prot · H50956 · 2018-01-17 00:00:00 — Vi ställer oss bakom huvuddragen i utskottets ställningstagande, då utskottet har valt att granska utnämningsmakten på en övergripande kvantitativ nivå, och väljer därför att inte reservera oss. Vi ser dock framför oss att utskottet i kommande granskningar av utnämningsmakten på ett mer djuplodande sätt går igenom i vilken omfattning regeringen verkligen levt upp till regeringsformens krav på att det är just sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet som ska ligga till grund för rekryteringarna. I budgetpropositionen skriver regeringen att det har rekryterats omkring 300 myndighetschefer. Av dessa har 50 lämnat sitt uppdrag , förflyttats eller inte erbjudits fortsatt anställning efter den första perioden . Tyvärr riskerar det att leda till att chefsförsörjningen blir ett problem om inte tillräckligt många personer ackumulerar kunskaper och erfarenheter som gör att man kan flytta dem till större myndigheter. Därför vill vi i nu aktuell granskning särskilt framhålla vikten av att regeringen företar en regelmässig uppföljning och utvärdering av såväl öppna rekryteringsförfaranden, inklusive externt rekryteringsstöd, som förflyttningar av myndighetschefer. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning I fråga om externt rekryteringsstöd är det av största vikt att det finns ett tydligt samband mellan de mål regeringen sätter upp och den utvärdering som sedan sker. Vi menar att det saknas tydlighet vad gäller i vilken utsträckning externt rekryteringsstöd bör användas. I en rapport från Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi publicerad 2003 granskades utnämningar och ansvarsutkrävande av generaldirektörer. Drygt hälften av de tillfrågade statsråden kunde erinra sig att en tillsättning av en generaldirektör blivit en besvikelse. Bland dessa hade hälften blivit besvikna en gång och i resten av fallen mer än en gång. Missnöje med generaldirektörer uttrycktes ofta för bristande ledarskap, till exempel oförmåga att driva igenom vissa förändringar, personalpolitiska problem och samarbetsproblem. Inom ramen för en uppföljning av förflyttningsbeslut skulle därför välkomna en noggrann utvärdering av hur väl myndighetschefer har lyckats med sitt uppdrag och i vilken grad det tas med i bedömningen inför eventuella nya utnämningar eller omförordnanden. 164 (MP): Vi debatterar betänkande 10, Granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning eller, som man brukar säga, höstgranskningen. Det är den årliga och mer administrativa granskningen, till skillnad från vårgranskningen som är mer politisk när statsråden granskas efter att vi ledamöter har gjort anmälningar som det finns skäl att utreda. I den administrativa granskningen följer KU upp olika rutiner i regeringen. Vi brukar komma med lite ros, lite ris och lite rekommendationer. Det är inte lika högljutt som men trots allt viktigt för att ge stöd till ett förbättrat arbete på . Vi brukar ofta kritisera långa handläggningstider, så också . Det är otillfredsställande när handläggningstiderna blir alltför långa. måste beslutsunderlaget vara tillräckligt så att beslut inte fattas på grunder som inte är säkra. KU påminner dessutom om behovet av dokumentation. I en särskild granskning har KU tittat på hur har hanterat sekretessmarkeringar. Det fanns en misstanke om att man sekretessbelägger lite mer än nödvändigt, och det har undersökts. Men iakttagelserna i granskningen ger inte underlag för bedömningen att bruket av sekretessmarkeringar i de granskade ärendekategorierna har ökat . Och egna sekretessmarkeringar var utformade i enlighet med offentlighets- och sekretesslagen. Däremot har KU funnit att ett större antal handlingar inte har kunnat hittas hos , och detta kritiseras. Det är enligt utskottet helt oacceptabelt att handlingar i så stor utsträckning har kunnat förkomma. En myndighet måste ha sådana rutiner för sin dokument- och ärendehantering att risken för att en handling eller ett ärende ska förkomma är minimal. UD har informerat om att åtgärder har vidtagits för att förbättra rutinerna för dokumenthanteringen. Men här kan man föreställa sig att vi kommer att ha anledning att återkomma för att se att det görs i tillräcklig utsträckning. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning har vi som en del av uppföljningen sådant som JO i sin årsredovisning berättat om att de påpekat till . Från KU:s sida menar vi att departementet kan bli bättre på att återredovisa vad man har gjort med anledning av inlagorna från JO. I betänkandet står det att det kan förväntas finnas ett skäl bakom att vissa beslut överlämnas från JO, varför det finns anledning att även dessa uppmärksammas inom departementen och eventuellt läggs till grund för åtgärder från regeringens sida. Vi har också fortsatt att granska kommittéväsendet. De utredningar som regeringen genom kommittédirektiv tillsatte , 1992, 1999, 2007, 2011 och 2015 har ingått i granskningen. Bland annat har studerats valet av utredningsform, om det har varit en särskild utredare eller en kommitté, förekomsten av parlamentariskt inslag, utredarens eller kommittéordförandens bakgrund och utredningens sammansättning i övrigt. Andelen särskilda utredare har varierat och har också ökat . Enligt utskottet kan en särskild utredare vara bättre om uppdraget är begränsat eller har en mer teknisk karaktär. Om syftet är att samla in och bearbeta expertkunskap kan en särskild utredare också vara att föredra och om syftet enbart är att utveckla eller genomföra regeringens politik. Omständigheter som i stället talar för en kommitté kan vara att regeringen önskar få del av det kunnande i en viss fråga som finns på olika håll i samhället eller få en allsidig belysning av frågeställningar. En kommitté med personer från olika partier eller intresseorganisationer kan bidra till att man löser upp knutar på ett tidigt stadium. Andelen utredningar med parlamentariska inslag har totalt sett minskat . Det är inte många av utredningarna som har haft i uppdrag att ta fram ny kunskap. Utskottet understryker att det emellanåt och vid behov kan vara ändamålsenligt att ge utrymme för att generera ny kunskap. Förhållandevis få utredningar har enligt genomgången haft helt öppna och generellt utformade direktiv. Kommittéer med parlamentarisk sammansättning verkar dock ha haft det oftare än övriga. Om en kommitté med parlamentarisk sammansättning har valts för att hitta ett forum för kompromisser och samförstånd i politiska frågor finns det enligt utskottet också skäl för att den ges större handlingsutrymme. När det gäller politisk bakgrund har var tionde av de särskilda utredarna haft en sådan. Bland ordförande i kommittéer är detta något vanligare och finns hos ungefär en fjärdedel. av kommittéerna har haft ledamöter med politisk bakgrund. Flera av de särskilda utredarna och kommittéordförandena har varit jurister eller generaldirektörer. Avgörande när det gäller bakgrund är enligt utskottet att den som utses har en kompetens som är lämplig. Politisk erfarenhet kan vara en fördel när det i ett utredningsuppdrag ingår att lägga fram förslag som innebär avvägningar mellan olika intressen där politiska värderingar spelar stor roll. Själva utredningstiden har varierat en del . ökade den något. Bortsett har förhållandevis få utredningar haft en utredningstid som har varit längre än . Hur en utredning får på sig är en central fråga som hänger nära samman med syftet med ett utredningsuppdrag. En annan granskning gäller regeringens hantering av myndighetsstyrelser och insynsråd. Utskottet ser positivt på att man inom har tagit fram en vägledning med kriterier, och dessa är en bra utgångspunkt för bedömningen vid valet av ledningsform. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Utskottet noterar också att regeringen avser att genomföra ett utvecklingsarbete för att tydliggöra hur myndigheternas ledningsformer bör tilllämpas vid styrningen av myndigheterna och att behovet av ytterligare vägledning om säkerhetsprövning övervägs i detta arbete. Styrelseledamöter måste få ta del av alla uppgifter hos myndigheten som är nödvändiga för uppdraget. Regeringen bör således alltid noga överväga behovet av att placera ett uppdrag som ledamot i en myndighetsstyrelse i säkerhetsklass. När det gäller insynsråden är det på samma sätt viktigt att ledamöterna kan ta del av alla uppgifter som behövs för att de ska kunna genomföra sitt uppdrag fullt ut. Även i dessa fall bör frågan om behovet av placering i säkerhetsklass alltid noga övervägas. Utskottet har på nytt granskat utnämningsmakten. Andelen utnämnda myndighetschefer i med politisk bakgrund har legat mer eller mindre . Utskottet framhåller sin tidigare uppfattning att politisk bakgrund inte ska vara diskvalificerande vid tillsättningen så länge avseende endast fästs vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Andelen kvinnor som utses är nu strax , vilket givetvis är glädjande. När det gäller öppna rekryteringsförfaranden är andelen sådana fortsatt hög, vilket är bra. Utskottet ser positivt på införandet av öppna rekryteringsförfaranden och framhåller att det har inneburit viktiga förändringar, exempelvis att fler och andra kandidater kan aktualiseras än när förfarandet är mer slutet. Slutligen har utskottet granskat regeringens hantering av trepartsmöten i . Förhandlingarna i trepartsmöten har tillkommit för att effektivisera EU:s lagstiftningsprocess, vilket är nödvändigt. kan medlemsstaternas möjligheter till insyn och ansvarsutkrävande försvagas av hur förhandlingarna bedrivs. Antalet antagna EU-lagstiftningsakter som är resultatet av informella trepartsförhandlingar är mycket stort. Det är nödvändigt att finna en ordning som innebär en balans mellan behovet av förtroliga förhandlingar och intresset av insyn. 165 (L): Enligt regeringsformen ska granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning, och när det finns skäl till det, dock minst en gång , ska utskottet meddela vad det vid sin granskning har funnit värt att uppmärksamma. Det är där vi är just . Jag får redan nu be om ursäkt för att det kan förekomma viss upprepning av det som föregående talare har sagt. En repris är att utskottet än en gång påpekar att det förekommer för långa handläggningstider hos regeringen, som tid såklart måste vägas mot att ett beslutsunderlag ska vara komplett. Men kravet på snabb och effektiv handläggning måste uppfyllas av regeringen. Utskottet påminner också om behovet av att dokumentation finns så att ärenden kan följas och förstås även i efterhand. På temat dokumentation och brister har utskottet granskat . Bruket av sekretessmarkeringar i de granskade ärendekategorierna har inte ökat . Men sekretessprövningen omfattar numera samtliga handlingar oavsett om handlingarna har skickats på ett skyddat sätt eller inte och oavsett om de har en sekretessmarkering eller inte. UD ska liksom alla departement arbeta så att det svarar mot kraven på god offentlighetsstruktur, exempelvis skyndsamhetskravet, och man kan verkligen fråga sig om detta görs. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning I granskningen har också upptäckts att hundratals handlingar om den svenska kampanjen för en plats i har försvunnit. De är puts väck, och det är naturligtvis helt oacceptabelt. Detta tillsammans med den senaste tidens händelser öppnar för många frågor om hur UD leds och sköts – något som vi med kraft avser att komma tillbaka till under vårens granskningar. Vad rör regeringens hantering av myndighetsstyrelser och insynsråd är det positivt att man inom har tagit fram en vägledning för ledningen. Vi noterar också att regeringen avser att genomföra ett utvecklingsarbete för bättre styrning av myndigheterna. Det är också viktigt att regeringen kontinuerligt följer upp styrelsernas och insynsrådens arbete liksom att behovet av säkerhetsgranskning och ledamöter alltid måste övervägas. Självfallet är det viktigt att tillvarata kompetensen hos både kvinnor och män liksom hos personer med olika bakgrunder och erfarenheter. För att fortsätta på temat mångfald och representation vad gäller utnämningsmakten kan vi konstatera att andelen myndighetschefer i med politisk bakgrund har varit mer eller mindre i modern tid. Detsamma gäller chefer vid utlandsmyndigheterna. Utskottet framhåller att politisk bakgrund åtminstone inte ska vara diskvalificerande vid tillsättningen så länge det är sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet som bedöms. Det är då glädjande att se att andelen kvinnliga myndighetschefer och kvinnliga chefer vid utlandsmyndigheterna ökat markant och ligger . Sannolikt är det ett resultat av att det är just förtjänst och skicklighet som ligger till grund för utnämningarna, tänker jag lite högt och för protokollet. KU har också granskat regeringens hantering av trepartsmöten i . Förhandlingarna i trepartsmöten kom till för att förenkla och effektivisera EU:s lagstiftningsprocess, vilket är helt nödvändigt om EU ska fungera. innebär trepartsmöten att medlemsstaternas möjligheter till insyn och ansvarsutkrävande kan försvagas. Utskottet delar därför Europeiska ombudsmannens åsikt om behovet av ökad insyn. Det behöver finnas en ordning som ger balans mellan behovet av förtroliga förhandlingar och transparens. En förutsättning för att upprätthålla inflytande över agerande i EU är att regeringen informerar och samråder även under pågående trepartsförhandlingar. Man kan tillägga att parlamentariska , som har sitt sista möte , avser att komma med förslag om hur detta arbete ska ske. Det är ingen hemlighet att ledorden i utredningen kommer att vara dialog och transparens. Det törs jag meddela utskottet. 166 SKÅNBERG (KD): Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Vi talar om granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Jag vet inte för vilken gång i ordningen jag skulle kunna ta upp de enskilda delarna, men jag ska nöja mig med att slå ned på några få saker som sticker ut och som är viktiga att lyfta upp. kollegor har lyft fram helheten på ett gott sätt, och vi kommer att få höra fler aspekter på detta. Det jag kan bidra med är möjligen att tillrättavisa ledamoten , , som råkade säga att vårens granskning av KU är en politisk granskning. Det är den inte. Det är tvärtom så att både höstgranskningen, som handlar om strukturerna i administrativt inriktad granskning, och vårens granskning, där KU granskar enskilda statsråd, sker utifrån en konstitutionell grund och inte en politisk bedömning. Partierna gör politiska granskningar av statsråden för och emot, och ledarredaktioner och väljare gör en politisk granskning. Inte minst väljarna gör detta vid varje val. Men KU gör inte det. Vi lägger oss vinn om att inte göra en politisk granskning. Vad har vi då kommit fram till som är mer viktigt än annars när det gäller höstens granskning? Till att börja med görs den grundligt. diskuterar utskottet vilka övergripande administrativa och strukturella områden som behöver granskas. I enighet kommer vi fram till dessa områden. börjar kansliet med att inhämta material, och hösten går väsentligen åt till att ägna sig åt detta. Det blir en hel del mejlväxling med , och besök om så är nödvändigt. Vi inhämtar nödvändigt material, och utifrån detta kan vi se att de olika funktionerna fungerar bättre eller sämre. Något som sticker ut lite grann är, som vi hörde tidigare här, att handlingar förkommer alldeles utan att man har kunnat ange vart de har tagit vägen, hur det har kunnat ske eller vad man har gjort för att säkerställa att det inte upprepas. Detta är helt oacceptabelt. Jag vill lyfta fram att vi har använt betydande tid till att se hur kommittéväsendet fungerar, med de olika sorters kommittéer som kan finnas. Det finns en bred politisk enighet i utskottet om att en parlamentariskt sammansatt kommitté kan vara att föredra när en bred politisk förankring är ett huvudsyfte. Även det parlamentariska läget i kan vara av betydelse eftersom sådana kommittéer ger en minoritetsregering möjlighet att politiskt förankra förslag innan de överlämnas till . Det har varit alltför mycket av referensgrupper där ledamöter från olika partier som har suttit i referensgrupperna inte har haft något egentligt inflytande på utredningen och kanske heller inte har kunnat tillfoga en reservation eller en avvikande mening. KU tycker inte att detta är tillräckligt i de fall där det behövs en bred politisk förankring. 167 (S): Vi behandlar som sagt betänkande KU10, som är en tjock lunta på hela 725 sidor. innehåller den nio olika sakområden som vi har tittat lite extra på. Jag tänkte belysa två områden lite till, och det är besluten från justitieombudsmännen och kommittéväsendet. har många av utskottskollegorna redan berört mycket, men jag tänkte försöka säga lite till. ombudsmän, som vanligen benämns justitieombudsmännen eller JO, som vi kort säger, har tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina skyldigheter. Detta regleras i lagen med instruktion för ombudsmän, fortsättningsvis kallad instruktionen. Justitieombudsmännen bedriver sin verksamhet genom prövning av klagomål från allmänheten samt genom inspektioner och andra undersökningar som de finner nödvändiga. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Det är allmänheten som gör en JO-anmälan när man tycker att något har blivit fel. Då är det justitieombudsmännens skyldighet att undersöka om det har blivit fel och i så fall ställa ansvarig myndighet till svars. Utskottet konstaterar att genomgången av de åtgärder som vidtagits med anledning av justitieombudsmännens framställningar och beslut har gett värdefull information om vad ombudsmännens iakttagelser har lett till. I likhet med vad utskottet hade uttalat tidigare gav redovisningarna av vidtagna åtgärder anledning att framhålla att framställningarna och iakttagelserna från justitieombudsmännen borde vara ett angeläget inslag i arbetet med att förbättra lagstiftning och rutiner och att man bör titta på detta kontinuerligt. Genom en skrivelse till har utskottet begärt en redovisning av de åtgärder som vidtagits med anledning av dels de framställningar som gjorts enligt 4 § instruktionen, dels de beslut som har överlämnats av JO för kännedom. Som svar överlämnades promemorior som upprättats inom . Svar har lämnats av de departement som har sakansvaret för de frågor som aktualiseras i den framställning och de beslut som JO överlämnat. Varje framställning har ett specifikt nummer och är lätt att följa. Detta kan man hitta i skrivelsen. Framställningarna redovisas i en åtgärdstabell med åtta punkter:  Ny eller ändrad reglering har införts.  Utredning pågår.  Frågan har utretts och bereds i .  Frågan bereds i .  Frågan har utretts och inte föranlett några särskilda åtgärder.  Beslutet har inte bedömts föranleda några särskilda åtgärder.  Den berörda myndigheten har tillförts resurser, fått uppdrag med mera.  Beslutet har översänts till myndighet för kännedom. På så sätt är det ganska lätt att följa och gå tillbaka och se vad som har hänt och vad som har gjorts. Utskottet noterar att justitieombudsmännen har gjort en framställning enligt 4 § lagen med instruktion för ombudsmän , vilken har lett till ändrade bestämmelser i polislagen, bland annat. I stort sett samtliga av de beslut som överlämnats för kännedom – 55 av 58, vilket jag tror att även ordföranden nämnde tidigare – gällde frågor som omfattades av eller sakansvar, det vill säga 28 respektive 27 beslut. Av dessa beslut hade 1 inom område och 9 inom område lämnats utan åtgärd. Övriga 45 hade lett till åtgärd. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Bland de överlämnade beslut som andra departement hade sakansvaret för hade 1 av totalt 3 lett till någon åtgärd. Genomgången av de åtgärder som vidtagits med anledning av justitieombudsmännens framställningar och beslut har gett värdefull information om vad ombudsmännens iakttagelser har lett till. Utskottet vill här understryka att det kan förväntas finnas ett skäl bakom att vissa beslut överlämnas från JO, till exempel upptäckta brister i lagstiftning. Det finns därför anledning att även sådana beslut uppmärksammas inom departementen och eventuellt läggs till grund för åtgärder från regeringens sida, bland annat för att det ska vara lättare för utskottet att kunna följa upp vad departementet har gjort. tänkte jag övergå till att tala om kommittéväsendet, och om detta har det redan sagts mycket. Jag tänkte lägga mer fokus på vad vi från utskottets sida skulle vilja se lite mer av, förutom det som utskottskamrater har sagt. Det framgår av genomgången att uppgifterna i redovisningen av utredningarnas sammansättning i kommittéberättelserna har varierat under de studerade . I regel angavs alltid utredarnas, kommittéordförandenas, kommittéledamöternas, de sakkunnigas och experternas titlar. har en förändring skett när det gäller de uppgifter som redovisas. saknas uppgifter om en utredares eller en kommittéordförandes titel. Det kan också vara så att titlarna på de personer som har biträtt en utredning inte framgår. Genomgången visar dessutom att redovisningen i kommittéberättelsen om utredningars sammansättning varierar väldigt mycket mellan de olika departementen. Enligt utskottet ligger det ett värde i att inte bara en utrednings sammansättning framgår av kommittéberättelsen utan även att redovisningen är enhetlig och transparent. Regeringen bör här överväga vilka principer som ska gälla i denna del för redovisningen även . Det är något som vi särskilt vill belysa. 168 (M): I är vi stolta över att vi har en öppen tillgång till allmänna handlingar och att vi har ett transparent samhälle. Men även en nation och myndigheter kan finna att det finns anledning till att allting inte alltid ska vara offentligt. Därför har vi också i förhållande till tryckfrihetsförordningen, med rätt att ta del av allmän handling, OSL, offentlighets- och sekretesslagen, som begränsar densamma. I betänkande 10 finns det ett avsnitt som vi från utskottet såg anledning att titta lite extra på utifrån uppfattningen om att UD ganska vidlyftigt använder sina sekretessmarkeringar. För någon som hyser en mycket stor beundran för logistiker och arkivarier – det vill säga ordning och reda, vilket man förstår att jag gör när man tittar in på mitt kontor som är långt ifrån det – är detta en fantastisk djupdykning i hur det fungerar och som är utmärkt gjort av vår medarbetare på . Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Vad handlar detta då om? Jo, det handlar om att vi har tittat på huruvida UD hanterar sina sekretessmarkeringar vidlyftigt. Det visar sig att detta med sekretessmarkeringar inte är så helt enkelt som man skulle kunna tro. Om en handling alltså sekretessmarkeras – det vill säga om den är i pappersform med en stämpel, att det framgår vilken myndighet det gäller, när den har inkommit och vilken förordning som ska vara tillämplig – innebär det däremot inte att den måste vara hemlig i sig. Delar av den kan vara hemlig, och den kan faktiskt vara offentlig fast den har en sekretessmarkering. Det kan även vara precis tvärtom, det vill säga att en handling som inte har någon sekretessmarkering behöver inte vara offentlig utan kan vara hemlig. När vi tittade på detta visade det sig vara en snårskog. Men även om vi som lekmän kanske inte har full koll är det självklart viktigt att man på en myndighet som , med alla de förbindelser som man har mellan våra olika beskickningar, i förhandlingar med olika länder eller med enskilda och flera länder, hanterar detta på ett korrekt sätt. På UD har man delat in sin information, dessa sekretessmarkeringar, i fyra skyddsklasser.