prot · H509109 · 2018-05-04 00:00:00 — För det andra: Jag anser att ingreppet strider mot FN:s konvention om barns rättigheter, i vilken det bland annat fastslås att konventionsstaterna ska respektera barnets rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet samt vidta alla lämpliga åtgärder för att skydda barnet mot alla former av skada eller övergrepp. Konventionsstaterna ska dessutom vidta alla effektiva åtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa. För det tredje: Ingreppet är oåterkalleligt och kan leda till allvarliga komplikationer som blödning och infektioner. skriver till exempel på sin hemsida att ingreppet är smärtsamt och att det sammantaget saknar hälsomässiga vinster för barnet. Man skriver också att allvarliga komplikationer har inträffat vid omskärelse och ger exempel på att ett barn har dött trots att ingreppet utförts av läkare. För det fjärde: En omskuren penis blir mindre känslig för stimulans. Anledningen till det är att man vid ingreppet skär bort tusentals känsliga nervändar. För det femte: En omskuren penis är inte mer hygienisk i sig själv, inte minst för att ollon och urinrör lämnas mer exponerade för smuts och bakterieangrepp. Man vet också att på nyfödda innebär avsaknaden av förhud en ständig kontakt med urin och avföring. Omskurna män löper dessutom ökad risk för urinrörsförträngning och urinvägsinfektion som kan leda till njurskador. För det sjätte: Könsstympning av flickor är förbjudet , vilket jag anser är relevant i sammanhanget. Jag menar att är det förbjudet att könsstympa flickor ska det naturligtvis vara förbjudet att könsstympa pojkar. Allt annat är diskriminerande. För det sjunde: Socialministern talar om religionsfrihet, eller nämner det åtminstone som begrepp, i sitt svar. Jag vill då påpeka att religionsfrihet också innebär frihet från religion, vilket är väldigt relevant i sammanhanget. Jag är fullt medveten om att det finns grupper, inte minst i , som inte är muslimer och judar utan kristna och även icke-troende som utför den här sortens ingrepp. För mig är det helt irrelevant. Det handlar inte om religion eller kultur. Det handlar om ett ingrepp på pojkar som är förkastligt. Det spelar ingen roll vem som utför det, och det spelar ingen roll om en majoritet omskärs i vissa delar av världen. Det är fortfarande fel. Vi måste våga gå i främsta ledet och säga stopp mot saker som är dåliga, och detta är dåligt. Med anledning av detta vill jag ställa följande fråga: Det blir ändå så att regeringen och socialministern de facto tar ställning för könsstympning av pojkar. Det är ett ingrepp som inte bara tvingar på barnet en religiös identitet och kränker barnets integritet utan också utsätter barnet för ett irreversibelt ingrepp som innebär men för livet. Är det verkligen inte viktigare än att det finns grupper som kanske använder till exempel religionen, kulturen eller vad det än må vara som argument? 36 Socialminister (S): Jag är glad att vi får en debatt som blir nyanserad, och jag märker att du, , är väldigt påläst i de här frågorna. Men jag vill återigen ändå understryka att det var väldigt svåra överväganden som gjordes. Den dåvarande regeringen tog ställning för att reglera det här området som var helt oreglerat. Jag tror att vi hade ett fall som till och med var uppe i , om det var 1997, som föranledde att man initierade en process för att få en lagstiftning på plats. Då hade en pojke skadats mycket allvarligt vid någon form av illegal omskärelse, och det fanns ingen möjlighet att utkräva något ansvar. Där någonstans blev avvägningen att få en reglering på plats som ändå ökar skyddet för barnen, och om omskärelse sker ska det ske under betryggande former och inom ramen för hälso- och sjukvården. Trots detta vet jag att det fortfarande sker ingrepp, förmodligen illegalt, i . Det ska vi inte blunda för. Den nuvarande debatten är bra. Man ska, och kan, aldrig låsa sig i en sådan här fråga. Vi ska självklart följa den utveckling och den debatt som pågår i vår omvärld, som de nordiska barnombudsmännen har lyft fram och som professionerna lyfter fram. Frågan ska tas på allvar – och vi gör det. Jag vet också att utöver det initiativ som har tagits på har det också tagits ett medborgarinitiativ i . Jag vet inte riktigt hur långt de har kommit, och det är klart att de initiativen också påverkar den svenska debatten. Det jag tycker är viktigt är att har gjort några tydliga uttalanden om att omskärelse av pojkar, till skillnad från könsstympning av flickor, inte anses vara en kränkning av mänskliga rättigheter och inte bör förbjudas. Jag kan tänka mig att de har haft lika svåra avväganden att göra som den dåvarande regeringen hade i att man slits mellan olika grupper och samt synen på omskärelse som företeelse. har uttryckt oro över sådan manlig omskärelse som genomförs under otrygga och ohygieniska förhållanden. Kommittén har uttalat att omskärelse är en av de sedvänjor som bör granskas mot bakgrund av principer. Kommittén har dock inte kritiserat omskärelse i sig eller uttalat riktigt samma starka fördömanden som när det gäller könsstympning av flickor. Det är inte heller ett ingrepp med riktigt samma konsekvenser som vid könsstympning av flickor. Jag vet att , , till och med rekommenderar omskärelse i vissa delar av världen där det finns mycket höga hiv-tal. Det finns ett visst stöd för att det skulle minska överförbarheten vid sexuell kontakt. Allt detta är sagt för att ta in lite olika perspektiv på hur debatten ser ut i omvärlden. I finns fyra särskilda tillstånd, utöver den för hälso- och sjukvården – bland dem judiska församlingar. 37 (SD): Det var som lagförslaget presenterades på . Precis som socialministern säger får vi se vad man landar i där. Det ska bli mycket intressant att följa frågan. Jag är också väl medveten om den diskussion som pågår, och har pågått länge, i . Jag håller med om att det är fråga om svåra överväganden. Det finns så många argument emot denna form av omskärelse. Jag har läst upp de jag anser vara viktigast. Men argumenten för lyser med sin frånvaro. Man talar om religionsfrihet. Problemet är då, till exempel, att om man tar ställning för omskärelse ur ett religiöst perspektiv kan det innebära att om någon får för sig att – vad vet jag – skära bort öronsnibbarna på sina barn som ett sätt att markera religionstillhörighet, skulle man vara tvungen att acceptera det av exakt samma anledning. Eller låt oss säga att en grupp vill tatuera sina barn med stora runor. Man kan skratta åt det … (Socialminister (S): Jag förstår.) … men någonstans skulle man vara tvungen att acceptera det. Det skulle vara diskriminerande att säga nej till det när man säger ja till något annat som faktiskt är långt värre. Man målar in sig lite grann i ett hörn. Det finns inga hållbara argument för omskärelse, utan jag tror att det handlar om en rädsla för att bli anklagad för olika saker. Man brukar använda argumentet att många i världen utför omskärelse, men tänk om det hade varit ett nytt förslag. Låt oss säga att omskärelse inte hade funnits tidigare och företrädare för en religion hade sagt att de nu vill skära bort en bit av sina småpojkars penisar, en bit av förhuden. Jag tror att de flesta hade reagerat med avsky. Därför måste vi våga säga nej. Det är inte acceptabelt eller hållbart. Jag är väl medveten om att den lagskärpning som ändå infördes är ett steg i rätt riktning – jag håller med om det. Men omskärelse är något som måste förbjudas. Det är inte acceptabelt. Det är trots allt 2018, och vi ska inte acceptera den sortens sedvänjor som kränker barn. 38 Socialminister (S): Omskärelse är en fråga som förtjänar att följas. Jag instämmer också i interpellantens ingång till frågan att om det hade varit fråga om något som skulle tas i bruk hade diskussionen förmodligen sett annorlunda ut. Det går inte att blunda för. Omskärelse är en sedvänja som till dels har en religiös anknytning, som vi diskuterar här, till dels är en sedvänja som används och har använts i stora delar av världen. Det är därför svårt att se att ett direkt förbud skulle få önskvärda konsekvenser, nämligen att sedvänjan skulle upphöra. Risken är att man försätter dessa barn i en situation där de utsätts för illegala och osäkra övergrepp. Det här är en etiskt svår fråga. Den har också diskuterats av till exempel Smer, som har vägt de olika delarna i frågan åt olika håll. För min del vill jag ge ett tydligt besked. Jag tar verkligen till mig de synpunkter som har lyfts fram här, och jag har förståelse för dem. Vi kommer att följa frågan om vad som händer i de andra nordiska länderna. Det har naturligtvis varit viktigt för oss att också ta del av vad barnombudsmännen har fört fram. Det handlar om samtliga nordiska barnombudsmäns ställningstaganden, och vi har lyssnat på professionerna. Sedan får vi fundera över hur vi tar frågan vidare i nästa steg på ett klokt sätt. Jag tackar för en bra interpellation. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2017/18:455 om vårdköerna 39 Socialminister (S): har frågat mig vilken av vårdkriserna i de socialdemokratiskt styrda landstingen jag anser vara mest akut att lösa. Han har också frågat mig om jag ämnar tillsätta en kriskommission som ser över sjukvården i hela . Landstingen ansvarar för att erbjuda en god hälso- och sjukvård och för att planera sin hälso- och sjukvård med utgångspunkt i behovet av vård hos dem som omfattas av landstingens ansvar. Det är landstingens ansvar att säkerställa att de skattemedel de förfogar över används ändamålsenligt och att medborgarna erbjuds en hälso- och sjukvård i enlighet med de lagar som har beslutat om. Regeringen granskar kontinuerligt vården i hela , främst genom sina myndigheter men också genom att tillsätta offentliga utredningar. har exempelvis rapporterat sitt årliga regeringsuppdrag om vårdens tillgänglighet. Även Myndigheten för vård- och omsorgsanalys och Inspektionen för vård och omsorg har kommit med belysande rapporter på detta område. Myndigheternas rapporter innehåller i många fall också landstingsspecifik statistik och resultat som bidrar till att öppet redovisa och belysa de problem som finns inom hälso- och sjukvården i alla landsting. Det långsiktiga arbete som bedrivs inom utredningen utveckling för god och nära vård är ett exempel på att regeringen har sett ett behov av att nationellt se över lagstiftning och andra åtgärder i syfte att stimulera ett utvecklingsarbete som bland annat ska öka tillgängligheten till och kvaliteten i vården. Även den tillsatta utredningen och reda i vården och betänkandet Kunskapsbaserad och jämlik vård är goda exempel på detta. Regeringen har sett behov av att utreda former och ändamålsenlighet för besluts- och genomförandeprocesser i samband med upphandlingar och investeringar när det gäller avtalsreglerat samarbete mellan det offentliga och privata inom hälso- och sjukvården. Detta sker mot bakgrund av fallet Nya , NKS. Tillgängligheten i vården är en prioriterad fråga för regeringen. Behoven av vård har ökat, bland annat på grund av en åldrande befolkning. Stora pensionsavgångar och en ansträngd personalsituation innebär utmaningar för att säkerställa en effektivt organiserad vård med rätt kompetens på rätt plats. Vårdproduktionen har ökat – men inte tillräckligt mycket för att motsvara de ökade behoven. Oavsett orsakerna kan vi självklart inte vara nöjda med dagens tillgänglighetsiffror. Tillgänglighetsfrågan i vården låter sig dock inte lösas med en enskild enkel åtgärd. Den måste angripas från flera olika håll utifrån det komplexa hälso‑ och sjukvårdssystem vi har i . Regeringen valde att inte fortsätta med kömiljarden, bland annat då den angrep problemens symtom snarare än deras orsaker. De köer vi ser har byggts upp ända , och kömiljarden bidrog inte till att lösa problemen långsiktigt. Kömiljarden kritiserades även för att leda till undanträngningseffekter och kreativ registrering av väntetider. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att stödja landstingen i arbetet med att komma till rätta med tillgänglighetsproblemen. Det görs bland annat stora satsningar på att stärka arbetet med att säkra vårdens kompetensförsörjning. Regeringen har också föreslagit en förstärkt vårdgaranti i primärvården för att fler patienter snabbare ska kunna få en medicinsk bedömning från legitimerad hälso‑ och sjukvårdspersonal. Delar av satsningen patientmiljarden ska stötta införandet av en sådan. För att ytterligare förstärka de pågående satsningarna för ökad tillgänglighet tillför vi nu dessutom i vårändringsbudgeten. 40 (M): Det sprudlar kanske inte av engagemang för svensk sjukvård, det svar som avger. Alla de människor, närmare en halv miljon, som väntar på att få rätt vård – numera i fel tid – känner sig knappast tryggare av att möta en ansvarig minister som inte kan uppbåda ett större engagemang för att svara på frågor. har fördubblat sjukvårdsköerna i sedan hon tillträdde som minister. En av orsakerna till det är givetvis att man har gjort om de ekonomiska styrsystemen, vilket gör att sjukvårdens pengar inte längre på det sätt som de borde används till att ge vård till dem som behöver den. I stället har och hennes regering prioriterat en rad olika politiska viljeriktningar och projekt som det saknas stöd för att de på något sätt skulle komma patienterna till del, göra sjukvården mer funktionell eller ge bättre vård i rätt tid. har fördubblat sjukvårdsköerna, och allra sämst går det i de landsting som partikamrater styr. Där är sjukvårdsköerna mycket långa och det mänskliga lidandet mycket stort. väljer att helt avfärda de metoder som historiskt sett har visat sig korta dessa köer och ge dessa människor högre livskvalitet och en . Det gör givetvis av helt politiska skäl – det passar inte in i den politiska föreställningsvärld av socialdemokrati som hon befinner sig i. I stället låter man en halv miljon människor vänta på vård. Man gör gärna ett stort nummer av att man höjer bidrag – givetvis lagom till en valrörelse så att människor kan få några hundralappar extra när det är dags att gå till valurnorna. Men vad händer i , i , i , i de skyltfönster som har för sin vårdpolitik? Vi tar som exempel. Där har sjukvårdsköerna ökat dramatiskt – från att nio av tio fick vård till att sex av tio får vård – under det ledarskap som har slagit an tonen för i socialdemokratin och i regeringen. Hur kan vara nöjd med detta, och varför säger nej till de tre extra kömiljarder som vi vill tillföra vården? Varför är det så viktigt med politiska käpphästar och invanda mönster? De människor som står i vårdkö är givetvis oroliga över Facebookuppdateringar och Instagramuppdateringar om bästaste tjejgänget och inte minst över den typ av Strandhällaffärer som vi nu har på . Allt fokus flyttar ju från det som är riktiga och stora problem, nämligen att sjukvårdsköerna har fördubblats. Jag undrar varför inte kan säga detta: som minister har sjukvårdsköerna fördubblats, och det beror på politiska skygglappar som jag har haft på mig. tänker jag ta av dem och ta till mig av den politik som faktiskt fungerar. Det är en politik där landstingen får rätt incitament och rätt drivkrafter och där sjukvårdspersonalen – vårdbiträden, undersköterskor, sjuksköterskor, läkare – får rätt verktyg för att bedriva den vård som faktiskt behövs i . Varför är det viktigare med olika vänsterpolitiska experiment, vinstdebatter och regleringsdebatter och att sparka generaldirektörer än det är att se till att välfärdens resurser kommer de människor till del som behöver dem? Varför är socialdemokratin och det socialdemokratiska maktinnehavet viktigare än patienternas tillgång till sjukvård? 41 Socialminister (S): Tack, , för denna interpellation och ditt nyvaknade engagemang i vårdfrågan! har flera partikamrater som jag har debatterat med i den här frågan i den här kammaren. Jag kan konstatera att de uppenbarligen är mycket mer pålästa i hälso‑ och sjukvårdsfrågor än är. Jag tror att vet att inte styr landstingen – jag hoppas i alla fall det med tanke på att han är riksdagsledamot – utan att landstingen styrs av de politiska ledningar som väljs av de svenska väljarna i respektive landsting. Åtta av landsting styrs till del eller helt av moderater eller ett annat alliansparti. När man förminskar de viktiga hälso‑ och sjukvårdsfrågorna på det sätt som nu gör blir det en otroligt tråkig och faktiskt dålig debatt. Väljarna förtjänar bättre. Vi har jättestora utmaningar inom hälso‑ och sjukvården i . Behoven ökar snabbt. kommer vi att ha 300 000 fler 70-plussare. De fantastiska medarbetare som vi har i de svenska landstingen sliter för att möta de snabbt ökande behoven. Jag är ute i både borgerligt och socialdemokratiskt styrda landsting varenda dag. De kämpar med precis samma utmaningar för att möta behoven och klara kompetensförsörjningen. Det är det som har skett under den här mandatperioden. talar om kömiljarden. Jag vet inte om vet detta, men jag vet att hans partikamrater gör det: Vi har tillfört 13 miljarder under den här mandatperioden som det har varit möjligt att använda som kömiljarder ute i landstingen. Inget landsting har valt att göra det, för man kommer inte att lösa vårdkrisen genom att befintlig personal ska springa snabbare. Marginalerna finns inte. Om man inte har några operationssjuksköterskor har man inga operationssjuksköterskor som kan springa snabbare för att utföra operationerna, utan då är det tomt i operationsrummen. Det var därför regeringen valde att lägga om politiken, och det är därför vi har byggt ut antalet utbildningsplatser till specialistsjuksköterska, undersköterska, barnmorska och sjuksköterska under den här mandatperioden med över 3 000 platser. De som går dessa utbildningar kommer att komma ut och förstärka vården, vilket är precis i enlighet med vad både borgerliga och socialdemokratiska politiker ute i landstingen säger att de behöver. Jag tycker att det är tråkigt att man reducerar frågan till vilket styre det handlar om i de olika landstingen. Det handlar inte om det. I så fall kan man ju och stundligen läsa om , som kämpar med sina utmaningar – som ser precis likadana ut – och får skicka patienter till socialdemokratiskt styrda landsting för att beta av sina operationsköer. Eller titta på , som varit styrd av under den här mandatperioden och som står för av ökningen av vårdköerna i . Men jag vill inte att vi ska sänka oss till den nivån. Det här kräver ett vuxet samtal, det kräver vuxna åtgärder och det kräver långsiktighet. Det är vad vårdens personal förtjänar av oss politiker – inte att man står här och refererar till Instagraminlägg och annat. 42 (M): Jag hänvisade till , och jag förstår att ministern tycker att det är på låg nivå att göra det med tanke på vad ministern framför i dessa inlägg om bästaste tjejgäng och annat som inte är värdigt när man ska ta ansvar för ett land och styra ett land. När det gäller nivån på debatten säger att det inte handlar om vilken ledning de olika politiskt styrda landstingen har. sa med anledning av att ett avloppsrör hade gått sönder att behöver en ny ledning, både på sjukhuset och i själva landstingsstyret. står här och säger att det inte spelar någon roll vad vi har för ledningar. I går drog ministern kiss-och-bajs-skämt om ledningar. Detta är inte ett hållbart sätt att styra på, . Man kan inte ha en så låg nivå i den politiska debatten. Man kan inte ge en myndighet ett uppdrag om minskade sjuktal, besparingar och åtgärder och dra in människors assistans för att sedan, när myndigheten gör det, sparka generaldirektören och skicka en nota på till skattebetalarna för att arbete som man själv har beställt inte ska utföras – för att man i en valrörelse ska kunna säga att man vill något annat än det man har genomfört. Svenska folket ser igenom detta. Det går att följa upp vad som har hänt. Det spelar ingen roll vad det är för politisk styrning i de olika landstingen, säger ministern. Men det är väl alldeles självklart att det gör det. Sjukvårdsköerna är ju mycket längre i de socialdemokratiskt styrda landstingen. Det är där sjukvårdsköerna ökar allra mest och är som längst. Ta , och – var har man de längsta sjukvårdsköerna? I , där ministern ju ägnar sig åt en mycket stor partipolitisk kampanj och lägger regeringens och resurser och svenska skattebetalares pengar på att specialbeställa utredningar och granskningar för att försöka komma åt ett moderatstyrt landsting, är tillgången till primärvård och specialistsjukvård om inte bäst i så bland de absolut bästa. Det är svårt att i sjukvården tävla med moderatstyrda , som har den absolut bästa tillgängligheten till sjukvård i . Men har, om inte bäst, så näst eller tredje bäst tillgänglighet till sjukvård i . Ändå säger ministern att det inte spelar någon roll vilka som styr. Men , styret i , där sjukvårdsköerna ökar dramatiskt, i , där sjukvårdsköerna är mycket långa och ökar, och i är ju socialdemokratiskt. Där styrs med en nitisk politisk vilja: Man får inte ha drivkrafter att utföra sjukvård. I stället för att ta tag i sjukvårdens problem och köerna och införa de tre kömiljarder som föreslår sitter fast i en politisk modell där det är så viktigt att just hon får vara med och detaljstyra hur saker och ting ska utformas. Det är inte jag som är ansvarig för sjukvården, utan det är landstingen, säger . berättar hon glatt om olika satsningar och om de pengar som regeringen och ska tillföra sjukvården för att den ska bli bra. Man måste välja vilken fot man vill stå på, . Det är inte så att du är ansvarig för de bra sakerna och någon annan är ansvarig för de dåliga sakerna. Antingen är man ansvarig eller så är man det inte, och tyvärr är du ytterst ansvarig för den politik som bedrivs i . Detta har resulterat i fördubblade sjukvårdsköer. Om vi nu verkligen ska prata sjukvård och bortser från alla dina personliga förolämpningar mot mig om att jag inte kan, inte är påläst och så vidare, svara då i stället på frågan, ministern: har sjukvårdsköerna fördubblats i du har varit minister? 43 Socialminister (S): Jag noterade i början av inlägg att han gjorde precis det som jag sa: Han talade inte alls om vare sig sin interpellation eller hälso- och sjukvård. Jag antar att du tyckte att det var skönt att slippa. Jag svarade i mitt förra interpellationssvar precis på varför köerna ökade i den svenska hälso- och sjukvården, . Återigen gör du denna debatt till något som är på helt fel nivå. Du mäter olika landsting mot varandra. Vad ska vi säga om , där socialdemokrater och moderater styr tillsammans? I fyra landsting styr vi faktiskt blocköverskridande. Detta blir en jättemärklig debatt. Det är klart att de ansvariga hälso‑ och sjukvårdspolitikerna i respektive landsting har ansvar för de skattemedel man tar in och för att bedriva operativ hälso- och sjukvårdsverksamhet. Sedan har jag ett ansvar för att se till att det utbildas tillräckligt många och att landstingen har sjysta förutsättningar att klara sitt uppdrag. Därför har regeringen också tillfört betydande medel till landstingen . Jag går inte in och detaljstyr i Landstingssverige. Det hoppas jag att vet. Detta är också, tycker jag, oerhört kränkande mot den hälso- och sjukvårdspersonal som gör ett otroligt bra jobb. Låt mig ta ett exempel från , som styrs av Alliansen tillsammans med . Där har man en situation där behoven i akutsjukvården har ökat exponentiellt. Jag träffade personalen på akuten på Sahlgrenska och satt och pratade med dem. Jag träffade bland annat deras chef, som varit chef för akuten på . Han beskrev att antalet besök på akuten som chef där ökade . Jag tror att vi alla förstår att vi inte kan lösa de bekymmer vi har i hälso‑ och sjukvården med miljarder med fräcka namn. Bilden är komplex, och det handlar om att vi är en snabbt åldrande befolkning i . Människor lever allt längre. Man är multisjuk, och vi har extremt många kroniker. går 80–av vårdens resurser till patienter med minst en kronisk sjukdom.