prot · H509125 · 2018-06-04 00:00:00 — Ett företag i denna situation har kanske 20–30 anställda som vill ha säkerheten att ha ett jobb att gå till och att företaget överlever. Men ert förslag innebär faktiskt att man drar undan benen för dem. Det är det som gör mig orolig. Man kan säga att man vill ha kvar välfärdsföretagen och de mindre företagen, men det är ju precis tvärtom. Ert förslag innebär att de stora välfärdsföretagen med många olika enheter och med ett stort operativt kapital kommer att klara sig medan de små kommer att slås ut. Jag tycker att det är olyckligt. Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet Därför är vi emot ert förslag. Vi gick med på förslaget som vi diskuterade tidigare för vi tror att det behövs lite mer kontroll. Men det här är fullständigt uppåt väggarna, om vi vill ha välfärdsföretagen kvar. 73 Statsrådet (S) replik: Återigen tack, , för frågan! Det kan vara så att har missförstått hela upplägget. Vi har valt att justera förslaget från utredningen i syfte att säkerställa att alla bolag, oavsett hur litet operativt kapital de har, ska ha rätt till ett visst överskott för att kunna bygga upp en buffert. Vi har remitterat ett sådant förslag och vi har sagt att vi kommer att återkomma med ett sådant lagförslag för att den lagen ska träda i kraft som det lagförslag som diskuteras just . Självklart måste vi beakta de villkor som de minsta bolagen har. Vi måste alltid säkerställa att regelverket för välfärden bejakar mångfald, vilket dagens regelverk inte gör eftersom vi har en situation där några koncerner tar över i princip hela skolmarknaden och äldreomsorgsmarknaden. Så får det inte vara. Därför har vi justerat förslaget. Jag vill avslutningsvis tacka och andra partier som, trots de konflikter som vi har i den här frågan, har arbetat konstruktivt för att åtminstone ta några steg under den här mandatperioden i syfte att skapa ordning och reda i välfärden och framför allt att skapa bättre villkor för de idéburna aktörerna. De hörs inte så ofta i debatten. De har inte miljoner som investeras i lobbyverksamhet, men de står för viktiga värden i välfärden. Med det beslut som kommer att fattas kommer de idéburna aktörerna att få lite bättre förutsättningar. Det innebär också att vi ökar mångfalden och kvaliteten i välfärden. Där är vi överens, och där ska vi fortsätta att jobba tillsammans. 74 (L) replik: Ursäkta att jag förlänger debatten, men jag blev så nostalgisk när pratade om när han kom in i politiken och om att han nu har gått omkring med listor på stan och fått en och annan borgerlig väljare att skriva under. Det fick mig att tänka på när jag själv än Shekarabi kom in i politiken. Då gick vi också runt med namnlistor, det var i , och det var många, framför allt socialdemokrater, som skrev under dessa listor. Socialdemokraterna i tänkte lägga ned akuten i . Då skrev socialdemokraterna i och i övriga under listorna mot detta dumma och kortsiktiga förslag. sa att dumma och kortsiktiga beslut kan fattas av privata företag men också av politiker, av socialdemokrater, av moderater och också naturligtvis av en och annan liberal, även om det är undantagsfall. Men jag hör ingenting från vare sig eller om att man ska sätta åt dåliga kortsiktiga beslut inom och offentlig sektor på precis samma sätt som man ska göra med privata företag. Man ska höja kvalitetsgolvet. I det förra ärendet föreslog vi att man ska höja kvalitetsgolvet både för privata företag och för kommunala utförare. Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet Varför detta fokus bara på de privata företagen? Varför inte också på de kommunala utförarna? 75 Statsrådet (S) replik: Tack, , för frågan! Vi talar om de privata aktörerna i välfärden eftersom den här debatten rör en proposition om lagstiftningen för privata utförare i välfärden. Vi har haft andra debatter i den här kammaren som har handlat om bland annat kommunallagen. Det har rört lagstiftningen för våra kommuner och landsting. Självklart ska vi jobba med de frågor som rör de enheter och verksamheter som utförs i egen regi, men den lagstiftning som vi har att behandla rör privata aktörer. Det är olika principer som styr dessa verksamheter. I verksamhet finns det ett antal principer som fastställs i kommunallagen. Det gäller till exempel förbudet mot att gynna enskilda aktörer, men de principerna gäller inte de privata utförarna. Därför uppstår det en skillnad i regleringen som gör att frågan om vinster i välfärden blir aktuell. Det är också därför som vi har den här debatten över huvud taget. Om det inte har hörts att regeringen har ett intresse av att säkerställa att också verksamhet utvecklas och att resurserna används på ett effektivt sätt i verksamhet ber jag om ursäkt. Då måste vi tala mycket högre om Nya och om det vi ser kring den upphandlingen. Det är ett mycket intressant fall, inte minst mot bakgrund av att det är ett av få exempel på OPS-lösningar i . Då kan vi analysera och utvärdera denna OPS-lösning och se om vi kan använda oss av fler sådana lösningar i samband med investeringar inom sjukvården eller om vi har anledning att tro att just det här upplägget i just den här upphandlingen har skadat anseendet för svensk förvaltning och också slösat med skattebetalarnas pengar. 76 (L) replik: Jag vill ge en eloge till för att han lyckades få med Nya i detta. Om man skakar liv i en socialdemokrat, oavsett tid , är det första han säger: Nya . Det är inte dåligt. Men det var inte riktigt det jag menade, och det förstod nog . Att vi pratar om privata företag är ju naturligtvis för att ni har lagt fram en sådan proposition. Frågan är varför ni inte lägger fram propositioner som behandlar avarter inom det kommunala, det offentliga och det privata. Jag skulle vilja stilla en annan nyfikenhet som jag har. Jag är från och där finns det många vettiga socialdemokrater som vi under den senaste mandatperioden har regerat tillsammans med under ledning av . Han är ju en av dem som är emot det här förslaget. I den allmänna debatten om ert förslag till olika former av vinstförbud och begränsningar har det talats om att detta egentligen bara är en eftergift till . Det har också nämnts här i debatten . Men måste man ändå inse att det inte är på det sättet. Man kan inte bara tro att politiska partier gör någonting av maktpolitiska skäl, även om det naturligtvis kan spela roll. Men ni tror på detta och tycker att det är en fullt rimlig politik att dessa företag inte ska existera inom välfärden. Du säger någonting annat här, men hade aldrig gått med på ett förslag som innebär att det rullar på ungefär som . Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet Min nyfikenhet gäller: Var kommer denna vänstergir ifrån? Jag håller med om att det inte är en maktpolitisk eftergift till , utan det är en ideologisk uppfattning. Var kommer den ifrån? 77 Statsrådet (S) replik: har självklart rätt i att vi inte ska diskutera ett husbygge i , utan vi ska diskutera regelverket för privata utförare. Det är intressant att kallar detta förslag och regeringens förhållningssätt som en typ av vänstervridning med tanke på att det här är principer som stöds av mellan av svenska befolkningen. Det är principer som försvaras av systerpartier i samtliga nordiska länder. De går betydligt längre än vad det här förslaget gör i synen på vinster i skolan. Om gör bedömningen att liberaler, konservativa krafter och högerpopulistiska krafter i övriga nordiska länder är någon typ av dolda socialister med en dold vänsteragenda kan det nog vara värt att utvärdera den här frågan i statsvetenskaplig forskning. Men jag vill ändå vidhålla att det här är ett förslag som motsvarar det förhållningssätt som råder i alla andra länder i världen, åtminstone på skolans område. Vi är undantaget och, som sagt, hade det varit en fantastisk resa inom skolan efter att det här experimentet infördes, då hade vi kanske inte haft någon anledning att stå här och debattera. Men vi har bevisligen en del utmaningar inom skolan. Vi ser också en hel del negativa följder av kommersialiseringen – nu senast gällde det betygsinflation. Då är det väl rimligt att diskutera hur vi kan säkerställa en begränsning av vinstincitamentets negativa följder i svensk välfärd och skola. 78 (S): är det riksdag klubbade igenom att införa allmän och lika rösträtt. Demokrati infördes i vårt land efter att högern gav upp sitt motstånd. Vi fick en ny tid och en annan dagordning. Demokratin utvidgades gradvis. Det som var förbehållet de få erövrades genom välfärden nu av de många. Det var demokratin som åstadkom detta. Marknaden var oförmögen. Så erövrade vi sociala försäkringar som gav trygghet i livets oundvikliga skeenden. Så erövrades ett gemensamt samhälle, inte bara förbehållet de få utan också de många. Det gamla parallella med bäst möjlighet för störst plånbok smältes ned. Det gemensamma med god kvalitet och med alla involverade blev något enormt. Välfärdens utveckling har givit människor i vårt land en enorm frihet. Se bara på alla barn som följer en förälder till förskolan och där lockas till stimulans, glädje och omsorg medan föräldrarna är trygga på sina arbetsplatser! Se på skolan där begåvningen inte hålls tillbaka av penningen, utan den stimuleras! Se på vården där det är krämpan, inte kreditkortet, som avgör! Se på värmen inom den äldreomsorg som omfattar alla! Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet Det innebar stora demokratiska framsteg när vi byggde detta gemensamt med solidarisk finansiering. Fördelningen prövades efter behov, inte titel, plånbok eller härkomst. Vi skapade, fru talman, i ordets egentliga och verkliga mening en social demokrati i vårt land. bedrevs en extremt nyliberal politik världen över. Ledorden var ”privatisera”, ”inför marknad”, ”gör om medborgare till kunder” och ”genomför samtida skattesänkningar”. Ledande företrädare för nyliberalismen, såsom , uttalade: Det finns inget som heter samhälle. Det är bara du, du och du. Vi är individer. sa: Det är inte regeringen som är lösningen utan problemet. Politik och demokrati var ett problem. Det gemensamma försämrades. Det drevs stenhård propaganda för så kallade alternativa – det vill säga privatkapitalistiska – intressens tillträde till det gemensamma. Jag tror att dagens debatt handlar om demokratisyn, om samhälle och medborgare eller om marknad och kunder. Inte alla inom borgerligheten men en hård nyliberal kärna har en invasionsplan. Först ska man införa en skolpeng. Sedan kommer en äldrepeng. Man vill göra om medborgaren till kund. Därefter inför man en marknad med privata aktörer. Nästa steg är att man får lägga till egna resurser för att få bättre kvalitet. Det kan heta Silver Life eller något annat. Ånyo blir det plånboken, inte behovet, som får avgöra. Demokratin töms på sitt innehåll, och många människor hamnar utanför. Vi etablerar ett nytt klassamhälle. Regeringens proposition och Socialdemokraternas, och reservation handlar inte om att slå ut alternativ. Vinstbegränsningen minskar intresset hos riskkapital och multinationella företag. Den föreslagna nivån på vinstbegränsning är sådan att många underleverantörer i vårt land skulle jubla om de kunde erövra en sådan vinst. Jag yrkar bifall till reservationen. Jag vill hävda att vi fattar ett beslut om demokratins räckvidd och dess innehåll. Alla i vårt land har rätt till den bästa välfärden. 79 (V): ”Vi är inte konsumenter i förhållande till välfärden, vi är medborgare.” Detta är kärnan i den väldigt viktiga och ganska klargörande debatt som vi har . Vad ska vi vara i förhållande till välfärden? Ska vi vara konsumenter, vars krav begränsas av ekonomisk köpkraft och social position och som i bästa fall får lov att glutta på ett redan dekorerat skyltfönster? Eller ska vi vara medborgare med rättigheter och ansvar och med förvissningen om att kunna få den bästa tillgängliga hjälpen utifrån våra behov och, inte minst, med möjligheten att kunna påverka själva utbudet? ”Vi är inte konsumenter i förhållande till välfärden, vi är medborgare.” Denna mening inleder överenskommelsen mellan , och , som på initiativ slöts kort efter valet . Den överenskommelsen har varit förutsättningen för ett budgetsamarbete mellan och regeringen. Den har också utgjort plattformen för det omfattande utredningsarbete och politiska hantverk som har lett fram till en proposition som ska göra den gemensamt finansierade välfärden i vårt land bättre och starkare genom att få bort vinstjakten som drivkraft i dess verksamheter. Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet Den gemensamt finansierade välfärden, som i bästa fall gör det möjligt för oss att bjuda varandra på det bästa vi för stunden kan få fram i vårt samhälle, har ett mycket starkt stöd i vårt land. Det är inte så konstigt. Det handlar ju inte bara om en storartad och värmande tanke, utan om någonting konkret och väldigt vardagsnära. Vi har alla varit med om välfärdens betydelse när vi har lämnat våra dyrbaraste till förskolan, när vi plötsligt tvingats uppsöka akuten efter en vurpa eller när en gammal förälder fått sin dagliga hjälp på ett äldreboende. Vi vet också vad det betyder när den välfärden av ett eller annat skäl funkar dåligt. Men att vi faktiskt kan ha tillgång till förskola, skola, äldreomsorg, socialtjänst, primärvård och akutvård, särskilt stöd vid funktionshinder med mera gratis eller till en låg kostnad förstår de flesta av oss gör livet tryggare och rikare. Därför går stödet för det även långt in i de borgerliga väljarleden. Det vet förstås företrädarna för högerpartierna i . De vet att när de ropar sig hesa och blå på uppdrag av de fåtaliga kapitalägare som vill kunna fortsätta sätta sugrören i välfärdsmiljarderna representerar de knappt ens sina egna väljarskaror. Det är därför de försöker blanda bort korten genom att prata om allt annat än kärnfrågan: Ska vi vara medborgare i förhållande till välfärden eller blott konsumenter? Hos blir det där ännu mer pinsamt tydligt. Här har vi ett parti som till och med lovade sina väljare att göra tvärtom. De låtsades vid behov vara engagerade i att stoppa pengarullningen från välfärden till riskkapitalister. Men så blev det roligare att bjudas på finkonjak hos näringslivslobbyisterna och viktigare att göra sin ekonomiska politik aptitlig för . För oss som har vetat att är ett högerparti med fascistiska rötter är den här piruetten inte någon överraskning. För en del SD-väljare lär den ändå vara det, därav de märkliga brösttonerna från SD:s representant här . Men låt oss lämna den parlamentariska spelverksamhet som högerpartierna ägnar sig åt och återvända till den politiska kärnfrågan, alltså hur vi bäst organiserar den välfärd som de flesta säger sig slå vakt om. Den gemensamma välfärden har vuxit fram genom många människors möda. Vid de flesta steg har den varit motarbetad av reaktionära krafter på högerkanten. De styrande principerna bakom välfärden har dock inte bara stöd i breda lager av befolkningen, utan dessa principer har också nedfällts i de lagar som ska styra välfärdens verksamheter. Det är lagar som gäller också men som vinstjakten i praktiken sätter krokben för. Så här står det till exempel i hälso- och sjukvårdslagen: ”Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. [...] Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård skall ges företräde till vården.” Detta är alltså inte ett partiprogram utan lag, stiftad av riksdag. I socialtjänstlagen slås det fast: ”Samhällets socialtjänst skall på demokratins och solidaritetens grund främja människornas ekonomiska och sociala trygghet [och] jämlikhet i levnadsvillkor.” Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet I skollagen står det bland annat så här: ”En strävan ska vara att uppväga skillnader i barnens och elevernas förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen.” Det här är någonting helt annat än det som styr kommersiell handel på en marknad – och det är poängen! Den oerhört viktiga fråga som den 850 sidor långa har stött och blött är om det blir lättare eller svårare att uppfylla de här lagarna om det finns aktörer inom välfärden som sätter vinstmotivet främst och som har rätt att göra vilka övervinster som helst av de medel som ska gå till välfärdsverksamheter. Och det är ju så tydligt att det blir svårare. Det självklara för en ansvarsfull politisk ledning i folkets och välfärdens tjänst måste ju då vara hur vi ändrar det här som blev så fel. Det är vad den här propositionen i grunden handlar om, och det är vad högerns representanter i den här debatten avfärdar och obstruerar. Det är väl utrett, både i beredningsprocessen för den här propositionen och i andra rapporter, att vinstmotivet påverkar möjligheten till likvärdighet och till behovsstyrning inom välfärden, i konflikt med det som uttrycks i de lagar som styr verksamheterna. Från profitförsvararna hör vi i stället om innovation och dynamik. Och nog görs det innovativa saker för att säkra vinsterna. Vi har skolkoncerner som ser till att byta ut elever med arbetarbakgrund eller med behov av språkstöd mot elever som tack vare sina föräldrars bakgrund och samhällsposition har mindre behov av hjälp. Det kallas valfrihet. Det är det inte. Men det är lukrativt. Vi vet också mer och tydligare hur de privatägda skolorna sätter så kallade glädjebetyg, betyg som inte återspeglar elevernas kunskapsnivå. Jo, för att det är en viktig del av marknadsföringen och därmed en viktig del av att kunna få profit. Att detta på ett väldokumenterat och mycket långtgående sätt leder till motsatsen till att ”uppväga skillnader i barnens och elevernas förutsättningar” är ju inte de här bolagens sak. Men det är någonting som vi i den här salen måste ta ansvar för. Vi ser detsamma på område efter område i välfärden. När privata vårdcentraler etablerar sig där befolkningen är som friskast eller föredrar fler besök av patienter med enklare åkommor framför längre besök av patienter med komplexa besvär, då är det förstås inte något som främjar ”en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen”. Visst leder det till en viss typ av innovation men knappast en som har stöd i befolkningen, som betalar skatt till välfärdstjänsterna. Vinstdriften går ut över välfärdens organisering, och den går också ut över dem som gör välfärden, det vill säga personalen. Det är inom de privata verksamheterna som vi finner lägre personaltäthet, lägre grad av behörig och utbildad personal och fler med osäkra anställningar. Överallt i den svenska välfärden finns det människor som sliter hårt för att vi ska få en fungerande äldreomsorg, förskola och sjukvård, oavsett ägandeform förstås. Men vid kommersiell drift ska de här personerna, förutom detta, också skrapa ihop profit till ägarna. Det är klart att det påverkar villkoren. Självklart påverkar också vinstdriften de kommunala verksamheterna. I den här debatten har vi hört anekdotisk bevisföring från höger: Här är det en grej som funkar dåligt inom kommunen! Självklart finns det en massa saker som funkar bättre och sämre överallt, men det är det som är poängen: Det är hela systemet som sätts på prov. De skolor som inte sätter glädjebetyg eller inte lägger resurser på lockande reklam riskerar att få för få elever och tappa skolpeng. De äldreboenden där personalen har tryggare jobb och tar sig mer tid för de boende riskerar att bli utmålade som ineffektiva i kampen om pressade kommunala budgetmedel. Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet Det är väldigt oklart hur det i alla de här exemplen på kommuner där saker kunde ha blivit bättre hade funkat bättre om hade fått ytterligare några hundra miljoner eller någon miljard ur samma pott. Så här ska vi inte ha det. Så här ska vi inte behandla den dyrgrip som välfärden är. Decennier av nyliberala marknadsexperiment i välfärden måste börja rullas tillbaka för att personalen ska kunna göra sitt jobb och för att vi medborgare ska kunna lita på den gemensamt finansierade skolan, äldreomsorgen, sjukvården och LSS-verksamheten. Den här propositionen erbjuder en modell, noga genomtänkt och väl genomarbetad, för att sålla ut de verksamheter inom några av välfärdens områden där ägarna sätter kommersiell avkastning och övervinster främst. Det är en modell som ger ökat utrymme för ideella verksamheter som pressas av de kommersiella – en förändring som skulle se till att så mycket som möjligt av de pengar som är avsatta för välfärden också går till välfärden. har vi lagt fram denna proposition på bord, och det är upp till högerpartiernas representanter att förklara varför de hellre vill att välfärdspengar ska gå till riskkapitalister än till personal och verksamhet inom välfärden. har de verkligen inte lyckats så väl. Om de vid omröstningen skulle svika välfärden och fälla förslaget är det ett löfte i alla fall från oss i att det här blir en viktig fråga i valrörelsen. Då får ni som vill ha kvar sugrören ned i statskassan för de kommersiella koncernerna förklara er, även utanför den här salen, för dem som behöver välfärden och för dem som skapar välfärden. I detta anförande instämde (V). 80 (V): Från höger klagas det väldigt över den offentligt drivna välfärden. Den svartmålas , och det arbetas, tycker i alla fall jag, tydligt på att underminera trovärdigheten för det offentliga. Det är glasklart. Det sker hand i hand med näringslivet och med som huvudguru, den som kommer att satsa på att bygga exklusiva äldreboenden med guldkant för förmöget folk – Silver Life med all inclusive för vissa som betalar tjänster. Grunden är dock kommunens äldrepeng, alltså våra skattepengar. Så ser de omtalade visionerna och innovationerna ut från välfärdsbolagens sida: bättre för dem som har det bäst. Ni kan gå in och titta på det här på nätet. Det är ingenting som jag hittar på, utan det är real life – Silver Life. Tillstånd att ta emot offentlig finansiering inom , assistansersättningen och skollagsreglerad verksamhet , som vad jag ser har avlägsnat sig ur salen, var emot vinster i välfärden under valet . Jag gissar att det är just som har fixat och trixat så att nu sitter i näringslivets fina soffa med de övriga högerpartierna. Vårdföretaget har mer än fördubblat sin vinst . Attendo är största privata välfärdsföretag och gjorde 2016 en vinst på . De rika blev ännu rikare när det börsnoterade delade ut till sina ägare. Fem chefer i koncernledningen lär ha kasserat in . Så kan det gå till. Det är lönsamt att leva på våra skattepengar. Ni tycker att det är okej att de privata bolagen gör den här jättevinsten inom äldreomsorgen. Avkastningen på eget kapital i privata omsorgsbolag är , att jämföra i bankerna. Det är extremt lönsamt. De pengarna kunde vi ha använt till att utveckla äldreboendena och till de personalsatsningar som är så extremt nödvändiga. publicerade forskare vid på en ny rapport om äldreomsorgens arbetsvillkor. Man har mätt dem , vilket sammanfaller med det borgerliga regeringsinnehavet. Studien bygger på enkätsvar från väldigt många – 1 200 undersköterskor – och man har jämfört svensk äldreomsorg med äldreomsorgen i , och . Rapporten visar på extremt stora förändringar inom den svenska äldreomsorgen. Antalet hjälptagare som en hemtjänstanställd möter under en arbetsdag har ökat påtagligt. Personalens handlingsutrymme har minskat. Man upplever sitt arbete som betydligt mer psykiskt och fysiskt tungt och även mycket mer tidspressat. Detta har skett då det så att säga har varit en skjuts när det gäller att öppna privat äldreomsorg. Så är det. är fortfarande skyltfönstret, så att säga, men det kanske inte är någon som vill titta i det längre.