prot · H509117 · 2018-05-23 00:00:00 — De har också glatt många föräldrar och andra som varit med på olika uppspelningar och konserter. För kommunerna är det en stolthet att ha en riktigt bra och fungerande kulturskola. Det är ju också en angelägenhet. Det är där som regeringens förslag att införa statliga mål riskerar att långsiktigt öka den statliga styrningen av kulturskolornas verksamhet. Regeringen menar bland annat att ett nationellt mål understryker förankring i såväl kulturpolitiken som utbildningspolitiken. Ett statligt mål är per definition styrande. Armlängds avstånd ska gälla mellan politik och verksamhet, men här flyttas mycket av makten från kommunerna över till . Det innebär vissa risker, även om staten inte ska frånsäga sig sitt ansvar. Man kan lätt se att de som går till kulturskolorna hänger intimt ihop med att regeringen verkligen vill öka sin styrning. Regeringens uppfattning är nämligen att det är rimligt att staten, som lämnat bidrag på 100 miljoner till kulturskolorna, har rätten att ange mål för vad man vill uppnå med sin bidragsgivning till . Vem som helst blir glad för en påse pengar på 100 miljoner, men ska de fördelas på 290 kommuner eller på dem som söker bidrag hos . har ett förslag om en fritidspeng – jag har nämnt det tidigare. Många familjer har inte pengar och har därmed inte råd att skicka sina barn till . Den genomsnittliga terminsavgiften är . Det kan för vissa låta som en struntsumma, men för andra är det en mycket hög summa. De har helt enkelt inte råd. Det kan vara så att föräldrar öppnar kuvertet men när de läser vad brevet handlar om inte visar det för barnen. De har en så pass svag ekonomisk situation. införde tillsammans med Alliansen fritidspengen. Förslaget innebar att familjer som levt med försörjningsstöd den senaste tolvmånadersperioden kan söka stöd. Barnet får gå i årskurserna 4–9. Ansökan sker inom , men det är inget som är utpekande. Man kan få till terminsavgiften, som kan vara . Pengarna kan användas till medlemsavgift i idrottsföreningen eller till relevant utrustning i olika sammanhang. En kulturskola för framtiden De som inte tycker om förslaget från regeringssidan, från vänstersidan, talar om den generella välfärden. Om jag skulle ha ett replikskifte med någon från regeringssidan skulle jag få höra om den generella välfärden, att alla ska med, att alla ska få del av välfärden. Det är jättebra – eller hur? Dessa personer som lever under svaga ekonomiska förhållanden kommer inte till kulturskolorna på det sätt vi skulle önska. Därför är fritidspengen på träffsäker. Vi kristdemokrater kommer att arbeta för att fritidspengen införs vid en eventuell ny borgerlig regering . Vi kristdemokrater stöder idén om ett nationellt kulturskolecentrum med uppdrag att sprida forskning och stötta kommunerna i deras utbildnings- och utvecklingsbehov. Men vi är inte säkra på att är den optimala placeringen. är en politiskt obunden samverkansorganisation på nivå. Det kan vara ett alternativ, och vi kristdemokrater vill att man tittar på den frågan. Det är positivt att regeringen lyfter fram samverkan mellan och andra aktörer, men vi tycker att regeringen kunde vara tydligare. Det finns exempel från trossamfund, folkbildning och privata företag som kan vara med. Det görs fantastiska insatser runt om i landets kulturskolor av hängivna lärare men också av föräldrar som stöttar och uppmuntrar sina barn att fortsätta spela, dansa eller syssla med teater. I de bästa kommunerna har man förstått värdet av att elever ska kunna få undervisning på till exempel ett instrument när det bäst passar dem. Det är inte rimligt som det stod i kulturskoleutredningen att en kulturskola ska bedrivas på barns och ungas fria tid. Barn som har flera mil till skolan ska först åka hem och sedan ta sig tillbaka till skolan igen. Jag skulle kunna nämna exempel. Om man bor två och från skolan åker man inte först hem för att sedan åka tillbaka för att spela på ett instrument. Det fungerar inte så. Men med kulturskoleutredningen i ryggen har en del kommuner bestämt att det ska vara så – man ska spela . Men i de bästa kommunerna – och det finns ett stort antal sådana – kan man gå ifrån 20 eller , som Per Lodenius var inne på, för att spela eller syssla med någonting inom det estetiska området. Det finns en oro i Kulturskolesverige över vad som hittas på från regeringshåll, och den oron ska tas på allvar. Det är bra med kompetenshöjning bland lärarna så att de, om behovet finns, kan få en ännu större insikt i hur man arbetar med olika barn och ungdomar. De elever med funktionsnedsättning som kommer till behöver speciell kompetens från lärarens sida för att förstå och uppmuntra på rätt sätt. Kompetenshöjning är bra. Jag vill gärna avsluta med kulturskolas vision. Jag är själv inte från det området, men när jag såg den tyckte jag att den var så bra. Jag tyckte att visionen var fin: ”’Vi ska vara ett fönster i tiden’ – En plats där kommuns unga kan upptäcka sin egen och andras talang och utveckla den på bästa sätt. Detta sker i en rik växelverkan mellan upplevelse, eget skapande, möten med andra i olika estetiska uttrycksformer!” En kulturskola för framtiden Det är vackert, och det är kommunalt! 60 (V) replik: från lyfter ofta upp frågan om fritidspengen. Jag tänkte att vi därför kan ta en diskussion om den. Jag tycker inte att fritidspengen är en helt dålig idé. Den fanns i en variant i den kommun jag själv var verksam i som kommunpolitiker. Men jag vill invända mot att den skulle vara träffsäker. Tyvärr är den inte det, och därför finns det stor anledning att göra den omprioritering som och regeringen har gjort i frågorna. Låt oss titta på den organisation som jobbar mycket med att kartlägga barnfattigdom och barn som lever i ekonomisk utsatthet. menar att många barn inte finns inom verksamheter. Föräldrarna har inte försörjningsstöd, men familjen har mycket låga inkomster. De klarar sig precis, just för att de inte har extra aktiviteter för barnen och verkligen håller ekonomin till ett minimum. De barnen hamnar helt utanför fritidspengsreformen som talar sig varm för. Jag hör engagemang för de barn som inte får ta del av fritidsverksamhet. Vare sig det är idrottsfrågor eller kulturfrågor som vi diskuterar kommer denna fråga upp. Jag känner att du har en genuin vilja att nå dessa barn, men jag tycker att du ska fundera över det vi talade om i fråga om en generell satsning. Det är förstås bättre för självkänslan att anmäla sitt barn till en gratis verksamhet än att behöva be om en summa pengar. Är det inte bra som vi gör? och regeringen säger att vi ska jobba för att få bort avgifterna så att det blir gratis för alla barn att anmäla sig till . Är det inte mycket bättre än att bara se till att de som lever på försörjningsstöd kan få ett bidrag till avgiften genom fritidspengen? 61 (KD) replik: Tack, , för att du ställde frågan! Jag har känt när vi har diskuterat frågan tidigare att vi är on speaking terms. Det är ingen dålig idé, säger du. Du kanske till och med skulle kunna säga att det är en bra idé, det här med fritidspengen. När det gäller träffsäkerheten ser jag att det vi föreslår, det vill säga att det ska vara inom ram, är en träff på just de barn och de familjer som har levt med försörjningsstöd – eller socialbidrag, som det hette tidigare – . Den träffsäkerheten tycker jag är försvarbar. Det är någonting som sker just inom ram, så det finns inget utpekande i det. Ni brukar ofta lyfta fram att man pekar ut och stigmatiserar de här personerna. Det skulle man göra mer om det allmänt var personer eller familjer med riktigt dålig ekonomi. vill få bort avgiften helt och hållet. Det får man nog fundera lite extra på. I gjorde man så, men det betydde inte att det kom många fler till . Avgiften hade väldigt liten betydelse just där. Jag tror att det handlar om andra insatser för att nå de barn som lever under väldigt svåra förhållanden, även socialt, och inte ens får information om . Att det inte kostar något behöver alltså inte betyda att de kommer springande till . En kulturskola för framtiden 62 (V) replik: Tack, , för diskussionen! Jag tycker inte att utpekandet är det stora problemet i det här sammanhanget. Det är träffsäkerheten som är det stora problemet. Vill vi nå så många barn som möjligt – särskilt de barn som du talar om, , de som lever i ekonomisk utsatthet – är det bättre att vi jobbar för att få ned avgifterna så mycket som möjligt och till och med få bort dem helt. är det 16 kommuner som har tagit bort dem, tyckte jag att det stod i underlaget, och har många tagit chansen att sänka avgifterna med hjälp av det bidrag som vi har tagit fram till kommunerna. I politiken måste vi prioritera. Om jag får möjlighet att välja mellan att lägga pengar på fritidspengen, som når en liten grupp, eller på att sänka avgifterna rejält landet över tycker jag att det är senare är en bättre generell satsning. När det gäller utpekandet handlar det snarare om känslan som jag lyfte fram – att som förälder ha möjlighet att på egen hand, efter en diskussion i familjen, anmäla sitt barn till i stället för att säga: Nej, jag måste prata med min socialsekreterare först och se till att det här täcks av ett bidrag från kommunen eller staten. Oavsett vem det är som betalar är det en viss skillnad i känslan man har som förälder mellan vad man själv kan ge sitt barn och vad man är tvungen att be om från en tjänsteman. Det tycker jag är en viktig fråga. Du nämner andra insatser. Det tycker jag är en jätteviktig poäng, för det måste vi också ha. Vi kan inte bara säga att nu är det gratis, nu kommer alla att komma och det blir jättebra. Man måste göra känd, man måste bjuda in och man måste jobba utåtriktat på ett annat sätt. Man måste berätta om verksamheten, vara ute och möta föräldrar, finnas ute i och informera och se till att informationen når föräldrarna om vad det här är och hur man kan ta del av det. Man måste öppna upp verksamheten, och då är det jättebra om man kan finnas i skolans lokaler. Där tycker jag att du blåser upp en onödig oro för att kommunerna inte ska kunna organisera sig som de vill. Självklart ska man ha verksamheten tillsammans med . 63 (KD) replik: Vi måste ju inte vara överens om allting, du och jag. Hade vi varit det hade vi varit med i samma parti. Det vill vi ju inte, eller hur? Vi har lite skillnader. Jag jobbade i Räddningsmission med familjer. Det handlade egentligen om hemlöshet, och det var rejält utsatta familjer och framför allt barn. Vi hade ett arbete som hette Solrosen, som var väldigt fint, där man tog sig an barn vars föräldrar satt i fängelse. Det här har kanske präglat min syn på allt detta när jag säger att det är träffsäkert. Förslaget är ju som det är, och då får man titta på det. Men jag vill försvara fritidspengen därför att jag tror att de barn som lever så här – och de är många – kan få möjligheter genom . Det skulle öppna vissa möjligheter, till exempel att betala avgift till – om det nu finns någon avgift, men det gör det ju fortfarande på de flesta håll. Jag vill alltså försvara den. En kulturskola för framtiden Vi kommer kanske inte så mycket längre. Vi är i alla fall överens om att vi har en gemensam vilja att förändra för att stötta de barn och familjer som har det svårt. Det är jag tacksam för. 64 (S): är det äntligen , och vi befinner oss i kammaren för att debattera kulturutskottets betänkande KrU9 En kulturskola för framtiden. Låt mig vara oerhört tydlig med att jag har längtat efter den här dagen. Jag har väntat på att få stå här i talarstolen och debattera det här förslaget, som grundar sig i den proposition regeringen lagt fram som heter En kulturskola för framtiden – en strategi för de statliga insatserna. Varför har jag det? Jo, därför att den kommunala musik‑ och är en grundbult i den socialdemokratiska kulturpolitiken och för vår regering. Den är ett praktexempel på den socialdemokratiska kulturpolitikens arbete för att det ska finnas kultur i hela landet för att kunna nå framför allt våra barn och unga. Därför har jag längtat efter att få stå här . Framför allt har jag längtat efter att få trycka på ja-knappen och göra verklighet av regeringens proposition. Jag minns än första gången jag kom i kontakt med i min hemkommun . Jag var och gick på . Jag och mina klasskamrater skulle besöka , för där skulle vi få testa de instrument som vi hade möjlighet att senare prova på. Det var ett magiskt ögonblick därför att där inne, , var vi alla lika. Det spelade ingen roll om det var klassens bästa fotbollsspelare, mattegeniet eller den blygaste i klassen – när vi fick en blockflöjt eller en fiol i handen kunde vi alla skratta åt våra taffliga försök att få fram en ren ton. Det är ett minne som får mig att le än . Där inne spelade det ingen roll att vi var olika. Det besöket innebar att jag som tioåring valde att börja spela cello. Se framför er en tanig liten flicka som fram och tillbaka till skolan släpar ett instrument som är nästan lika stort som hon själv. Än kan det minnet få mig att skratta. Resulterade detta i att jag kan spela cello? Jag skulle antagligen inte kunna spela en enda ton rätt. Men det spelar ingen roll, för det här är något jag minns med glädje. En annan sak som gläder mig är propositionens innehåll. Regeringen lyfter tydligt fram vilken betydelse har för våra barn och unga, för vårt samhälle och för kulturliv. Därför är en verksamhet av stor betydelse och därmed av nationellt intresse, och därför kan jag lova att den kommunala är och kommer att förbli en verksamhet. Men precis som propositionen beskriver är dess verksamhet av sådan betydelse att den är av nationellt intresse. När jag stod i valstugorna 2014, innan jag ens hade fått den stora äran att vara en del av kulturutskott, pratade jag med väljarna om musik‑ och . Jag lovade att om vi hamnade i regering skulle vi se till att utöka dess budget för att bland annat sänka avgifterna men också höja kvaliteten. En kulturskola för framtiden Som ni säkert anar var jag därför oerhört glad när regeringen införde ett årligt bidrag på för att genomföra just detta. Men vi var inte nöjda där, trots att vi genomfört ett vallöfte. hade regeringen tillsatt en utredning, som har resulterat i en proposition med ett övergripande nationellt mål som utgår från att staten ska verka för  att tillgänglighet och jämlikhet främjas  ett brett och angeläget utbud av kulturella och konstnärliga uttryck  hög kvalitet såväl i den breda som i den fördjupade undervisningen  god kompetensförsörjning. För att nå det nationella målet har regeringen presenterat flera satsningar. Bland annat inför man ett nationellt kulturskolecentrum som ska fördela statliga bidrag, hjälpa till att ansvara för statistik, följa och sprida forskning och främja samverkan mellan kommuner men också med andra aktörer. Just samverkan mellan kommuner och kulturskolor eller med andra aktörer ser vi som något väldigt spännande. ser vi fantastiska exempel på hur man tillsammans med till exempel El Sistema och studieförbund kan nå nya grupper. Detta är samarbeten som vi socialdemokrater ser väldigt positivt på och som vi hoppas kan utvecklas ytterligare. När det sedan gäller det årliga bidraget på 100 miljoner görs det nu om till ett utvecklingsbidrag därför att regeringen har lyssnat på vad kulturskolorna säger och tagit hänsyn till deras behov av att bredda bidraget så att de kan fortsätta sin utveckling. Bidraget kan bland annat användas till att vidga utbudet för att nå nya grupper. Det kan också användas till insatser för att nå barn och unga med funktionsnedsättning eller särskilda insatser för att nå barn från en socioekonomiskt utsatt bakgrund, men även till spetsutbildning. Detta är en viktig utveckling av bidraget för den kommunala , för att man ska kunna nå alla barn och unga och för att vi ska få både bredd och spets inom verksamheten. När det sedan gäller utmaningar finns det tyvärr vissa akuta sådana som vi måste lösa. Ett problem som står inför är personalförsörjningen. Omfattande pensionsavgångar väntar, som man har behov av att utveckla undervisningen och bredda rekryteringen. Regeringen föreslår därför ett stöd till förbättrad kompetensförsörjning, ett så kallat kulturskolekliv. satsar vi för att utöka till 40 miljoner. Med dessa förslag tar den socialdemokratiskt ledda regeringen ett stort steg framåt för en inkluderande musik- och kulturskola. Som jag nämnde i min inledning är musik- och en oerhört viktig verksamhet för oss socialdemokrater och för regeringen. Det är en verksamhet som är ett resultat av att man ansåg att det var viktigt att ge alla barn möjlighet att till låg kostnad spela ett instrument. Därmed var musikskolorna en del av det svenska välfärdsbygget. En kulturskola för framtiden Sedan de första kommunala musikskolorna startade har verksamheten vuxit och breddats till andra konstuttryck, såsom dans, teater och bildkonst. Jag har besökt många fantastiska kulturskolor i . Jag har träffat lärare, rektorer och elever som alla med stor entusiasm vill berätta om sitt arbete och sin verksamhet. Det handlar om orkesterverksamhet, körsång, modern dans, balett, filmskapande med mera. Något som har genomsyrat alla mina besök sedan utredningens start är att alla skolor jag har besökt efterfrågar nationell stöttning. Inte en enda lärare, rektor eller skola har nämnt att det skulle vara problematiskt för dem som verksamhet att ha nationella mål. Inte en enda gång har jag fått höra att regeringen är ute och cyklar i denna fråga. I stället efterfrågar man just detta stöd, både från verksamheten själv och från kommunala kulturpolitiker som vill driva sin kommunala kulturskola framåt och inte vill riskera budgetnedskärningar. Därför är det för mig konstigt att vissa partier har talat om att de nationella målen skulle verka för styrning, när vi så tydligt menar att detta ska vara stöttning. Det nationella målet är inte till för att styra eller för att vi vill att alla kulturskolor ska vara stöpta i samma form. Har man den inställningen har man nog inte lyssnat på de musik- och kulturskolor man besökt, eller på , eller SKL. Alla dessa ställer sig nämligen bakom propositionen. För mig är dagens debatt och votering väldigt enkel. Vi har inga tankar eller planer på detaljstyrning. Vår ambition är att stödja musik- och och se till att alla ni som brinner för musik- och ska kunna fortsätta att utveckla den verksamheten. Målet vi finner i propositionen är ett resultat av det lärare, rektorer och lokala kommunpolitiker själva efterfrågar. Det är deras önskemål. Låt nu oss göra dem till verklighet. Med de orden, fru talman, yrkar jag bifall till kulturutskottets förslag i betänkande KrU9 och avslag på samtliga reservationer. 65 (M) replik: Det är härligt att höra brodera ut det man gärna skulle vilja att den kommunala skulle vara. Men det finns faktiskt många kommuner som inte ens har en kulturskola, och de allra flesta av de kommunerna är styrda av socialdemokrater. Varför nämner inte detta i sitt anförande? Hur ska man få möjlighet för alla barn i hela landet att få tillgång till kulturskola, även i de kommuner som är styrda av socialdemokrater och som valt bort kulturskola? Det är en fråga som jag gärna skulle vilja att svarade på. En annan fråga gäller spetsutbildning. säger att de statliga bidragen ska räcka till mycket, till och med spetsutbildning. Är det verkligen så att till exempel ska kunna söka bidrag för sin spetsutbildning för de elever som är talanger? Det skulle jag vilja ha besked om. En kulturskola för framtiden Kulturministern var inte här i kammaren när vi började debatten. Jag skulle också gärna vilja ha Socialdemokraternas syn på detta med köerna. Det allra största problemet med den kommunala är köerna. I er proposition, som egentligen skulle vara en skrivelse och inte är mycket mer än det, har ni inte ett enda förslag till hur vi ska få bort köerna så att alla barn får tillgång till . 66 (S) replik: Tack, , för frågorna! Om vi börjar bakifrån, med köerna, finns det tyvärr, precis som du säger, , vissa kommuner där detta är ett jätteproblem. Och vi bygger inte bort köerna genom att sänka avgifterna. Det ligger mycket i det du säger, men vi menar att satsningen med dessa 100 miljoner, som vi gör till ett utvecklingsbidrag så att kommunerna nu kan ansöka om de här medlen för att göra en breddning och utöka sin verksamhet, också i slutändan innebär att man kommer att anställa mer personal. De kommuner som har köer och som jag har talat med pekar just på att ett av de stora problemen är att man inte får tag på lärare. Därför blir nu Kulturskoleklivet extremt viktigt. Vi behöver nå fler lärare, bredda och se till att de lärare som finns i också når den nya verksamheten. har nämligen förändrats till att bli mycket av en kulturskola. Att få bort köerna är alltså väldigt viktigt, och då behövs det fler lärare. Men man behöver också kunna bredda sitt utbud för att nå nya grupper, så att vissa av dem som står i kö kan finna andra verksamheter intressanta. När det gäller spetsutbildningen har jag faktiskt talat med departementet om just detta, till exempel om . Vi vill såklart att den kommunala ska ha både bredd och spets. Alla kommuner kan inte erbjuda spetsutbildning, men vi har fantastiska verksamheter runt om i hela vårt land som kan erbjuda det, bland annat i . Genom att göra de 100 miljonerna till ett utvecklingsbidrag ger vi också eller andra spetsutbildningar möjlighet att ansöka om dessa medel. Det sista jag ska nämna är att det faktiskt finns kommuner som saknar kulturskola. Är detta extremt tråkigt? Tillhör dessa kommuner de kommuner som är väldigt små och har det svårt ekonomiskt? Ja, tyvärr, . Då behöver man bland annat det här nya nationella stödet, som innebär att kommunpolitikerna kan säga: finns det nationella mål. 67 (M) replik: Vi brukar ju vända oss till talmannen i replikerna och inte använda ”du” och andra tilltal. Men jag återvänder till vår diskussion. säger att många kommuner har spetsutbildningar. är den kommun i landet som har den högsta spetsutbildningen. Ingen annan kan jämföras med den. Vilka andra spetsutbildningar finns det? Det skulle jag vilja att preciserar. Utvecklingsbidraget verkar kunna gå till alla sorters möjligheter. Man kan tro att det inte är utan , så som målar upp det. En kulturskola för framtiden uttrycker sig som att hon har pratat med många kommuner som har köer, men det har nästan alla kommuner. måtte inte ägna sig åt mycket annat än att prata med kommuner, eftersom nästan alla har köer. Det är oerhört allvarligt att inte har svar på de frågor som är oerhört viktiga både för den kommunala och för hur barn och unga ska få tillgång till kultur i sitt lärande men också på sin fritid och för sin egen utveckling. Man kommer inte att klara av att hålla alla barn inom den kommunala . Det finns många andra utövare som är fantastiskt duktiga på att ge barn möjlighet till kulturell bildning. Varför öppnar ni inte upp för det, ? 68 (S) replik: nämner spetsutbildning och . Precis som hon säger ligger verkligen i framkant när det gäller spetsutbildning. Men när jag har pratat med representanter från och har de pekat på att de gärna skulle vilja vara en del av denna spetsutbildning och bredda sig. Detta har man nu möjlighet till, då det ska kunna sökas inom de 100 miljonerna. När det gäller utvecklingsbidraget och att det inte kan räcka till alla och så vidare har vi ambitionen att ge dessa pengar och att se över möjligheten och om pengarna räcker. Om de inte räcker är det klart att regeringen ger en möjlighet att se över bidraget om det behöver utvecklas ytterligare. Ni vill ju ta bort dessa pengar helt, . Hur ska vi då kunna nå alla barn och unga runt om i vårt land som just nu har kulturskolor som söker dessa pengar? Det är ett eftertraktat bidrag, men ni vill kapa det helt. Hur ska vi då utveckla musik- och ? När det gäller att det finns mer än musik i har helt rätt. Därför satsar regeringen 250 miljoner på idrotten. Vi satsar 100 miljoner på musik- och .