prot · H509101 · 2018-04-19 00:00:00 — På många håll i ser vi också resultat. Jag har stort förtroende för dem som arbetar inom svensk polis. Jag vill också avhålla mig från att recensera Högsta domstolens resonemang, även om det naturligtvis alltid är relevant att diskutera vilken lagstiftning som ska finnas och om lagstiftning behöver förändras. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) § 8 Våldsbrott och brottsoffer betänkande 2017/18:JuU17 30 (M): Jag vill inledningsvis säga att jag givetvis står bakom alla moderata och alliansgemensamma reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 2. Mycket av kriminalpolitiken och debatten i kammaren fokuserar på brotten och åtgärder för att förebygga, förhindra och hantera brott. Det handlar om gängskjutningar, grov organiserad brottslighet och internationella stöldligor, som vi nu ser breda ut sig över hela landet. Det handlar även om att polisen och andra brottsbekämpande myndigheter måste ha mer resurser och större befogenheter. Debatten handlar till stora delar om gärningsmännen och vilka åtgärder vi ska vidta mot dessa gärningsmän. En av samhällets allra viktigaste uppgifter är att skydda människor mot brott. Men ibland misslyckas vi – tyvärr. Det misslyckandet får allra störst konsekvenser när det handlar om olika former av våldsbrott. Bakom varje våldsbrott står alltid ett brottsoffer. En medmänniska har blivit utsatt för en allvarlig kränkning, som denne ibland får leva hela livet med och som ibland också påverkar vänner och familj – vilket också kan få konsekvenser. Det är stödet till dessa människor snarare än till gärningsmännen som dagens debatt om våldsbrott och våldsoffer ska handla om. Jag vill särskilt belysa två ämnen i betänkandet som jag tycker är angelägna, dels det hedersrelaterade våldet och förtrycket, dels det stöd som samhället ska ge till brottsoffer. Att bedöma omfattningen av det hedersrelaterade våldet och förtrycket är svårt. Den omges ofta av en tystnadskultur. UNFPA bedömer att åtminstone 5 000 kvinnor och flickor dödas av hedersrelaterat våld. En sjättedel av dödsfallen sker i . Det handlar alltså om att fler än 12 kvinnor – en – dödas i hederskulturens namn. Det är fruktansvärda siffror. När det kommer till tvångsäktenskap är situationen ännu värre. Det handlar om att uppemot 40 000 flickor faktiskt gifts bort runt om i världen. I saknas, tyvärr, en modern och bra kartläggning av det hedersrelaterade förtrycket. Men gjordes en mätning som pekade på att – ca 70 000 – av ungdomarna i åldersspannet 16–uppfattar begränsningar i att välja sin egen partner. Det bedömdes att uppemot 8 500 var i farozonen för att giftas bort. Det som kännetecknar det hedersrelaterade våldet är att det oftast utövas gemensamt eller kollektivt, och förövarna är oftast män. Det handlar om fäder, bröder och släktingar. Ytterst handlar det om att vi måste markera att religion, kultur och kontrollbehov som används för att begränsa andra människors frihet inte hör hemma i . Om vi verkligen menar allvar med att frihet och trygghet ska gälla för alla människor i måste vi också vidta fler åtgärder mot det hedersrelaterade förtrycket. Jag vill i det här sammanhanget nämna tre exempel på möjliga åtgärder. För det första: För att fler hedersrelaterade brott ska lagföras behövs mer kunskap och bättre verktyg i rättssamhället. Det kan handla om att det behövs fler specialiserade poliser och åklagare som kan hantera de hedersrelaterade brotten, och vi behöver också förstärka polisens mandat att genomföra förhör med unga som utsätts för hedersrelaterade brott. För det andra: Det behövs bättre samordning mellan myndigheter för att hantera hedersproblem. Skälet är att vi vet att det oftast är lärare, sjuksköterskor eller kuratorer som är den första kontaktpunkten för dem som utsätts för hedersrelaterade problem. Det är ofta de som fångar upp de första signalerna, inte polisen. En effektiv samverkan mellan , polisen och skolan är helt avgörande för att få bukt med den hedersrelaterade brottsligheten. För det tredje: Det behövs också mer och tydligare obligatorisk samhällsorientering till nyanlända om vilka rättigheter och skyldigheter som gäller bland annat för barnuppfostran, jämställdhet och hedersfrågor i . Om vi inte gör den orienteringen riskerar vi att skjuta över den på andra i samhället, inte minst barnen. Låt mig också säga några ord om stödet i samhället för brottsoffer ur ett lite bredare perspektiv. Utgångspunkten måste vara att kriminalpolitiken ska präglas av ett tydligt brottsofferperspektiv. Alla som drabbas av ett brott måste få den hjälp och det stöd som man behöver. Inte minst gäller detta om man i ett senare skede måste vittna. Vi ser nu en tendens att allt fler fruktar för att vittna på grund av hot och repressalier. Det är naturligtvis ett hot mot hela rättssamhället. Det är därför helt avgörande att vittnesskyddet förstärks med fler skyddsåtgärder än vad som är fallet , bland annat med mer information till vittnen före rättegång och genom att polisen vidareutvecklar arbetet med risk- och hotbildsbedömningar. Men det är också viktigt att den som utsätts för ett brott ska få mer information och tydligare återkoppling till polisen, både om hur en förundersökning fortskrider och om skälen till att en utredning läggs ned. Det är en brist . Avslutningsvis, fru talman, behöver nivån på kränkningsersättningen för den som utsatts för ett brott fördubblas. Det är rimligt att den höjda ersättningen i första hand bekostas av den som begått brottet, men även staten kan behöva skjuta till medel. Det handlar i grunden om att den kränkning som ett brottsoffer lider måste värderas väsentligt högre, och detta är en markering från samhällets sida att så ska vara fallet. 31 (C): Även detta betänkande adresserar hedersbrottsligheten, som vi talade ganska mycket om i den förra debatten. är möjligheten begränsad att förhöra barn som kan ha utsatts för brott utan att berätta det för vårdnadshavarna. Om ett barn är utsatt för hedersrelaterad brottslighet finns en avsevärd risk att barnets situation försämras om familjen får reda på förhöret. Vi skriver i betänkandet att regeringen därför bör överväga att göra det möjligt att skjuta upp eller låta bli att underrätta vårdnadshavare om förhör med barn som misstänks ha utsatts för brott om det riskerar att försämra för barnet. Vi behöver ett starkare brottsofferperspektiv i svensk rättspolitik. Kanske råder det en ideologisk skillnad utifrån hur man ser på förhållandet mellan stat, individ och kollektiv i den här frågan. Jag minns den första debatt jag deltog i som rättspolitisk talesperson. Det var , och det var brottsofferjourerna som arrangerade det hela. Det var för övrigt i samma debatt som dåvarande inrikesminister lovade att ändra i förundersökningskungörelsen så att det blir ett tydligare ansvar för polisen att hänvisa till brottsofferjourerna. Detta har ännu inte hänt. Mandatperioden är inte riktigt slut , men det här utlovades alltså . Det är hög tid att leverera, annars får vi göra det . När jag och moderatorn hade vårt bakgrundssamtal före debatten sa moderatorn någonting till mig som jag sedan tänkte ganska mycket på. Hen sa att det här är ju inte så ideologiska frågor. Vi som jobbar med rättspolitik tycker ganska lika – vi vill ju göra bra saker. Och visst, ibland hamnar vi i samma sakpolitiska slutsatser fastän vägarna dit kan vara väldigt olika. I vårt utskott ser vi exempel på det i nästan varje betänkande. Man kommer överens om att genomföra något tvärs över blockgränser och ideologiska gränser tillsammans med partier som man inte delar ett dugg med när det gäller verklighetsbild eller bevekelsegrunder. Men tankespåren och vägarna dit är i högsta grad ideologiska. Det är till exempel skillnader i hur vi ser på rättsväsendets avnämare. Är det samhället som helhet, eller är det den enskilde individen? Ta till exempel butiksstölder. En person som grips vid sin tionde stöld åtalas sällan för fler än tre eller fyra av dessa stölder, för sedan kommer man upp i ett sådant straffvärde att samhället kan anses ha fått upprättelse. Problemet för dem som liksom jag har en liberal syn på rättspolitiken är att brottsoffer fem, sex, sju, åtta, nio och tio inte får någon upprättelse. Jag tror att straffutmätningen generellt liksom många andra delar av rättsområdet har haft ett annat, kanske mer socialistiskt perspektiv i även om grunden är den liberala idén om rättsstaten. Som vi såg i den förra debattens replikskifte mellan mig och är det en idé som verkar alltmer viktig att försvara när vi ser vad som händer i omvärlden. I den debatten fick vi också en lektion i ideologi, kanske med bocken som trädgårdsmästare. När ska förklara liberal ideologi anses liberalismen vara roten till mycket av det onda. Men själva idén om individen som rättssubjekt är liberal. Så är det. Och när föreslår fler poliser, längre straff, hårdare batonger och så vidare gör de det av en annan anledning än , de övriga allianspartierna och nästan alla andra partier. Vi vill ha fler poliser för att vi vill ha ökad trygghet medan vill ha fler poliser för att de vill ha fler poliser. Kära vänner och fru talman! Ingen polisstat är en trygg stat. Det är en stat som vilar på liberala rättsprinciper som ger den största tryggheten, och det visar historiens exempel så otroligt tydligt. Även om vissa lyfter fram enskilda exempel och spelar på människors upprördhet över grova brott måste vi lagstifta baserat på principer. Något annat är lite grann som att gå och handla när man är hungrig: Man kommer hem med en massa saker som man inte hade tänkt köpa. Det är precis samma sak med lagstiftning, och jag kan tala om för alla som tänker rösta att det är precis samma sak när man röstar. Håll huvudet kallt, och titta på vad partierna egentligen står för och vad konsekvenserna blir av olika saker! Detta betänkande handlar dock om våldsbrott och brottsoffer, och från sida har vi flera viktiga förslag på det området. Bland annat vill vi göra livet lite lättare för dem som utsatts för grova brott och även för efterlevande till personer som mördats. Gärningsmannens permissioner eller frigivning kan innebära mycket oro och i vissa fall rädsla. Trots det får brottsoffret ofta inte veta när frigivning eller permission ska ske. Jag vill att det ses över hur offer för grov brottslighet och anhöriga till våldsdödade kan få stöd när en gärningsperson får permission eller friges. Även brottsofferstödet när det gäller våld i nära relationer måste stärkas. Det kan vara svårt för brottsoffer att ta steget att polisanmäla våld i en nära relation. För att den som polisanmäler ska kunna känna sig trygg behöver anmälaren få brottsofferstöd från polisanmälan. I vissa fall tar polisens brottsoffersektion, vittnesskyddet, hand om skyddsbehovet. Skyddet skulle kunna öka om brottsoffersektionen också tog över delar av ansvar i denna process. När brottsutsatta känner sig trygga kan de lättare ta sig ur sin svåra situation och förhoppningsvis även vittna mot den som gjort dem så illa. Det finns också skäl att titta på regelverket när det gäller skadestånd. Jag har tidigare motionerat om att det ska bli lättare för brottsoffer att få ut det skadestånd som de tilldömts. I detta betänkande finns även ett utvecklat förslag om en specifik typ av situation, nämligen den då en dömd gärningsman har en skuld till sitt offer och plötsligt får medel genom att gärningsmannen själv får skadestånd för brott som han utsatts för. I det läget ska det kunna ske utmätning innan skadeståndet betalas ut, annars är risken stor att det första brottsoffret aldrig får se röken av de medel som ju faktiskt finns och skulle kunna utmätas. Det här bygger på ett faktiskt fall, som togs upp i den förra debattens replikskifte. En vän till mig som har drabbats av ett fruktansvärt brott använder sina erfarenheter till att lyfta in bra förslag till förbättringar, och hon kan ge förstahandsinformation om hur det fungerar och hur det skulle kunna fungera bättre. Jag nådde inte hela vägen till majoritet om detta . Men min bild så här av mandatperioden är trots allt att bra förslag faktiskt har en tendens att ta sig fram till slut men att man får tjata om dem lite grann. Vi får fortsätta att jobba med detta angelägna ämne, i första hand för att se till att så få som möjligt utsätts för brott men också för att göra livet något lättare för dem som trots allt drabbas. Jag står bakom alla dessa förslag och övriga C‑ och alliansreservationer, men för tids vinnande avstår jag från att yrka. 32 (V): Barnen är vår framtid. Det är nog den sannaste klyschan som finns, för så är det ju faktiskt. De är vår framtid. Men när barn hamnar i kläm gäller den sanningen inte alltid längre, för då behandlas barn ofta under all kritik. Det gäller ofta i rättsprocessen och när barn blir brottsoffer. När brottsoffret är ett barn ska det säkerställas att barnets bästa kommer i främsta rummet och att rättsväsendet och övriga delar av samhället som kan involveras i processen intar ett barnorienterat förhållningssätt. vill därför ta ett helhetsgrepp kring hur barns specifika behov ser ut i rättsprocessen, vilka stöd‑ och skyddsåtgärder som måste bli bättre och hur frågan kan utvecklas. Det finns goda exempel, men det finns också alldeles för många dåliga exempel där barn definitivt inte har behandlats som vår framtid utan som något man inte alls behöver bry sig om. Barnahus är ett gott exempel. Barnahus är en trygg och barnvänlig miljö där barn som misstänks vara utsatta för övergrepp står i centrum för utredningsprocessen. Där finns det polis, läkare, åklagare och personal från BUP. anser att det i möjligaste mån ska undvikas att ett barn slussas runt mellan olika myndigheter och att barn inte ska behöva upprepa sin historia för flera olika personer. driver tydligt frågan om att barn som har upplevt våld i nära relationer, exempelvis då en pappa i en familj har slagit en mamma, ska få målsägandestatus. Med dagens lagstiftning blir barnet ”bara” ett brottsoffer. Vi vet att barn som upplever och ser våld drabbas lika hårt som om det är barnet självt som har blivit slaget. Det är därför mycket rimligt att både barnet och mamman får målsägandestatus när brottet har skett. Det skulle också innebära att det juridiska skyddet och stödet för barnet blir mer omfattande och att barnet kan få skadestånd. Det här är att ha ett brottsofferperspektiv på riktigt. Det måste finnas ett tydligare barnperspektiv genom hela rättsprocessen. Den får aldrig fallera. Vi ser förundersökningar som drar ut . Det behövs en enhetlig hot- och riskbedömningsmanual. Brottsskadeersättningssystemet för barn fungerar dåligt, och näthatet är utbrett – ja, det finns helt enkelt väldigt mycket att göra för att stärka barnens rättigheter i rättsprocessen. Låt oss börja med det . Jag yrkar bifall till reservation 13. 33 (KD): Brott måste få konsekvenser. Det är avgörande för att brottsoffer ska få upprättelse. En av de viktigaste åtgärderna för att uppnå detta är en kraftfull satsning på svensk polis. Vi har föreslagit 10 000 fler poliser och höjda löner för att få stopp på att så många väljer att sluta som poliser. Vi vill förbättra arbetsvillkoren för poliser i yttre tjänst. Det är en central och viktig del i att kunna ta brottsoffrets perspektiv och för att kunna stödja brottsoffer och ge dem upprättelse. Det måste också bli fler fällande domar. går gängkriminella fria på våra gator för att människor inte har vågat vittna. Vittnen skräms till tystnad. vittnade en familj i mot ett kriminellt gäng. De gjorde sin plikt som samhällsmedborgare. En 27-årig kriminell hamnade, bland annat tack vare deras vittnesmål, bakom lås och bom. kom svaret från det kriminella gänget: En bomb exploderade utanför familjens hem. Så agerar kriminella gäng som försöker etablera en alternativ rättsordning där våld går före rätt och där tystnadskultur breder ut sig på bekostnad av brottsoffer och alla laglydiga människor som bor i vårt land. Därför vill införa anonyma vittnen. Många brottsoffer vittnar om svårigheten att få ut ett tilldömt skadestånd och att kränkningen efter brottet på det sättet blir ännu större. Det måste bli lättare för brottsoffer att få ut sitt skadestånd. innebär det en mycket krånglig process för dem som berörs av detta. har föreslagit i betänkandet att det är staten som ska ta ansvaret och betala ut skadeståndet till brottsoffret och att staten också ska kräva och driva in beloppet från gärningsmannen. Detta är ett sätt att förstärka stödet till brottsoffer och att ta upprättelsen av brottsoffret på allvar. Därför yrkar jag bifall till reservation 15. Jag stöder givetvis det tillkännagivande som mina vänner i Alliansen har redogjort för och övriga reservationer som vi står bakom men nöjer mig med att yrka bifall till reservation 15. (forts. § 10) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera sammanträdet till , då frågestunden skulle börja. 34 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag vill hälsa statsråden välkomna. Frågor besvaras av utbildningsminister , statsrådet , statsrådet och socialminister . En fråga ska vara av övergripande och allmänpolitiskt slag eller avse ett ämne som faller inom statsrådets ansvarsområde och rör dennes tjänsteutövning. Utbildningsminister besvarar såväl allmänpolitiska frågor som frågor inom sitt eget ansvarsområde. Kilometerskatten och en levande landsbygd 35 (M): Så kom den då äntligen, landsbygdspropositionen, ! Besvikelsen var naturligtvis stor när det visade sig att den inte innehåller ett enda konkret förslag för en mer levande landsbygd. Det finns bara ett förslag till beslut, och det är att anta ett generellt mål om en livskraftig landsbygd. Målet är lovvärt, men det räcker inte med vackra målformuleringar. Det krävs konkreta förslag, och tyvärr saknas sådana. De få gånger som regeringen faktiskt har varit konkret handlar det om förslag som slår mot landsbygden. Ett exempel är kilometerskatten, som drabbar företag på landsbygden. Den drabbar också bioekonomin, som är viktig för omställningen till ett mer hållbart samhälle och för en mer levande landsbygd. Därför vill jag fråga statsrådet : På vilket sätt bidrar regeringens kilometerskatt till målet om en mer levande landsbygd? 36 Statsrådet (S): Vi har inte lagt fram något förslag om en kilometerskatt. Däremot har vi lagt fram en proposition med massor av konkreta åtgärder. Jag ska passa på att redovisa dem. De har väldigt mycket fokus på företagande, näringsliv och jobb. Vi avsätter 1,5 miljarder för de två närmaste , och därefter är det 400 miljoner. Det handlar om konkreta åtgärder: digitalisering av landsbygdsföretag, teknikutveckling i landsbygdsföretag, produktionsutrustning för landsbygdsföretag och bättre finansiering för landsbygdsföretag. Vi satsar också på innovation och stärker inkubationsprogram för landsbygdsföretag. Vi satsar också på utbildningsinsatser, exempelvis fjärrundervisning, så att man kan bibehålla byskolorna och höja kvaliteten i undervisningen där. Vi satsar 22 miljoner på konkreta åtgärder för kultur på svensk landsbygd. Det är fullt av konkreta åtgärder som regeringen kommer att vidta efter det att denna proposition har klubbats här i . 37 (M): De konkreta förslag som ministern nu nämner, som alltså inte återfinns i själva landsbygdspropositionen, handlar bara om att kompensera för den skadliga politik som regeringen har fört under den här mandatperioden, med sämre villkor för företagen och för människor som lever och verkar på landsbygden. Det som behövs är sänkta skatter, minskat regelkrångel och bättre kommunikationer. För allt detta krävs en annan regering. 38 Statsrådet (S): Är det verkligen sämre att man exempelvis satsar på att transportstödet ska omfatta även livsmedelssektorn? Är det sämre att satsningar också görs på Norrlandsjordbruket? Är det sämre att vi bygger ut bredband i en massmiljardsatsning i hela ? Jag tycker att detta verkligen är satsningar på landsbygden. Är det sämre att vi ser till att lanthandlarna finns kvar? Vi har till och med stoppat butiksdöden. 39 (SD): Socialminister berättade i söndagens Agenda att den tidigare alliansregeringen hade utförsäkrat nästan 100 000 individer. Det Strandhäll däremot inte sa var att den nuvarande regeringen har nått samma nivå på i princip halva tiden. Regeringen sa att syftet med att avskaffa den bortre tidsgränsen var att inga personer som är sjukskrivna skulle bli utförsäkrade. framkommer att regeringen har fört en hårdare politik än alliansregeringen när man ser till antalet utförsäkrade. Det framkommer uppgifter om en avslagskvot och om lönepåslag för anställda i som avslår fler ansökningar. Anser ni i regeringen att ni har lyckats med en hållbar politik med rehabilitering för sjukskrivna om ni för en hårdare politik än Alliansens och låter redan utsatta människor drabbas av era kostnadsbesparingar? 40 Socialminister (S): Det är fascinerande att höra ställa denna fråga till mig med tanke på att den enda politik som vill ställa sig bakom när det gäller sjukförsäkringen är att återinföra den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen, så att människor som har behov av att vara sjukskrivna får en bortre gräns. Det är den politik som ni vill föra tillsammans med de borgerliga partierna, som tänker införa ytterligare en karensdag i sjukförsäkringen. Hur många svenskar tycker att detta är en attraktiv politik, tror du? Ni och de borgerliga partierna lämnade efter er en sjukfrånvaro som hade stigit . Det var 100 000 personer som hade utförsäkrats och snurrat runt i försäkringen . Det hade blivit kostnadsökningar i mångmiljardklassen. Allt är inte perfekt. Människor ska få det stöd som de behöver. Vi håller på att renovera sjukförsäkringen steg för steg. Stå för er politik! 41 (SD): låter det som om Strandhäll menar att vi satt i alliansregeringen. Det gjorde vi inte. Men jag hoppas att vi kan få sitta i en regering . Vi vill inte återgå till den politik som Alliansen förde. Det vill jag vara tydlig med. Däremot är det uppenbart att det inte är en bortre tidsgräns vara eller icke vara som avgör hur många som utförsäkras. Det är alldeles uppenbart att regeringen har utförsäkrat fler än alliansregeringen gjorde. Det viktiga som vi vill framhålla är en stark rehabiliteringskedja. 42 Socialminister (S): Ni har ett tydligt förslag på det här området, . Ni i har till och med gjort ett tillkännagivande tillsammans med de borgerliga partierna om att återinföra den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen och om att införa ytterligare en karensdag i vår sjukförsäkring. Vi jobbar för låga och stabila sjuktal och för att människor ska få det stöd de behöver. Undervisning i svenska för nyanlända barn 43 (L): Att vara fattig och utanför är svårt. Att känna att man inte kan göra särskilt mycket åt det är sannolikt ännu svårare. Att dessutom känna att ens egen situation sannolikt kommer att ärvas av ens barn måste vara bland det jobbigaste man kan ställas inför som förälder. Av detta skäl har Liberalerna lagt fram förslag om obligatorisk språkförskola för dem som kommer nya till landet. Nyanländas barn och nyanlända barn ska få chansen att lära sig svenska, gå i förskola, duschas av det svenska språket, möta det svenska språket och möta svenska kompisar. Jag undrar: Varför har den här regeringen gjort så lite för att nyanlända barn ska få chansen att lära sig svenska språket? Varför har den här regeringen inte lagt förslag om att ge dem som kommer till en chans att möta det svenska språket på ett strukturerat sätt i en obligatorisk språkförskola? Vilka besked har utbildningsministern att ge dessa barn? 44 Utbildningsminister (MP): Tack för frågan, ! Jag redovisar gärna det vi gör, som har lett till att vi nu ser att fler nyanlända lämnar med behörighet till gymnasiet. Det gäller inte bara språket, det vill säga det betyg i svenska man behöver, utan också betyg i tillräckligt många andra ämnen för att man ska få den där livsviktiga biljetten.