prot · H50994 · 2018-04-10 00:00:00 — Det är jättebra med alkobommar för den tunga trafiken, och då vill jag bara påminna den som lyssnar om att det hade vi i fem hamnar när den nuvarande regeringen tog över. har vi det i noll hamnar, eftersom det första regeringen gjorde när den tog över regeringsmakten var att montera ned dessa alkobommar och skeppa dem till . Efter att en majoritet av upprepade gånger har sagt till regeringen att ni måste sätta alkobommar i hamnarna tycker jag givetvis att det är bra att regeringen nu tycker att vi ska göra detta. Det är bra att regeringen lyssnar på detta, men jag ville ändå ta bort lite av den trevliga stämningen och korrigera ministern på dessa områden. Sedan vill ministern tala om högtryck i ekonomin. Vi har en global högkonjunktur – absolut. Men jag tror inte att det är en så stor del av förklaringen till att viltolyckorna ökar. Förklaringarna från dem som kan de här frågorna är allt från snörika vintrar till ett högt vilttryck, vilket inte är så konstigt, för vi har till exempel en kraftig ökning av vildsvin. Det här är vad de som jobbar med frågorna hänvisar till, och jag tror snarare på den förklaringen. När jag lyssnade på ministern måste jag säga att jag höll med om väldigt mycket, till exempel när det gäller de höga ambitionerna. Jag önskar att regeringen skulle vilja satsa lika mycket som just på vägnätet, för då skulle det givetvis räcka till mer viltstängsel. Jag vill inte förminska de resurser vi trots allt har, för de är betydande. Vi har också ett brett samförstånd om hur vi vill jobba med de här frågorna. Men när jag lyssnade på ministern – det kan vara så att jag helt enkelt inte lyckades höra det, och då ber jag om ursäkt – tyckte jag att han sa att han tänkte ta tag i det här och prata med för att se till att man har en hög delaktighet i de regionala viltolycksråden, därför att det är där man kan göra verkstad. Det är helt rätt att det för en stor del av viltolyckorna inte går att förutse var de kommer att ske. Trots detta har man bara från polisen i tagit ut fem vägavsnitt med en mycket stor överrepresentation av olyckor. Jag tog ett exempel på en sträcka med väldigt många älgolyckor. Man säger där att man skulle vilja ha en dialog med , för där behöver någonting göras, och man menar att man snart samlat på sig till den första dödsolyckan på detta vägavsnitt. Det här kan ministern påverka, och jag skulle önska att ministern sa klart och tydligt från talarstolen att han tänker ta tag i detta och på det sätt han kan, genom direktiv till , se till att man ökar närvaron i de regionala viltolycksråden. 47 Statsrådet (S): När det gäller viltolyckorna är slumpvis lokaliserade. av klövdjursolyckorna kan knytas till olyckskluster med viss varaktighet och långt färre, , till kluster med varaktighet som sträcker sig över decennier. Förenklat innebär detta att det är en ganska stor grad av slumpmässighet, vilket gör det svårt. Där tror jag inte att det finns några politiska skiljelinjer, utan alla kan konstatera det. Sedan finns det stråk, och där har ju forskningen ändå kommit en bra bit på väg, där man med över- eller undergångar kan hitta en bra passage för att på så sätt minska risken på särskilt utsatta sträckor. Men det är inte alltid lätt. Trots att man gör stora investeringar kan det ta åtskilliga år innan det sker ens tillnärmelsevis en viltolycka på den sträckan. Det är den ena delen. När det sedan handlar om engagemang är det självklart viktigt att man är djupt engagerad i att främja trafiksäkerhetsarbetet. Det var en nyhet för mig att man hade ett dåligt deltagande i den regionala viltvårdsnämnden, för det framgick inte i interpellationen. Skulle det vara så skulle jag inte se positivt på det, för jag tycker att det är viktigt att man är engagerad. Självklart kommer jag att efterhöra om det är så att man har en lägre ambitionsnivå. Det ska man inte ha. ska vara engagerat i trafiksäkerhetsarbetet, och min bild är att man faktiskt är det, vare sig det gäller viltvårdsarbetet eller övrigt trafiksäkerhetsarbete. Skulle det finnas brister kommer jag inte att vara sen att påpeka det. Det är mitt svar till interpellanten i den frågan. När det gäller orsakerna är det naturligtvis sant att skälet till att antalet olyckor ökar är snörika vintrar – men det är inte bara det. Det är naturligtvis även så att trafikarbetet ökar, eftersom vi är fler i . Det är en större befolkning, och det är ett ökat tryck i ekonomin. Jag valde att inte göra några stora politiska poänger av det, men jag skulle ju kunna nämna att vi nu har kanske den högsta sysselsättning vi någonsin har haft i . Vi har en stark ekonomi och 80 miljarder i överskott, till skillnad från den massarbetslöshet och det stora budgetunderskott som vi hade under den förra regeringen. Detta har dock inte så mycket med viltolyckor att göra. Jag tror att både och jag och faktiskt de allra flesta i den här kammaren är engagerade i frågan. Vad kan vi göra för att se till att samverkan lokalt/regionalt fungerar bättre? Vilka resurser har vi till vårt förfogande för insatser som stävjar en utveckling med ökade viltolyckor? Där lägger den här regeringen ändå 100 miljarder mer i nationell plan än vad den förra regeringen gjorde. Totalt blir det ungefär 700 miljarder som vi i nationell plan kan lägga på insatser på både vägar och järnvägar, för det är viktigt att konstatera att viltolyckor ju sker både på vägar och järnvägar. Inte minst under den här vintern har vi sett det i större utsträckning på järnvägen, vilket som en konsekvens drabbar örnbeståndet. Det har jag fått lära mig när jag läste på underlaget i interpellationsdebatten. Man lär sig alltid någonting nytt. Jag kan alltså försäkra om att det här är en fråga som har hög prioritet för mig. Jag förutsätter att har ett högt engagemang i frågan. Jag ser att det är viktigt att vi går vidare och kanske har mer än 800 mils viltstängsel. Jag vet också hur man lokalt och regionalt har kunnat samla aktörer och peka ut vissa sträckor och på det sättet framgångsrikt främjat trafiksäkerheten. Det är sådant arbete jag uppskattar, och jag tycker att det är viktigt att vi ger signaler från både riksdag och regering och från verk och myndigheter att ett sådant arbete ska fortsätta. 48 (M): Ministern sa att man alltid lär sig något nytt, och det är givetvis ömsesidigt. Jag lärde mig att bilolyckor med örn har fördubblats. Det låter som en mycket ovanlig sorts olycka, men den existerar. En stor andel av de här olyckorna är svåra att förutse, precis som ministern säger, och jag har inte på något sätt försökt hävda någonting annat. Vad jag däremot säger är att en relativt stor del av dem trots allt rör vissa vägsträckningar, och polisen har tillsammans med dem som bedriver eftersök och så vidare ganska god koll på var dessa extra utsatta områden finns. Det är där det är möjligt att göra någonting om man jobbar i de regionala råden. Jag försökte skriva ned vad ministern sa, herr talman. Dåligt deltagande trodde han inte det var, men han skulle inte se positivt på om det var så. Han skulle efterhöra hur det var, men hans bild var att det inte var så. Finns det brister skulle han påpeka det. Det är också min uppmaning till ministern. Det är väl bra. Jag är en dålig politiker när det gäller att tolka orden; jag tycker om ja eller nej, klart och tydligt. Men jag tolkar det ändå, herr talman, som att ministern avser att ta tag i detta. I regionala viltolycksråd är det man hade något deltagande från , och det vore bra om de var där. Jag ska inte gå in i diskussionen om hur jobbigt det måste ha varit för den här regeringen att ärva mest välskötta ekonomi. Den kan vi spara till en annan debatt. Men det måste ha varit mycket plågsamt för regeringen. 49 Statsrådet (S): Att ärva ett budgetunderskott på och hög arbetslöshet har vi gjort . Faktum är att varje gång det har varit en borgerlig regering har vi ärvt både stora budgetunderskott och hög arbetslöshet, men precis som har vi också vänt utvecklingen. är det hög sysselsättning och god ekonomi. Det verkar vara en klassisk uppgift. Så var det när jag kom in i 1994, och så har det varit . Skälet till att jag ibland inte entydigt svarar ja eller nej är att jag vill undvika att hamna i i frågor om detaljstyrning av myndigheter. vet att jag som statsråd inte kan uttala mig exakt om vilken tjänsteman på som ska delta i vilka möten. Men jag förutsätter att som lokal ledamot påpekar detta för representanterna. Självklart har säkert redan agerat lokalt och regionalt och skrivit brev till och begärt att de ska delta. Jag kommer att göra vad jag kan för att påpeka vikten av att engagerar sig i trafiksäkerhetsarbetet. Det ska man göra i alla delar av landet. Min bild är att de gör det på ett bra sätt. Hemma i länet har det fungerat väl, och på nationell nivå har jag vid mina besök vid olika verksamheter sett ett starkt engagemang från sida. Om det finns brister ska de naturligtvis åtgärdas. Jag väljer att inte hålla en lång politisk diskussion i frågor om viltolyckor eftersom jag tror att de som följer debatten inser att det kan knappast vara en fråga som skiljer om man är moderat eller socialdemokrat. Snarare är detta en fråga där vi som är engagerade i trafikpolitiken, som vill att vi ska färdas säkert på våra vägar, tycker att resurserna ska användas så smart som möjligt. Ett sätt att göra arbetet smart är att se till att det sker tydliga prioriteringar. Det kommer jag att se till när det gäller trafiksäkerhetsarbetet. Det är därför det har varit viktigt att göra insatser, vare sig vi talar om mobila insatser för alkobommar, vinterdäck på våra tunga fordon eller för den delen att förbjuda mobiltelefon i handen när man kör. Det kommer att leda till att färre dör och skadas i trafiken, och det är jag nöjd med. Överläggningen var härmed avslutad. § 22 Svar på interpellation 2017/18:440 om offentlig-privat samverkan och medverkan i Epec 50 Statsrådet (S): har ställt en rad frågor till mig om Epec och OPS-lösningar för infrastrukturprojekt. Regeringen beslutade att en kommitté ska utreda om det finns förutsättningar för att involvera privat kapital i finansiering av statlig infrastruktur. överlämnade kommittén sitt delbetänkande Finansiering av infrastruktur med privat kapital till regeringen. Utredningen har i delbetänkandet bland annat sammanfattat erfarenheter och lärdomar som finns inom Epec avseende OPS-lösningar, som regeringen nu har tagit del av. Utredningen förordar ett försöksprogram för OPS-projekt som bör ligga inom ramen för den nationella trafikslagsövergripande planen. överlämnade sitt förslag till ny nationell trafikslagsövergripande plan för perioden –2029 till regeringen. Hur den slutliga planen kommer att se ut fattar regeringen beslut om , och jag kan därför inte uttala mig om planens innehåll. Regeringen har höga ambitioner när det gäller att säkerställa kvaliteten på befintlig transportinfrastruktur och att utveckla transportsystemet i stort. ska statens budgetpolitiska mål syftande till sunda och långsiktigt stabila offentliga finanser värnas på både kort och lång sikt. Låt mig därför vara tydlig med att OPS inte skapar något extra utrymme i de offentliga finanserna. OPS-investeringar kommer att betalas av staten och kommer i de flesta fall att räknas som offentliga, oavsett vem som finansierar dem på kort sikt. Regeringen värnar om långsiktigt hållbara finanser och tillämpar i första hand därför budgetlagens huvudregel om att infrastruktur ska finansieras med anslag. Förespråkare hävdar att det finns potentiella effektivitetsvinster att realisera med hjälp av OPS-modeller. Utredningen menar å sin sida att forskningen inte kan avgöra om OPS-lösningar ger ett bättre eller sämre utfall än andra finansieringsformer. finns det exempel på att det kan bli dyrt om man tar stora risker när det gäller konkurrens och avtal. Oavsett vilken finansieringsform som används för ett infrastrukturprojekt är det viktigt med bra styrning och kostnadskontroll, korrekt utförande och grundlig uppföljning. Det är frågor som jag följer och prioriterar. 51 (L): Jag vill börja med att tacka för svaret. Men ofta är det så när man ställer frågor att man tycker att det finns mer att förtälja. Det gäller inte minst frågorna 1 och 3 i min interpellation, som jag kommer att återkomma till. Min interpellation handlar om alternativa modeller för att bygga infrastruktur i en bredare mening. Behoven är stora i . är ett glesbefolkat land med 23 invånare per kvadratkilometer. Det innebär också att vi på en rad olika sätt måste skapa förutsättningar för att få fram allt som behövs. Precis som statsrådet nämnde ska en infrastrukturplan antas . Den har dock en ram, och regeringens förslag var 622,5 miljarder och 54 miljarder i form av avgifter. Liberalerna hade 1 miljard mer i grundplåten, det vill säga 623,5 miljarder, och även mer på att få in ökade brukaravgifter, det vill säga 80 miljarder. Oavsett denna matematik är frågan hur stora behoven är i . Det tål att fundera över. Är de två gånger så stora eller så stora? Det enda vi vet med säkerhet – i varje fall vad jag vet – är att behoven är oändligt mycket större än de 622,5 miljarderna. Det vore intressant att höra från statsrådet hur mycket som egentligen saknas. Det skapar också en bild av vilka utmaningar vi står inför. Naturligtvis har de olika partierna olika prioriteringar. Höghastighetsbanorna är ett sådant exempel. Men här handlar det om att prioritera. Till detta ska läggas på vilket sätt resurserna ska tas fram för att bygga mer infrastruktur. Liberalerna har ändå hållit öppet för möjligheterna att använda OPS. Det finns många internationella exempel; har väl 700 olika projekt, och har tre och är inne på sitt fjärde. Det finns mycket erfarenhet och mycket att lära. Därför blev jag så förvånad när jag noterade att inte finns med i till exempel den organisation, Epec, som verkar på europeisk nivå. Där finns även med. Antalet medlemmar är 41. Kunskap och att lära av andra är viktigt. Organet Epec syftar till att samla på sig kunskap om olika typer av offentlig-privat samverkan. Man bistår också i att ta fram bra beslutsunderlag. Den kompetensen tycker jag att ska ha oavsett om vi är inne i ett nytt OPS-projekt eller inte. OPS består ju dessutom av många olika modeller. Den ena är koncessionsbaserad och den andra är tillgänglighetsbaserad, och ibland blandar man ihop vad OPS egentligen handlar om. OPS kan få oförtjänt dåligt rykte fastän det är avtalet i sig som är ett bekymmer. Att inte delta i samverkan i en organisation som syftar till ökad kunskap och möjligheter att ta del av andras erfarenheter gör mig förvånad. På den frågan svarar inte statsrådet. Därför upprepar jag, herr talman, min första fråga: Anser statsrådet att borde vara aktivt och delta i samverkan inom Epec för att vi ska lära oss mer om förutsättningarna och möjligheterna med OPS? 52 Statsrådet (S): Tack, , för interpellationen! Frågan om OPS har varierat i . Traditionellt är ett land som har använt OPS i liten utsträckning. Vi använder oss av anslagsfinansiering, och vi vill ha ordning och reda på finanserna och veta vilka resurser som avsätts för olika typer av projekt, vare sig det är infrastruktur eller annat. Det finns några undantag där OPS-lösningar har använts, ibland med varierande resultat. Jag vet att gjorde en ordentlig utvärdering av till exempel . Man kom då fram till att det inte finns någonting som tyder på att genom OPS kostade mer än om något annat genomförande hade valts, men inte heller att det blev lägre kostnader. Några stora skillnader i genomförandet tycks alltså inte finnas. Det konstaterar också den Dillénska utredningen – man säger otvetydigt att det inte kommer att ge några extra, nya resurser. Däremot kan det finnas fördelar med att pröva modeller med OPS för att se om det kan ge produktivitetsvinster eller effektivitetsvinster. Jag ska ärligt säga att i närtid med den debatt som förekommer om NKS, om Nya , har OPS onekligen fått sig en liten törn. Jag tror att de flesta som har följt debatten om NKS inser att det kanske inte är det bästa exemplet på gemensamt finansierad offentlig-privat verksamhet, då det har varit vad som i alla fall synes vara bristande kostnadskontroll och oklara förhållanden i fråga om vem som beställer och vem som utför uppdrag. I den meningen tror jag att man ska vara noggrann med avtalsformen om man prövar olika former av OPS-lösningar. Jag har på ett flertal frågor jag fått sedan jag tillträdde som infrastrukturminister svarat att jag är beredd att vända på alla stenar för att se om vi kan förmera resurserna. Det innebär att vi tittar på både lånefinansiering och gröna obligationer men också på OPS-lösningar. Men jag har i samma andetag sagt att ”det finns inga gratisluncher”, det vill säga att det som är genomgående för samtliga dessa finansieringsformer är att allt måste rymmas inom det statsfinansiella ramverk vi har. Att detta skapar extrautrymme är inte riktigt sant. Det gör inte det – särskilt inte, för att utgå från utgångspunkt, i ett glesbefolkat land. Marknadsförutsättningarna för OPS-lösningar i stora delar av vårt land är ju nästan obefintliga. Tvärtom har vi lärt oss att infrastruktursatsningar kostar. Det är en gemensam investering som vi skattebetalare får stå för. Även driften får ofta subventioneras för att få bärighet. Förutsättningarna att göra andra lösningar med dyra broavgifter har vi hållit undan i , med några undantag. Det är det som gör att jag tycker att det är viktigt att vi prövar olika former och värderar dem men också inser det självklara: Det här kommer inte att ge några gratisresurser, utan det är i huvudsak i genomförandet som möjligheterna finns. När det gäller medverkan förs en dialog mellan Epec och ansvariga svenska myndigheter, och jag förutsätter att man tar del av de resultat som finns. Det är ju en internationell europeisk debatt som förs, och i den mån det skulle behöva förtydligas där tror jag inte att det skulle vara något radikalt ställningstagande. Det viktigaste är att vi tar del av den europeiska diskussionen. I i närtid handlar det snarare om att titta på vilket ekonomiskt utrymme vi har för att finansiera infrastruktur. Här överstiger önskemålen vida de resurser som finns till förfogande, och det leder till att vi får titta ganska ordentligt på prioriteringar men också på andra finansieringsmöjligheter. Det är det besked jag har gett . 53 (L): Jag välkomnar statsrådets syn på att ska ta del av den kunskap som finns i och inom Epec. Jag tror att det är viktigt att alltid satsa på att förkovra sig, att få mer kunskap och även att lära av andras erfarenheter. Med tanke på de stora utmaningar vi står inför tycker jag också att det är viktigt att fundera över vad man skulle kunna bygga för infrastruktur i , också med annan finansiering. Nej, det finns inga gratisluncher. Men jag konstaterar att den utredning som kom , SOU 2016:3, noterar följande om OPS: Det innebär ”starka ekonomiska incitament för innovation, effektivitet och tidhållning”. Den här diskussionen handlar ofta om hur man lånar upp och mycket annat. Men den handlar också om hur man fördelar risk. Hur ser man till att de projekt som byggs blir färdiga och håller en viss kvalitet och att de som är verksamma och utför projekten levererar sin del? Där skulle jag säga att det är stor skillnad – vilket också offentliga utredningar har visat – på det som regeringen brukar kalla funktionsupphandling och OPS, där man faktiskt lägger ett ansvar på dem som är delaktiga i projektet att leverera och med kvalitet. Riskfördelningen kommer naturligtvis också in. Men nej, det finns inga gratisluncher. Det ska alltid betalas i slutändan. Jag tycker att det är intressant att notera att man i nu kör igång ytterligare ett projekt på 5 miljarder. Där har man uppenbarligen landat i att man inte kan utesluta den här formen eftersom den kan ge goda effekter. Jag tycker att vi ska se vad som pågår i våra grannländer och lära av dem. Statsrådet tar upp exemplen och NKS. Ja, har två exempel, som vi har att dra lärdom av. Jag noterade att kunde tycka att i sig var ett lyckat exempel, så det beror väl på hur man läser materialet. I detta sammanhang tycker jag att det är viktigt att poängtera att det här är exempel på två helt olika modeller – på koncessionsmodellen och sjukhuset på den andra modellen, som är tillgänglighetsbaserad. Det finns alltså en ganska stor skillnad. Jag tycker också att det är viktigt att ibland diskutera modellerna utifrån deras egna förutsättningar och även att utvärdera själva modellen. Vad man sedan avtalar om – priser, avtalets längd eller brukaravgifter – är en del av den avtalsmodell man har valt och vad man har avtalat fram. Det är här jag menar att skulle kunna lära av Epec hur man blir duktig på att ställa krav, få fram bra avtal, ställa höga villkor och följa upp att det levereras. Där tror jag att vi har mycket att lära. Jag vill övergå till infrastrukturplaneringen, som kommer . Jag noterar att statsrådet inte vill svara på min tredje fråga, som handlar om ifall statsrådet är beredd att ge ansvarigt verk möjligheter att peka ut några objekt där man skulle kunna titta på alternativ finansiering. Jag kan inte se hur det hänger ihop med regeringens planering. Det är egentligen mer av en principiell fråga. Vill man öppna för att över huvud taget titta på frågan, eller vill man stänga dörren? Jag tycker för min personliga del att det vore synd att utestänga den här möjligheten. Hittar man lämpliga, tydligt avgränsade projekt där ser till att skapa god kompetens tror jag att saker och ting skulle komma i en annan dager. Jag hoppas, herr talman, att statsrådet vill ge svar på detta. Finns det möjlighet att peka ut några projekt eller inte? Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera sammanträdet till . § 22 (forts.) Svar på interpellation 2017/18:440 om offentlig-privat samverkan och medverkan i Epec 54 Statsrådet (S): Jag tänkte ta tillfället i akt att svara när det gäller det jag sa inledningsvis, det vill säga att jag inte kommer att kommentera den nationella planen förrän vi har tagit beslut om den. Då kommer vi att redovisa alla objekt som finns. Det rör sig om 100 miljarder mer än den förra regeringen klarade att lägga på infrastruktur, så det är naturligtvis en stor satsning. Å andra sidan vet jag, efter att ha åkt runt i hela landet och lyssnat på alla önskemål, att de vida överstiger de resurser som finns till förfogande. Det är självklart – alla när förhoppningar om att infrastruktur ska vara lösningen när det gäller bygdens räddning, regionens utveckling eller branschens stärkta konkurrenskraft. Så är det också väldigt ofta. leder detta ibland till att man är beredd att ta till ganska våghalsiga grepp när det gäller förslag till finansiering. Vi har hört i debatten att en del tycker att man vidlyftigt kan lånefinansiera mycket infrastruktur utan att riktigt redovisa på vilket sätt den ska kunna betalas. Här har vi i varit noggranna i jämförelse med omkringliggande länder i . Vi har en ganska kameral hållning och säger att det i huvudsak ska vara anslagsfinansiering. tar vi lån; Förbifart är till exempel lånefinansierad. Men där täcker intäkter i form av avgifter de kapitalkostnader som finns, och det är ett exempel på en alternativ finansieringsväg. I många infrastrukturprojekt, inte minst i glesbygd, är det dock svårt att se att man kan få intäkter som täcker kapitalkostnaderna till mer än kanske 10, . Då räknas det enligt regler som en statsfinansiell risk, och då handlar det om ett offentligt risktagande. Jag vet att känner till detta, men för dem som följer interpellationsdebatten kan det vara bra att veta att vi fått en läxa i när länder som ganska vidlyftigt lät OPS-projekt och en del helt offentligfinansierade projekt löpa iväg. Det handlade om byggen av både flygplatser och järnvägsstationer, som sedan inte betalade sig. En del av dem står fortfarande tomma, och det spädde på den spanska statsskulden.