prot · H509117 · 2018-05-23 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. § 2 Anmälan om faktapromemoria Förste vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2017/18:FPM88 Förordning om tillgång till e‑bevisning inom EU och Direktiv om utseende av representant för utlämnande av e-bevisning COM(2018) 226, COM(2018) 225 till justitieutskottet § 3 Anmälan om granskningsrapport Förste vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport hade kommit in från och överlämnats till arbetsmarknadsutskottet: RiR 2018:12 Förberedande och orienterande utbildning – uppföljning av deltagare inom etableringsuppdraget § 4 Ärende för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2017/18:262 till utbildningsutskottet § 5 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: Sammansatta civil- och kulturutskottets betänkande 2017/18:CKrU1 Politik för gestaltad livsmiljö 2017/18:SkU19 Ökat skydd för hotade och förföljda personer samt några åtgärder för att öka kvaliteten i folkbokföringen 2017/18:SkU16 om folkbokföringen 2017/18:SkU17 Beskattning av elektroniska cigaretter och vissa andra nikotinhaltiga produkter § 6 En gymnasieutbildning för alla En gymnasieutbildning för alla betänkande 2017/18:UbU23 En gymnasieutbildning för alla (prop. 2017/18:183) 1 (S): används uttrycket ”det är svårt att se skogen för alla träd”. Med det menas att om man har för stort fokus på delarna missar man att se helheten. Låt mig därför först säga några ord om helheten och riktningen i regeringens förslag om gymnasieskolan. En fullständig gymnasieutbildning av hög kvalitet är en viktig och nödvändig grund för ungdomars inträde på arbetsmarknaden. Det är också skälet till att regeringen nu i två propositioner har föreslagit viktiga förändringar i gymnasieskolan. Den första proposition som vi behandlar handlar bland annat om bättre övergångar till gymnasiet, mer utvecklat stöd till eleverna, tydligare ansvar för rektorer att följa upp frånvaro och förbättringar av introduktionsprogrammens struktur och kvalitet, med bland annat krav på garanterad minsta undervisningstid. Den andra propositionen, som vi behandlar senare, innehåller förslag om att även yrkesprogram ska ge en grundläggande behörighet som norm, utan att man minskar yrkesämnenas andel. Där föreslås också att ett estetiskt ämne ska ingå i alla program. Till detta ska läggas regeringens beslut om att tillsätta två viktiga utredningar: dels en utredning om att se över möjligheterna att återinföra ämnesbetyg i gymnasieskolan, dels en utredning som ska se över möjligheterna till en regionalisering av gymnasieutbildningen för att säkerställa ett brett utbud av utbildningar med hög kvalitet i hela landet. På detta sätt vill vi utveckla den framtida gymnasieutbildningen och skapa en gymnasieskola för alla. Jag kom in i 2007. Då hade precis kastat den föregående regeringens förslag Gy 2007 i papperskorgen. Mycket tid, kraft och pengar hade investerats i utredningen och propositionen. Det kändes som någon sorts prestige från den dåvarande ministern att kasta bort det arbetet och tillsätta en egen utredare. Propositionen kom , Gy 2011. Den innehöll ändå några av de förslag som hade jobbats fram tidigare. Mycket var bra, men några saker blev inte så lyckade. Uppdelningen mellan högskole- och yrkesprogram blev för stark, och yrkesprogrammens attraktivitet monterades ned. Resultatet blev att antalet sökande till yrkesprogrammen gick ned markant. Introduktionsprogrammen blev större. När började oroa sig för det låga söktrycket tillsatte han . Vi socialdemokrater gick till val på att bevara det som fungerade bra i den nya gymnasieskolan och göra om det som bevisligen inte fungerade. Vi gick därför till val på att stärka yrkesprogrammens attraktivitet och på att få fler elever att välja en yrkesutbildning, liksom att de stödåtgärder som finns i skulle finnas även i gymnasieskolan. Vi gick till val på välbehövliga reformer för gymnasieskolan och landets elever. Men vi gick också till val på att inte kasta något i papperskorgen. Skolan behöver långsiktiga förutsättningar. Därför tog vi vidare, vilket bland annat har resulterat i att vi inrättar branschskolor i för smala yrkesområden som behövs på arbetsmarknaden. Vi tillsatte också en stor och omfattande gymnasieutredning som skulle se över helheten. Eftersom vi inte ville riskera att behöva börja om på ruta ett igen var det en parlamentariskt sammansatt utredning där alla riksdagspartier var med. Alla partier hade möjlighet att påverka utredningen och föra fram sina politiska förslag. Det fanns läge för förhandlingar mellan partierna, och så skedde. Det är väl bland annat därför som den proposition vi debatterar ser ut att gå igenom, med något undantag. En gymnasieutbildning för alla Jag talade inledningsvis om riktning. Riktningen måste vara att alla ska skaffa sig en gymnasieutbildning. Det betyder inte att alla ska bli akademiker eller att alla ska ta sin gymnasieexamen på samma sätt och . Vi ska skapa förutsättningar för att alla ska kunna genomföra en gymnasieutbildning – på olika sätt, mer individuellt och kanske i olika steg. Men låt oss vara ärliga och säga: Alla ungdomar kommer att behöva en gymnasieutbildning för att klara sig i dagens och framtidens kunskapsintensiva samhälle. Därför har regeringen nu investerat kraftfullt i möjligheten att utbilda sig och att ställa om. Vi har brutit med nedskärningarna i komvux och inrättat en rätt till komvux. Rätten att gå i vuxenutbildningen för att komma vidare till YH och högskola är viktig. Det skapar möjligheter och något att vara stolt över. Vi har också tillsatt en komvuxutredning, som bland annat har i uppdrag att se över om nuvarande prioriteringar fortsatt ska gälla. Borde vi till exempel i högre grad kunna utbilda människor som gått ett högskoleförberedande program till ett yrke? Vi vet ju att vi behöver fler undersköterskor, barnskötare, svetsare och vvs-montörer och så vidare. Det är yrken som behöver locka fler som har haft siktet inställt på något annat. Vi har satsat stort på regionalt yrkesvux, och påbyggbara yrkespaket har tagits fram i samverkan med branscherna enligt den svenska modellen. De kan användas i yrkesvux men också på introduktionsprogrammen. Detta möjliggör bättre utbildningsutbud, högre kvalitet i utbildningen och att nyanlända som kommer till kan ges skräddarsydda utbildningar som leder till jobb i bristyrken. Dagens betänkande handlar framför allt om att fler ska ges förutsättningar och stöd för att kunna fullfölja sin gymnasieutbildning. Enligt har drygt hälften av dem som inte tar examen bara några enstaka kurser kvar att klara för att fullfölja sin utbildning. De är alltså nära en examen. Många av dem skulle ta en examen om de fick stöd. Den här propositionen innebär att sådana möjligheter nu kommer på plats. Strukturen och kvaliteten på introduktionsprogrammen förbättras också, vilket är nödvändigt. Regeringens satsningar på lovskola och 300 miljoner för att stärka introduktionsprogrammen är också viktiga i sammanhanget. Det som borgerligheten tillsammans med något fyrkantigt avslår är att elever på introduktionsprogram som bedöms klara studierna på ett högskoleförberedande program kan undantas från vissa behörighetskrav. Det vill man alltså avslå. Vårt förslag är ett sätt att försöka se varje individ och göra utbildningen mer flexibel. är det ju så väldigt nära. En gymnasieutbildning för alla Jag fick höra om som går på ett introduktionsprogram i . Han är otroligt duktig i skolan och har nått behörighet i kärnämnena och i åtta andra ämnen. Ett ämne fattas, nämligen idrott och hälsa. Där blir han inte godkänd, för han har ännu inte lärt sig simma . Vi måste kunna få in studiebegåvade och ambitiösa ungdomar som lärare och rektorer bedömer klarar undervisningen på nationella program. Vi måste kunna göra det även när det gäller elever som är födda utanför gränser. Vi vill inte sänka några kunskapskrav, men vi vill se individuella lösningar i vissa situationer och en större flexibilitet. Jag får be om ursäkt. Jag kommer att dra över talartiden och säga några ord till. Den andra propositionen, som jag har nämnt, debatterar vi här . Det handlar framför allt om att yrkesprogrammen inte ska upplevas som återvändsgränder. Det handlar också om en kvarts miljard i budgeten för att kommuner och fristående skolor ska klara av att genomföra framgångskonceptet som flera vittnar om. Jag hoppas att förnuft går före prestige och att någon sorts långsiktighet och anständighet finns i gymnasiepolitiken. Därför vill jag uppmana samtliga partier i riksdag: Var åtminstone pragmatiska, och kasta inte återigen ett väl genomfört arbete i papperskorgen! elever och lärare har inte tid att sätta sig på ruta ett igen bara för att vi inte kan komma överens. Kompetensbristen är här och , och vi måste göra allt vi kan för att lösa den. Jag yrkar bifall till reservation 1, och i övrigt yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 2 (M): På bord har det, efter sedvanlig behandling, landat en föga upphetsande proposition om en gymnasieutbildning för alla. Regeringen har snart haft på sig att lägga fram förslag om stärkt närvaro, om färre avhopp och om att fler ska kunna gå ut med en viktig examen från skolan – och så blev det detta. När jag läser propositionen går mina tankar osökt till pjäs about Nothing. har jag sett ett så urvattnat förslag. Propositionen syftar till att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Ja, syftet är gott, men de rejäla förslagen saknas. Det tror jag även att regeringssidan håller med om, i det tysta. Problemen är omfattande på landets gymnasieskolor. Regeringen borde åter ha kopplat kurspoängen till antalet timmar. Vi har alldeles för få undervisningstimmar i svensk skola. Det är lärarbrist och inställda lektioner, och ofta sparar kommunerna in på vikarier. Efter att kurva i pekade uppåt ser vi nu oroande tendenser till att resultaten åter sjunker. Det är mycket allvarligt, och regeringen sitter handfallen. Det är bra att regeringen oroar sig för frånvaron, men det räcker inte. Vi måste veta mer, undersöka och samla in statistik, som på alla andra arbetsplatser. Vi måste få mer omedelbara ingripanden från skolledningens sida. Det som vi stöder är att man ser över och stärker introduktionsprogrammen. De har svällt, inte minst språkprogrammet. Det är bra att man nu också bedömer språkkunskaperna, så att det finns möjlighet att dela in eleverna på rätt nivåer så att de får ut mer av undervisningen. En gymnasieutbildning för alla Jag anser att läget är mycket oroande för många av våra gymnasieskolor och därmed för våra elever. Det finns tre allvarliga problem. Det första är alla fel- och omval. De kostar samhället – jag återkommer till detta. Det andra är avhoppen från gymnasieskolan eller att man går ut utan en fullgod examen. Samhällsekonomiska beräkningar visar att varje misslyckande belastar samhällsekonomin med ca 15–under en livscykel per individ. Det blir enorma summor. Det tredje är att högskolor och universitet högljutt klagar över bristande kvalitet, att eleverna kan för lite och att man får ta om gymnasiekurser och får anordna ett basår, inte minst inom teknik. Förslaget om en gymnasieutbildning för alla skulle ta upp problemen med oförberedda och oinformerade elever, stora kunskapsbrister hos studie- och yrkesvägledarna och poängjakt – ofta i årskurs 2 – som alltför ofta leder till psykisk ohälsa hos oroväckande många tjejer. Det är få saker som jag ser i förslaget. Mentorer finns med, men det finns redan i de allra flesta skolor, och det tycker jag är en onödig detaljreglering. Det är desto fler saker som borde ha funnits med. Jag förstår att allt inte kan inrymmas i en proposition, men regeringen har snart haft på sig att rätta till problemen och sådant som man var kritisk till under förra mandatperioden. Men det underlåter man att göra. Vi måste få en mer flexibel gymnasieskola. Utbildningsministerns berömda har blivit . elever är värda en mer handlingskraftig regering som tar tag i skolans stora problem. Jag yrkar bifall till reservation 4. Detta är sannolikt mitt sista anförande i kammaren, , så jag ber att få tacka alla mina trevliga kollegor i utskottet, från vänster till höger. 3 (SD): Det är tråkigt att se att en bra debattör måste avsluta sin karriär här, men vi rullar vidare. yrkar självklart bifall till sina reservationer 3 och 5. Jag ska återkoppla till reservation nr 1, som dyker upp här. Det handlar om att introduktionselever som bedöms sakna ett eller två betyg ska godkännas för att komma in på en utbildning. Det säger vi nej till, och det säger nej till. Det är jag väldigt tacksam för, för detta är ett sluttande plan. Ska vi verkligen ha 35 000 olika bedömningar – det är så många lärare som finns i gymnasieutbildningen? Är det varje enskild lärare som ska kunna bedöma om ett betyg behövs eller inte? Nej, fru talman, ska inte sänka kraven. Vi ska snarare höja kraven på de elever som kommer ut. Jag återkommer till varför det är så viktigt att höja kraven. En gymnasieutbildning för alla Vår reservation 3, som vi ställer oss bakom, handlar om att kommunen ska få ett aktivitetsansvar. Man ska mer eller mindre dalta med vuxna människor. Det här är individer som har fyllt 20 eller mer. När försvinner ansvaret, och när ska man ta sitt eget ansvar? Enligt är det att vuxna människor tar ansvar för sin egen utbildning och faktiskt ser till att aktivera sig själva. Det ska inte vara kommunens ansvar. Det finns också ett tillkännagivande om skriftliga omdömen, fru talman, som ligger och skvalpar mitt i texten. Det är ett tillkännagivande som vi har gjort, fru talman, tillsammans med Alliansen. Detta är otroligt viktigt för framtida anställningar. För är det någonting som är viktigt när elever kommer ut på sin första anställning är det just att man vet hur de sköter sitt nuvarande uppdrag i utbildningen. Detta är för arbetsgivarna väldigt viktigt att få reda på. Jag hoppas verkligen att det går igenom . Reservation nr 5, som vi ställer oss bakom, handlar om att man ska införa en tidsbegränsning när det gäller att fullfölja introduktionsprogrammen. Det vill inte regeringen. Man tycker att det här ska få ligga och rulla hur länge som helst. Svaret är nej. Vi måste se till att strukturera detta. Det måste finnas någon sorts tidsbegränsning när det gäller introduktionsprogrammen. Det ska inte bli något avlastningsområde för en dåligt förd invandringspolitik – det här också. talare tog upp detta. Jag tror att det är otroligt viktigt att vi kopplar ihop utbildningen med vad anställningarna ska kräva för någonting. Och för att återkoppla till mitt tidigare tal här ska jag säga att jag tror att det är väldigt viktigt att näringslivet och verkligheten sitter ihop med skolan. Vi har tyvärr redan påbörjat nedskärningen av detta när det gäller grundskolenivån. Där har vi plockat bort praktiktiden och möjligheten för elever att komma ut i och få kontakt med verkligheten. Detta är otroligt viktigt. Flertalet av oss som sitter här inne, fru talman, har gjort ett besök i . Där såg vi verkligen hur man gick in och hjälpte och stöttade utbildningen – den högre utbildningen och även gymnasienivån. Man styrde upp. Vad är det dessa elever behöver kunna? Någonstans måste vi få en röd tråd genom hela våra system, inte bara genom utbildningssystemet. Det handlar om att utbildningssystemet är anpassat till vad verkligheten har för krav. Vi kan inte ha människor som utbildar sig i det de tycker är kul och som sedan kommer ut i en extremt stor arbetslöshet. Det finns stora grupper i samhället som kräver väldigt många människor, men vi har inga som utbildar sig inom de områdena. Här måste vi sätta ihop systemet. har sedan tidigt föreslagit ämnesbetyg. Det är en fråga som har legat där väldigt . Det var en av de viktigaste frågorna vi tog med oss in i , som jag tycker, fru talman, är ett bra sätt att jobba på. Att sätta sig ned tillsammans och diskutera stora och viktiga punkter måste vara viktigare för oss politiker än små och ryckiga förslag fram och tillbaka. Det enda våra lärarkollegor och de som jobbar inom skolan vill ha är långsiktighet och ingenting annat. Det är vad som är viktigt. Med det är jag nöjd för den här gången. 4 (MP): En gymnasieutbildning för alla Bildning och utbildning är två av hörnstenarna i en människas liv. Grunden för de flesta är en genomförd gymnasieutbildning. Vi vet att de eleverna fördjupar sina kunskaper. Det är kunskaper som krävs för att komma vidare i livet till arbete och till högre studier. Därför är det ett viktigt mål för skolan att göra det möjligt för alla ungdomar att börja, fullfölja och avsluta sin gymnasieutbildning. Det är precis det debatten handlar om : En gymnasieutbildning för alla. Varje människa är unik. Det ställer särskilda krav på skolan men även på individen. Utbildningen är en form av kommunikation med en avsändare och en eller fler mottagare. Då gäller det att sända på rätt frekvens. För det mesta och de flesta är det enkelt, men för några är det inte det. Det är då skolan och eleven sätts på prov. Det gäller att hitta en lösning som gör att undervisningen fungerar även för dessa elever. Inom gymnasieskolan behöver vi införa bestämmelser som gör undantag för elever till exempel på introduktionsprogrammet från vissa av behörighetskraven till högskoleförberedande program som syftar till att öka tillgängligheten till gymnasieskolan. Det ger bättre förutsättningar för skolan att arbeta med elevernas motivation att läsa vidare. Skolinspektionens granskning av språkintroduktionen 2017 visar att det finns en utbredd stress bland eleverna att de ska bli för gamla för att hinna påbörja det nationella gymnasieprogrammet men att ett undantag från vissa behörighetskrav kan motivera eleverna eftersom möjligheten att påbörja ett nationellt program kan komma att uppfattas som nåbart för eleverna. Vägen till en fullföljd utbildning på gymnasienivå eller motsvarande kan se ut på olika sätt. För vissa elever kommer vuxenutbildning eller folkhögskola att vara den lämpligaste utbildningsformen. För andra kommer den mer sammanhållna utbildningen på program som gymnasieskolan erbjuder att vara ett bättre alternativ. Vissa elever kan också ha läst en stor del av utbildningen på introduktionsprogrammen integrerat med ett nationellt program och redan fått betyg i flera gymnasiekurser. För dessa elever kommer det sannolikt att handla om en övergång till ett nationellt program snarare än att påbörja programmet 1. För att säkerställa att elever väljer den studieväg som ger dem bäst förutsättningar att fullfölja utbildningen är det viktigt att skolan informerar och vägleder alla elever om alla olika studievägar som finns inför valet av fortsatt utbildning. Det är angeläget att skapa flexibla vägar för att bli behörig till ett nationellt program så att fler ungdomar får möjlighet att få en gymnasieexamen. Att stödja och vägleda varje enskild elev genom skolan är en av de viktigaste faktorerna som gör att hen får en examen. Vi ska göra allt vi kan för att se till att det händer. Jag yrkar bifall till reservation 1 och i övrigt bifall till utskottets förslag i betänkandet. 5 i (C): När man tittar ut genom fönstret och ser hur solen skiner och känner värmen vet man också att nu stundar snart studenttider. Det är studentsången studentens lyckliga dag. Mösspåtagning har redan skett i , vilket är en tradition som inte riktigt finns hemma hos mig, där man väntar till studentdagen. Men det är lite trevligt med olika former av traditioner. En gymnasieutbildning för alla Det handlar om väldigt mycket glädje och lust. är tiden med gymnasieskolan förbi, och man får möjligheten att ge sig ut i livet. Att få möjlighet att ta gymnasieexamen medan det råder en fantastisk högkonjunktur, det finns gott om jobb och det finns gott om utbildningsplatser är en ynnest som jag tror att många ungdomar känner en stor tillförsikt med. Icke förty finns det ändå ett stort antal ungdomar som inte alls känner samma glädje. De kanske inte har köpt en mössa av olika anledningar. De harvar på i en gymnasieskola som inte ger det stöd som den borde ge. De kämpar år ut och år in med olika delar av kurserna som de inte når målen i. Att hantera en proposition som heter En gymnasieskola för alla men som tyvärr har så tunt innehåll känns lite tråkigt. Jag kan förstå att använde åtminstone sex och en halv minut av sitt inledningsanförande till att tala om andra saker som är viktiga när det gäller gymnasieskolan än just det betänkande vi har på bordet . Det vore lite kul om vi ändå kunde diskutera mer av de formerna och de olikheter i förslagen som vi lyfter fram i debatten. Det kan vara lite märkligt att de förslag som vi debatterar just tog hela att få fram. Utbildningsministern, som i och för sig inte är ansvarig för gymnasieskolan, sa ändå att man skulle vända utvecklingen . Det må så vara att bytet av gymnasieminister mitt och kanske en lång startsträcka för nuvarande ministern gjorde att det har tagit lite tid. Om vi tittar på förslagen handlar det till exempel om garanterad undervisningstid på introduktionsprogrammen. Det är klart att det har oroat oss alla när vi har sett att det kunnat skilja mellan 13 och . Det är klart att är det inte konstigt om man känner en stress över att inte nå målen och de kunskapskrav som finns. Därför är det så viktigt i det förslag som och hela Alliansen står bakom att vi ställer kvar på kvaliteten i de frågorna och inte faller för att göra olika former av undantag. I det som exemplifierades verkar det så oerhört självklart. Men vi vet att det finns väldigt många olika exempel på ställningstaganden där det inte alls kommer att vara så självklart som när det gäller att kunna lära sig simma. En annan fråga som är viktig och där jag inte riktigt förstår att inte majoriteten i utbildningsutskottet vill bifalla det som allianspartierna lyfter fram handlar om ökat ansvar för att utreda både giltig och ogiltig frånvaro. Den frågan är också långt ifrån ny. Den ogiltiga frånvaron, den långa frånvaron – de elever vi ibland kallar för hemmasittare – är ett problem vi har känt till och på olika sätt försökt att adressera. var klar , och det är tre utredningar som ligger till grund för det här betänkandet som också handlar om frånvaron. Det förvånar att den först kommer och att den dessutom bara handlar om att utreda frånvaro och inte som Alliansen föreslår att ha en plan för åtgärder så att man tar det ett steg längre. Jag kan göra listan längre, men jag stannar där. Att det skiljer mellan 13 och för vad som anses som heltidsstudier låter hur märkligt som helst. Att följa upp den garanterade undervisningstiden är en självklarhet. Båda regeringsföreträdarna har redan talat här i debatten, så jag förväntar mig inte en ytterligare kommentar eller en replik. Men jag hoppas på det. En gymnasieutbildning för alla Man måste också tala om det som är bra. Förslaget som ligger i propositionen handlar om att bör vara den garanterade undervisningstiden. Det kommer att ge helt andra förutsättningar än för de elever som har . En annan sak som också är en viktig del i propositionen och som förtjänar att lyftas fram än mer handlar om programinriktat val. När jag tittar på den delen tror jag att det kommer att bli en viktig del som vi ska lyfta fram. Det kan öka motivationen och möjligheten att komma in på det nationella programmet. När det gäller både de högskoleförberedande programmen och yrkesprogrammen ser vi möjligheten att korta den vägen. Andra delar som är bra handlar om stödbestämmelser som ska gälla i förhållande till kravnivåer som finns i gymnasiesärskolan. I det här sammanhanget vill jag ställa en fråga i ett ämne som hela utskottet är engagerat i, nämligen om möjligheten för ungdomar som har gått gymnasiesärskolan till fortsatta studier. Jag vet att företrädare för regeringspartierna driver frågan hårt.