prot · H50955 · 2018-01-16 00:00:00 — För det tredje har frågat mig hur jag avser att agera för att tillgodose tillkännagivande om det fortsatta arbetet med att beivra illegal spridning av film. Som regeringen tidigare meddelat (regeringens skrivelse 2016/17:75) bedöms tillkännagivandet som slutbehandlat. Regeringen har tilldelat , , för att –2019 bland annat förstärka PRV:s vägledande och kunskapsspridande roll samt för kunskapsutveckling inom området immateriella tillgångar, innovation och ekonomisk tillväxt. I uppdraget ingår att kartlägga upphovsrättsintrången i den digitala miljön och höja kunskapen hos allmänheten för att minska intrången och öka intresset för lagliga distributionstjänster. Utöver detta har PRV fått ett kompletterande informationsuppdrag för att utreda olika insatser som kan underlätta för konsumenter och andra användare att lagligt ta del av tillgängligt material såsom film, böcker och musik med rättighetshavarnas samtycke. PRV har aviserat att man som en del av arbetet ska lansera en sajt för lagliga alternativ. Inom ramen för rundabordssamtalen som jag initierat har vi haft uppföljande samtal om hur respektive aktör arbetat vidare. Olyckligtvis valde filmbranschen att ställa sig utanför detta arbete genom att inte underteckna den uppförandekod som arbetades fram under samtalen. För det fjärde har frågat mig hur jag avser att agera för att tillgodose tillkännagivande om att arbeta för en fortsatt digitalisering av filmarvet och säkerställa att det svenska filmarvet bevaras och tillgängliggörs. Som redovisats i budgetpropositionen bedöms tillkännagivandet av regeringen som slutbehandlat. förstärktes medlen till arbetet med att digitalisera, bevara och tillgängliggöra filmarvet med . tillförs och ytterligare . Det innebär att regeringen både förstärker och permanentar den tidigare regeringens tidsbegränsade satsning. För det femte har frågat mig hur jag avser att agera för att tillgodose tillkännagivande om att Stiftelsen Svenska Filminstitutets roll och framtida organisationsform bör utredas. Stiftelsen är en institution som arbetat under en hög belastning . För att genomföra en reform av denna storlek behövs en period av arbetsro. Regeringen har redan tidigare aviserat sin avsikt att inleda en uppföljande studie av den analys som Statskontoret genomförde . För att en sådan studie ska vara givande och hanterbar bör den ske när implementering av den nya filmpolitiken har kommit längre än . Regeringen avser att återkomma till frågan . 31 (M): Det hör till här i att vi tackar för svaret, så jag öppnar denna debatt med att tacka kulturministern för svaret även om det inte är mycket till svar eller mycket att tacka för. Jag har ställt fem viktiga frågor som gäller filmens framtid. Statsrådet har valt att i minimalistisk stil sammanställa ett svar. Jag har börjat undra hur ministerns syn på demokratin ser ut. Det är ändå så att kulturministern förutom att vara kulturminister också är demokratiminister. De uteblivna svaren på mina frågor kan leda till frågan om hur ministern ser på regeringen kontra . är landets högsta beslutande organ, och dess ledamöter är valda representanter för folket. När beslutar ska regeringen efterfölja de besluten. Det som beslutades vid behandlingen av KrU11:2015/16 är riksdagsbeslut som ska följas upp. Därför tar jag upp dessa tillkännagivanden i olika debatter. Jag vill höra vad som sker i de olika frågorna och diskutera det eftersom det är så viktigt för framtiden. Jag måste som en liten utvikning säga att jag blev lite brydd när jag såg ministerns offentliga Instagramkonto i en konversation . Där säger hon: Dessvärre är det ju och inte regeringen som måste ta beslut. Det är så det är reglerat, och det måste ministern rätta sig efter. En av frågorna jag ställde rörde biomomsen och finansieringen. Den 25-procentiga momsen har brutit ur filmen ur kulturen. jämställs filmen med grönkål som också har 25 procents moms och inte med de andra kulturformerna opera, dans, teater, litteratur och alla andra kulturformer som har 6 procents moms. Det tycker jag är ovärdigt. Dessutom är prisökningen allvarlig då den hotar biografernas framtid. Film är bäst på bio. Det tycker jag. Jag såg själv om filmen på SVT, som visade den. Den gjorde sig mycket bättre och var en större upplevelse för mig när den gick på bio. Det finns så mycket att säga om hur kulturministern hanterat kulturarvet biografer. De finns över hela landet och drivs av ideella krafter eller annars av enskilda näringsidkare. Dessutom har regeringen inte tillfört lika mycket medel för att kompensera denna prisökning på biograferna. Snälla statsrådet , ge oss bättre besked om vad som gäller om filmens framtid! 32 Kultur- och demokratiminister (MP): Tack, , för den fortsatta diskussionen! Jag som kultur- och demokratiminister och som en del av är inte här för att vara snäll utan för att bedriva politik och åstadkomma de förändringar för den svenska kulturen med den svenska kulturpolitiken som vi anser behövs. Mer kultur till fler är vårt motto. Jag förstår att ägnat tid åt att studera mitt Instagramkonto, och det gläder mig. Men om man studerar Instagramkontot noga och läser vad som står är det tydligt att den hänvisning som gjorde inte alls handlar om filmpolitik utan om 169, om jag inte missminner mig. Den handlar om urfolks rättigheter. Det är något som jag tycker att och ska studera noggrant och förhoppningsvis bifalla när ett sådant beslut äntligen och förhoppningsvis snart kommer på bord. När det gäller att uppfylla tillkännagivanden är det också så, om jag inte missminner mig, att det tog för den förra regeringen att tillgodose tillkännagivanden. var det något och ibland något längre. Jag avser att tillgodose tillkännagivanden och förhoppningsvis oftast inom . Åter till filmpolitiken och de förändringar vi nu har gjort. Den tidigare politiken och det tidigare filmavtalet fanns . var fyllda av kritik, frustration och av att de som satt runt bordet för att besluta om filmpolitiken lämnade bordet och dessutom inte stod upp för det de hade beslutat. Vi lyssnade till branschen av analys och diskussion. Därför tog vi det modiga steget att göra om filmpolitiken och säkerställa att filmpolitiken precis som all annan kulturpolitik ska beslutas av riksdag. Filmpolitiken ska inte vara åsidosatt och skötas av framför allt män med makt och egna intressen utan vara en del av filmpolitiken. Vi politiker ska ställas till svars för den och investera i svensk film, och medborgarna ska kunna se om vi inte gör det eller om vi gör det. Om det är något jag med stor glädje kan säga är det att vi investerar i svensk film, och det med besked. Vi investerar inte minst i svensk film för hela vårt land. Vi har till och med öronmärkt särskilda medel – hela – just till biografer på landsbygden för att de ska kunna finnas kvar, utvecklas och gå igenom det tekniska skifte som pågår för att kunna möta den publik som finns där. Vi vet att vi svenskar vill se svensk film. Svensk film är väldigt populär. Därför har vi investerat i filmpolitiken, och regeringen har prioriterat att avsätta många just till svensk film för att på olika sätt stödja produktionen. Men det handlar också om att göra om det hela med de branschråd som jobbar, där det alltså är dessa få personer runt ett bord i ett slutet rum som fattar beslut utan där det är människor från olika delar av filmbranschen som är med och påverkar. Det vore naivt att tro att en sådan här stor omläggning skulle gå enkelt och att den skulle ske utan protester. Jag välkomnar därför all diskussion, och jag lyssnar noga för att få veta om vi behöver vidta ytterligare åtgärder. 33 (M): Nej, det är inte meningen att man ska vara snäll. Men man kan vara snäll och svara på frågor; det var det jag menade. Mer kultur till fler, sägs det. Titta på , då flera biografer vägrade att upplåta sina lokaler i protest mot kulturministerns dåd mot biograferna! Ert citat gällde inte filmpolitik. Det gällde hur ni såg på regeringen kontra . När det gäller frågan om kärnvapen är ni ju inte ens överens inom regeringen i denna del. Vi får väl se hur långt det kommer. När det gäller mina frågor, som jag gärna vill ha svar på, säger ministern att man ska utvärdera filmpolitiken när konsekvenserna kan ses. Det är klart att regeringen ska utvärdera sin egen politik! Och ska följa upp att regeringen gör det den ska. Men det är inte samma sak som en utredning. En utredning ser över en fråga och kommer också med förslag. En utredning är därför en helt annan sak än en utvärdering. Kulturministern borde lära sig att se skillnad på detta. ser vi konsekvenserna – allas krig mot alla råder. Ministern tar inget ansvar. Man har slängt ut barnet med badvattnet. Det filmavtal som var rådande hade stora brister. Det var därför vi i de fruktlösa möten som föregick propositionen föreslog att vi skulle förlänga filmavtalet och utreda saken. Till och med branschen gick fram och sa: Vi kan ställa upp på ett modifierat filmavtal som filmens framtid utreds. Men det struntade regeringen ansvarslöst i, framför allt vad gäller biografernas framtid – biograferna, som är viktiga kulturella fyrbåkar också på landsbygden. Jag vill gärna se vad som händer med de pengar som man har ställt till förfogande och öronmärkt. De räcker ingenvart. De ska användas till tio olika saker. Är ministern beredd eller inte att ge mer pengar till bevarandet av biograferna och till att utveckla deras verksamhet? Det behövs; det säger alla parter. När det gäller motverkandet av den illegala spridningen av film, som man säger redan är tillgodosett, menar kulturministern att filmbranschen har ställts utanför arbetet. Men hur fasen ska man kunna samverka och motverka illegal spridning av film om inte branschen är med? Det ska väl vara en samverkan. Var det inte en samverkansregering som minister är medlem i? Detta kan inte anses vara uppfyllt om inte branschen är med på det. Filmarvet är oerhört viktigt. Om vi kan få mycket mer gjort och om och kan samarbeta på ett mycket bättre sätt kan det blir mer verkstad också när det gäller detta. Vi avser att följa det väldigt noga. Jag hoppas att ministern tar upp i sitt inlägg. 34 Kultur- och demokratiminister (MP): Alla vi som månar om riksdag och den ordning vi har hoppas jag också ska vårda sitt språk i denna kammare. Med det sagt vill jag betona vikten av att man för en dialog med de olika parter som påverkar, inverkar på och på olika sätt medverkar i svensk film. Den stora omläggning vi har gjort innebär att det nu äntligen finns en stabilitet. Filmbranschen är inte längre beroende av hur många människor som gick på bio för att veta hur mycket pengar som finns till svensk film. Tvärtom kan branschen förlita sig på att det finns en stabilitet och en långsiktighet tack vare att vi har lagt om filmpolitiken och att regeringen tar ansvar för finansieringen. Det är helt avgörande för om vi ska ha en livskraftig filmproduktion i vårt land. Det var också därför näringsminister och jag gav i uppdrag till att ta fram en studie och att utreda hur man skulle kunna införa incitament i . Detta är en modell som finns i flera länder men ännu inte i . Jag tog emot rapporten tillsammans med . Den heter Fler filminspelningar till . Detta är ytterligare ett verktyg vi är beredda att se över för att på olika sätt skapa de bästa förutsättningarna för film och för alla de näringar som skulle beröras om det till exempel kommer stora filmproduktioner till vårt land. Det handlar om restaurangbranschen, hotellbranschen och många fler. Film är ett kulturuttryck, men film är också en näring. Film är en bransch. Just därför är det så angeläget att följa utvecklingen oerhört noga – något som jag har varit tydlig med under hela processen sedan jag tillträdde som kulturminister och sedan jag fattade det modiga beslutet att göra om, göra nytt och göra rätt. erkänner utan omsvep att det gamla filmavtalet hade stora brister, men hon erkänner också att hon därför gärna ville förlänga det. Man kan hålla på att förlänga till leda om man inte har modet att våga göra nytt. När man gör nytt, när man skakar om och framför allt när man fördelar makt, fru talman, blir det ofta konflikter. Det kan vi se nu i metoo-uppropen, och vi kan se det genom vår svenska historia. Så är det också när det gäller film, filmproduktion och vem som har makten att bestämma över vad som görs och vem som tjänar pengar på film och vem som inte gör det. Det kommer fortsatt att vara många diskussioner och mycket dialog. Jag kommer fortsatt att prioritera att åka runt i landet, träffa de olika filmbolagen och besöka de olika centrum där människor möts. Jag kommer att tala med alla från skådespelare till makeupartister för att säkerställa att när regeringen säger att vi vill se mer kultur till fler och att vi vill skapa förutsättningar för mer svensk film ska vi också tillsätta de medel och de verktyg som behövs. 35 (M): Kulturministerns minne är kort. Jag bad henne ta upp . Det glömde hon. Men hon glömde också att ett av tillkännagivandena i KrU11 gällde just att ta fram förslag till filmincitament. Det ville inte kulturministern ta upp i sin proposition, utan tvingade genom ett tillkännagivande regeringen att ta fram förslag till att införa ett produktionsincitament. Rätt ska vara rätt! Om kulturministern hade gjort rätt från början skulle vi redan ha haft produktionsincitament i – till gagn för svensk film. är en gammal rest från kulturministerns förhatliga filmavtal. Det skapades för att sköta filmavtalet. Men regeringen har ingen avsikt att ta bort nu när filmavtalet är borta. Det är klart att de jobbar jättehårt eftersom de inte går i takt . Regeringen måste se till att det blir helt andra kvastar som sopar för en bättre framtid för svensk film. Det skulle vara klädsamt om kulturministern i sitt slutanförande kunde ta upp det som hon sa i sitt svar till om att pengarna till svensk film inte fördelas rättssäkert. Vad menar kulturministern med det? 36 Kultur- och demokratiminister (MP): duar och talar i termer av hat. Jag är övertygad om att om vi vill skapa mer kultur och förutsättningar för fler filmer i vårt land och för att fler personer ska kunna arbeta med och försörja sig på film men också för att vi ska kunna bli många fler som kan gå på bio och se svensk film – då behöver vi också vara många som vill lyssna, lära, göra mer och som är beredda att prioritera det här. Till syvende och sist kommer det att handla om prioriteringar. Vilken regering är beredd att investera i kultur och inte, och vilka ser kultur som något lyxigt som man ägnar sig åt om man får pengar över? Det kommer att vara en av de avgörande frågorna i valet, och budgetpropositionerna visar svart på vitt vem som gör vad och vem som vill vad. Är det något som är tydligt i budgeten och budgetförslagen från oppositionen är det att viljan att skapa förutsättningar för många fler i vårt land att ta del av kultur i stort och film i sak är uppenbart större hos regeringen, som vill mycket mer och som är beredd att prioritera, för det handlar om prioriteringar. Jag vill också påminna och upplysa om att hon inte enbart behöver ägna sig åt mitt Instagramkonto, utan hon kan också läsa tidigare intervjuer och då med tydlighet se att jag talade om produktionsincitament långt innan det skrevs fram i kulturutskottet. Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2017/18:218 om statliga institutioner och fake news 37 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig om jag och regeringen anser att det är lämpligt att skattemedel och statliga myndigheter används för att gradera och klassificera nyhetsartiklar och förhindra deras spridning. har också frågat mig om jag och regeringen delar uppfattningen att väljarna måste avhållas från ”irrelevanta fakta”. Frågan ställs med anledning av att myndigheten har beviljat medel till ett antal mediebolag för delfinansiering av projektet . En mångfald av starka och oberoende medier i hela landet är en avgörande förutsättning för en väl fungerande demokrati. Medierna granskar olika maktsfärer i samhället och ska genom sin journalistiska profession förmedla nyheter, förklara skeenden och sätta saker i sammanhang. Den fria samhällsdebatten bygger på en rik flora av åsikter och perspektiv. Men de fakta som ligger till grund för de olika åsikterna och perspektiven kan i sig inte relativiseras eller förnekas. Därför uppstår ett problem i de situationer då rykten och rena falsarier får stor spridning, eftersom samhällsdebatten då riskerar att utgå från falska premisser. Jag vill framhålla att fakta i sig aldrig kan vara irrelevanta. Däremot kan vissa fakta bedömas vara irrelevanta i ett specifikt journalistiskt sammanhang. I det arbete som de fria medierna utövar är urval av fakta och val av perspektiv viktiga publicistiska bedömningar. På vilket sätt det arbetet sker är inte min sak att bedöma. Flera aktörer inom mediebranschen har tagit initiativ till att motverka spridningen av felaktigheter och desinformation. Det tycker jag är bra. Men inte heller hur det arbetet utförs ska jag som statsråd ha synpunkter på. är en självständig myndighet, och medieaktörernas oberoende är en viktig mediepolitisk utgångspunkt. Min uppgift, och huvudsakliga prioritering, är att se till att medierna har goda villkor för att kunna driva en självständig och professionell journalistik. 38 (SD): Jag vill börja med att tacka kultur- och demokratiminister för svaret på min interpellation. debatterar vi alltså regeringens syn på att regeringens egen myndighet har tagit initiativ till ett projekt som går ut på att tillsammans med nyhetsredaktioner såsom , , , och motverka så kallade fake news, eller falska nyheter på svenska. I det pressmeddelande som gick ut från står att läsa att ”flera ledande svenska nyhetsredaktioner ska motverka att ’fake news’ och ogrundade påståenden får spridning och spelar en avgörande betydelse i det svenska valet ”. Det står också att läsa att man ämnar utveckla ett digitalt verktyg som ska ”minska risken för att falska och irrelevanta fakta når publiken”. Man tar sig för pannan. Här någonstans borde alla varningsklockor ringa. Är det verkligen i en demokrati statens uppgift, förvisso via en myndighet i det här fallet, att försöka styra nyhetsflödet? Det entydiga svaret på denna fråga måste bli nej. Jag menar att regeringen totalt har tappat kompassen när det gäller den här frågan. skulle det här kanske ur ett perspektiv vara behjärtansvärt om syftet hade varit att de etablerade medierna skulle bli bättre på att inte sprida lögner och falsarier, som till exempel när påstod att tjänade en halv miljard på invandringen eller när SVT glatt rapporterade om hur översköljdes av ingenjörer, läkare och ekonomer i samband med migrationskrisen . är syftet knappast att få de etablerade medierna att rapportera mer korrekt, sakligt och sanningsenligt. När finansminister började lyfta farhågorna rörande fake news handlade det inte alls om hur etablerade medier har svårt att hålla sig till fakta eller hur man avhåller sig från att beskriva politiskt känsliga uppgifter. I stället exemplifierade hon den påstådda problematiken med förmodat medvetna lögner som fått spridning i vissa sociala medier, dock inte i – förutom i ett fall, och det kanske jag får tid att återkomma till. Det är alltså de alternativa nyhetskanalerna som ska sträckas upp – sociala medier och det som lite brett kallas för alternativa medier. kanske det verkar som att jag inte ser problemet med att lögner och ibland kanske till och med förtal får stor spridning på internet via sociala medier, med det vill jag bestämt tillbakavisa. Det handlar inte alls om det. Jag menar däremot att det är ett försvinnande litet problem och att det riktiga problemet är de lögner som vi serveras var dag från nyhetsredaktioner som ska få projektpengar för att stoppa lögner. Det menar jag är som att sätta räven att vakta hönsgården. 39 Kultur- och demokratiminister (MP): ställer en rad olika frågor och kommer med en rad olika påståenden. Jag går tillbaka till den fråga som är ställd och som är anledningen till att jag är här . frågar mig väldigt tydligt, och det är det jag är här för att svara på: Anser ministern och regeringen att det är lämpligt att skattemedel och statliga myndigheter används för att gradera och klassificera nyhetsartiklar och förhindra deras spridning? Svaret är nej. Fråga nr 2: Delar ministern och regeringen uppfattningen att väljarna måste avhållas från irrelevanta fakta? Svaret är nej. 40 (SD): Tack för detta korta inlägg i debatten! Jag hade hoppats att vi kunde vara lite mer djuplodande i de här frågorna. Om vi ser till hur regeringen, framför allt via finansminister , som är en av regeringens mäktigaste, har uttryckt sig i de här frågorna är det helt uppenbart att man på något vis önskar styra och påverka medierna. Jag antar att man känner att man håller på att tappa fotfästet, eftersom man har byggt upp sin politik kring djupa felanalyser kring sådant som borde ha kunnat förutses. Vi har en polisorganisation i kris. Dödskjutningar är så vanliga att man knappt reagerar längre. Skolresultaten dyker, och i jämförelse med utländska elever är vi väldigt dåliga. Vi har en överbelastning i vården och sexualbrott som ökar både till antal och i råhet. På våra universitet lägger man fokus på den kvasivetenskap som genusvetenskap är och så vidare. Vi står inför en rad problem med kurvor som pekar nedåt, och detta har kunnat upprätthållas av ordinarie medier som ska få projektpengar för att stoppa spridning av så kallade lögner och fake news i sociala medier. Det finns dock ingen forskning som pekar på att detta skulle vara ett stort problem. Det blev väldigt aktualiserat i och med valet i , och det är möjligt att det hade en stor påverkan där borta. Men i har de ordinarie medierna indoktrinerat folket till den milda grad att vi står inför den situation som vi har . Jag menar att det länge har legat en våt filt över sanningen, och när vi står vid ruinens brant börjar parti efter parti att säga samma saker som vi sverigedemokrater har sagt med ungefär samma problemformuleringar. har man i stället gått i armkrok med medierna och dolt de problem som till exempel invandringen för med sig. Det finns andra frågor också, men det är väl kanske den största och mest allvarliga. Det skulle vara intressant om ministern här kunde exemplifiera vad man menar med fake news och vad det är som behöver bekämpas. Jag vet inte om det är kultur- och demokratiministerns största frågeställning och politiska mål, men däremot har ju regeringen gett uttryck för att det här är någonting som är viktigt att bekämpa. Det skulle därför vara jätteintressant med lite fler exempel. exemplifierade att det var ett stort problem att det spreds en myt om att vi lånade tiotals miljarder för att bekosta invandringen. Om vi backar lite grann och funderar på varifrån den uppgiften kom ser vi att svaret är att det var från en , där det påstods att vi behövde låna pengar till flyktingmottagningen. Källan var lustigt nog själv. Det är lite humor, kan man säga, att hon säger emot sig själv ganska rejält. Det finns ganska många intressanta exempel på när ministrar har haft svårt att hålla sig till sanningen, även om det kanske inte är just det som vi ska debattera . Jag vill dock gärna ha lite konkreta exempel på vad det är för fejkade nyheter som man är så rädd för att man tycker att det är helt okej att en statlig myndighet använder skattemedel för att bekämpa dem. 41 Kultur- och demokratiminister (MP): håller en monolog. Jag har svarat på frågorna både skriftligt och, återigen, här. Men om vi inte är måna om att lyssna till varandra blir det ju att man fortsätter att driva sin monolog utan att egentligen komma framåt. Det känns inte som om vare sig har läst mitt svar eller lyssnat till vad jag säger. Jag upprepar därför och betonar att jag inte delar uppfattningen att väljarna ska undanhållas irrelevanta fakta.