prot · H60913 · 2018-11-07 00:00:00 — Hur ser livskvaliteten ut i de två grupperingarna? Det gäller de som har haft möjlighet att flytta till trygghetsboenden och de i de 100 kommunerna som har fått nej till att flytta. Biståndsbedömt trygg-hetsboende för äldre Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 10 En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället betänkande 2018/19:KrU3 En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället (skr. 2017/18:246) 30 (KD): Låt mig först säga att jag ställer mig bakom samtliga reservationer från , men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna nr 7 och 9. sa: ”Vi försörjer oss på det vi får men skapar ett liv av det vi ger.” Eller om man så vill: Det är saligare att ge än att få. Vi debatterar betänkandet En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället. För oss kristdemokrater är civilsamhället ett område i harmoni med våra värderingar. Det finns en enorm kraft när enskilda personer engagerar sig för andra. Vi möter dem i många olika sammanhang: människor som brinner för att förändra världen eller bara sitt närområde. Det händer att sådant engagemang växer till en rörelse – en rörelse som kommer underifrån! Det civila samhället omfattar människor, grupper och organisationer som verkar för gemensamma intressen, skilt från stat, kommun och näringsliv. Det är viktigt att slå fast att utan de insatser som görs i den ideella sektorn skulle stanna. Stat eller kommun, näringsliv och ideell sektor är ett triumvirat som lägger grunden för ett gott och hållbart samhälle. Det civila samhället verkar som demokratiskola, röstbärare och opinionsbildare för människor. Det är också en kraft som står emot föraktet för svaghet. Det finns många exempel på hur det civila samhället verkar som opinionsbildare. I en del fall är det en sådan kraft i rörelsen att den inte går att stoppa. Det är superengagerade personer som tror på positiv förändring av samhället. Låt mig ge ett exempel. har organisationen barndom levt dygnet runt med sin vision. och tog ett initiativ, när de träffades i lekparken med sina barn, i frustration över att barn saknade porrfilter i läsplattan på förskolan och att porrfilter för barn i förskola och skola bara fanns i hälften av kommuner. De startade en namninsamling som gav hela 35 000 underskrifter. Jag har tagit upp frågan om porrfilter i debatt här i kammaren med berörd minister. Den ministern tog inte sitt ansvar, menar jag. Jag tror och hoppas att den regering som bildas framöver, hur den än kommer att se ut, kommer att agera. Organisationen barndom är full av engagemang och entusiasm och ger inte upp sin kamp. Kampen handlar inte främst om en vision; den handlar framför allt om att berätta sanningen. Jag står gärna med dem i den kampen! En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället Det finns hur många exempel som helst på föreningar och enskilda som gör enorma insatser – i familjen, som är det civila samhällets kärna, och i idrottsföreningar, kyrkor, grannsamverkan, kooperativ och ideella organisationer. Det är också här som de dygder och värderingar som behövs för ett fungerande samhälle formas. Det är här som mötena uppstår, kunskap överförs och det främmande blir bekant. Här knyts mellanmänskliga kontakter och band. Den rollen kan inte och ska inte staten ta över. Vi vet att det också finns frivilliga sammanslutningar som inte är goda. Där det begås eller uppmuntras till kriminella handlingar ska rättsväsendet ingripa. Jag håller i min hand en utredning som genomfördes som ett regeringsuppdrag som avslutades . Utredningen heter Palett för ett stärkt civilsamhälle, och utredaren heter . Det är en ganska diger skrift på över 500 sidor. Här finns ett stort antal förslag hur man på bästa sätt tar till vara den enorma kraft som finns i civilsamhället. I det här sammanhanget är det viktigt att stat och kommun uppmuntrar i stället för att försvåra ideella insatser. Men här har man inte kommit så långt. Det är allvarligt att det saknas förståelse och insikt och även ansvar i regeringen och i myndigheter för civilsamhället. Det behövs utbildning för tjänstemän i stat och kommun om vad civilsamhället egentligen är och betyder. Detta kan också vara en förklaring till att det blev en skrivelse och inte en proposition av utredning. Det har med viljeinriktning att göra. Regeringen hade kunnat ta ställning till de olika förslagen redan under förra mandatperioden. Men det gick långsamt, och intresset verkade lamt. har ett starkt och livaktigt civilsamhälle. Det ideella engagemanget är stort: av svenskarna utför ideellt arbete, i genomsnitt . I finns 200 000 föreningar, och lägger vi enligt statistik totalt på ideellt arbete. Det finns de som driver förening för att lösa en servicefråga på glesbygden, de som gör stora insatser i katastrofsituationer men även de som helt enkelt är med i sin förening för att det är roligt och utvecklande. vill se att civilsamhällets aktörer tar större plats i samhället. Inom till exempel vård och omsorg är inslaget av idéburna aktörer litet i internationell jämförelse. För att skapa förutsättningar för civilsamhället att växa vill säkerställa att tillräcklig hänsyn tas till civilsamhällets särart i utredningar och skapande av regler. Men det finns hinder på vägen. Det finns regelverk som försvårar och som är utformade utan förståelse för civilsamhällets speciella förutsättningar. Om en förening säljer korv kan den räknas som ett livsmedelsföretag. Om föreningen ordnar resor för sina medlemmar kan den ses som en paketresearrangör. Antalet regelverk som föreningsföreträdare behöver sätta sig in i och förstå ökar, och i takt med det ökar såväl den administrativa bördan som rädslan att oavsiktligt bryta mot regelverk man inte känner till. riskerar det att kväva det ideella engagemanget. Bristen på kunskap, engagemang och insikt hos tjänstemän är ett stort problem. Utredningen för ett stärkt civilsamhälle tar upp ett antal förslag värda att ta till vara och agera på. Det gäller inte minst kompetenshöjning bland kommunala och statliga tjänstemän och beslutsfattare. En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället Utredningen föreslog bland annat att det skulle införas ett krav på att om förslagen i en utredning har betydelse för villkoren för det civila samhällets organisationer ska också konsekvenserna för det civila samhället redovisas. Utredningen föreslog också att det vid införande av nya regler skulle införas ett krav på myndigheter att kartlägga vilka ekonomiska och andra konsekvenser det får för organisationer inom det civila samhället. En övervägande majoritet av remissinstanserna var positiva till dessa förslag. Trots det valde regeringen att inte införa dem. Det finns många fler genomförbara förslag i utredningen, som att öka civilsamhällets möjligheter att delta i upphandling och åtgärder för att värna civilsamhällets roll i demokratin och underlätta för det civila samhällets organisationer att bedriva sin verksamhet. Det är en palett av möjligheter för ett stärkt civilsamhälle. Civilsamhället utgör med sin mångfald och sitt myller av människor – för det handlar främst om människor, organisationer och särarter – en egen sektor med egna förutsättningar och drivkrafter. Det engagemang som finns i det civila samhället är till gagn såväl för individer och grupper som för samhällsekonomin. Civilsamhället kan i samverkan med det offentliga utgöra ett socialt kitt och bidra till att lösa utmaningar som det offentliga på egen hand inte mäktar med. Det har uppstått ett gap – inte bara nu under denna eller ens under den förra regeringen – mellan politiskt uttalad vilja, bland annat manifesterad i politiken för det civila samhället, och omsättning av denna vilja i praktisk verklighet. Detta sker inte medvetet, utan dels på grund av okunskap om civilsamhället och dess särarter, dels på grund av svårigheter att se hur man på ett systematiskt sätt ska kunna bedriva samverkan med civilsamhället. När jag ser vad regeringen gjort på detta område blir jag besviken, för jag tycker att det har hänt alldeles för lite som har passerat. Men när jag ser ut i landet ser jag alla de fantastiska människor som ger sig hän i arbete och tjänst för andra, ofta utan att kräva något tillbaka. Det är detta som är så fascinerande: Man ger, men man kräver inget tillbaka. Detta är civilsamhällets och de ideella föreningarnas styrka. Man blir hoppfull när man ser allt som händer där ute i landet. Det finns hopp för när civilsamhället ändå fungerar så pass bra som det gör, men det finns väldigt mycket att ta tag i. Många av förslagen finns i utredningen. Låt mig avsluta, herr talman, med ett citat av : Jorden kan du inte göra om, stilla din häftiga själ. Endast en sak kan du göra en annan människa väl. Detta är redan så mycket att själva stjärnorna ler. En hungrande människa mindre betyder en broder mer 31 (L): En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället Låt mig inleda med att tacka för ett väldigt vackert anförande. Jag instämmer i mycket av det som sas. Detta betänkande och detta politikområde handlar ofta om fina ord – om hur politiken skapar förutsättningar för civilsamhället och hur vi tror att civilsamhället kan bidra till något annat. Jag lärde mig genom att läsa – jag har inte träffat honom personligen – att saker ibland måste få vara bra för att de är bra i sig och inte för att de bidrar till något annat. Jag tror att det är viktigt att vi har det perspektivet när vi diskuterar civilsamhället. Civilsamhället, detta att människor samarbetar fritt och frivilligt, är något gott i sig, oavsett om det leder till tillväxt, företagande eller något annat. Det är förvisso jättetrevligt att det också leder till bra saker i samhället och att det sociala kittet på det sättet ökar, men jag tror att vi också måste vända på perspektivet. Detta handlar inte om att civilsamhället ska bidra till något annat, utan om att se det som verkligen händer i . Det handlar om en mamma som stiger upp väldigt tidigt , trots att hon har jobbat hela veckan och egentligen skulle vilja fortsätta sova, för att hon känner behov av att hjälpa till att ordna fotbollsträningen i byn. Det handlar om studenten som egentligen borde sitta hemma och plugga för att få ännu bättre betyg men som ändå väljer att sätta sig i ett bibliotek och hjälpa en annan kille eller tjej som har det jobbigare i skolan med läxor. Det handlar om pensionären som är pigg men ser att det finns andra som skulle behöva hennes stöd och hjälp, eller som till och med hjälper till att se till så att folk inte sitter ensamma. Det handlar om flyktingkrisen , då människa efter människa gick ut på gator och torg, besökte boenden och satte sig på stationer och hjälpte människor som hade det svårt bara för att de ville göra detta och såg att behovet fanns när offentligheten inte hann med. Det handlar om bränderna och torkan , då människor tillsammans löste problem som fanns och engagerade sig för att skaffa fram mat till djur för att de inte skulle behöva nödslaktas. Vi ser hur människor runt om i detta land väljer att organisera sig frivilligt. Detta är gott i sig, men det leder också till annat som är bra. Ingen människa är en ö. Vi behöver varandra i det stora och i det lilla. Det är därför vi samarbetar, lever i familjer, startar föreningar och organiserar oss. Det är så civilsamhället bildas och byggs upp. Detta perspektiv är centralt. Ett gott samhälle byggs upp underifrån; vi glömmer ofta det. Det startar med att enskilda människor väljer att samarbeta, organisera sig eller starta föreningar och organisationer. Det startar inte uppifrån. Vi ska snarare se det offentliga som ett komplement till civilsamhället, och inte civilsamhället som ett komplement som ska lösa sådant som det offentliga inte klarar av. Det perspektivet, herr talman, behöver vi mer av i den svenska samhällsdebatten. bör det offentliga till och med ta ett steg tillbaka för att låta människor fritt och frivilligt lösa de problem de ser. Kanske kommer till och med politiken på detta område till stor del att handla om att skapa färre regler, mindre krångel och mindre byråkrati och mindre om att lägga allt till rätta så att människor i stället själva får lösa sina problem. Det är när människor inte genom frivilligt och fritt samarbete kan lösa sina problem som det offentliga ska träda in. Det offentliga ska komplettera civilsamhället, inte tvärtom. En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället Alliansregeringen gjorde en lång rad förändringar på detta område, som stärkte civilsamhällets roll i samhället. Vi underlättade till exempel för att delta i upphandlingar och leverera välfärdstjänster. Det finns mycket kvar att göra. Men det är viktigt att detta sker på civilsamhällets villkor – inte för att vi tycker att det offentliga inte klarar av saker, utan för att underlätta för civilsamhället att hjälpa till och göra det man vill. I denna skrivelse uttrycks en viss oro för att engagemanget och medlemskapet krymper, i alla fall i civilsamhällets organisationer. Jag tycker å ena sidan att man verkligen ska dela den oron. Det finns en risk för och en tendens till att vi ibland fastnar vid våra skärmar och tittar på tv i stället för att spela bowling med dem som är ensamma. Det finns verkligen en risk för att vi söker bekräftelse i det lilla och nöje i det kortsiktiga i stället för att ge oss ut och hjälpa människor som behöver oss eller engagera oss i vår samtid. Det behövs sannerligen engagemang för att förbättra världen, inte minst i dessa tider. Det är inte så ofta medelklassen får beröm. Jag tycker att vi ska komma ihåg att vi har medelklassen, som uppstod under borgerlighetens framväxt , att tacka för många av de reformer som sedan gjorde till det fina land det är. Risken för att medelklassen tittar ned i sina skärmar i stället för att ge sig ut och organisera sig tillsammans med andra människor för att lösa problem som finns i vardagen är uppenbar. Det finns å andra sidan mycket som talar för motsatsen. När det väl gäller är människor i det här landet uppe på tå och hjälper till. När det behövs en klassmamma eller någon som fixar fotbollsträningen är det ofta någon som ställer upp. När katastrofer sker på grund av miljöhot eller annat hjälper folk varandra. Man måste se båda sidor, och när det gäller politikens uppdrag handlar det mycket om att underlätta för att människor ska organisera sig själva och inte om att försöka använda civilsamhället som ett verktyg för något annat. Jag instämmer i mycket av det som sa i sitt tidigare anförande. Liberalerna har dock ingen egen reservation i detta ärende. 32 (S): faller ordförandeklubbor runt om i vårt avlånga land, och fraser som ”kan vi godkänna dagordningen” och ”är vi redo att gå till beslut” upprepas. Det är eldsjälar i idrottsföreningar, stiftelser, intresseorganisationer och bostadsrättsföreningar som möts, diskuterar och fattar beslut. Det är eldsjälar som när andra går hem efter skola och jobb skyndar till möten för att vara med och påverka frågor som de brinner för. De investerar av sig själva och av sin tid. Det är dessa eldsjälar som bär upp det vi diskuterar här , det civila samhället. En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället Det är när människor möts, diskuterar och fattar gemensamma beslut som nutidens och framtidens demokrater formas. Även när besluten rör vilken parkeringsavgift som bostadsrättsföreningen ska ta ut är handlingarna fram till besluten en träning i tillit, gemenskap och demokrati. Jag vill påstå att en långsiktig politik för engagemang och ett oberoende civilsamhälle är en av vår tids viktigaste politiska frågor. Vi lever i då unkna, icke-demokratiska idéer har vaknat till liv och tagit över det politiska ledarskapet i ett flertal länder i vår närhet. Från länder som , , och hör vi om attacker mot civilsamhället och ideella organisationer, och vi får rapporter om stora demokratiska bakslag. Genom att göra det svårare för människor att mötas, utbyta idéer och fatta gemensamma beslut vill ledarna i dessa länder komma åt kärnan i ett demokratiskt samhälle, nämligen tilliten människor emellan. Utan tillit försvinner också människors övertygelse om att det går att fatta bra gemensamma beslut. Det blir då enklare att nedmontera demokratin. Att vi i har ett starkt civilsamhälle kan aldrig tas för givet, och den oroväckande utveckling som vi ser runt om i har vi ingen given immunitet mot. Därför är en medveten politik som ger civilsamhället rätt förutsättningar att verka och vara oberoende till gagn inte bara för de enskilda organisationernas och föreningarnas verksamheter utan för hela vårt demokratiska samhälle. Den skrivelse som vi debatterar presenterar åtgärder som vidtagits för att skapa mer stabila villkor för det civila samhället att fortsatt verka som demokratiskola, röstbärare och opinionsbildare. Men skrivelsen berör också civilsamhällets företagande, även kallat idéburet företagande. Det är en fråga som länge inte fått den politiska uppmärksamhet som den förtjänar. Precis som det redogörs för i skrivelsen kunde vi dock under förra mandatperioden se ett flertal framsteg. Bland annat har vi har en utredning som ska ta fram ett förslag på en tydlig definition av idéburna aktörer. Idéburet företagande skiljer sig avsevärt från andra former av företagande och kännetecknas av att aktörerna frivilligt valt att gå samman kring en idé och värdegrund, att allmännyttan eller medlemsnyttan är deras främsta drivkraft och att eventuella överskott går tillbaka till verksamheten och därmed kommer samhället till godo. En tydligare definition av idéburna aktörer syftar till att främja ett ökat deltagande av idéburna företag i välfärden och kommer att göra det lättare för organisationerna att söka bidrag och ingå samverkansavtal med det offentliga. Just samverkan mellan det offentliga och civilsamhället genom till exempel idéburet offentligt partnerskap, förkortat IOP, har börjat bli allt vanligare, och finns det omkring ett femtiotal sådana avtal i landet. Utredningen ska därför också föreslå riktlinjer och kriterier för ingående av idéburet offentligt partnerskap i syfte att främja mer samverkan mellan idéburna aktörer och det offentliga. Att jag valt att fokusera på den del av skrivelsen som rör idéburet företagande beror på att det är frågor som diskuteras alldeles för sällan här i kammaren. Jag tror att det främst handlar om att många inte känner till det viktiga arbete som de idéburna aktörerna utför. Faktum är att vi ofta glömmer bort att många av dagens välfärdstjänster, till exempel mödravård, färdtjänst, skolluncher och a‑kassa har startat som sociala innovationer i civilsamhället. En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället När vi diskuterar välfärden är det nästan uteslutande med hänvisningar till offentliga och privata aktörer. Jag hoppas att vi , bland annat som ett resultat av den pågående utredningen, också ser de idéburna aktörerna som självklara utförare inom välfärden, gärna på bekostnad av offentlig och privat sektor. Det svenska civilsamhället är unikt. ligger kontinuerligt i topp i världen när det gäller antalet medlemmar i organisationer och föreningar. Svenskar är vana vid att engagera sig och värnar om rätten att vara med och påverka. Jag sa inledningsvis att en långsiktig politik för engagemang och ett oberoende civilsamhälle är en av vår tids viktigaste politiska frågor. Vi socialdemokrater ser civilsamhället och folkrörelserna som kärnan i vår demokrati och kommer alltid att stå upp för vikten av ett starkt och oberoende civilsamhälle. Det innebär att vi alltid kommer att värna om alla ben som civilsamhället vilar på, som demokratiskola, röstbärare och opinionsbildare men också som en idéburen aktör inom välfärden. Alla försök att försvaga civilsamhället och angripa demokratin kommer vi socialdemokrater att möta med kraft. Jag avslutar med att yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 33 (KD) replik: Tack, , för anförandet! införde alliansregeringen något som kallades gåvoskatteavdrag, alltså avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer. Detta togs bort av regeringen . Jag skulle vilja fråga hur du som representant för Socialdemokraterna ser på detta. Jag förstår att du säkert medverkade till det beslutet. När detta infördes var det enda land i EU som inte hade infört avdragsrätt för sådana gåvor. har vi på nytt blivit det enda land i EU som inte har det. När jag ser på socialdemokratins historia, som jag känner åtminstone lite grann, ser jag att ni har varit mycket för att ge bidrag – du får gärna rätta mig – alltså att ni vill styra ideella verksamheter genom att ge bidrag till lämpliga organisationer. Det som händer när man ger enskilda makten att ge sitt bidrag och få skattereduktion för det är att givandet ökar. Man stimulerar helt enkelt givandet till ideella organisationer. Jag skulle vilja fråga dig hur du ser på den här frågan och hur du försvarar Socialdemokraternas och Vänsterns beslut i den här frågan. 34 (S) replik: Tack, , för frågan! Den här frågan har ju diskuterats väldigt . Det stämmer att vi socialdemokrater inte anser att avdrag för gåvor har någon större påverkan på människors vilja att fortsätta stödja det civila samhället. Vi ser inte någon större minskning av givandet till det civila samhällets organisationer. har en lång tradition av att vara med och bidra till civilsamhället, vi är engagerade och vi bidrar när det behövs. Denna tradition har hållit i sig även om vi har avskaffat avdraget. 35 (KD) replik: En politik för engagemang – långsiktighet och oberoende för civilsamhället Tack, , för svaret! Jag vill nog hävda att när detta infördes i – detta är fakta – ökade givandet med . Det skulle förvåna mig om det inte skulle få någon effekt också i vårt land. Får jag ta ett exempel och se hur du reagerar på det? Man skulle ju ha ett 90-konto så att det fanns en viss kontroll. Mitt exempel är , med säte i i , där det som det ofta gör finns en eldsjäl. Han heter och har bedrivit ett stort arbete i och som bland annat varit inriktat på att ge barn och ungdomar en framtid genom utbildningsinsatser och en meningsfull fritid, för att förhindra ett liv med brottslig inriktning. Genom ett återinfört gåvoskatteavdrag skulle förutsättningarna, menar man, för ett utökat stöd till organisationer som förbättras. Hur reagerar du på detta? Det finns små organisationer som är beroende av bidrag från enskilda och som staten med sitt ovanifrånperspektiv kanske inte hittar. Däremot finns det kanske människor i som ger lite extra och får en skattereduktion. Denna reduktion kan man, om man vill, också ge, så blir det ytterligare pengar till organisationen. 36 (S) replik: nämnde siffror från , men jag hörde inga siffror som visar hur givandet i har ökat eller minskat eller om det ser likadant ut. Jag har tyvärr heller inte dessa siffror, men vad jag har förstått har det inte blivit någon större skillnad. Jag önskar dock att jag hade haft de exakta siffrorna. Jag tror att vi i vinner mer på att ha generell politik för ett starkt civilsamhälle. Jag tror att det svenska folket fortsatt kommer att vara en stark givare till det civila samhällets organisationer, och detta ska vi slå vakt om. Ett avdrag för gåvorätten är inte det som civilsamhället står och faller med, utan det handlar om en politik för att civilsamhället i stort ska ha rätt förutsättningar att vara oberoende och starkt. 37 (M): Jag hörde en av många berättelser om de ideella eldsjälar som vi har ute i landet. Det handlar om en person som när han var barn spelade bordtennis och hade en tränare som hette . röst hördes över hela föreningslokalen när de spelade pingis.