prot · H50995 · 2018-04-11 00:00:00 — Det andra tillkännagivandet som en riksdagsmajoritet på Alliansens initiativ vill göra handlar om kompensation till markägare vid inskränkningar i äganderätten. Den som inte bara ser och följer denna debatt utan som också följde den föregående debatten om skogspolitiken kan knappast ha undgått att förstå att liksom övriga allianspartier är väldigt bekymrade över äganderättens ställning i . Vi upplever att den ifrågasätts och undergrävs alltmer. Den utvecklingen måste vändas. Äganderätten är fundamentalt viktig för vårt samhälle sett från både ett principiellt och ett praktiskt perspektiv. Från sida har vi bland annat lagt fram förslag om en bred äganderättsutredning, inte minst för att få en bättre och mer samlad bild över hur äganderätten inskränks . Men det tillkännagivande som Alliansen nu vill göra är mer specifikt och handlar om kompensationsmodeller för brukandebegränsningar av mark som inskränker äganderätten. Det finns tillfällen då brukanderätten på grund av olika angelägna allmänna intressen behöver begränsas, men för är två saker då självklara. Det första är det att det är verkligt angelägna allmänna intressen som motiverar inskränkningen, och det andra är att rimlig kompensation utgår till berörda markägare. har också flera egna reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bara bifall till reservation nr 8 om ekosystemtjänster. Ekosystemtjänster är alla de produkter och tjänster som naturen ger oss i form av luft- och vattenrening eller i form av virkesproduktion, som vi diskuterade. Just virkesproduktion är en ekosystemtjänst som har en mycket tydlig ekonomisk värdering, vilket är bra. Så är det dock inte för alla ekosystemtjänster. Många ekosystemtjänster är mer diffusa och indirekta, vilket gör att de inte lika självklart tas i beaktande i samhällsplaneringen. Att värdera sådana tjänster är svårt men inte desto mindre viktigt. Vi vill därför fortsätta arbetet med att tydliggöra värdet av ekosystemtjänster i syfte att göra dem till en integrerad del i samhällsplaneringen. Vi kan och får inte ta våra ekosystem för givna, utan vi måste värdesätta och värna dem. 164 (SD): Vi debatterar betänkandet Övergripande miljöfrågor. Det är ett något udda betänkande som kanske inte framstår som så där särskilt exalterande, men det handlar mycket om tillståndsfrågor och även viktiga äganderättsfrågor. När det kommer till äganderättsfrågor välkomnar vi att det finns en majoritet i utskottet som vill skicka vidare tillkännagivandet. Inledningsvis vill jag yrka bifall till reservation 4. Den tar upp frågan om handläggningen av tillståndsärenden. Det motionsyrkande som reservationen bygger på bygger i sin tur på vårt partis industristrategi. Det behövs en nyindustrialisering av . Den tidigare moderata statsministerns ord om att industrijobb praktiskt taget har försvunnit och vidare hans nedvärderande av svensk industri kan numera, tack och lov, placeras i en mörk del av svensk politisk nutidshistoria. Svensk industri är fortfarande ovärderlig för svenska jobb, export och tillväxt. Vi ska ha höga ambitioner på miljöområdet, och det är naturligtvis viktigt att det finns lagar, förordningar och myndigheter med tillhörande byråkrater som gör sitt bästa för att lagstiftningen ska efterlevas. ska vi vara på det klara med att hur bra ambitioner vi än har med nya regleringar finns en intressekonflikt. Fler regleringar leder i allmänhet till mer regelkrångel, vilket är skadligt för svenskt företagande och svensk industri – vilket i sin tur är skadligt för vår export, vår tillväxt och våra jobb. Utgångspunkten gällande regler i form av lagar, förordningar och föreskrifter är att de enbart ska finnas i den mån de behövs samt vara pragmatiska. Det finns dubbelregleringar där två eller fler myndigheter ställer krav som i princip överlappar varandra, och det finns regler som i praktiken skulle kunna avskaffas utan att det får någon negativ effekt. Vi vill att företag ska förhålla sig och rapportera till så få myndigheter som möjligt. Entreprenörer som söker olika tillstånd för att expandera eller öppna ny verksamhet kan ibland fastna i en administrativ loop där ärenden bollas mellan olika kommunala aktörer och myndigheter utan en tydlig bortre tidsgräns. Det problemet måste vi adressera utan att för den delen göra avkall på våra höga ambitioner på miljöområdet. vill därför införa en bortre tidsgräns för ärendehantering och även förenkla hanteringen vid överklagande. Ett problem som många industriföretagare specifikt anger är att miljötillstånd för nya industrifastigheter drar ut som affärsmöjligheterna är mycket goda för till exempel export till växande ekonomier. Detta kostar företagen pengar och samhället skatteintäkter och arbetstillfällen som vida överstiger kostnaden för erforderligt antal handläggare. Vi menar att dessa handläggare måste bli fler, och de ska arbeta proaktivt och behjälpligt gentemot företag som vill expandera. Det måste existera ett bättre servicetänk. Därutöver vill vi införa en servicepott för att förenkla olika myndigheters handläggning av tillståndsärenden. Miljölagstiftningen ger otydliga besked om ansvarsfördelning vid förorenad mark, till exempel vad gäller industritomter där föroreningar har skett vid nedlagda företag. Detta vill vi avhjälpa genom att förtydliga nuvarande regelverk. Sammantaget skapar nuvarande system alltför ofta osäkerhet. Just osäkerhet är bland det värsta som finns för företagare och investerare. Reglerna måste vara tydliga, och handläggningstiden måste vara rimlig och även möjlig att förutspå. Utskottets majoritet har enats om ett förslag i liknande riktning. Även om vi gärna hade haft en spetsigare formulering välkomnar vi förslaget. Tillsammans sker ett pågående arbete, till exempel de genomförda förändringarna i . Det finns absolut anledning att se framtiden an med viss tillförsikt. 165 (MP): Vi debatterar nu miljö- och jordbruksutskottets betänkande Övergripande miljöfrågor, där motioner från allmänna motionstiden /18 behandlas. I betänkandet finns två tillkännagivanden från den borgerliga oppositionen. Jag tänker inte lägga ned någon tid åt att bemöta dem, utan jag tycker att gjorde så på ett förtjänstfullt sätt. Jag kan bara säga att jag tycker att det ena tillkännagivandet om förenklade tillståndsprocesser förstås bara är en uppmaning till regeringen att göra det man redan gör. Det gäller även det andra tillkännagivandet om kompensation vid inskränkningar i äganderätten. Där har regeringen förutom att man bereder frågan om ersättningsmark och artskyddsförordningen dessutom höjt anslaget Skydd av värdefull natur rejält. Det är den viktigaste faktorn när det gäller att betala ersättning eftersom det är svårt att betala ut mycket pengar med en tunn plånbok. Jag tänker i stället ägna mitt anförande åt att lyfta upp några andra frågor som tas upp i betänkandet. Jag börjar med våra miljömål. har i en partimotion föreslagit att Miljömålsberedningen ska ges i uppdrag att genomföra en bred översyn och en uppdatering av miljömålssystemet. Jag tänker att minnet är kort. Detta gjorde alliansregeringen , och det tydligaste resultatet av att systemet då gjordes om var att vi tappade farten i arbetet med att nå miljömålen. Det stora problemet med miljömålsarbetet är inte att det inte finns några nya mål efter 2020 eller 2025, utan det stora problemet är att vi inte uppnår de mål vi satte i slutet av och lovade att vi skulle uppnå inom en generation. Vi kommer inte att uppnå målet att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen är lösta utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser, som generationsmålet är formulerat. Av de 16 miljömålen är det bara två, Skyddande ozonskikt och Säker strålmiljö, som kommer att nås inom utsatt tid. Trots att regeringen har ökat takten ordentligt i miljöarbetet behöver det göras mer. har i årets utvärdering bland annat tittat på ett av de etappmål som antogs under alliansregeringen, vilket jag tog upp i den tidigare debatten om skogspolitiken. Det handlar om etappmålet Skydd av landområden, sötvattensområden och områden. Målet innebär bland annat att skogar med höga naturvärden ska skyddas från avverkningar, och det ska ske genom att det formella skyddet av skogsmark ska öka med ca skogsmark med höga naturvärden och i behov av formellt skydd nedanför gränsen för fjällnära skog. Det andra målet är att skogsbrukets frivilliga avsättningar ska öka i omfattning med ca skogsmark i områden som har eller kan komma att utveckla höga naturvärden. slår i sin utvärdering fast att etappmålen inte har uppnåtts eller har bedömts kunna uppnås inom utsatt tid med rådande förutsättningar och utan ytterligare åtgärder. Både den areala omfattningen och beslutstakten behöver öka kraftigt. När etappmålet föreslogs av Miljömålsberedningen insåg vi i att målet faktiskt var för lågt satt. Mer skogar skulle behöva skyddas om miljömålen Levande skogar och Ett rikt växt- och djurliv ska uppnås. Det är kanske lite märkligt att det ändå är vi som får strida för att etappmålet ska uppnås och försvara det. Trots regeringens fördubbling av anslaget Åtgärder för värdefull natur nås inte mål. Det är bara att inse att mer borde ha gjorts tidigare av den förra regeringen, som satte målet, och mer behöver göras framöver. Ska det bli gjort är det tydligt att måste sitta i regeringen. Liberalerna har i betänkandet en fin motion där man yrkar att vi ska ta oss an klimat- och miljöutmaningarna med en blandning av krisinsikt, framtidstro och realism. Det är klokt sagt. Det gäller likaså konstaterandet att när det gäller skydd och bevarande av natur, hav och biologisk mångfald är marknadsekonomin inte lösningen, utan det krävs insatser som finansieras av det offentliga. Jag tycker att Liberalerna ska ha beröm för att de har insett detta. Jag hoppas också att och hans partikamrater tar sig tid att läsa sammanställningen i betänkandet över alla de budgetsatsningar som regeringen har gjort i årets budget på allt från skydd av värdefull natur till åtgärder för att minska mängden plast i våra hav och i naturen. I sin skuggbudget valde Liberalerna att skära bort det mesta från dessa satsningar – 2,3 miljoner, , vill ni ta bort. Jag tycker som sagt att det är ett fint motionsyrkande, men jag måste ändå ställa frågan till Liberalerna varför det är lagt. Liberalerna och har en gemensam reservation i betänkandet om ekosystemtjänster. Det gladde mig väldigt att yrkade bifall till just den reservationen, för det tycker jag är lite lovande. har fått ett uppdrag att kommunicera viktiga ekosystemtjänster, och det gör man förtjänstfullt. I början av månaden skickade man ut sin senaste rapport. Jag undrar om har läst den. I den kan vi se hur det står till med de 30 viktigaste ekosystemtjänsterna som vi får från skogen. Man delar upp dessa tjänsters status i god, måttlig och otillräcklig. Vi har tidigare debatterat hur tillståndet ser ut i skogen. Det var till och med en vänsterpartist som stod i talarstolen och påstod att det nog inte är så farligt med tillståndet i skogen. Det ser nog rätt bra ut, och vi har nog ett skogsbruk som är rätt bra. När jag tittar på det som har kommit med i denna rapport ser jag att just habitat och livsmiljöer och biologisk mångfald är två ekosystemtjänster som skriver har statusen otillräcklig. , fru talman, vill jag tala om miljözoner. Regeringen presenterade ju ytterligare ett verktyg som den tänker ge kommunerna i kampen mot den dåliga luftkvaliteten i våra städer. Luft fylld med farliga partiklar från biltrafiken leder till 3 000 svenskars förtida död. Som alltid är det de känsligaste – våra barn och våra äldre – som drabbas hårdast av den dåliga luften i städerna. Kommunpolitikerna ska nu få möjlighet att upprätta miljözoner, tre olika zoner, där bara miljöbättre bilar får köra. Detta har fått att gå i taket. Det skriks om förbud och om att landsbygdens bilägare drabbas trots att det handlar om att ge kommunpolitiker verktyg att sänka halterna av skadliga ämnen i luften för att komma under de gränsvärden vi varit med och beslutat om i EU och för att skona människors liv och hälsa. Jag hoppas att , som i betänkandet har motionerat om att kommunerna själva måste få möjligheten att ställa högre energi‑ och miljökrav, gillar det här förslaget. Det skulle vara intressant att höra vad säger om regeringens beslut om miljözoner. Ja, det skulle förstås vara intressant att höra även de andra oppositionspartiernas åsikt. 166 (C): har unika möjligheter att vara både ledare och vinnare i den globala omställningen. Vi har naturresurser som skog och och kan därmed ha en ekonomi med bas i det förnybara som ger fortsatt tillväxt och utveckling. har många både små och stora företag som ligger i framkant när det gäller att utveckla ny miljöteknik och hitta nya affärsmodeller i den cirkulära ekonomin. Att ha en dynamisk och jobbskapande ekonomi är också det enda sättet för att vara ett trovärdigt föredöme för andra länder. Men för att ska kunna ta vara på den potential som finns krävs en politik som främjar innovation och företagande. Politiken ska möjliggöra och underlätta idéer, innovation och investeringar och undanröja hinder för den omställning som redan pågår. behöver helt enkelt en politik för grön tillväxt. Något som ofta lyfts fram som ett hinder för utveckling hos svenska företag är långa handläggningstider och krångliga tillståndsprocesser. Ett förbättrat avloppssystem eller en biogasanläggning kan ta i myndigheternas hantering. Detsamma gäller för företag som vill gå från en innovativ grön tanke till testverksamhet. Miljöpåverkande verksamheter måste leva upp till högt ställda krav och regler, men processer och tillstånd måste utformas med en helhetssyn på verksamhetens miljöpåverkan – både positiv och negativ. Effektiva och rimliga system är en konkurrensfördel i en globaliserad ekonomi. Därför anser vi i liksom utskottet att det behövs reformer för att förbättra hantering och prövning av miljöpåverkande verksamheter. I grunden måste systemet utformas så att resurserna läggs på rätt saker och processens omfattning baseras på verksamhetens risk och miljöpåverkan. Krav ska ställas flexibelt och smart så att begränsad miljöpåverkan inte blir ett hinder för investeringar med stor betydelse för jobb. För verksamhet med mindre risk såsom investeringar i ny reningsteknik, en tillfällig produktionsökning eller olika former av test‑ eller provverksamhet ska processen vara enklare och snabbare genom till exempel ett grönt spår, som utskottet har talat om . Definitionerna av vad som klassas som olika kategorier av miljöfarlig verksamhet behöver också ses över. Det är till exempel inte rimligt att lantbruk vars kor skapar biologisk mångfald klassas som miljöfarlig verksamhet. varierar handläggningstiden mellan olika myndigheter stort även för likartade ärenden. Bättre stöd, samordning och effektiva arbetsmetoder behöver utvecklas och resurser prioriteras. Myndigheterna ska i större grad än stödja och ge råd innan en formell prövning inleds så att det blir lättare att göra rätt från början. Myndigheterna bör också bättre och tidigare i processen precisera och samordna sina krav, och möjligheten för myndigheter att överklaga varandras beslut måste begränsas. Det här är reformer som gör att vi kan ta vara på den potential som finns i när det gäller att skapa grön tillväxt. politik för grön tillväxt handlar också om tilltro till enskilda människor, kommuner och företags vilja och förmåga att arbeta med långsiktig hållbarhet. Det handlar delvis om förvaltning av naturresurser. naturresurser i form av jord, skog och vatten är avgörande för omställning till en biobaserad ekonomi, vilket vi har hört mycket om denna afton. De gröna och blå näringarna ger oss bland annat mat, råvara till förnybara material och energi. Men detta kräver ett aktivt brukande och förvaltande med människor och företag som utvecklar och vårdar våra naturresurser. menar att engagerade markägare och brukare är det långsiktigt mest hållbara för att vårda vår natur och skapa grön tillväxt i hela landet. Men då krävs en stark äganderätt, vilket vi också har hört nämnas . Det måste få genomslag i myndigheternas hantering och prövning av enskilda ärenden så att enskildas rättigheter värnas och de inte drabbas av orimliga konsekvenser. Värdefull natur kan absolut behöva skydd. innebär det ofta att äganderätt och brukande begränsas. Det måste vara självklart att ägare eller brukare ersätts för de inskränkningar som görs. Kostnaden för åtgärden måste stå i proportion till den miljönytta som de naturvårdande åtgärderna leder till, och det är viktigt att markägare och brukare involveras i processen. Ersättningsmodeller och nationella riktlinjer för tvingande avsättning av jordbruks‑ och skogsmark men också bildande av vattenskyddsområden behöver ses över och förtydligas. Det pekade också på i sitt betänkande. Det finns många frågetecken när det gäller ersättningsmodeller för inrättande av dricksvattenområden. Ändå är det något som regeringen har valt att inte gå vidare med. Det handlar också om att decentralisera makt till lokal och regional nivå så att arbetet för grön tillväxt kan anpassas efter lokala förutsättningar. Lokala lösningar för hållbarhet bygger på lokalt engagemang. Korta beslutsvägar, lokala initiativ och växande småföretag är avgörande för att vi ska kunna skapa grön tillväxt i hela landet. Därför är det tydligt för att en nationell politik för lokala möjligheter innebär att fokus måste ligga på möjlighetsskapande. Det handlar om att ta bort nationella regler som begränsar och försvårar lokala initiativ snarare än om ökad statlig styrning genom nationella regler eller statliga investeringsprogram. På den nationella nivån handlar det om att skapa förutsättningar genom kunskapsspridning, anpassa nationella regelverk och utveckla tekniska standarder men decentralisera ansvar och befogenheter. Kommuner som vill ska ha möjlighet att satsa på spjutspetsprojekt och hårdare energikrav eller att testa nya tekniker. Kommuner och regioner som vill använda ekonomiska styrmedel som trängselskatter, miljöavgifter eller andra lokala miljö‑ eller trafikregler ska kunna göra det. Det ska vara tillåtet att utforma regler och avgifter efter miljöprestanda och råda över eventuella intäkter som dessa ger. Jag kan också svara på de frågor som Socialdemokraterna och har haft när det gäller vår motion om att integrera och se över miljömålssystemet. Det handlar om att vi numera har 17 globala hållbarhetsmål till 2030. Vi anser från sida att det är viktigt att vi får ett miljömålssystem som faktiskt tar hänsyn till att vi också har globala hållbarhetsmål. Vid den rundringning som alltinget gjorde till olika aktörer som är engagerade i miljöfrågor lyfte ganska många upp dels att man måste se över miljömålssystemet för att se vad som ska hända efter 2020 när det gäller till exempel delmål, dels behovet av att anpassa och se över miljömålssystemet utifrån Agenda . Jag tycker därför att detta är en högst relevant fråga för oss att driva även i fortsättningen, och jag hoppas att Miljömålsberedningen kommer att kunna ta tag i den. Avslutningsvis, fru talman, tycker jag att det är positivt att utskottet med sina två tillkännagivanden markerar att grön tillväxt är framtiden och att det är viktigt att skapa förutsättningar för sådan tillväxt, dels genom snabbare och enklare tillståndsprocesser, dels genom att utreda kompensationsmodeller vid brukandebegränsning av mark som inskränker äganderätten. Vi i står bakom alla reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar vi bara bifall till reservation 1 om stärkt lokal och regional miljö- och klimatmakt. 167 (V): Som redan har anförts i denna debatt är detta ett ärende som gäller lite olika miljörelaterade frågor. Den som läser betänkandet ser att det finns två uppmaningar, det vill säga två tillkännagivanden, som de borgerliga partierna gör med stöd av . Det är två uppmaningar som slår in öppna dörrar. Den första handlar om att tillståndsprocesser ska reformeras. Precis som från Socialdemokraterna anförde tidigare görs en mängd arbete för att vi ska få till stånd enklare tillståndsprocesser. De förändringar som tidigare gjorts av är inte minst en viktig del i det arbetet. Man ska komma ihåg att det arbetet inte heller kan drivas för långt. Vi måste komma ihåg vad tillståndsprocesserna handlar om, nämligen att vi ska värna miljön. Det andra tillkännagivandet handlar om kompensation vid så kallade inskränkningar av äganderätten. Vi hade en lång debatt om detta tidigare, och det är obegripligt hur de borgerliga partierna och kan strida så mycket för denna fråga när de i praktiken inte har några pengar för att kompensera markägarna vid politiska beslut. Det rör sig alltså om två tillkännagivanden som antingen slår in öppna dörrar eller är tämligen meningslösa, om jag får säga så. Det var synd att från gick, för jag hade en del ytterligare frågor kring reservation nr 7, som handlar om att förändra miljömålssystemet. Jag ser att även är inne på detta i reservation 6, åtminstone om man läser rubriken. Jag kan väl bara göra ett väldigt starkt medskick här: Kasta inte ut barnet med badvattnet! Vi har ett miljömålssystem som ändå fungerar som ett sätt att följa upp hur miljöpolitik drivs och efterlevs i . Om vi ska förändra det vill jag i alla fall veta att vi får något som är mer robust och välfungerande än det vi redan har. Jag har inte sett att vare sig eller har presenterat något alternativ som skulle fungera bättre. Jag står bakom alla reservationer från . Jag yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation nr 11 – jag återkommer snart till den. I reservation nr 9 talar vi i om vikten av att förändra miljömålet God bebyggd miljö. I det miljömålet ryms många stadsplaneringsfrågor och frågor om hur vi ska kunna bygga hållbarare städer med mer kollektivtrafik, smartare stadsplanering och så vidare. Vi tycker att det som kallas för stadsmiljöavtal, som finns i regeringens budget som vi i stöder, är något väldigt bra. Det handlar om att man när man planerar nya städer och nya kvarter måste integrera kollektivtrafik fullt ut, och då kan man få bidrag från staten. Ett stort antal kommuner har redan fått sådana bidrag, och fler kommer att få det. Men vi ser att det finns en del förbättringspotential här. Vi i vill ha en klar och tydlig målsättning om minskad biltrafik, ökat resande med kollektivtrafik och cykel och ökad trafik till fots. Just cykel‑ och gångtrafik glöms ofta bort i dessa sammanhang. Vi vill lägga in detta som ett etappmål inom ramen för miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Vi i föreslår i detta betänkande att regeringen ska anta en utfasningsplan för de miljöskadliga subventionerna. är i många internationella sammanhang, såsom EU, G20 och , tämligen pådrivande för att andra länder ska fasa ut sina ekonomiska bidrag till det som smutsar ned miljön. Jag kommer ihåg att höll ett brandtal mot fossilsubventioner på klimattoppmötet i . Men hur ser det egentligen ut här hemma? Jo, det är faktiskt så att vi i subventionerar miljöfarlig verksamhet med . säger i sin senaste rapport att endast de klimatskadliga subventionerna i kostar . har vid ett antal tillfällen kartlagt de miljöskadliga subventionerna; det handlar alltså inte bara om klimat utan om miljö i ett vidare perspektiv. Summerar vi de subventionerna – skattenedsättningar, direkta ekonomiska bidrag och så vidare – landar vi på . Det är väldigt mycket pengar till det som faktiskt smutsar ned och ökar utsläppen, och de pengarna skulle kunna göra mycket bättre nytta på annat håll. Jag ska nämna några exempel på vad det kan handla om.