan. De riksdagsledamöter som har anmält kommer från samtliga riksdagspartier utom mitt eget. Det är sammanlagt 33 anmälningar, varav 19 anmälningar från moderata riksdagsledamöter. Andra partier i har lämnat in mellan noll och tre anmälningar. Osedvanligt många anmälningar mot statsministern och utrikesministern har lämnats in. Årets granskning har dominerats av det mycket omfattande arbete som vi har lagt ned på att granska Transportsstyrelsen och hur det kunde komma sig att man genomförde en upphandling på ett sätt som bröt mot lagen och riskerade rikets säkerhet. Det har varit intressant att följa denna granskning, och har i alla fall jag känt mig mer som en del i en intressant pusseldeckare än som en del av vardagens KU. Bit för bit har vi klarlagt att problemen knappast startade med att generaldirektören skrev på den så kallade avvikelsen från lagen. I stället har vi fått bilden av att Myndighetssverige under den förra regeringen nog inte hade klart för sig vidden av hur eftersatt säkerhetsskyddsarbetet var. I ett sådant läge startade en upphandling på fel sätt och havererade genom att en gd tvingades välja mellan det som hon själv säkerligen såg som två mycket dåliga vägar. Hon valde en av vägarna, men frågan är hur mycket problem hon hade fått om hon hade valt den andra dåliga vägen. Det har vi naturligtvis inte klarlagt. Däremot har vi konstaterat att när de stora problemen väl var kända skulle det dröja länge innan infrastrukturministern och statsministern fick information, något vi i KU pekar på som brister. Jag kommer att fördjupa mig mer i denna fråga under nästa debattomgång, som särskilt berör Transportstyrelsen. har KU utvecklat sitt arbete, och vi har lämnat i stort sett eniga betänkanden . Det är bra; det ger stöd och utveckling inte bara åt regeringen utan också åt hur ska kunna jobba tillsammans med regeringen. Här vill jag särskilt peka på några mer principiella frågor under hela mandatperioden som har handlat om att utveckla arbetet med EU-frågor. har här gjort en egen utredning. har också gjort en utredning som gäller statsråds medverkan i KU:s utfrågningar. Även här har vi klargjort det nya regelverket: förväntar vi oss från KU och från att statsministern avkräver sina ministrar ett skriftligt medgivande till att delta i KU:s utfrågningar också efter att de har slutat som statsråd. Det gäller också frågan om tillkännagivanden, där vi i årets granskning har några anmälningar som jag tänkte återkomma till i debatten under kapitel 1. Redan här vill jag dock uppmärksamma hur bra jag tycker att vi från KU kan bidra till spelregler och förbättrad praxis i arbetet mellan riksdag och regering. har en fråga när det gäller tillkännagivanden handlat om negativa tillkännagivanden, det vill säga när säger åt regeringen att låta bli att göra något. Där har vi från KU gjort väldigt försiktiga uttalanden. De har dock fått effekt, och man ser nu en åtstramning i arbete. I årets granskning tittar vi en del på frågan om tidsperioder när det gäller tillkännagivanden. Det ska vara möjligt för regeringen att genomföra det som har beslutat. , herr talman, misstänker jag att dagens debatt kommer att präglas mycket av avtackningar. Jag kommer att spara de flesta av mina avtackningar till den sista debatten , men redan nu vill jag alldeles särskilt tacka och . De har verkligen bidragit till mycket goda, och ibland väldigt långa, diskussioner. Dessa diskussioner har lagt grunden för ett gott samförstånd i många av dessa frågor, som är oerhört viktiga för och för regeringen. 6 (C): Den granskning av regeringen som avslutas med dagens debatt inleddes ; det var ju då som det kom fram att säkerhetsskyddade data i bilregistret och körkortsregistret av Transportstyrelsen hade sänts till olika länder i för databearbetning. Detta skedde utan att skyddet för hemliga uppgifter i registren hade säkrats. Vi har som sagt haft ett omfattande arbete i KU med årets granskning; det började . Jag vill särskilt tacka KU:s ordförande och vice ordförande samt för det mycket omfattande och väl genomförda arbete med granskningen som de har utfört. Jag kommer i min inledning dock i huvudsak att ägna mig åt den granskning som vi har gjort av Transportstyrelsen och de synpunkter som KU har där. Vi har i tagit in ett mycket omfattande skriftligt material och genomfört ett stort antal utfrågningar för att kunna bedöma på vilket sätt regeringen och dess statsråd har varit inblandade i vad statsministern kallat för skandalen på Transportstyrelsen. Det är en skandal som har kommit fram till skulle ha kunnat stoppas, eller i vart fall begränsas, om inrikesminister och hans dåvarande statssekreterare hade agerat när de fick information från Säkerhetspolisen. Infrastrukturminister och statsminister skulle dessutom ha fått information om informationsvägarna hade fungerat. När informationsvägarna inte fungerade kunde de inte handla på det sätt som hade varit rimligt. När informationsvägarna inte fungerade kom det som var en skandal på Transportstyrelsen att också bli en skandal för regeringen. Denna skandal ledde till att två statsråd och en statssekreterare avgick: inrikesminister , infrastrukturminister samt statsministerns egen statssekreterare . Även den tidigare statssekreteraren , som var ansvarig gentemot Transportstyrelsen, hade med säkerhet tvingats avgå om han inte redan av andra skäl – på grund av sina privata resor – hade tvingats lämna sitt uppdrag som statssekreterare. Han var djupt inblandad i kontakter med Transportstyrelsens generaldirektör. I KU är vi helt överens om slutsatserna när det gäller granskningen av . Den nuvarande regeringen bär ansvaret för att man inte stoppade eller snabbt återtog den datadrift som hade lagts ut till länder i för att skötas av personal på i dessa länder. Vi har alltså konstaterat att det är statsministern som har det yttersta ansvaret för att viktig information inte kom vidare. När det gäller den tidigare regeringen hantering av frågor som rör denna utkontraktering av it-driften återkommer jag i nästa debatt. Jag tänker dock säga något om detta , eftersom jag i i denna del har haft avvikande synpunkter. Statsrådet kallades till utfrågning i KU. KU är helt överens om att inte begick några fel som it-minister, som har samband med händelserna på Transportstyrelsen. Den kritik som hon har fått handlar om en detaljfråga som rör hennes svar i själva utfrågningen. KU:s majoritet tycker att hon borde ha varit tydligare om sina ansvarsområden. Jag tycker dock att det är viktigt att vi har klart för oss att hon kallades till utfrågningen för att tala om någonting annat och hade förberett sig utifrån detta. Dessutom kom efter utfrågningen in med en komplettering om vad som gällde enligt hennes så kallade § 5-förordnande. Jag menar att KU i denna del borde ha godtagit denna komplettering som tillräcklig förklaring. Totalt sett är det många – ungefär en tredjedel – av de KU-ärenden som riksdagsledamöter har anmält som har lett till någon form av kritik. Jag kan här nämna utrikesminister , som kritiserades både för upprepade brister i diarieföring av handlingar i samband med säkerhetsrådskampanjen och för de oklarheter som skapades om säkerhetspolitiska bedömningar. Det var ju när Försvarsberedningen lämnade ett delbetänkande som UD gick ut med information till sina ambassader och på detta sätt skapade oklarheter. Jag vill återkomma djupare i ett antal frågor . 7 (S) replik: kom in på frågan om agerande. Jag kan inte se att det i utskottets ställningstagande finns underlag för det uttalande har gjort här. På s. 419 kan vi finna en beskrivning av att och inte var ”tillräckligt samordnade” i hanteringen av frågor. Det står att det ”sammantaget” fanns ”information vid dessa departement som visade på allvaret i situationen”. Men det går inte att finna annat än: ”Det ansvar som ålåg övriga departement och statsråd var därmed i första hand att efter att information förmedlats till dem hantera konsekvenserna inom sina respektive områden.” Det är svårt att i utskottets ställningstagande finna underlag för den utsaga som har gjort, och jag ber honom att precisera sig. 8 (C) replik: fick regeringen, genom , information om att det hade inletts en utredning när det gällde Transportstyrelsen beroende på att man hade sänt iväg uppgifter. Det var säkerhetschefen inom Transportstyrelsen som hade sett till att fick informationen. Det som var allvarligt var att man sedan inte reagerade. Statsministern hade infört nya kontaktvägar när det gäller ansvaret för it-säkerhet; det hade tidigare legat hos Försvarsdepartementet men överförts till inrikesministern. På det sättet hade ett mycket tydligt ansvar för de uppgifter som kom in när det gäller informationssäkerhet och att frågan åtgärdades, men det kom att dröja väldigt innan det hände någonting. Det är naturligtvis allvarligt, och för detta har fått tydlig kritik i KU:s utlåtande. 9 (S) replik: Det utskottet har samlat sig kring är kritik beträffande informationsvägarna inom . Det har för övrigt inte framkommit att hanteringen av dessa frågor lagda i har varit av någon som helst betydelse i sammanhanget. Vi har på flera olika sätt – och sekretesslagen förhindrar att jag går in på detaljer – fått klargöranden från de berörda myndigheterna. Man ställde aldrig något krav på åtgärd från regeringen. Man ansåg det vara fullt möjligt att med tillräcklig precision och snabbhet hantera allt på myndighetsnivå. Det gällde , det gällde Transportstyrelsen själva sedan de kommit på spåret och det gällde i övrigt. Det finns alltså ingen grund för att påstå att statsrådet eller någon annan hade kunnat ingripa för att förkorta riskhanteringen och riskminimeringen av de dokument detta gäller. Jag ber att reviderar sin utsaga inför kammaren, i anslutning till det har varit med om att signera i utskottets betänkande. Vi kan inte ha divergenser – allra minst i ett sådant här ärende, som kompliceras av att utskottet har fått kännedom om uppgifter som är hemligstämplade och där det inte finns möjlighet för oss att gå in på uttalanden. Jag ber därför att ansluter sig till utskottets betänkande fullt ut, herr talman. 10 (C) replik: Naturligtvis står jag fullt ut bakom betänkande. Vad jag därutöver har nämnt är detta att dåvarande inrikesministern borde har tagit initiativ och fört vidare. Även statsministern har kritiserat Ygeman för att statsministern inte fick den information han borde ha fått. På det sättet kan man väl säga att statsministern har konfirmerat det jag säger, nämligen att Ygeman borde ha fört vidare den information han hade fått. Det är min syn. 11 (V): Då var vi alltså klara med årets stora granskningsbetänkande, vilket är ovanligt stort och tjockt. Den förra och nuvarande regeringens agerande i förhållande till Transportstyrelsens it-upphandling är ett av de riktigt stora ärendena. Det har redan börjat debatteras, men vi kommer att återkomma till det i nästa debatt. I övrigt finns det i detta betänkande en del teman som brukar dyka upp vartenda år och gör det nu också. Jag tänker kommentera några av dem. Regeringens samråd med inför olika former av EU-möten är ett sådant område. Det handlar om olika toppmöten och möten i olika ministerråd med mera. Vi har inte sett att regeringen har agerat fel, men vi kan – precis som vi brukar – konstatera att regeringen hade kunnat ha ytterligare kontakter med . Regeringen hade inte varit förhindrad att kalla till samråd. Bristen på information, eller känslan av brist på information, tenderar att skapa misstro. Det är genomgående så att mer information förebygger missförstånd, och det kommer upp i flera av årets ärenden. Det är inte alls bara kopplat till , men där är det vanligt att man hamnar i läget att man tycker att man vet för lite. Hanteringen av handlingar är också något som återkommer . Brister i diarieföringen hos UD har varit uppe här tidigare, och vi påpekar det också. Hos den nuvarande och den förra regeringen har det varit problem med diariehanteringen hos UD. Det finns också på något sätt ganska begripliga skäl till att det inte är helt enkelt – generellt finns det fler och fler handlingar och mer och mer information. Men hur ska man då få till ett system som gör att det går att hitta saker? Vi har gått ifrån detta att det skickas ett papper med post från en myndighet till en annan. Det är ganska hanterbart: Det kommer ett dokument, det går att sätta en stämpel på det och det går att registrera. skickas mycket mer via de it-kommunikationssystem vi har, och vi använder e‑post. Hur mycket ska registreras och sparas i alla sammanhang? På vilket sätt ska det registreras? Detta är områden som arbetar med och kommer att fortsätta att arbeta med. Det är viktigt men också väldigt svårt. Ju mer vi spar, desto svårare är det också att hitta det vi faktiskt tycker är viktigt. har vi ärenden där vi inte kan få full klarhet därför att det inte finns någon dokumentation alls. Det finns till exempel återkommande problem vad gäller myndighetsdialoger och dokumentation av det. Det har vi haft uppe , och där har det ofta varit som har varit ett problemområde. Anmälningar om tillkännagivanden och att regeringen inte är tillräckligt lyhörd mot är också ett återkommande tema. vill att regeringen ska göra det som begärs snabbt – ibland för snabbt. Det är nämligen också så att förväntar sig att regeringen ska göra ett ordentligt beredningsarbete. Det är lite grann så att regeringen gör fel hur den än gör. Vi i KU konstaterar dock att regeringen har agerat rimligt snabbt, även om vi också säger att det hade varit bra om hade fått information om fördröjningen av den tidsram som hade satt upp. Den informationen hade man kunnat ge innan tidsramen gick ut. Vi tror alltså även här att mer information minskar risken för misstro och missförstånd. Sedan finns det förstås ärenden där missförstånden och missuppfattningarna nog kan vara en del av det politiska spelet och ett sätt att få upp debatten i en viss fråga. Till exempel gäller det uttalandena om säkerhetsläget och den försvarspolitiska linjen – jag är inte säker på att man ville förstå. Det går att uppfatta det som att det kanske fanns en viss önskan att missförstå lite där. På flera ställen påpekar också utskottet att svaren på våra frågor behöver vara fullödiga och korrekta, och det gäller även i utfrågningar. Detta är också ett ständigt återkommande tema, vilket jag tycker är förvånande. Det borde vara självklart att och tidigare ministrar svarar ordentligt på frågor från KU, men icke. får vi också ställa frågor om och om igen för att få svar – och ibland står vi ändå där och vet inte riktigt. Det skapar misstro, kan jag säga. I det här betänkandet kan man se att KU:s ställningstaganden är ganska långa. Vi säger något om i princip alla ärenden. Jag tycker egentligen att det är bra, för de tidigare korta kommentarerna med en formulering om att utskottet inte har någonting att anföra var egentligen obegripliga. Vi hade en tendens att efter ett långt material som beskrev ärendet ha liten mening som löd ungefär: Utskottet har ingenting att tillföra i frågan. Det var faktiskt svårt att förstå. framgår det mer hur vi har tänkt. Jag tror att det här är resultatet av att KU under den här mandatperioden har försökt att bli överens i granskningsarbetet. Då blir det lite mer av å ena sidan och å andra sidan i våra uttalanden. Och precis så är det faktiskt i de allra flesta fall. Det är få saker som är tvärsäkert bara på ett enda sätt. I stället är det faktiskt lite så här och lite så där och att man kan tänka sig att det är lite så också – det är så i de allra flesta frågor. Man kan tycka att det här blir lite för utslätat och grått, men jag tror att det är bra och ökar möjligheten för KU:s arbete att få positiva effekter på regeringens och statsrådens arbete, på myndighetsstyrningen och på förhållandet till . Sedan är det förstås så att vi lägger olika tyngd på olika frågor, och det kommer säkert att framgå i den fortsatta debatten. 12 (L): Årets granskning har som tidigare talare redan påpekat varit även i KU-mått någonting i hästväg – så till den grad att vi tydligen nu faktiskt har spräckt gränsen för vad tryckeri klarar av att hantera. Vid debatten om granskningsbetänkandet kommer jag ihåg att jag tog farväl med en önskan om att vi skulle få en vilsam sommar och bland annat sa att sommaren inte kunde bli värre än den förra – då hade jag i åtanke – men det kunde den ju, och jag kommer inte att utmana ödet med ett sådant avsked. Det är ett i princip enigt utskott som avlämnar betänkandet . Det är något som jag får erkänna att jag hyste en viss tveksamhet till om vi skulle kunna uppnå med valår och allt som vi har framför oss.