prot · H509134 · 2018-06-18 00:00:00 — Men trots det och trots de många och känsliga ärenden som vi hade att utreda lyckades vi faktiskt, och då hade vi ändå en historiskt stor och komplicerad granskning som den om Transportstyrelsen, som vi kommer att debattera närmare här efteråt och som i grunden rörde någonting så allvarligt som rikets säkerhet. Det är inte för att vi är konflikträdda eller för att vi är välviljan personifierade som vi har kunnat enas, utan det är för att vi tillsammans, vilket redan har blivit tydligt, känner ett gemensamt och tungt ansvar för roll som den som har att granska regeringen och att den granskningen måste fungera oavsett om våra olika partier befinner sig i regeringsställning eller i opposition. Det är kanske vårt, eller i alla fall mitt, sätt att visa respekt för våra institutioner, av demokrati och för kollegor och deras anmälningar. Vi är folkvalda riksdagsledamöter och politiker, men om KU ska fungera på det sätt vi vill att det ska fungera, det vill säga som något annat än ett politiskt slagträ, krävs det att vi är så opolitiska och sakliga som det någonsin går. Det är inte lätt att alltid förstå vad KU menar. Vi tenderar ju att använda ett mycket återhållsamt språk, och därför är det mycket värdefullt att vi också kunde enas om ett pressmeddelande för att ge struktur och en tolkningsram för hur man ska läsa KU:s betänkande och om vilka statsråd som får påpekande om brister i sitt agerande och varför. Ordföranden i utskottet lämnade en alldeles ypperlig läsinstruktion i sitt anförande där han också tryckte på betydelsen av att vi inte enbart är eniga till bokstäverna utan även till tankens innehåll. Vi återkommer senare under denna debatt till de olika ärendena mer i detalj, så jag tänker inte gå in på dem här. Jag vill tacka kollegor och kansliet som alltid hjälper till och finns redo med sin kunskap. Det kommer att bli en tämligen opolitisk debatt här , men jag hoppas att vi alla kommer att mötas på barrikaderna i valrörelsen runt om i för att där kunna diskutera de olika politiska lösningar som vi har, för vi är ju i grund och botten fullblodspolitiker. Alla valrörelser är viktiga, och jag vill inte skapa ödesstämning här, men mig synes det som att den här valrörelsen kommer att vara ännu viktigare . Vi i Liberalerna och andra partier som tycker att demokrati, mänskliga rättigheter, rättsstatens principer, jämställdhet, jämlikhet och öppenhet är viktigt har ett gigantiskt och viktigt arbete framför oss – tills hela svenska folket, minoriteter eller ej, går till valurnorna . Jag ser fram emot en fortsatt debatt. 13 SKÅNBERG (KD): Det här är sista debatt för den här mandatperioden. Den kröner arbete som har gått långt utöver det vanliga på ett sätt som vi kanske inte hade önskat men som det likväl har blivit. Den kröner också mitt eget arbete under totalt i . blev jag invald första gången, och jag har suttit i under tre mandatperioder – den första som arbetande suppleant och sedan som ledamot. Det har blivit svårare och svårare ju längre jag har suttit där, och det har också blivit framgångsrikare och framgångsrikare. Vi har jag kan överblicka haft att hantera mycket svåra frågor. Två exempel är och , då tre av tre riksrevisorer var tvungna att avgå. KU lyckades, med början mitt , att få till en god lösning på detta. Till det kommer att nyheten om Transportstyrelsen och det it-haveri som hade ägt rum där som briserade , . Det gjorde att KU fick inkallas efter en KU-anmälan från mer än ett parti, och vi påbörjade vårt arbete med Transportstyrelsen . har vi resultatet av tio månaders arbete. Det är på totalt 1 823 sidor och är ett arbete som bara när det handlar om utfrågningarna utgör 480 sidor. Bilagorna är inte ens medtagna, för de rymdes inte inom de ramar som finns för vad som kan tryckas upp. Då förstår var och en att det har varit mycket tidskrävande. Den totala längden på våra sammanträden är kanske sex gånger längden på ett annat, normalt utskotts sammanträden. Är det värt allt detta arbete? Ja, det är inte bara värt det, utan det är nödvändigt. KU har genom att bli i det allra mest väsentliga helt enigt i sitt ställningstagande visat en väg framåt i en mycket svår parlamentarisk situation med tryck från opportunistiska och populistiska krafter i vårt eget land och från främmande makt. Det gör att det blir mycket viktigt när KU enas. Det är ett sätt att vårda demokratin och våra demokratiska institutioner där KU har blivit en av de främsta – ett samtalsforum där frågorna inte politiseras. Åtminstone gör vi vårt allra bästa för att det inte ska ske. Det finns 1 600 rum i det här huset, har det sagts mig. Det är gott om det finns ett rum där det vuxna samtalet kan ske och där vi kan göra gemensamma och eniga ställningstaganden för det bästa för vårt land. Att granska regeringen är inte det enda vi gör, även om det tidsmässigt är det mesta. Bara den här våren har vi haft 50 betänkanden, men det KU är känt för och det KU är aktat för, med all rätt, är just att det – ojävigt utifrån det regelverk som finns för regeringen – granskar statsråden. Det som mer än någonting annat har överskuggat vårt arbete har naturligtvis varit Transportstyrelsen. Vi har avdelat en senare del av debatten, som börjar strax, till detta ärende. Jag ska inte föregripa det. Jag vill tacka KU:s ordförande, , för fyra utomordentligt viktiga år av arbete. Och jag vill tacka vice ordföranden, . Jag vill också tacka regeringspartierna. Ni har nämligen tuggat i er tio stycken prickar eller kritikpunkter utan att protestera, och ni har gjort det väl. Jag hoppas att framtida regeringar kan göra det lika bra. Jag vill också tacka ledamöterna, var och en och utan att nämna oss vid namn – nya och äldre. Det här hade inte gått om inte alla hade samarbetat. Om det har brustit någonstans finns det möjlighet att reparera det, bland annat i resten av den här debatten. Jag vill tacka kansliets personal. Det är ett makalöst arbete de gör. Om vi sammanträder sex gånger mer än ett normalt utskott gör kan man ana att de också får jobba sex gånger mer för samma lön. De har gjort det med oerhörd skicklighet, frenesi och har aldrig klickat. Det är i och för sig inget nytt för den här mandatperioden. De brukar göra det på det sättet. Med det kröner vi arbete inom KU med vad jag tror är det viktigaste vi kan göra för att stå rustade och de påfrestningar som kan komma. Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) 14 (C): Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) Resultatet av KU:s granskning visar tydligt att den nuvarande regeringen har begått flera fel i hanteringen av Transportstyrelsens it-upphandling. Det handlar inte minst om att man inom regeringen har brustit när det gäller att föra viktig information vidare till de departement och ministrar som borde ha fått informationen. Att informationen handlar om rikets säkerhet gör det bristfälliga agerandet särskilt allvarligt. Först och främst kan man konstatera att statsministern, som regeringschef och chef för , har det yttersta ansvaret för att hanteringen av den här viktiga informationen inte har fungerat. hade ansvaret för de rutiner som ska säkerställa att viktig information når rätt departement och rätt personer i allvarliga situationer. Här vill jag återkomma till kritiken mot tidigare inrikesministern, . Han tog själv ansvar för sin brist på handlande genom att han avgick . Om han gjorde det på eget bevåg eller på grund av att statsministern bad honom avgå har väl inte blivit helt tydligt. Men han begärde i varje fall att få avgå i anslutning till den kritik som riktades mot regeringen när det gällde Transportstyrelsen. Inrikesminister är som jag ser det den som kritiseras hårdast av . Trots att han och hans dåvarande statssekreterare tidigt blev informerade om vad som inträffat på Transportstyrelsen förde de inte informationen vidare till infrastrukturministern, som var ansvarig minister för Transportstyrelsen, eller till statsministern. Statsminister berömde sig , i regeringens svar på granskning av it-säkerhetsfrågor, för att ha skapat en ny och bättre organisation för informationssäkerhet än den som han tidigare haft inom regeringen. Det gjorde han genom att föra över ansvaret för MSB, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och ansvaret för it‑säkerheten inom myndigheterna från försvarsministern till inrikesministern. , , vet vi hur Ygeman klarade det här eller – som det blev – tyvärr inte klarade att föra vidare uppgiften i den nya organisation som statsministern skapat. Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) Dåvarande infrastrukturministern, , får kritik för att även hon har brustit i informationen till statsministern. I hennes fall handlar det om att hon inte fick information från sin egen statssekreterare, , som var mycket väl informerad om och insatt i vad som hände på Transportstyrelsen i fråga om outsourcingen av datauppgifterna. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att Transportstyrelsens beslut om att outsourca it-verksamheten togs 2015, när den nuvarande regeringen satt vid makten. Det avspeglas också i att KU riktar enig kritik mot och två av hans ministrar. När det gäller granskningen av den förra regeringens ansvar har det inte framkommit något som visar att den var informerad om eller delaktig i Transportstyrelsens planer på att outsourca sin it-drift. Det är en viktig slutsats som jag ser det. I denna granskning får dock tidigare it- och energiministern, , kritik för det hon inte sa i utfrågning när det gällde hennes så kallade § 5-förordnande. I det avseendet tycker jag att det är viktigare att konstatera att som statsråd aktivt medverkade för att förbättra samhällets informationssäkerhet. Det har vi konstaterat genom hennes medverkan vid bland annat en konferens som anordnades av MSB. Det var viktigare än att hon efter sitt förordnande inte kom ihåg att ordet informationssäkerhet fanns med i henne förordnande. Men när hon utövade sitt ämbete kom hon ihåg det. Och det tycker jag är mycket viktigare. En del i att inte kom ihåg det var också att hon inte var kallad för att svara på frågor om det. Det skulle handla om anmälningarna om outsourcing, om det användes i den tidigare regeringen. Den hade inte sagt att Transportstyrelsen skulle outsourca den här verksamheten. Den tidigare regeringen var alltså inte inblandad i detta. Det har konstaterats i betänkandet att inte var ansvarig minister när det gäller Transportstyrelsens verksamhet eller denna myndighets informationssäkerhet under den förra regeringen. Hon var inte heller ansvarig för hur arbetet med informationssäkerhet var organiserat i den tidigare regeringen. klargjorde vid utfrågningen att hon hade ett övergripande ansvar inom regeringen för samordning av it-frågor. Men hon nämnde då inte informationssäkerhet. Det borde naturligtvis ha framkommit. Men jag menar att det skriftliga svar som hon lämnade till utskottet efter utfrågningen om att hon hade haft det förordnandet klargjorde den frågan. Vi i brukar på goda grunder ge vårt kansli och våra föredragande beröm. Jag vill dock nämna att jag har haft vissa kritiska synpunkter när det gäller den skrivelse som kansliet har upprättat i fråga om förordnande. Men visst har kansliet gjort ett fantastiskt stort arbete när det gäller frågan om Transportstyrelsen. Det har varit en jättearbetsinsats som har varit en viktig grund för arbete. 15 (M): Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) Ärendet som rör regeringens hantering av säkerhetskrisen vid Transportstyrelsen är, som jag nämnde i min inledning, den största granskning som KU har genomfört under den här mandatperioden och en av de större . Granskningen inleddes och har inneburit att KU samlat in en stor mängd skriftligt material och hållit utfrågningar med över ett dussin personer. Ett vanligt år håller KU kanske 8–10 utfrågningar totalt. blev det närmare 20, eftersom vi även hade utfrågningar i några andra ärenden. KU:s betänkande inklusive bilagor är, som nämnts, rekordtjockt – över 1 800 sidor – varav huvuddelen är material som rör Transportstyrelseärendet. Säkerhetskrisen var en mycket allvarlig händelse som ledde till att känslig information hanterades i strid med svensk lag, vilket i sin tur kan ha lett till allvarliga skador. Det är dock inte KU:s uppgift att granska Transportstyrelsen eller att bedöma vilka men som kan ha uppstått. KU har granskat hur regeringen har agerat. Diskussionen när det gäller regeringens roll har alltsedan den första medierapporteringen om skandalen i huvudsak handlat om informationshanteringen inom regeringen och . Regeringen styr riket och har ett ansvar för att hantera och för att ha förmåga att hantera kriser av olika slag. För att krishantering ska fungera är en grundläggande förutsättning att nyckelpersoner snabbt får korrekt och relevant information. KU konstaterar att granskningen i det här fallet väcker frågor om förmedlingen av information inom när det gäller frågor av betydelse för rikets säkerhet. Det rör sig dels om kontakter mellan och , dels om dessa departements kontakter med andra delar av . Granskningen väcker också frågor om information inom departementen till statsråden samt mellan statsråden inklusive statsministern. och har inte varit tillräckligt samordnade. Information fanns förhållandevis tidigt vid båda dessa departement. Även om varje information för sig endast gav en begränsad bild fanns det sammantaget information som visade på allvaret i situationen, vari problemen bestod samt behovet av skyndsamma åtgärder vid inte minst Transportstyrelsen. Utskottet konstaterar att och i alltför stor utsträckning agerat var för sig, vilket gått ut över möjligheten att gemensamt skaffa sig en bättre bild av läget och med den som grund överväga vad som ytterligare kunde göras för att hantera situationen. Först fick Statsrådsberedningen information. Då hade gått sedan och senare hade fått information om att outsourcingen medförde risker av betydelse för rikets säkerhet. Det tog innan statsministern fick informationen. Utskottet ser allvarligt på att det tog så pass innan statsministern nåddes av informationen. En fråga som har diskuterats, herr talman, är om det spelade någon roll i praktiken att samordningen och informationsspridningen inom regeringen brast. Jag kan konstatera att det av granskningen framgår att ingen myndighet efterfrågade någon åtgärd från regeringens sida. KU gör dock ingen bedömning av de praktiska effekterna, det vill säga om något skulle ha blivit annorlunda på fältet, i myndigheternas åtgärder för att hantera situationen, om till exempel samordningen inom regeringen hade varit bättre eller om statsministern hade fått veta . Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) Min personliga uppfattning är att det är svårt med kontrafaktisk historieskrivning, alltså att försöka att bedöma vad som hade hänt i förgången tid om någon viss förutsättning hade varit annorlunda än den faktiskt var. Man kan fråga sig om Transportstyrelsen snabbare hade kunnat ta hem alla system till om pressen hade varit hårdare från eller regeringen. Man kan fråga sig om någon annan åtgärd hade vidtagits tidigare eller på annat sätt om statsministern fått veta . Detta är frågor som vi aldrig får svar på, och det är mycket svårt att bedöma i efterhand. KU inskränker sig därför i sitt ställningstagande till frågor om informationsspridningen inom . Ur mitt perspektiv är det illa nog att samordningen brast och att informationsöverföringen inte fungerade på det sätt som var tänkt. I sammanhanget noterar utskottet att den genomlysning som tidigare hade aviserats av statsministern för att få klarhet i händelseförloppet ännu inte har redovisats i samlad form. Det som åsyftas i den korta kommentaren i utskottets betänkande är det som statsministern uttalade och . Det finns ett skriftlig uttalande från statsministern på regeringens hemsida från . Statsministern säger där: ”Så snart genomlysningen är klar kommer regeringen att redogöra för den om vilka åtgärder som behöver vidtas.” För mig är det ganska tydligt att det här uttalandet skapade förväntningar om att det skulle genomföras ett systematiskt arbete och att någon form av rapport skulle presenteras när genomlysningen var färdig. För att övergå till KU:s bedömning av de olika statsrådens ansvar har KU som utgångspunkt haft ansvarsprincipen, som i regeringsarbetet innebär att varje departement och statsråd ansvarar för sina områden även i händelse av kris. I det här fallet låg ansvaret för Transportstyrelsen hos . Ansvaret för den myndighet som agerade gentemot Transportstyrelsen, alltså , låg hos och inrikesministern. Det ansvar som ålåg övriga departement och statsråd var därmed i första hand att efter att information förmedlats till dem hantera konsekvenserna inom sina respektive områden. Dåvarande inrikesminister blev förhållandevis tidigt informerad av sitt departement om det inträffade. Men som konstaterats brast , och då inte minst inrikesministerns statssekreterare när det gällde att säkerställa att övriga berörda departement och Statsrådsberedningen fick information. Utskottet noterar också att inte under hela den aktuella perioden tog upp händelsen med vare sig statsministern eller infrastrukturministern personligen. Det framstår för utskottet som självklart att händelser av detta allvarliga slag bör tas upp direkt med statsministern och andra berörda statsråd. Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) När det gäller den dåvarande infrastrukturministern fick hon först information om det inträffade, trots att informationen fanns tidigt i hennes departement. Utskottet uttalar att det är uppseendeväckande att en fråga av detta slag inte tagits upp mellan statsrådet och hennes dåvarande statssekreterare. Ansvaret för den bristfälliga relationen dem emellan åvilar . Som statsråd hade även ansvar för de otillräckliga kontakterna mellan och samt för att inte förmedlade information till Statsrådsberedningen. Försvarsminister hade att hantera konsekvenserna av det inträffade för Försvarsmakten. Utskottet anser att han agerade på ett rimligt sätt i den uppkomna situationen. Utskottet kan även notera att i samband med att han fick information hade skäl att utgå ifrån att även Statsrådsberedningen hade fått informationen. Ansvarsprincipen, fortsätter utskottet, får inte medföra att all information stannar inom respektive departement. Principen kan enligt utskottets mening inte heller innebära att ett statsråd i varje situation kan utgå från att information överförts inom andra delar av på det sätt som är avsett. Om principen inte hade följts så strikt i detta fall hade Statsrådsberedningen kunnat nås av informationen om det inträffade tidigare. Som regeringschef och chef för har statsministern det övergripande ansvaret för regeringens och arbete. Detta innebär att han bland annat ansvarar för att det finns rutiner för informationsöverföring och att dessa rutiner fungerar. Utskottet kan konstatera att tillämpningen av rutinerna i detta fall har brustit. Statsminister bär det yttersta ansvaret för att rutinerna inte har fungerat. Min förhoppning, herr talman, är att KU genom sin granskning har bidragit till att besvara ett antal berättigade frågor från svenska folket när det gäller regeringens hantering av säkerhetskrisen som uppstod vid Transportstyrelsen. Flera anmälningar har också gällt den förra regeringens agerande i samband med Transportstyrelsens it-upphandling. Enligt KU har det inte framkommit något som visar att den förra regeringen var informerad om eller delaktig i Transportstyrelsens planer på att upphandla en extern leverantör av sin it-drift. Regeringen eller har inte heller fått någon information om att Transportstyrelsen inte hade genomfört en säkerhetsanalys . När det gäller informationssäkerhet på ett mer allmänt plan noterar KU däremot att arbetet var eftersatt och att den dåvarande regeringen inte gjorde tillräckligt för att brister som påpekats skulle bli åtgärdade. KU anser också att det finns skäl att ifrågasätta om ansvarsförhållandena för informationssäkerhetsfrågor inom den dåvarande regeringen var tillräckligt klara. Med oklara ansvarsförhållanden fanns det en risk för att problemen inte fick den uppmärksamhet som krävdes i regeringsarbetet och att nödvändiga åtgärder därför uteblev. Med detta lämnar KU de olika ärenden som uppkom till följd av Transportstyrelsens it-upphandling och jag är, som jag nämnde i min inledning, glad över den breda uppslutningen bakom KU:s bedömningar. Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) 16 HANS (S): Granskningsbetänkandet, som jag håller i händerna, är ett arbete som kostat många miljoner av skattebetalarnas pengar. Då måste man fundera på om det är värt pengarna. Jag skulle vilja säga att det här är väldigt mycket värt. Det handlar om själva legitimiteten för hur regeringsmakten utövas och hur sköter sin roll att kontrollera regeringens arbete. I när den liberala demokratin är ifrågasatt är det väldigt viktigt att den granskningen fungerar väldigt väl, så att den inte kan ifrågasättas. största granskning hör till de största som någonsin gjorts, nämligen granskningen av Transportstyrelsens outsourcing av it-drift. När skandalen briserade inledde KU sin granskning, och den har således pågått nästan hela riksdagsåret. Själva skandalen är egentligen ganska enkel. En statlig myndighet grundad har haft en bristande säkerhetskultur och bristande insikter om vilken information med bäring på rikets säkerhet som man sitter på. En generaldirektör har med berått mod fattat beslut om att bryta mot lagen – egentligen någonting väldigt oerhört. Men det är inte KU:s roll att granska själva skandalen. Det är nödvändigt för oss att veta om vad som har hänt för att förstå vår roll, nämligen att granska vilken roll den tidigare regeringen och den nuvarande regeringen har haft i förhistorien till den här skandalen och hanteringen av den. pratade tidigare om det som vi efter 1989 trodde var den eviga freden. Den liberala demokratin gick till synes segrande fram över världen. blev fler och fler länder demokratiska, och det kändes väldigt stabilt i de gamla demokratiska länderna. Den här känslan ledde till en förslappning av säkerhetsmedvetandet runt om i olika institutioner i samhället. Jag tror att det är viktigt att ha den historiska kontexten för att förstå hur den slapphet med informationssäkerhet som har funnits kunnat uppstå. Det fanns dock varningssignaler. Till exempel påpekade 2007 och 2011 bristerna i säkerhetskulturen i myndigheterna. Man måste ändå säga att den dåvarande regeringen inte tog de signalerna på tillräckligt allvar. Till bristen på säkerhetskultur bidrog också oklara ansvarsförhållanden i den tidigare regeringen. Det är klart att det här har spelat en roll i förhistorien till att en sådan här skandal har kunnat inträffa. I utredningen av det här har vi också kunnat konstatera att det tidigare statsrådet redovisning för KU har skapat förvirring och försvårat KU:s arbete. Det är väldigt allvarligt och kan inte accepteras av . Den nuvarande regeringen har haft ansvar för hanteringen av skandalen. Vi har kunnat konstatera att berörda myndigheter, till exempel och försvaret, inte har krävt eller förväntat sig några åtgärder från regeringen för att begränsa skadorna av det inträffade. De här organisationerna har också själva vidtagit kraftfulla åtgärder för att begränsa skadorna. Däremot har vi kunnat konstatera en väldigt bekymmersam brist i hur informationsspridningen mellan departementen och från de olika departementen till Statsrådsberedningen har skett. I det här fallet har vi inte kunnat konstatera att det har orsakat några skador. Det vet vi som sagt ingenting om.