prot · H509134 · 2018-06-18 00:00:00 — Det finns måhända inget att säga om bildens förenlighet med sanningen, men lejonparten av de asylsökande som kom 2015 ingick inte bland de arbetslösa som presenterades i diagrammet på bilden, sannolikt eftersom de väntade på beslut om uppehållstillstånd eller deltog i ett etableringsprogram. I detta fall har det alltså klarlagts att den av återpublicerade statistiken inte, mer än i möjligtvis begränsad utsträckning, inbegrep den grupp varom uttalandet handlade. Uttalandet gav därmed en missvisande bild av verkligheten. Eller, ännu enklare uttryckt, statsrådet for med osanning. Ett statsråd är ju statsråd även när denne uttalar sig i sociala medier som Twitter. Bara för att man trycker på sändknappen upphör inte ministerförordnandet automatiskt och magiskt det tar för meddelandet att laddas upp på webben. Man omfattas alltså av samma lagar och regler som gäller för ens tjänsteutövning i övrigt. får tyvärr tämligen ofta orsak att granska olika uttalanden av statsråd. Utskottet har landat i den självklara slutsatsen att statsråd, i likhet med alla andra medborgare, har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang. Ett statsråds uttalanden kan till och med vara tillspetsade och polemiska. Om ett statsråd inte skulle få göra tillspetsade uttalanden är det klart att det skulle vara svårt att delta i den politiska debatten på samma villkor som vi andra. Men en viktig utgångspunkt är att uttalanden måste vara korrekta. I detta fall kan KU konstatera att den tweet som publicerade gav en missvisande bild, vilket inte var korrekt. 52 (C): Lite kort om två ärenden. Det ena handlar om statsministerns uttalanden när det gällde brottet vid synagogan i . Statsministern uttalade att det är viktigt att de som är skyldiga får rejäla straff. Detta ledde till en anmälan till KU. Som har sagts i debatten här är det rimligt att man som statsminister eller statsråd får göra denna typ av uttalanden. Han sa inte att det var de som då var anhållna och misstänkta för detta som skulle få rejäla straff, utan de skyldiga. Detta är en väldigt tydlig skillnad. KU anser att man får uttrycka sig som statsministern gjorde i fråga om den värdering han lade i detta gällande brottets straffvärde. Detta ledde alltså inte till någon kritik. tycker jag att det är viktigt att kommentera även detta positiva uttalande från i förhållande till statsministerns uttalande. Gransknings-betänkande Vissa frågor om stats-råds tjänsteutövning m.m. (kapitel 4) Jag vill dock ta upp ett annat uttalande av statsministern, där KU riktar viss kritik. Det gäller statsministerns uttalande om bristen på poliser. I en frågestund i sa statsministern att det inte var budgetmedel till som saknades och orsakade brist på poliser. Han uttalade att det som skapade problem var att det inte gick att rekrytera poliser, alltså att det inte fanns poliser att få tag i. efter debatten besökte jag själv polisen i och talade med kommunpolisen där. Då uppgav man att det fanns ett anställningsstopp för poliser, som var infört av Polisregion syd, vilket gjorde att man inte fick möjlighet att anställa poliser. Det är klart att min reflektion då blev att det faktiskt var just budgetmedel som fattades. Man sa att det fanns poliser som gick att rekrytera, men man fick inte rekrytera dem till polisen i . Samma svar fick jag , när jag besökte polisen i . Där uppgav man att det fanns poliser som var beredda att jobba där. De ville inte jobba i , där de skulle kunna få anställning. Men i hade man fått budgetrestriktioner genom anställningsstoppet. Det är klart att detta påverkade möjligheterna för polisen i sydöstra att fullgöra sina uppdrag. Från ställde vi frågor till om detta och fick ett icke-svar. Men gick vidare och frågade syd om detta, och där bekräftade man anställningsstoppet och menade att det visst kunde ha varit möjligt att rekrytera en del poliser. I detta ärende finns en kritik av för de missvisande uppgifter som man lämnat till KU om möjligheten att rekrytera poliser. Jag vill lyfta fram detta. Här var det alltså så att statsministerns uttalande kom att bli felaktigt, som jag ser det, men det som KU kritiserar är att lämnade felaktiga uppgifter till KU. 53 SKÅNBERG (KD): Det går mot slutet. Jag vill bara göra noteringar i två ärenden i det här kapitlet. Det första handlar om ett Twittermeddelande av om att arbetslösheten bland utrikesfödda inte har ökat. Vi i utskottet konstaterar att det när vi har utrett frågan framgår att statsrådet i sitt uttalande om arbetslösheten bland utrikesfödda redovisade statistik som i bara begränsad omfattning inkluderade den grupp som uttalandet avsåg. Uttalandet gav därmed en missvisande bild. Det är utskottets slutsats. Justitie- och migrationsministern ansvarar för sina uttalanden och därmed även för att de uppgifter som han lämnar är korrekta. Det sista ärendet handlar om statsministern och är egentligen väldigt märkligt. Precis som var vi i utskottet ganska trötta efter en lång utfrågning, och frågan är om inte statsministern själv var ganska trött efter utfrågningen. Då, mitt under denna utfrågning , började statsministern läsa upp ur vad utskottet hade fått uppgift om var hemliga handlingar. Utskottets ordförande, , frågade statsministern när han fick tillfälle: Vi har fått uppgift om att detta är hemliga handlingar från UD. Har statsministern en annan uppfattning? Då svarade statsministern: ”I grunden är det inte annorlunda än att det är sekretess.” Gransknings-betänkande Vissa frågor om stats-råds tjänsteutövning m.m. (kapitel 4) har vi funderat på detta ärende , och statsministern har kommit tillbaka och förklarat hur situationen har uppkommit. har statsministern vid en utfrågning uppgett att han bedömde att uppgifterna inte omfattades av sekretess. Från UD:s sida meddelades inför utfrågningen av statsministern att sekretessmarkeringen fortfarande gällde. Statsministerns beskrivning av hur han bedömde sekretessen under förra årets utfrågning skiljer sig alltså från den bedömning han då gav uttryck för. Utskottet skriver: ”Utskottet förutsätter dock att statsministern gjorde ett aktivt och medvetet ställningstagande i frågan om sekretess.” Något annat hade varit att påstå att statsministern inte gjorde ett aktivt och medvetet ställningstagande när han själv har sagt att han gjorde det. Det är ju otänkbart när det handlar om en statsminister inför KU. Därför utgår vi från detta. Vi vill också peka på att det under förra årets granskning rådde en diskrepans mellan statsministerns och UD:s bedömningar i sekretessfrågan. Det är otillfredsställande när utskottet med kort tids intervall får motstridiga besked i frågor om handlingsoffentlighet och sekretess. KU vill därför framhålla vikten av tydlighet i frågor av detta slag. Vi vill också betona att det är viktigt att UD noggrant överväger behovet av sekretessmarkeringar samt att departementet, när frågan uppkommer, strävar efter att göra en noggrann bedömning av om uppgifter omfattas av sekretess. 54 (M): Jag skulle egentligen inte ha talat under det här avsnittet, men en kollega från behövde stryka sig, och därför valde jag att ansluta mig till debatten här på slutet för att något kommentera det ärende som gäller utfrågningen av statsministern i KU . Det är en ovanlig historia. Statsministern var på utfrågning i KU om säkerhetsrådskampanjen. KU hade inför utfrågningen fått del av en mängd handlingar från . Många av dem hade sekretessmarkeringar, bland annat en förteckning över deltagare i en viss konferens som hade bjudit in till. UD menade att KU inte borde lämna ut dessa uppgifter offentligt. Under utfrågningen läste statsministern upp namnen på några av deltagarländerna. Jag ställde då frågan om inte uppgiften om deltagande länder var hemlig. Statsministern svarade som vi fick höra citeras här : ”I grunden är det inte annorlunda än att det är sekretess.” Detta är onekligen ett svar som ger upphov till en del frågor. Hur ska man förstå det svar som statsministern gav i relation till den sekretessmarkering som handlingarna hade fått hos KU utifrån UD:s önskemål? Hade statsministern lämnat hemliga uppgifter i en direktsänd KU-utfrågning? Vi bad statsministern att komma till oss den här våren. Då gav han uppgiften att hans bedömning vid den aktuella tidpunkten var att uppgifterna om de länder vars namn han nämnde inte omfattades av sekretess för utfrågningen. KU konstaterar att den beskrivning som statsministern gav , , av hur han bedömde sekretessen under förra årets utfrågning skiljer sig från den bedömning han gav uttryck för , men utskottet förutsätter att statsministern gjorde ett aktivt och medvetet ställningstagande i frågan om sekretess när han lämnade dessa uppgifter . Som statsråd och chef för har han rätt att göra en prövning av om uppgifter kan lämnas ut eller inte. Han hade alltså rättsligt stöd för att göra en sådan bedömning som han nu säger att han då gjorde. Därmed finns det inte grund för utskottet att rikta formell kritik. Gransknings-betänkande Vissa frågor om stats-råds tjänsteutövning m.m. (kapitel 4) Däremot pekar utskottet på att den diskrepans som rådde mellan å ena sidan statsministerns besked och agerande under utfrågningen och å andra sidan UD:s information till utskottet är otillfredsställande. Det är inte lämpligt att KU med kort tids intervall får motstridiga besked i frågor om handlingsoffentlighet och sekretess. KU framhåller att UD noggrant bör överväga behovet av sekretessmarkeringar och sträva efter att göra en noggrann bedömning av om uppgifter omfattas av sekretess. I detta avseende kan man säga att UD får ett påpekande i en fråga som ganska mycket liknar den som vi har diskuterat tidigare om hanteringen av handlingar i säkerhetsrådskampanjen. Hur bedömer man frågor som gäller handlingsoffentlighet och sekretess i utrikesförvaltningen? Det är bekymmersamt, tycker jag, att den frågan dyker upp i flera olika ärenden i KU och i två ärenden bara . Det visar just det vi sa i den tidigare debatten, nämligen att det är viktigt att man ser över detta inom . Det här blir det sista inlägget, såvitt jag förstår, i årets granskningsdebatt. Jag vill tacka ledamöterna för en konstruktiv och informativ debatt och för ett utmärkt samarbete i granskningen. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets anmälan lades till handlingarna. § 9 Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar betänkande 2017/18:KU46 Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar (prop. 2017/18:206) 55 (M): Vi lämnar nu KU:s granskningsarbete och övergår till några ärenden där vi i korthet ska diskutera sakpolitik inom beredningsområde. Vi brukar vara ganska överens även i dessa ärenden, men i just detta ärende har en reservation som jag yrkar bifall till. diskuterades den så kallade regionfrågan flitigt här i och i medier runt om i landet. Med regionfrågan menar jag då frågan om ifall län och landsting skulle slås samman till storlän och storregioner. Den frågan föll, som bekant, på grund av bristande parlamentariskt stöd. Det vi nu har framför oss, alltså regeringens proposition Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar, handlar om en mycket mindre fråga. Den handlar enbart om ansvaret för just den regionala utvecklingen och de regionala planerna för transportinfrastruktur. har det pågått en utveckling där fler och fler landsting har tagit över ansvaret för dessa båda frågor från länsstyrelserna. är det 14 landsting som har det ansvaret. I de 7 återstående länen innehas ansvaret antingen av regionala samverkansorgan eller fortsatt av staten i form av . Det är inte så lyckat att ansvaret är olika fördelat i olika delar av landet. Även vi moderater kan därför godta regeringens förslag att ansvaret ska överföras till landsting, där det inte är så , med ett undantag som jag strax återkommer till. Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar Vi godtar alltså att denna överföring sker av det regionala utvecklingsansvaret och ansvaret för regional infrastrukturplanering från länsstyrelserna till landstingen. Men det är viktigt att säga att staten inte får lämna frågorna om regional utveckling. Det är viktigt att staten är närvarande och en aktiv part i alla delar av landet. Jag tycker att det vore olyckligt om staten i form av enbart skulle ha rollen av att vara tillsynsmyndighet och en instans för överprövning av vissa beslut, för då skulle staten bara komma med pekpinnar. Jag tycker att staten ska vara en aktiv part när det gäller utvecklingen av i hela . Jag tycker också att det som man får höra från en del håll är bekymmersamt: att det uppkommer prestigekamp och revirstrider mellan och landstingen eller regionerna i olika delar av . Jag tycker att det är viktigt att säga att båda parter – både och landstingen eller regionerna – har ett ansvar för att så inte blir fallet. Även efter att det regionala utvecklingsansvaret är generellt överflyttat handlar det om att ta ett gemensamt ansvar för att samverka och verka för en god utveckling och att inte markera revir och prestige. När det gäller den reservation som har anser vi inte att det regionala utvecklingsansvaret, och särskilt inte ansvaret för regional infrastrukturplanering, bör överföras till i . har en särskilt viktig ställning ur ett totalförsvarsperspektiv. I finns den centrala statsledningen, ledningen för Försvarsmakten, finansiella centrum och huvudkontoret för stora medieföretag – för att ta några exempel. är länets högsta civila totalförsvarsmyndighet och har god kompetens och förmåga att tillvarata totalförsvarsintressena inom sitt ansvarsområde. Både när det gäller att bedöma vilka infrastrukturprojekt som bör prioriteras och när man utformar olika infrastrukturprojekt är det viktigt att totalförsvarsintressena beaktas. Ska man vara väldigt konkret kan det handla om allt från att trupptransporter ska kunna ske till att ska kunna utrymmas. En viktig fråga som rör utformningen av ett projekt är robusthet. Till exempel avgör en bros bärighet hur många tunga fordon som kan passera över bron. För att de nationella totalförsvarsintressena i ska kunna tillvaratas på bästa sätt är det bättre att ansvaret för den regionala infrastrukturplaneringen även i fortsättningen hanteras av i . Härutöver kan man notera att regeringens tillvägagångssätt framstår som en smula bakvänt. Man tänker sig att först överföra ansvaret för dessa frågor till och sedan göra en bedömning av vilken som är den lämpliga ansvarsfördelningen ur ett totalförsvarsperspektiv. Man har ju tillsatt utredningar som ska se över just hur ansvaret ska fördelas i totalförsvarsarbetet. Då hade det varit rimligt att först låta det utredningsarbetet ha sin gång och därefter göra ställningstaganden. Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar Slutligen kan man också notera att det inte finns en bred förankring i för att genomföra en sådan här förändring, såvitt jag förstår, i motsats till vad som gäller i övriga delar av landet. Särskilt kan man notera att , den i särklass största kommunen i länet, motsätter sig förslaget. Men det finns – så uppfattar jag det – inte en bred förankring i övrigt heller, även om har skickat in en ansökan om att få överta detta ansvar. Jag yrkar bifall till propositionen utom i den del som rör . 56 HANS (S): Ja, den regionala röran har det talats väldigt mycket om. Den regionala röran har flera olika betydelser. En handlar om den länsindelning vi har som styr landstingen, kollektivtrafiken i landet och länsstyrelsernas indelning. Den frågan har, som var inne på, diskuterats inte bara utan under de senaste 30–40 åren. Man har insett att länsindelning kanske inte svarar mot de behov som finns i dagens samhälle. Jag brukar uttrycka det på detta vis: Jag bor i den församling där Axel är begravd, nämligen i i . Jag åker förbi hans grav varje gång jag ska hem. Trots det tycker jag inte att han har rätt att sätta busspriset, men det är faktiskt det han gör. Det är klart att jag har försökt göra någonting åt detta, men det verkar politiskt omöjligt att komma fram. Det är liksom så att de som för tillfället är i opposition inte tycker att en sittande regering, oavsett färg, ska få den triumfen: att göra någonting åt Axel värv. Vi får alltså leva med hans länsindelning. När jag nu tar upp röran handlar det mer om den administrativa utformningen: hur den regionala makten ska utövas. Vi har en länsstyrelse som har blivit alltmer urvattnad, med en landshövding som inte är hövding över mycket mer än ett hundratal tjänstemän som egentligen i huvudsak har granskande funktioner. Vi har landsting som mest har ägnat sig åt sjukvård. På sina håll i landet har vi haft regionförbund som har varit samverkansförbund mellan landsting och kommuner, som har fått en del makt från landstingen och . Vi har haft länstrafikbolag som formellt ofta har legat under men de facto varit kommunalrådens egen lekstuga. Vi har haft inom olika delar, allt detta i samma geografiska enheter. Det är den regionala röran. Jag tycker att det är väldigt bra att vi nu får en symmetrisk indelning över landet av hur ansvaret ska vara. Det är väldig förvirrande att ansvarsfördelningen i vissa län ser ut på ett vis och i andra län på ett annat vis. Jag tycker att steget att samordna det här och att lägga det regionala utvecklingsansvaret huvudsakligen under det folkvalda organet är rimligt. Det argument som , som en sann konservativ, använder är ju argumenten som man hade för : Huvudstaden är speciell, och kungen och regeringen måste särskilt övervaka den. Jag tycker att stockholmarna ska ha samma demokratiska rätt som övriga landet till makten över var gator och vägar byggs i deras områden. har också en särskilt betydelse för totalförsvaret, så de argument för totalförsvaret som finns kan nog användas runt Kalixlinjen lika väl som för försvar. Jag menar att argumenten för att göra en symmetrisk ansvarsfördelning över hela landet väger över. Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar Däremot delar jag oro över länsstyrelsernas alltmer anorektiska situation och menar att staten borde överväga om de här gigantiska myndigheterna som täcker hela landet alltid är bäst utformade för att sköta samhällsangelägenheter. hade slagits för decentralisering och att staten skulle lägga ut makten mer regionalt. Jag får väl vara en 70-talscenterpartist och säga: Krossa en del av de statliga jättemyndigheterna, och lägg ut makten på länsstyrelserna! Jag tror att den offentliga makten på det viset bättre skulle utformas på ett sätt som passar varje län och region. Jag yrkar bifall till förslag. Jag vill, lite okonventionellt, avsluta med att säga att jag vet att om inte väljare ger mitt parti oerhört många röster och dessutom kryssar väldigt mycket finns det en risk för att nästa anförande blir hans sista här i kammaren. Jag vill säga att det har varit en stor förmån att arbeta tillsammans med dig, – en person som har varit både statsråd, talman och annat. Tack så mycket! 57 (MP): Så står jag då här i min allra sista riksdagsdebatt. Det känns nästan som om cirkeln är sluten, eftersom det är Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar, KU46, som debatteras, och jag vill yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Jag kom in i i . Regionfrågan hade redan då utretts och fanns återkommande på dagordningen. Jag kommer från . Det är en kommun som tillhör men som har ett omfattande samarbete med och olika kommuner. Den regionala röran ned på individnivå är påtaglig. när telefonkatalogen gavs ut av fanns inte ens telefonnumret till vår egen länsstyrelse i telefonkatalogen. är det medierna man funderar över. Nästan alla sändningar slutar strax söder om . Radiomasterna sträcker sig bara till halva kommunen, liksom de lokala tv-sändningarna. I övrigt är det Göteborgssändningar vi har. Vi reser till med lokaltrafik, och vi söker sjukvård i ganska ofta – nästan lika ofta som vi söker sjukvård i . Under den här mandatperioden har regeringen försökt strama upp den regionala nivån. Man tillsatte , som fick väldigt många ute i regionerna att hoppas på större förändringar. Dessvärre gick det inte att få stöd för en större förändring, så nu gör regeringen det som kan göras och ser till att samtliga , som de ändå lagstiftningsvis kallas även om en del vill kalla sig regionfullmäktige, får ett liknande regionalt utvecklingsansvar. Det är bra, och parallellt jobbar regeringen för att strama upp också den statliga nivån så att de statliga myndigheterna åtminstone inte ska bidra till ännu mer förvirring genom konstiga geografiska indelningar. Själv hoppas jag att regionfrågan kommer att komma upp så där som den brukar göra igen, för det här är en långkörare. Ett enhetligt regionalt utvecklingsansvar Så kommer jag till tackandet. Ni är många här i kammaren som har gjort arbetet i till något alldeles särskilt trevligt. Ett stort tack, kära KU-kollegor, för gott samarbete och förvånande ofta humor och glada skratt, vilket kan vara väldigt förlösande när vi hanterar allvarliga frågor. Ett extra tack vill jag rikta till KU-kansliet för kompetens, klokskap, lojalitet och en nästan ofattbar förmåga att formulera i alla fall mina, tror jag att en del av mina kollegor håller med om, yviga diskussioner till något stringent och KU-mässigt. Jag vill också säga tack till övriga på kammarkansliet, till talmannen och så vidare. Jag hoppas att ni alla får en riktigt skön sommar och en riktigt spännande valrörelse! 58 (C): Jag har liksom varit landstingspolitiker. Jag började , och det hann bli elva mandatperioder. Jag var med om att bilda , som ju kom till för att ta ett regionalt utvecklingsansvar för det som varit två landsting – och – och . Det regionala utvecklingsansvaret blev, menar jag, en framgång för . Däremot kan man ha synpunkter på hur det har blivit när det gäller organisationen av sjukvården. Här har det varit större bekymmer. Men just delen med ett regionalt ansvar för utvecklingen i länen har blivit bra. Jag vill tacka och även företrädare för alla övriga partier som här har uttryckt stöd för det regionala utvecklingsansvaret. Som sa har detta varit en viktig politisk fråga för ända , en fråga som delvis får sin lösning i detta. Det är inte någon fullständig lösning, men det är ett steg på vägen. I alla län bildas nu förutsättningar för att invånarna ska komma närmare ansvaret för den regionala utvecklingen, och det tycker jag är bra. Vissa frågor har väckts i en motion. Det gäller totalförsvarsverksamheten. Jag bedömer att det förslag som regeringen har lagt fram om att detta får lösas i en särskild utredning blir bra. Jag yrkar bifall till förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 10 Indelning i utgiftsområden och en sammanhållen budgetprocess betänkande 2017/18:KU40 Indelning i utgiftsområden och en sammanhållen budgetprocess (prop. 2017/18:100 delvis) 59 (M): Indelning i utgifts-områden och en sammanhållen budgetprocess har, som många har vittnat om , under hela mandatperioden strävat efter att uppnå bred enighet i många frågor i granskningen och i sakpolitiken. har vi kommit till ett ärende som rör politikens spelregler där denna KU-anda och KU-strävan hade behövts redan i den parlamentariska utredning som ligger till grund för regeringens förslag. Regeringens förslag rör reglerna om budgetprocessen, och det innebär att lagförslag som har tydlig budgetpåverkan ska behandlas i något av besluten om statens budget. Det är ett bra förslag. Det minskar risken för motstridiga beslut om å ena sidan budgeten och å andra sidan lagstiftningen. Det kan ju uppstå, som alla förstår, en diskrepans mellan de anslagsnivåer som beslutas och den lagstiftning som gäller om man inte kalibrerar lagstiftningen så att man får det utfall av skatter, bidrag och annat som man har räknat med i budgeten. Bakgrunden till att utredningen tillsattes och arbetade var ytterst de hårda motsättningar som uppkom om budgetprocessen , den så kallade brytpunktsstriden. Som många kommer ihåg revs en bit av budgeten i efterhand upp genom ett utskottsinitiativ.