prot · H50988 · 2018-03-21 00:00:00 — De som ger anhörigomsorg har oftast gått ned i arbetstid eller slutat arbeta helt. Det handlar om väldigt många personer, enligt statistiken 90 000 kvinnor och 50 000 män. De får minskade arbetsinkomster, vilket leder till en sämre pension. De får också se sina liv krympa. En del upplever det psykiskt och fysiskt ansträngande, fast de vill hjälpa till och vara där. Det kan också leda till sjukskrivning. Man behöver alltså utveckla anhörigstödet för dem som vill och kan hjälpa sina närstående eller sin partner. Ett samhälles äldreomsorg kommer aldrig att utvecklas av skattesänkningar eller fler RUT-tjänster. Ett samhälles äldreomsorg utvecklas av en omsorg som når alla. Guldkant på tillvaron ska inte bara ges till dem som golfar i i hög ålder utan även till dem som åker spark i . För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 6 men ställer mig självklart bakom våra övriga reservationer. 34 (L): För Liberalerna är målsättningen i politiken att människor ska få leva sina liv så som de själva önskar och ha frihet så länge de inte inkräktar på någon annans frihet. Detta gäller också inom äldreområdet. Vi ska vara hinderröjare här. Men detta är ett stort område, och en av grunderna för problemen är ålderismen – synen på årsrika människor. Det finns en medveten och omedveten diskriminering på grund av kronologisk ålder inom samhällets alla sektorer. Inom alla sektorer finns också frågor som gäller årsrika personer, inte bara i socialutskottet. I socialutskottet behandlar vi främst det som gäller de av de årsrika som är multisjuka eller sköra eller som har stora hälsoproblem eller problem med boende och annat. Av antalet motioner till att döma är detta ett område som engagerar väldigt många av oss. I detta betänkande behandlas 100 motionsyrkanden, men ungefär 60 behandlas förenklat. De har alltså behandlats tidigare och inget har hänt inom de aktuella områdena. Därför läggs de åt sidan tills något händer eller vi går in i en ny mandatperiod. Detta tycker jag är en allvarlig signal: att vi har en rad frågor vi har engagerat oss i men att det har hänt så lite att de alltså behandlas förenklat. Jag vill lyfta fram reservation 1, som baseras på en motion från och handlar om att vi ska ta fram goda exempel – beskriva vad man har lyckats med och kanske också vad man har misslyckats med ute i kommuner och landsting, för att lära av misslyckandena. I betänkandet redovisas jämförelser av kvalitet och så vidare, men det är på ett plan som man inte har nytta av i den dagliga vården. Där har man nytta av att höra hur man kanske i löste ett visst problem. Jag har just kommit från , där jag gjorde en rundresa och fick utmärkta exempel av dem som arbetar ute i verkligheten, som jag skulle vilja få beskrivna. I går besökte jag Resurscentrum i . Där har man en vårdcentral med fyra läkare och tre sjuksköterskor. Läkarna är anställda av och sjuksköterskorna av kommunen. Deras uppgift är att göra hembesök hos mycket sköra årsrika äldre. De beskrev att det första besöket kanske tar eller drygt det, men sedan har man byggt upp en relation som gör att kommande besök går mycket fortare. Man kan också klara av en hel del på telefon. Tack och lov utvärderas detta nu av , så vi kommer att få mer detaljerad information. Jag skulle vilja, vilket står i moderatmotionen och som vi i Liberalerna stöder genom reservationen, att vi fick mer av detta. Visst är det jättebra med kvalitetsjämförelser, men ute i verkligheten ser man egentligen inte vad som ligger bakom dessa beskrivningar. Jag har upplevt en annan sak som tydliggör hur den stora gruppen årsrika människor är individer med olika behov. Jag fick gå ifrån ett seminarium om hur det är att åldras med neurosedynskador. Där gavs fantastiskt bra redovisningar av vilka problem åldrande neurosedynskadade möter när det gäller att få bilstöd, hemtjänst och andra insatser. De är bara ungefär hundra, och man har på och alla möjliga instanser ingen kännedom om hur det är att leva ett liv utan armar och ben och kanske även med hjärtproblem och annat. Det blir väldigt många avslag, även i kammarrätten, vilket naturligtvis skapar ett väldigt svårmod. har de skapat en organisation där deras röst hörs högre. Det vi måste göra på detta område, vare sig vi är politiker, tjänstemän eller jobbar i vården, är dock att i tankarna byta plats med den som det gäller och försöka att sätta oss in i hur det skulle vara om vi själva skulle ta oss till arbetet utan armar och ben men med en bil anpassad för just våra behov. Vi har lovat varandra i utskottet att bara tala i . Därför, fru talman, tänker jag sluta precis nu! 35 (KD): Det är aldrig enkelt att komma efter , som har fantastisk erfarenhet och kunskap, kanske inte minst beroende på just en viss årsrikedom. Jag kan konstatera, fru talman, att väldigt många av mina goda vänner som har kommit upp i min ålder liksom jag själv har åldrade föräldrar, som de värnar om och vill ta hand om på bästa sätt. Ofta bor de dock inte i närheten, utan de måste lita på att det boende som de har eller de insatser som finns fungerar på ett tillfredsställande sätt. Vi kristdemokrater talar gärna om äldrefrågor och vikten av värdighet i äldreomsorgen. En värdig vård och en värdig omsorg handlar om att kunna få vara den person man är även när man har blivit äldre och kanske kommer in på ett särskilt boende. Tyvärr får vi konstatera att det på många orter i inte finns något att välja på. Det finns ett boende – that’s it. Man får vara där oavsett vilka behov man har. När mina kollegor har talat om boenden med särskild inriktning eller olika kompetenser kan vi konstatera att det är en jättestor brist i . Det råder brist på specialistläkare – det vet vi. Men den geriatriska kompetensen har verkligen kommit i skymundan, och det talas väldigt lite om denna. Särskild kunskap om äldres sjukdomar och om hur deras åldrande ser ut på olika sätt samt om hur detta påverkar både fysiskt och psykiskt är någonting som behöver uppmärksammas ytterligare. Att behandlas värdigt trots sin ålder – vilket kanske är ett märkligt ordval, men det är ju äldrefrågor vi talar om – innebär inte minst att man kan få välja den mat som man önskar äta. Jag har kanske nämnt detta i något annat sammanhang, men jag tycker att det är värt att nämna igen. Min mamma, som flyttade in på ett äldreboende , fyller 87 . Det är egentligen inte så gammalt, men hon har sina olika funktionsnedsättningar. Hon har dålig syn, och efter en stroke har rörelseförmågan försämrats på olika sätt. En otroligt viktig sak är måltiderna och kaffet däremellan. Man ser fram emot att få sitta till bords och ha tillsammans. När vi får rätter serverade, eller när vi går till en restaurang och läser en meny, tror jag att vi allihop känner att vi vill veta vad det är. Om vi inte ser eller förstår vad det står frågar vi vad det betyder. Men på ett äldreboende kan man servera i stort sett vad som helst till de äldre utan att ens förklara vad det är. När det står ”fluff under täcke” på menyn har jag ingen aning om vad det är, och min mamma har inte heller någon aning om vad det är. När jag sedan frågar mamma om hon vet vad det var hon åt svarar hon: ”Nej, men jag tror att det var något slags omelett.” Då tänker jag: Är detta värdigt? Ålderdomen ska vara en värdig tid, där man får behålla sina intressen och tycka att det är trevligt med den mat man äter, vilket kanske är ett av få glädjeämnen . Om det inte går att kräva sådana enkla saker, hur ska det då vara med ett gott ledarskap bland dem som jobbar där och med att personalen kan ta sina uppgifter på ett sådant allvar att de känner att de behandlar personen som de själva skulle vilja bli behandlade om de befann sig i samma situation? Den förra äldreministern, min partikollega , jobbade inte minst med insatser rörande ledarskapet i äldrevården. Jag har själv varit runt i och besökt olika äldreboenden där de som har varit med på denna ledarskapsutbildning har talat gott om den. Jag tror att det behövs ännu mer sådant i äldreomsorgen för att bibehålla, eller över huvud taget upprätthålla, en värdig äldreomsorg. Vi ska heller inte glömma att nämna anhörigstödet. Många äldre är beroende av anhöriga innan de kommer in på ett boende eller får rätt insatser. Att vi sliter ut dem ger inget vidare stöd till de andra när de väl får hjälp – då behövs det i stället ännu större insatser. Jag ska för tids vinnande yrka bifall till reservation 7, som handlar om särskilt boende och tillgången till det. Vi kristdemokrater anser att kommunen ska få böta om den inte kan tillhandahålla ett boende. Man ska inte behöva krångla och göra komplicerade ansökningar om man känner att man har behov av att flytta till ett boende där man känner sig tryggare. 36 (C): Det är en väldigt viktig debatt som vi har här i kammaren om äldreomsorgen. Det finns få områden där skillnaden blir lika tydlig mellan å ena sidan politik och å andra sidan Socialdemokraternas, eller mellan å ena sidan Alliansens politik och å andra sidan de tre vänsterpartiernas. För oss är ledorden kvalitet och att låta den äldre bestämma så mycket som möjligt själv. Men för vänstersidan är det andra saker som är viktigare: att få bort privata företag och att se till att politikerna får maximal makt. Jag tänkte ge fyra exempel, fru talman. Det första handlar om en proposition som ligger på bord . Den handlar i princip om att få bort de privata företagen från hemtjänst och äldreomsorg, trots att vi vet att de privata entreprenörerna ligger bättre till än de kommunala på 18 av 22 kvalitetsparametrar i mätningar. Men det bryr man sig inte om från vänstersidan, fru talman. Det viktiga är i stället att av ideologiska skäl se till att man får bort de privata företagen. Det kommer att få förödande konsekvenser för den svenska äldreomsorgen när denna hemtjänst försvinner och när dessa äldreboenden tvingas stänga. Det andra exemplet, fru talman, handlar om rätten att bestämma själv. Jag, en man som är drygt , har rätt att bestämma det mesta själv. Men den rätten vill jag ha även när jag blir äldre. När jag blir 80–och kanske börjar bli lätt dement vill jag kunna bestämma till exempel vilken hemtjänst jag ska ha. Denna rätt har man i 200 av landets 290 kommuner. Men i ett stort antal kommuner, framför allt de vänsterstyrda, görs en princip av att de äldre inte ska ha rätt att bestämma. I kommun har äldre denna rätt, men i grannkommunen säger arbetarkommunens ordförande att de äldre i kommunen bara skulle bli förvirrade om de skulle fatta dessa beslut själva. Det är också därför man dras med kvalitetsproblem. Kumla kommun har vunnit en utmärkelse, föga att vara stolt över. Där är det i snitt 26 personer som besöker de äldre. Men i Kumla, minsann, har man sett till att man inte har ett enda privat företag. Där är det kommunen som sköter hela . Det är en tydlig skillnad i hur vi inom Alliansen resonerar i förhållande till de tre vänsterpartierna. Det tredje exemplet handlar om den förenklade biståndsbedömningen. Det är egentligen en unik sak som vi nu kommer att få se i . Det handlar om att jag som äldre ska kunna få ett visst antal timmar hemtjänst mig tilldelade och att jag ska ha möjligheten att själv bestämma, så den där när det står rakning och duschning på schemat ska jag kunna säga: Men hör jag fåglarna sjunga och vill hellre komma ut på en promenad. Den möjligheten har funnits i ett antal kommuner under . såg vi från Alliansen till att det fanns en statlig utredning som jobbade fram ett i princip färdig förslag. Det skulle ha kunnat gälla från . Men vad gjorde man på vänstersidan? Jo, man stoppade utredningen, kastade materialet i papperskorgen. Därav otåligheten, fru talman, från oss i Alliansen. Vi har sett hur angeläget det är att ge de äldre den här rätten i , inte bara i och några få kommuner till utan i hela landet. Det är därför vi har pressat fram ett så kallat tillkännagivande, för det här skulle ha kunnat vara på plats , 2016, 2017 och 2018. Men det här drogs minsann i långbänk beroende på att intresset inte var så stort från vänsterpartiernas sida. äntligen har vi detta förslag på bordet, och det är ju tur det. Men det skulle ha kunnat komma . Det fjärde exemplet, fru talman, som jag också vill lyfta fram är rätten när man blir att faktiskt få fatta beslutet om det egna boendet. I det läge där man känner att lägenheten på tionde våningen inte är det mest optimala, när man bor hemma i den egna bostaden långt ute på landet och känner sig ensam och orolig har vi från Alliansen ända drivit kravet att man ska ha rätten att själv bestämma och säga: Nej, nu fungerar inte den egna bostaden på det bästa sättet. måste jag få en annan form av boende. Men detta har man konsekvent sagt nej till från vänstersidan. Det här, fru talman, är fyra exempel på den tydliga skillnaden mellan och Socialdemokraterna eller mellan Alliansen och de tre vänsterpartierna i synen på de äldre och på äldreomsorgen. Vi kommer att fortsätta kämpa för att det ska vara kvalitet som gäller – stenhårda kvalitetskrav. Det spelar ingen roll om katten är svart eller vit så länge den fångar råttor, sa . Det spelar ingen roll om är privat eller offentlig så länge den levererar hög kvalitet. Vi måste se till att den äldre, även om man är 80, 85 eller 90 och även om man börjar bli lite dement, ska ha rätten att fatta de avgörande besluten om sitt liv. Däri ligger skillnaden, fru talman, mellan våra olika partiers syn på äldreomsorgen. Därför är den här debatten så viktig. Därmed vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut. 37 (V) replik: Ni vill ju skära ned 30 miljarder i skatt, . Hur kan man värna de äldre på det sättet? Det motsvarar 66 000 sjuksköterskor och betydligt fler undersköterskor. Vi är inte emot de privata företagen. Vi är emot de extrema vinstuttagen. När det verkligen blir utväxling när det gäller de privata initiativen kan vi se hur det ser ut i , som hade en borgerlig regim. Då var det typ 250 privata utförare. Då var man så mån om att folk skulle välja de privata företagen, så alla hette någonting på A, i alla fall 60 företag. Jag vet inte om det här utvecklade äldreomsorgen så extremt. När det gäller boendet är vi överens. Man ska självklart få flytta hemifrån när man inte kan bo hemma längre. Men det var ju under era i Alliansen som de stora nedskärningarna gjordes i antalet boenden för äldre. Det kan vi se i statistiken. Varför kämpade inte ni för att få era kompisar med på banan för att det skulle byggas fler? är det ju en väldig brist. Och det är inte heller så att den marknadsorienterade bostadspolitiken har hjälpt till på vägen. Detta är några små frågor till dig, . 38 (C) replik: Det är tre ganska väsentliga frågor som ställer och som även de visar ganska tydligt på skillnaden mellan våra partier. Frågan är hur vi ska få mer pengar till välfärden, och den kommer valet väldigt mycket att handla om. På den ena sidan har vi partier som säger att om vi bara höjer skatterna tillräckligt mycket strömmar pengarna in i den gemensamma skattkistan, och kommer vi upp mot 60, 70 eller kanske kommer vi att ha hur mycket pengar som helst. Vi visade, fru talman, under våra i regeringsställning att det sambandet faktiskt inte existerar. Vi sänkte skatten med 140 miljarder, oerhört mycket pengar, framför allt för låg- och medelinkomsttagare, som därmed fick ytterligare en månadslön att leva på. kunde vi dessutom kraftigt öka statsbidragen till kommuner och landsting. Totalt sett var det oerhört mycket mer skattepengar som kom in 2014 jämfört med . I kommunsektorn tror jag att det rör sig om 150–200 miljarder. Vi visade alltså att sättet att få in mer pengar till den svenska välfärden är att se till att få fler människor i jobb och att få de svenska företagen att leverera ännu mer. Det är så blir ett rikare land, inte genom att höja skatterna. Den andra avgörande frågan är om det centrala inom äldreomsorgen ska vara att jaga privata företag, entreprenörer, och se till att få bort dem genom att ställa helt orimliga krav på deras bokslut. Nej, för oss är inte detta det viktiga. För oss är det helt avgörande att det ska levereras hög kvalitet. Det ska vara mycket skarpa kvalitetskrav på äldreomsorgen och de andra områdena. Dessutom är det individen själv som ska bestämma. Däri ligger den stora skillnaden oss emellan. 39 (V) replik: Man kan fråga alla välfärdsarbetare hur de mådde då ni satt vid makten. En utredning, gjord av , har tittat på äldreomsorgens arbetsvillkor 2005–2015. En jämförelse mellan och andra nordiska länder visar på extrema förändringar i . Antalet hjälptagare ökade per hemtjänstanställd, handlingsutrymmet minskade, man fick springa mer och kände sig mer psykiskt och fysiskt pressad. Den här mätningen gjordes vid ungefär den tid då ni satt vid makten, . Jag tror att detta är ett svar på stora skattesänkningar, för de drabbar alltid dem som är välfärdsarbetare. När det gäller privata alternativ är vi inte emot alternativen. Vi är emot extrema vinstuttag. Och hur får man vinst inom hemtjänst? Jo, man använder personalen som verktyg, för det är stora skillnader i lön mellan dem som jobbar i och dem som jobbar i privat hemtjänst. Det är så man cashar hem vinsten. Jag tror att inte kommer att innebära att företagen flyr fältet. Det låter som att alla äldre kommer att sitta hemma och gråta och ingen hemtjänst kommer. Men kommunen finns ju alltid där som en garant. Ni ställer er alltid på näringslivets sida. Det tror jag knappast kommer att gynna de äldre, . Men titta gärna på utredningen! Den visar, tycker jag, hur man får välfärdsarbetare att gå på knäna genom att just sänka skatten på det sätt som ni gjorde. 40 (C) replik: Det är en intressant tes som driver, nämligen att de privata företagen bedriver rovdrift på de anställda, att de tjänar pengar på att nästan med piskan i hand se till att personalen springer fortare och gör mer. Men om det vore så skulle ju sjuktalen vara betydligt högre hos de privata välfärdsföretagen än hos kommuner och landsting, men så är det inte. Dessutom har de privata välfärdsföretagen betydligt lättare att rekrytera personal än vad man har i kommuner och landsting. Det är ju det tydligaste exemplet på att de privata välfärdsföretagen har förstått att det värdefullaste som man har är personalen. Ser man till att ha personal med hög kompetens och som dessutom är nöjda med jobbet och känner att de har ett stort inflytande, då fungerar verksamheten bättre. Kan man ha högre kvalitet ger det också svarta siffror i slutändan. Sedan ställde en annan intressant fråga om vårdboendegaranti, att man som äldre, när man har passerat 80–, ska ha rätt att välja ett annat boende. Vår sinnebild här är ju inte att det handlar om att dessa människor ska in på särskilda boenden, utan vår sinnebild är ju att det måste finnas andra alternativ. Jag tror att trygghetsboende kommer att vara det som man främst efterfrågar i ett läge där man är förhållandevis pigg men känner sig isolerad och orolig i sitt eget boende. Det kommer ett förslag på bord som jag välkomnar, nämligen att man ska hitta en mellanform där det finns möjlighet att ha biståndsbedömning utan samma krav på omvårdnad. Det här är en avgörande fråga för oss i och för oss i Alliansen. När man blir tillräckligt gammal ska man – om man upplever ensamhet, ångest och oro – ha rätten att välja om man vill bo kvar i det egna boendet eller om man föredrar ett annat alternativ. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) § 14 Finansiell stabilitet och finansmarknadsfrågor Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor betänkande 2017/18:FiU22 Finansiell stabilitet och finansmarknadsfrågor (skr. 2017/18:52) 41 (M): Finansiell stabilitet är en frågeställning som för många kan verka svår att genomskåda för att se vad det egentligen betyder, men den är grunden för att hela vår ekonomi ska fungera, för att hushåll ska kunna konsumera och för att företag ska kunna investera – detta för att jobben ska kunna blir fler och för att välfärden ska kunna finansieras. I är finansiell stabilitet en mycket central fråga för riksdag och för hela landet. Det finns många oroande tecken här, fru talman, på att den finansiella stabiliteten eller motståndskraften i det finansiella systemet ändå i grunden kan vara hotad – även om bankerna står starka – av en mycket dålig politik från den sittande regeringen. Det finns underliggande problem i samhället och stora obalanser som har byggts upp. Det har varit en fördubbling av tillgångspriser på när det gäller bostäder och aktiemarknaden. har vi sett en räntenivå som pressats ned till onormalt eller helt okänt låga nivåer. Ingen vet riktigt vad det betyder att ha negativ ränta i en ekonomi. I böcker om nationalekonomi brukar man säga att noll är räntegolvet, räntan kan inte bli lägre. har vi en situation med negativa räntor som bostadspriser skenar och som aktievärlden skenar. Vad det i förlängningen betyder vet vi inte riktigt. På så sätt spelar man från den samlade politiken, kanske inte rysk roulett men åtminstone roulett, med stabilitet och trygghet i den svenska ekonomin. är det en hög byggtakt i ekonomin. Det är bra, för det behövs bostäder, men driver det upp skuldnivån väldigt högt. hushåll har rekordhöga skulder. För detta får vi välförtjänt mycket kritik från internationella bedömare, och det är bland annat det som betänkandet handlar om. Vi bygger också upp stor osäkerhet om hur den svenska ekonomin långsiktigt ska fungera. Det gör givetvis hushållen mycket känsliga för justeringar både i räntor och i andra typer av politikåtgärder. Det skapar en exponering och en otrygghet som den här regeringen är helt oförmögen eller ovillig att adressera. När man tittar framåt ser man också väldigt oroande tecken. Vi vet att vi har en regering som har ett på tok för lågt sparande för att den ska kunna möta de obalanser som finns. , , och varenda expertmyndighet säger att den här regeringen missköter offentliga finanser. Det är alltså ett otillräckligt sparande i ekonomin för att ska vara motståndskraftigt när ekonomin vänder nedåt. Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor Tillsammans med den utveckling som vi har med mycket uppdrivna tillgångspriser, med onaturligt låga räntor, med hög skuldsättning, en finansminister som enligt samtliga expertmyndigheter gravt missköter de offentliga finanserna befinner vi oss helt enkelt i ett exponerat läge. Till detta har vi problem med den kommunala ekonomin framöver. Regeringen själv, , Kommuner och Landsting pekar på att intäkterna inte växer i samma takt som utgifterna. Även detta är ett problem för den finansiella stabiliteten, om vår mest grundläggande välfärdsverksamhet inte längre klarar av att finansiera sig på det sätt som det är tänkt. Till detta kommer underliggande stora problem i den reala ekonomin: hög arbetslöshet trots hög konjunktur och en stigande jämviktsarbetslöshet. Inte en enda reform från regeringen sänker det som kallas jämviktsarbetslöshet, det vill säga det som långsiktigt och varaktigt förbättrar förutsättningarna för jobb och sysselsättning i . Också detta är en risk för den finansiella stabiliteten, eller åtminstone möjligheten att klara av att hantera konsekvenserna av finansiella obalanser och finansiell instabilitet. Till detta har vi en arbetsmarknad som fungerar allt sämre med allt fler lediga jobb, men också med fler arbetslösa särskilt i svaga grupper. Det är en obalans som inte adresseras av regeringens politik, men som i stället riskerar att skapa osäkerhet både i den reala och i den finansiella ekonomin. Vi har en skola som levererar alltmer ojämnt. av dem som är utrikes födda, eller som har utrikes födda föräldrar, klarar inte godkänt i engelska, svenska eller matematik i skolan. Också detta är någonting som till slut behöver hanteras i den ekonomiska politiken och som leder fram till obalanser. Utlåningen till svenska företag har ökat med . ser man inte någon uppgång i produktivitet eller patentansökningar.