prot · H509105 · 2018-04-26 00:00:00 — Vi kan inte hindra de fruktansvärda övergrepp som har skett, men vi kan lära av historien och hedra offren genom att se till att det inte händer igen. När vi ser hur mänskliga rättigheter kränks ska vi erbjuda skydd till de systrar och bröder som söker det här i och självklart på alla sätt trycka på de regimer som utför dessa illdåd för att de ska få ett slut. Det är så oerhört svårt att inte känna sorg och ilska när man ska försöka beskriva situationen i och . I och ser vi vår tids värsta humanitära och mänskliga katastrofer. I ser vi hur de som försöker göra allt för att undfly våldet genom att ta sig till skjuts ned av , som fått pengar av EU. I flyktingläger växer den tredje generationen flyktingar upp. I möts människor som protesterar mot den israeliska ockupationen av soldaternas kulor. Diktaturerna i , och visar inga som helst tecken på att vilja öppna upp för nödvändiga reformer. Kriget i har pågått och tros ha kostat omkring 500 000 människoliv. Runt 6 miljoner människor befinner sig på flykt utanför landets gränser och ungefär 7 miljoner inom landets gränser. Asadregimen har gång på gång visat enorm brutalitet mot den egna befolkningen med bombningar och kemiska stridsmedel. Mycket tyder på att Asadregimen ligger bakom gasattacken i Douma . Detta måste dock utredas, och FN måste diskutera vilka konsekvenser attacken ska få. Ett brott mot folkrätten berättigar inte ett annat brott mot folkrätten. Risken är stor att konflikten nu trappas upp med bombningar från med allierade. Risken för eskalering med mer våld och fler människor som tvingas på flykt ökar. måste insistera på fredsförhandlingar via FN och på att länder som , , och slutar underblåsa och bidra till kriget i . De ansvariga för krigsförbrytelser ska ställas inför rätta. Vår roll måste vara att hävda folkrätten och kräva förhandlingar och att humanitär hjälp ska nå folk. Jag vill tala om , som inte bara har slagit in på en auktoritär väg utan faktiskt gjort den till en enkelriktad motorväg. All form av opposition mot Erdoğans styre bemöts nu med våld, arresteringar och repression. Inte nog med att det styrande AKP-partiet har hittat på sätt att fängsla parlamentariker från oppositionspartiet – nu attackerar de även Afrin. Det är ett angrepp som strider mot folkrätten och internationell lag. Målet är att krossa den kurdiska befolkningen i och deras kamp för ett fredligt område där man strävar mot demokratiska och mänskliga rättigheter och fria val. Det är lätt att känna hopplöshet inför utvecklingen i regionen. får vi inte glömma alla de män och kvinnor runt om i och som med höga insatser fortsätter kämpa för fred, demokrati, jämställdhet, hbtq-rättigheter och social rättvisa. I har man lyckats försvara sina landvinningar genom demokratiska val och faktiskt antagit en konstitution som stärker kvinnors rättigheter. planeras de kommunalval som ses som ett steg i övergång till demokrati. Också i planeras val , det första på nästan ett årtionde. I fortsätter att trotsa Erdoğans auktoritära styre. Till och med inne i ser vi hur modiga människor försöker lägga grunden för ett demokratiskt samhälle bortom diktatur och Daishs våld. I Rojava i norra har kurdiska styrkor och deras allierade med stor framgång lyckats försvara sina byar och sina städer och vinna striden mot Daish. Det är viktigt att understryka att och utveckling på inget sätt är ödesbestämd. Det är inte osynliga händer som tillsatt diktatorer och som underblåser krig och konflikter. och framtid avgörs av de vägval som regionens män och kvinnor står inför, men också av hur vi i omvärlden och i väljer att förhålla oss till dem och deras länder. Vår uppgift, uppgift, är att vara en tydlig allierad och vän till alla dem som fortsätter kampen för demokrati, för fred, för minoriteter, för feminism och för kvinnors och flickors rättigheter. Vi har alla möjligheter att vara en sådan tydlig vän och allierad. Men då krävs också handling bakom de fina orden. Ska vi vara en kraft för fred och demokrati kan vi inte fortsätta att beväpna diktaturer som underblåser de väpnade konflikterna. Vi måste strypa tillförseln av vapen till och . beslutade att uppmana EU och dess medlemsstater att införa ett vapenembargo mot på grund av dess övergreppskantade krig i . Bland annat har redan infört ett nationellt vapenembargo. Det är hög tid att gör detsamma. som regeringen tog på sig för att ta fram förslag om att begränsa exporten av vapen har exporterat krigsmateriel till icke-demokratier, många av dem i och , för . Tyvärr är den lagändring man beslutat om långt ifrån tillräcklig för att stoppa vapenexport till diktaturer. Vi i , och många bistånds- och fredsorganisationer med oss, vill i stället se ett ovillkorligt hinder för export till diktaturer och andra länder som kränker de mänskliga rättigheterna. Svensk utvecklingspolitik präglas tyvärr i alltför hög grad av en oförmåga att tydligt låta utvecklingsmålen styra och få företräde framför andra politiska ambitioner. exportoffensiver i , och får inte vara frikopplade från frågor om demokrati, fackliga rättigheter och jämställdhet. Vi behöver ställa tydliga krav på utländska investeringar och koppla ihop frågor om handel och mänskliga rättigheter. Och vi behöver kräva att alla produkter som kommer från illegala israeliska bosättningar tydligt märks i , på samma sätt som de redan är märkta i . Kvinnor och barn är de som drabbas hårdast i en konflikt. Krigen i och slår allra hårdast mot dem som redan har det allra svårast. skulle kunna vara en mycket tydlig feministisk röst i och , en röst mot det våld som drabbar flickor, kvinnor och hbtq-personer. Men vi skulle också kunna se och synliggöra hur flickor, kvinnor och hbtq-personer inte bara är offer utan även organiserar sig och är aktörer för förändring. I det arbetet kan göra skillnad med ett aktivt stöd på mottagarnas villkor. Vi behöver erkänna och skicka en tydlig signal av hopp till dem som lever i flyktingläger och under ockupation. Frågan om kommer min kollega att tala mer om i sitt inlägg . Ska vi vara en tydlig vän och allierad till de modiga män och kvinnor i och som slåss för förändring måste vi också vara beredda att ge dem en i vårt land och på vår kontinent när de behöver det. Det går inte att ena dagen hålla högstämda tal om fred och demokrati och föreslå att de som flyr undan Daishs terror eller Erdoğans repression ska mötas av stängda gränser, flyktingpauser och interneringsläger. Man kan inte med trovärdighet tala om demokrati och fred i och för att sedan stödja att EU ska skicka mångmiljardbelopp till för att de ska agera gränspolis åt EU. och har alla möjligheter att vara en för dem som flyr krig, förtryck och förföljelse, men då krävs den politiska viljan. uppfattning är att vi ska vara stolta över att kunna erbjuda skydd och möjligheter till ett liv i fred och frihet. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till reservationerna 7 och 19. 5 (L): Det är en katastrof som vi just nu bevittnar på många håll i och , inte överallt men i ett antal länder. Vi ser hur slits i stycken och det enorma lidande och trauma som följer av kriget. Det är krig i , och så vidare. Detta föder stora flyktingströmmar, vilket vi är väl medvetna om även här uppe i . Det första vi måste vara medvetna om är att flyktingströmmarna, lidandet och sönderfallet inte på något sätt är temporärt. Snarare är det en mer eller mindre permanent process. Vi kommer under resten av våra liv att få sysselsätta oss med de här frågorna och göra det bästa vi kan som ett rikt, fredligt och demokratiskt land uppe i för att ändå på olika sätt bidra till en mer positiv utveckling. Vi kan använda vår diplomati. Vi kan använda vår ekonomi på olika sätt. Vi kan även, åtminstone till viss del, agera militärt. Vi kan använda de internationella organ där är en aktiv medlem – Europeiska unionen, FN och så vidare – för att försöka påverka. Det finns dock en sak som är avgörande precis här och och framöver: Man måste bryta den kroniska underfinansieringen av humanitära hjälporgan. Underfinansieringen bidrar till ny instabilitet. Den förvärrar situationen och bidrar till ökade möjligheter för extrema grupper att rekrytera i flyktingläger. Den driver en utveckling där vi ser fler epidemier och fler flyktingströmmar. I många av flyktinglägren är den humanitära situationen katastrofal. När det gäller de humanitära hjälporganen ska man vara medveten om att ändå gör ganska mycket. Vi är en av de största givarna till exempelvis UNHCR, som hjälper flyktingar, till Ocha, som koordinerar de humanitära hjälpinsatserna, och till Programme med flera. Men det finns andra länder som är rika, också i , och som gör väldigt lite. Dit hör inte minst GCC-länderna, – , med flera. De har enorma oljeintäkter. De understöder konflikterna och bidrar på olika sätt till att destabilisera regionen. är det rikaste landet i . Varenda dag har saudierna ägnat sig åt att bomba det fattigaste landet i , . Det är förstås en helt ohållbar utveckling. Det är vi talar om. De har enorma oljeintäkter, men de gör knappt någonting för att hjälpa flyktingar eller bidra till en förbättrad humanitär situation. Låt mig från Liberalernas sida vara konkret och tala om något som kan göra och där kan göra mer. Det handlar om att pressa de här länderna till att faktiskt öppna sina plånböcker och börja agera – att faktiskt släppa in och hjälpa flyktingar från regionen. De måste sluta stödja extrema grupper. De måste tona ned sin extrema retorik vad gäller religiös fundamentalism och så vidare. Det skulle göra väldigt gott om , , UAE och några andra länder skulle börja ta ett ansvar för regionen. Många av flyktingarna är araber och talar arabiska. Det är samma folk. Det är samma region. Det är klart att det finns mycket som dessa stater kan göra. Här kan bidra. Det finns en annan sak som jag gärna vill lyfta fram här. Omvärlden bidrar nu till en annan katastrof. Man överger nämligen det kurdiska folket. Man gjorde det när de röstade om sin självständighet. Man gjorde det i samband med attackerna mot Afrin. Kurderna är ett folk som i praktiken har befunnit sig i ett tvångsäktenskap med fyra stater i regionen . De har diskriminerats. Deras områden har blivit ekonomiskt eftersatta. De har utsatts för folkmord, diskriminering och förföljelser av alla slag. I har de inte ens getts rätten att tala sitt språk. har de gått i bräschen för att skydda civilbefolkningen i , och i förlängningen också och , från terroristerna. Tusentals kurdiska peshmergasoldater, YPG-stridande och andra har dödats i strider mot IS. De har fått stöd av oss inom ramen för koalitionen mot Daish, men överges de. Man lämnar ut denna befolkning till vargarna, bokstavligen. Det måste få ett slut. Omvärlden måste ompröva sina relationer med på ett sådant sätt att man på allvar börjar pressa att faktiskt leva upp till de förpliktelser landet har. Man måste värna rätten för kurderna i att inom ramen för federala system få ett livskraftigt självstyre i i norra . På samma sätt måste man angripa förföljelserna av kurderna i , och man måste också på olika sätt försöka få in ett återuppbyggnadsstöd i det område i norra som heter Rojava. Det är praktiskt sett ganska svårt. Det innebär sannolikt en del problem i relationen med . Det är ett område öster om som är förhållandevis stabilt med syriska mått mätt. Där kan ett återuppbyggnadsstöd faktiskt göra skillnad. När jag ändå talar om dessa katastrofer är det lika bra att nämna en till. Den sker också mitt framför våra ögon, och den har pågått . Det gäller situationen för den kristna befolkningen i . De första kyrkorna i världen – det var för övrigt innan vi i började med vikingatåg – byggdes i och i , öster om . byggs dessa kyrkor på en markanvisning i . Det som har skett de är en kontinuerlig reducering av den kristna befolkningen i . Från att ha utgjort kanske är de . I stort sett hälften av dem är kopter i . Sedan finns det små fickor i och några i , lite i och en del i i i norra . Det är en tragedi. Det är en etnisk rensning. Det är folkmord. Det började med armenierna. Det har kontinuerligt fortsatt. Detta är en befolkning som inte har ett skydd. Under Islamiska statens framfart har vi sett hur oskyddade civila människor enbart på grund av deras kristna tro – eller yazidier, för den delen, ursprungsbefolkningen i regionen – har hunsats och plågats, tagits som slavar och blivit korsfästa. Vi i – också med tanke på vår kristna tradition i vårt land – borde visa en större empati och ett engagemang för utsatta kristna i . Det handlar om att verka för skyddade zoner i området. Det handlar om att kunna rikta bistånd för att den skärva av kristenhet som finns kvar i ska få en chans att faktiskt överleva och växa. Det handlar om att ha en migrationspolitik som är värd namnet och så vidare. Det finns en hel del vi kan göra i fråga om detta, och jag tycker att vi har en moralisk skyldighet att ställa upp för de människor som är så pass utsatta och plågade runt om i världen . Det finns många fler frågor man kan beröra i detta sammanhang. Man kan tala om och . Jag hinner inte göra det . Det får tas vid ett annat tillfälle. Det är många debatter fram till valet. Vi har koloniseringen av . Vi har det otroligt omfattande förtrycket i , arbetet för ett sekulärt samhälle och för kvinnors rättigheter och arbetet för att på lång sikt försöka bidra till tolerans och liberala värderingar i . Det finns väldigt mycket, och vi kommer att få fler tillfällen framöver att diskutera allt detta också. 6 (KD): Det är tydligt att ledamöter i denna kammare är djupt oroade över den utveckling vi ser i och i . I det betänkande som debatteras har inte mindre än 200 yrkanden behandlats. Även om vi ser lite olika lösningar och vårt fokus riktas mot lite olika håll i regionen och mot olika aktörer är det något som förenar: frustrationen över att det mänskliga lidandet inte får något slut. Den arabiska våren gav oss hopp. Med den tändes frihetens låga i regionen. Vi ville så gärna att människor efter att ha rest sig mot förtrycket skulle få leva sina liv i fred och frihet. Men , , flämtar lågan allt svagare. Låt mig börja i , där frihetens låga är släckt. Här har säkerhetsrådets oförmåga att komma överens och Obamaadministrationens röda linje faktiskt kommit att få förödande konsekvenser. Det finns mycket att säga om EU:s och tidigare agerande i , men en sak måste vi ha klar för oss: När EU och inte agerar uppstår det inget vakuum. Då finns det andra aktörer, med helt andra motiv, som fyller tomrummet. , och närvaro i visar inte minst på detta. Att Islamiska staten utnyttjade den politiska instabiliteten i regionen och lyckades erövra omfattande landområden i sin strävan efter kalifatet visar också på detta. Återhållsamhet i utrikespolitiken är klokt, men när västvärldens fiender utnyttjar en tvekande utrikespolitik och klampar rakt över de röda linjer som inte efterlevs av dem som har dragit dem är det ingen lyckosam strategi. Jag är medveten om en del minoritetsgruppers oro över vad som kan komma att ersätta al-Asads styre . Kommer förtrycket att förvärras? Men har ingen framtid med en diktator som kvar vid makten, inte om man vill se en återuppbyggnad som för landet framåt och som kan föra landets fördrivna folk tillbaka. Målet måste vara att ställa inför rätta. Vi kristdemokrater vill se att en Syrientribunal inrättas så att ingen ansvarig för brott mot mänskligheten och krigets lagar i går fri. Hur ska då landet återuppbyggas och av vilka? Om demokratin ska få fotfäste i måste den förankras hos det egna folket genom försoning. Om inte viljan till denna förändring går att finna i måste viljan i alla fall finnas i och i . Länder som , och visar var för sig att det inte bara är att kasta ut den gamla regimen och tro att det går att bygga en ny nation. Övergångslösningar behövs naturligtvis. Annars är risken överhängande att landet försätts i kaos eller tvingas förlita sig på utländsk makt och utländskt kunnande. Likaså är det farligt med en alltför stark tro på att exilmedborgare som tillbringat årtionden utanför landet ska komma tillbaka och bli erkända ledare för människor vars livsvillkor de inte delat. president, , är ett gott exempel på en ledare som garanterar en demokratisk utveckling av sitt land, trots att han åtnjöt förtroendeuppdrag under de tidigare två ledarna. I brinner fortfarande lågan. dödande är det värt att pröva om det ändå inte finns en syrisk Essebsi. Motsatsen till detta, fru talman, är . Landet är ett tragiskt exempel på hur en förtryckets diktatur ersattes av ett kaos. Efter störtandet av upplöstes Bathpartiet, och de irakier som varit verksamma i militärdiktaturen jagades iväg. En del av dessa gick till Islamiska statens absoluta ledarskikt. Att vi ser hur Islamiska staten tryckts undan och att en återuppbyggnad har påbörjats är positivt, även om det är en skör process. Här vill jag särskilt tala om Nineveslätten, som vi har ett särskilt yttrande om i detta betänkande. Här lämnades nämligen den kristna minoritetsbefolkningen åt sitt öde vid IS framryckning 2014, vilket har skapat ett misstroende gentemot såväl som . Även om återuppbyggnadstakten skulle öka tvekar många att återvända innan en långsiktig lösning finns på plats. Vi kristdemokrater anser att måste agera proaktivt och initiera en dialog med i syfte att sätta ljuset på och rädda en ytterst sårbar minoritetsgrupps fortsatta existens i . Islamiska statens mörka vision om ett rensat på kristna måste förhindras. Jag talade om en tribunal för att ställa inför rätta för hans brutala brott mot mänskligheten. Där är vi inte . Vi kommer inte dit på grund av vetorätten i säkerhetsrådet. Det som däremot förvånar är att vi inte lyckas se till att Islamiska statens folkmordsbrott får en rättslig prövning. Historiskt skulle detta ha central betydelse. De som är skyldiga till folkrättens värsta och mest avskyvärda brott kan dömas, och tiotusentals drabbade kan få en möjlighet till upprättelse. Att inte göra detta är inget annat än ett historiskt svek. Vi anser att bör vara pådrivande för att frågan om folkmordet på yazidier, kristna och andra minoriteter ska hänskjutas till eller till just en särskild tribunal. De som tidigare talade om förstår att det kan talas om en specifik konflikt. Ändå hamnar alltför ofta i FN:s enformiga talkör som ständigt och ensidigt fördömer . Där går det att komma överens. Den palestinsk-israeliska konflikten måste lösas, men vi måste börja se att nästan alla kriser i dagens numera saknar koppling till . Däremot har de koppling till . Jag betonade detta i den utrikespolitiska debatten, och jag gör det igen. Det är den blodiga kampen mellan sunni och shia och den iranska regimens maktambitioner, och deras stöd till våld och terror, som utgör de verkligt allvarliga hoten mot stabilitet. Det är inte förvånande att det iranska folket reser sig och protesterar när mullorna bryr sig mer om att stötta krig och terror i regionen än att förse sitt eget folk med det mest grundläggande. Kampen som förs mot orättvisorna, där modiga kvinnor kastar av sig sina slöjor, förtjänar ett kraftfullare stöd från omvärlden. Med inflytande i och garanteras ayatollorna en direktväg till och därmed också till . Här behöver instämma i det tydliga besked som gavs i förrgår från av Trump och Macron: får inte tillåtas att få en sådan väg. Jag har talat mer övergripande om regionen och försökt nämna några av de förslag som vi kristdemokrater har lagt fram. Förutom det jag har nämnt har vi också velat sätta fokus på situationen i , där ett alltmer auktoritärt styre behandlar oliktänkande och journalister på ett vedervärdigt sätt. Det har vi också ett yrkande om. Vi har också konsekvent drivit frågan som rör biståndet till . Tillsammans med övriga allianspartier har vi lämnat en motivreservation där vi betonar att trots allt stöd fortsätter att utvecklas i en oroande riktning. Uppvigling till våld, indoktrinering och hatpropaganda kan inte accepteras. Vi anser därför att politiken gentemot och biståndet till behöver göras om för att på riktigt ska kunna göra skillnad i . Då måste biståndet präglas av tydligare krav, transparens och noggrannare uppföljning. Tiden är knapp för att tala om en hel region, och det är för votering. Vi står självfallet bakom våra särskilda yttranden och våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 9. 7 (S): När flyganfallen började rusade alla ned till skyddsrummet i källaren, men det kunde förstås inte jag. Min familj kunde inte lämna mig, så vi satt allihop där på femte våningen medan hela huset skakade och fönstren skallrade. Alla försökte att inte se rädda ut. Ofta grät jag, men det fick jag eftersom jag var yngst och rörelsehindrad. Så skriver den cp-skadade och rörelsehindrade tonåringen i sin bok från . Den berättar om kriget i ur ett mänskligt perspektiv, så som det nästan aldrig beskrivs eller ens tänks på – genom ett barns och en funktionshindrad tjejs ögon. Genom glädje, sorg, hopp och förtvivlan berättar hon sin historia. Hon blev till slut tvungen att fly, som en i mängden – ett människoöde bland miljoner andra. Hundratusentals andra är döda. öppnas nya sorgliga kapitel i det . De senaste kapitlen vi har sett är Afrin och Ghouta. Jag är väldigt stolt över att sitta i ett parlament där alla partier tar ställning för mänskliga rättigheter. I betänkandet är vi också överens om att det måste finnas ett ansvarsutkrävande för brott som sker och som har skett. Jag tänker bland annat på de två homosexuella killar i som kastades ned från ett höghus enbart för att de var homosexuella. Jag tänker på de kristna som dränktes i en undervattensbur med kameror som filmade deras sista hemska minuter. De dränktes enbart för att de var kristna. Jag tänker på den flicka som såg ut som en docka och som blev dödad av giftgas i en flygattack. Hon dog enbart för att hon föddes på fel plats. Tusentals liv har gått förlorade. Varför ger vi inte upp hoppet och kampen för en ? Det finns ju andra – till och med i andra parlament – som tycks ha gett upp och som säger att vi här i är naiva. De säger att har vunnit kriget och att han och hans hantlangare kommer att komma undan. Till dem säger vi: Historien är full av banditer som har kommit undan, men har det blivit allt svårare att komma undan rättvisan och sitt ansvar. I sa de som var motståndare till Milošević att han aldrig skulle komma att sluta plåga dem. Men satt han där på de åtalades bänk i . På grund av blockeringar i säkerhetsrådet är länder inte överens om en Syrientribunal, men det ska inte hindra oss i från att vara tydliga i vår ståndpunkt. Den som begått brott mot mänskligheten eller gjort sig skyldig till krigsbrott, folkmord eller försök till folkmord ska ställas till svars. Det är vi skyldiga alla offer, oavsett om de är shiamuslimer eller sunnimuslimer eller om de är sekulära eller kristna. Det är vi skyldiga offer från olika etniska minoriteter – kurder, kaldéer, yazidier, armenier, assyrier och andra. Frågan om att utreda folkmord ska drivas i säkerhetsrådet. I utskottet anser vi också att en hållbar fred inte inkluderar nuvarande ledarskap. MENA-betänkande behandlar hela och . På grund av de ohyggligheter som sker i tänkte jag dock säga några ord till om det som händer i Afrin. Kanske är Kawa Zolfagary den som har uttryckt det bäst genom sin poesi. Han skriver så här: I Afrin river de ned en staty. Mannen som statyn föreställer är smeden Kawa. Kawas barn mördades av en tyrann. Som svar ledde han folket i ett uppror mot tyrannen och besegrade honom. Därmed befriades det kurdiska folket. Så lyder legenden. Riv en staty och kurderna kommer att bygga tusen åter, med tusen namn på tusen legender. I Afrin river de ned en staty, men väcker ett uppror. Så skriver han. Våld föder våld. är den starkare parten i konflikten och begår brott mot folkrätten genom sitt anfall mot Afrin. De bör genast hörsamma den resolution om eldupphör som har antagits i , på samma sätt som , och stridande rebellgrupper bör göra.