prot · H509106 · 2018-04-27 00:00:00 — Låt säga att den här kvinnan inte kan språket så mycket att hon förstår vad som händer i rättegången eller förstår frågorna från försvarare och åklagare. Tänk om hon till exempel har utsatts för en våldtäkt! Då är lösning att hon har rätt till tolk men att hon får betala den själv. Och när hon ska beskriva vad hon har blivit utsatt för, finns det då inte en ganska stor risk att det blir svårare för domstolen att klarlägga vad som egentligen har hänt och därmed svårare att få en gärningsman fälld? Detta är precis den konsekvens, herr talman, som skulle bli följden om vi går den väg anvisar. Jag tycker inte att det är rimligt. För den som har råd att betala sin tolk blir det rättssäkert, men den som inte har råd att betala kommer att hamna i ett mycket sämre läge. Det blir en rättssäkerhet för de rika. Det tycker jag är djupt stötande. Dessutom strider detta som sagt mot . Domslutet gällde en prövning av tysk lagstiftning. Då kom fram till att det inte var förenligt med , och enligt mitt sätt att se det var det på goda grunder. Om vi skulle göra på det sätt som vill göra skulle vi ställa oss utanför . Vi kanske inte skulle lämna i och med det, men vi skulle medvetet bryta mot dess regelverk på det här området, och det ska vi naturligtvis inte göra. Det har inte tidigare moderatledda regeringar heller velat göra. Jag nämnde tidigare att drev på i den andra riktningen för att vi skulle få starkare och bättre regler på område, vilket har lett till just det direktiv som vi har . Det tyckte jag i grunden var bra. Jag förundras om nu plötsligt har bytt inställning och hoppas att det inte är så. Jag vill inte ha en utveckling som i slutändan leder till en rättssäkerhet för de rika medan de fattiga ställs utanför. 27 (M): Statsrådet kan vara väldigt lugn över att inte heller jag tycker att det ska finnas en sådan aspekt – huruvida man är rik eller fattig – i det hela. Men det måste finnas en mellanväg. Vi kan inte säga att staten alltid ska betala. Det måste föras en diskussion om huruvida det är rimligt att en person som kanske har bott i fortfarande ska ha rätt till skattefinansierad tolk. måste vi börja säga när det är rimligt att man ska ha lärt sig språket. Socialdemokraterna har ju själva gått fram med språkkrav , vilket är jättebra. Men ett språkkrav betyder inget om man ändå kan säga att man vill ha tolk. Jag tycker dock att har en poäng, och det är lite därför jag trycker på att vi inte ska lämna eller . Men vi måste i alla fall börja med att väcka en fråga: Var det detta vi hade tänkt? Eller handlar det om när andra EU-medborgare kommer till och inte förstår språket? Men borde det inte finnas några krav om man är svensk medborgare och har bott här ? Är lagen verkligen tänkt för dem som har bott i ett land och som ändå vill ha tolk? Jag tycker att man måste reflektera över detta. Jag tror att en medelväg är den rätta vägen genom att man börjar undersöka om vi kan införa en behovsprövning med högre självfinansieringsgrad, naturligtvis beroende på inkomst. Jag tror att vi måste göra detta. Vi är dock helt överens om att det inte ska bero på hur tjock plånbok man har. Men vi måste ändå börja fråga oss när det är rimligt att personerna i fråga borde ha lärt sig språket så bra att de får stå för en del av kostnaderna själva. Det ska gälla i domstolarna, där det är lite mer komplicerat, och definitivt i kontakt med andra myndigheter. 28 Justitie- och inrikesminister (S): Här handlar det om grundläggande rättssäkerhet, och de principerna leker man inte med hur som helst. Man måste också vara konsekvent. Man kan inte i ena andetaget säga att folk ska betala mer själva och i nästa andetag säga att det inte får bli rättssäkerhet bara för de rika utan även för de fattiga. Det här är två helt oförenliga ståndpunkter. Man måste nog bestämma sig för vilken princip man ska hålla sig till. När det gäller mitt exempel med en kvinna som utsatts för brott kommer inte undan. Och det här är inget exempel som jag rycker ur luften, utan det är exakt sådana konkreta situationer som vi kommer att hamna i om vi vandrar den väg vill. Det skulle i praktiken innebära att rättssäkerheten dramatiskt försvagas för dem som utsätts för brott och som inte kan svenska på en sådan nivå att de klarar av situationer som dessa. Det kommer dessutom att bli svårare att få en gärningsman fälld. Jag tycker att samma regler borde gälla för dem som är i och inte kan svenska fullt ut som för svenskar i utlandet som inte kan exempelvis spanska, italienska eller franska fullt ut. När vi bor i andra länder måste vi också ha den här grundläggande rättssäkerheten. Börjar vi tumma på den här i kan risken mycket väl bli den att andra länder börjar tumma på den när det gäller svenska medborgare som vistas utomlands. Därför är det en väldigt dålig väg att gå, skulle jag vilja säga, så det kommer vi inte att göra. Däremot ska vi minska kostnaderna. Det gör vi bland annat med videokonferensutbyggnaden. Men vi går inte in och tummar på rättssäkerheten. Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2017/18:477 om 29 Socialminister (S): har frågat mig om det finns en politisk vilja att upprätta en rättssäker modell inom samhällsvården för att stärka kvaliteten på både kommunernas och landstingens ansvar. Kommuner och landsting har ansvar för att erbjuda en god vård och omsorg i enlighet med lagar och föreskrifter. I detta ingår att bedriva ett systematiskt kvalitetsarbete för att stärka kvaliteten i de tjänster som erbjuds. Staten ansvarar för att utforma lagar och tillse att lagstiftningen följs. Inspektionen för vård och omsorg, , har inrättats för att utöva tillsyn över hälso- och sjukvården och . I enlighet med IVO:s instruktion ska tillsynen planeras och genomföras med utgångspunkt i egna riskanalyser om inte annat följer av lag, förordning eller särskilt beslut från regeringen. Tillsynen ska även innefatta kontroll av hur verksamheterna inom vård och omsorg fullgör sin skyldighet att bedriva egenkontroll. Tillsynen ska genomsyras av ett patient- och brukarperspektiv och granska att befolkningen får vård och omsorg som är säker, har god kvalitet och bedrivs i enlighet med lagar och andra föreskrifter. Resultatet av tillsynen ska redovisas till de granskade verksamheterna och till det landsting eller den kommun som berörs och bidra till lärande och utveckling av verksamheterna. För att ska kunna bedriva en effektiv tillsyn har regeringen förstärkt myndighetens förvaltningsanslag permanent med . Myndigheten har även fått tillfälliga medel för att effektivisera verksamheten. Regeringen har dessutom stärkt kommuners och landstings möjligheter att erbjuda god och säker vård genom kraftigt ökade anslag med såväl riktade som generella statsbidrag. Avslutningsvis bedömer jag att det därmed finns goda förutsättningar för att såväl förebygga som upptäcka missförhållanden inom vården och omsorgen. 30 (-): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag skulle ändå kanske önska att det kunde vara lite mer innehåll i svaret utifrån den interpellation som jag ställde. Min fråga är ju om det finns en politisk vilja att upprätta en rättssäker modell för samhällsvården. Bakgrunden till den frågan kommer sig av fiaskot med , som instiftades 2013. Det var en nämnd som tillsattes av regeringens ”nämndpool” för att kompensera dem som vanvårdats och misshandlats på barnhem och fosterhem . Man avsatte ca 1 miljard för ersättning till de vanvårdade, men mer än hälften fick avslag. Det är mot den bakgrunden som jag ställt interpellationen. Vad gick snett, och hur kan vi skydda dagens och framtidens ungdomar? Statsrådet svarar: mer pengar till och mer pengar överlag. Man har alltså en generell uppfattning om att pengar ska lösa precis alla problem och att vi inte behöver tänka vidare på själva strategin. Visst är det bra att såväl som kommuner och landsting får extra resurser. Men jag efterlyser en konkret plan för ett fungerande rättsväsen även för samhällets brottsoffer. Då kan förvisso vara ett utmärkt komplement. När det gäller , som instiftades 2013 och lades ned 2016, borde det till en analys av varför över hälften fick avslag. Vi vet med facit i hand att den dåvarande regeringen från början sa nej till upprättelse för de vanvårdade men efter en mediestorm och övriga partiers upprördhet var tvungen att backa. Frågan är då: Var de rödgröna vid det tillfället för snabba att godta en dålig kompromiss i ramöverenskommelsen med de övriga partierna? Kanske hittade den juridiska ledningen i på egna bedömningskriterier. Det kan vara en orsak till att man avslog så mycket. Det kan också vara så att man i nämnden blev så avtrubbad av alla berättelser man hörde att man tappade omdömet. Men klart är att det fungerade dåligt. Det fanns de som inte fick sina 30 minuters muntlig förhandling, som utlovats. Man kom långväga ifrån, nervös och orolig, för att endast få sitta en kvart eller . Jag hörde flera som sa att det kändes som att beslutet var taget på förhand. Andra nekades att komma till muntlig förhandling över huvud taget. Så går det inte till i det allmänna rättsväsendet. Det faktum att det sattes en gräns vid 1980 gjorde också att många nekades upprättelse. Man saknade rätt att överklaga. Man saknade också rätt till ett juridiskt ombud som kunde föra ens talan om det skulle behövas. Även om vissa bevis talade för att sökande faktiskt befunnit sig på ett visst barnhem avslog nämnden ansökningar på grund av juridiska petitesser. En del sökande var verbalt begåvade. Andra kunde inte sätta ord på sina tankar och känslor. Standardmeningen i avslagen löd: Nämnden finner inte händelserna vara av tillräckligt allvarlig art. är nu avskaffad, och man hoppas att det här ska falla i glömska. Men står vi inför ett ännu värre skede än för 50–. Aldrig någonsin har det funnits så många barn och ungdomar som omhändertagits i som . Det gäller dels våra inhemska ungdomar, dels de utländska. Därför skulle jag önska en mer konkret plan. Hur gör vi för att inte historien ska upprepa sig? 31 Socialminister (S): Jag tackar för interpellationen. Låt mig inledningsvis understryka att jag verkligen uppskattar engagemang i frågan om att inga fler barn som växer upp i någonsin ska behöva uppleva och genomgå samma sak som de barn som kommit att bli föremål för insatser från . Detta är naturligtvis oerhört viktigt. Anledningen till att jag i interpellationssvaret inte har berört i någon utsträckning är att formellt sett inte finns med i frågeställningen. Interpellantens frågeställning handlar ju om en rättssäker modell inom samhällsvården för att stärka kvaliteten på kommunernas och landstingens verksamheter. Det är också så att de frågor som rör och det område som arbetade inom ligger på min kollega bord – tidigare bord. Frågor som rör är absolut den som är bäst lämpad att svara på utifrån sitt ansvar. Som nämner var bakgrunden till en bred politisk överenskommelse mellan många partier. Syftet var just att utge kompensation till dem som hade varit utsatta på ett eller annat sätt. Min bild är att det arbete som gjordes av var oerhört svårt. Men som sagt skulle jag vilja be att ställa vidare frågor som specifikt rör till statsrådet . Däremot är jag naturligtvis som ansvarigt statsråd för hälso- och sjukvården oerhört engagerad i frågan om hur vi åstadkommer en säker vård och omsorg i . Jag delar ingång även i den del som handlar om att det naturligtvis inte är så att pengar löser allting. Men vet vi att de verksamheter som vi diskuterar här behöver goda förutsättningar för att kunna bedriva sitt arbete på absolut bästa sätt och med hög kvalitet. Det är också anledningen till att jag nämner att vi har stärkt Inspektionen för vård och omsorgs möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn av vårdens och omsorgens verksamheter. Det är delvis utifrån att den permanent har fått ökade resurser på grund av att den har haft en väldigt stor arbetsbelastning men också med utgångspunkt i att den har fått tillfälliga medel specifikt för att bli mer effektiv i sin verksamhet. Vi har också gjort ett tillägg i instruktionen till som innebär att tillsynen ska genomsyras av ett patient- och brukarperspektiv. Syftet med ändringen är att tydliggöra att tillsynen ytterst handlar om att se till att patienter och brukare får god och säker vård. 32 (-): Tack för svaret! Jag ifrågasätter inte alls på något sätt statsrådets engagemang i frågan, tvärtom. När staten går in som ställföreträdande förälder är det ytterst viktigt att hela samhällsvården är väl genomtänkt. Trots att anbudsförfarandet för privata HVB-hem ser annorlunda ut än tidigare är principen ändå densamma. Man ska vara uppmärksam på att när pennalism är inblandad är föräldralösa barn i fara. Det säger inte jag för att anklaga alla som jobbar inom samhällsvården för att vara oseriösa. Men vi måste alltid komma till rätta med de sakerna. Det är en riskbransch. Människans natur är densamma som den var tidigare, och vi måste lära av historien. Jag tittade lite snabbt på Google för att se hur det ser ut . Då kunde jag se att problemet är detsamma som . rapporterade om en kvinna som stängts av för sexuella övergrepp på ungdomar. larmade och polis efter anmälan om drogmissbruk och sexuella övergrepp på flera HVB-hem. Efter anmälan akutflyttades ungdomar. I stängdes ett hem efter kraftig kritik från . Det har varit sådana saker som sex, droger och spritfester och utslagna flickor som blivit fotograferade under gruppvåldtäkter. Jag skulle kunna rabbla upp hur mycket som helst, men debattiden är kort. Det här är ett axplock. Det visar att det är allvarligt. Vi måste göra någonting konkret och inte bara skjuta till pengar. Vi måste ha en konkret plan. Om vi inte har det kan vi förvänta oss en ny grupp människor som kommer att begära ersättning av staten för en förlorad barndom. Mer pengar till och kommuner och stärkta medel är jättebra. Men agerar utifrån ett symtom. Jag efterlyser mer en rättssäkerhet som gör att anmälningar till kan minska. Det handlar om någon form av ansvarsutkrävande av kommuner och samhället när det handlar om brott mot barn. De här ungdomarna behöver all uppbackning och upprättelse för att komma vidare i sina liv när sådant sker. 33 Socialminister (S): Tack, , för inlägget! Jag var i mitt förra inlägg inne på IVO:s uppdrag och det som ligger på mitt bord. Det gäller också uppdrag. Den har tagit fram föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete och sådant. Jag hör vad säger rörande sin oro när det gäller den sociala barn- och ungdomsvården och HVB-hemmen. Innan jag blev statsråd var jag förbundsordförande för fackförbundet , som bland annat organiserar personal inom den sociala barn- och ungdomsvården och bland annat på HVB-hem. Jag vet ganska väl hur det ser ut. Jag kan också understryka att det har funnits och finns fortsatta skäl att jobba med att öka kvaliteten i den sociala barn- och ungdomsvården, inte minst när det gäller kopplingen till HVB-hem. Regeringen har skjutit till betydande resurser till den sociala barn- och ungdomsvården för att man bland annat ska kunna anställa mer personal och stärka och öka kvaliteten. En situation som gjorde det behovet helt uppenbart var i samband med flyktingkrisen , när det kom väldigt många ensamkommande barn till . Det gjorde att vi väldigt snabbt fick ett mycket starkt tryck på den sociala barn- och ungdomsvården. Vi fick tydliga indikationer på att den inte höll och riskerade att inte klara sitt uppdrag, varvid vi ganska akut sköt till resurser för att stärka den. Precis som pekar på har jag följt många av de incidenter som hon lyfter upp. Det finns definitivt en fortsatt anledning att följa verksamheten och att jobba med att stärka kvaliteten. Som statsråd är min roll i det här fallet att se till att de myndigheter som jag har till mitt förfogande är rustade på ett sådant sätt att de kan klara sitt uppdrag relativt detta, att den tillsyn som de ska utöva har god kvalitet och att de klarar den på ett bra sätt. Vi har, som jag sa, utöver resurserna till och utöver riktade resurser till den sociala barn- och ungdomsvården också höjt de generella statsbidragen till kommuner och landsting. En sådan sak som blev helt uppenbar i samband med flyktingkrisen var att man behövde stärka till exempel på bemanningssidan. Då måste man ha resurser för att klara det. Det handlar om vikten av att vi gemensamt och också politiskt lyfter upp värdet av att ha en hög kvalitet i de verksamheter som har till ansvar att säkerställa att barn och unga som är i utsatta situationer får bästa tänkbara stöd och skydd. Det gäller att vi rensar ut sådana aktörer ur verksamheterna som inte ska finnas där. 34 (-): Jag håller med statsrådet fullkomligt i det hon säger. Men vi bör också lära av historien. Det är därför jag åter vill nämna . Vi hade ändå ett pilotprojekt i och med . Nämnden bör utvärderas, och akter behöver gås igenom. För att visa att vi ser seriöst på frågan kanske man borde instifta någon form av specialdomstol , förslagsvis inom förvaltningsrätten, där alla kan få sin sak prövad oavsett om det hände före eller efter 1980. Min tanke är att även de som fick avslag i utifrån de dåliga grunderna skulle kunna få en chans igen att få sin sak prövad. Jag tycker också att människor ska ha rätt att överklaga och rätt till ett juridiskt ombud som går igenom hela historien med den sökande för att kunna vara till hjälp med att föra en talan. Många av dessa personer gick på lugnande medel för att orka gå dit över huvud taget. De har ett väldigt dåligt utgångsläge. Först då kan vi alla bli lika inför lagen, även de som utsatts som brottsoffer av samhället och staten. Jag tror att nästan det enda sättet att lyfta kvaliteten är att vi gör sådana konkreta saker inom rättsväsendet. Man skulle också kunna instifta en modell där staten skulle kunna stå som garant för betalning av ersättning, som sedan skulle kunna krävas tillbaka av kommunerna. Då tror jag att vi genom att agera på det sättet hjälper till och höjer de åtgärder som statsrådet nämner med resurser och sådant riktat till . Det kan bli ett väldigt bra komplement för att kunna komma till rätta med dessa otrevligheter. 35 Socialminister (S): Tack, , för inlägget! Som sagt var har vi under den här mandatperioden, utifrån mitt ansvarsområde och de möjligheter jag har, verkligen försökt att arbeta med att stärka förutsättningarna för tillsynen. Jag refererade också lite grann till vad vi har gjort när det gäller den sociala barn- och ungdomsvården, men jag tror att det behöver göras mer. Jag hör också att har väldigt tydliga tankar om de här frågorna och vad hon skulle vilja se för eventuell utveckling. Därför skulle jag verkligen vilja uppmana att ställa motsvarande frågor till statsrådet så att även hon kan få delta i en sådan här debatt och dialog. Det tror jag att hon skulle uppskatta mycket. Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Anmälan om interpellationer Följande interpellationer hade framställts: 2017/18:512 Trafiksäkerheten på av (M) till statsrådet (S) 2017/18:513 Biografmomsen av (M) till kultur- och demokratiminister (MP) 2017/18:514 Validering för nyanlända av (M) till arbetsmarknads- och etableringsminister (S) 2017/18:515 Statliga utvecklingsinsatser i av (M) till statsrådet (S) 2017/18:516 Invandringens konsekvenser för den svenska sjukvården av (-) till socialminister (S) § 12 Anmälan om frågor för skriftliga svar Följande frågor för skriftliga svar hade framställts: 2017/18:1227 Små organisationer som får statliga bidrag av (M) till statsrådet (MP) 2017/18:1228 Bostadsbidrag för studenter av (M) till socialminister (S) 2017/18:1229 Flygplatsen i av (M) till försvarsminister (S) 2017/18:1230 Körförbud för laddhybrider av (M) till miljöminister (MP) 2017/18:1231 Demonstrationerna och våldet i av (SD) till utrikesminister (S) 2017/18:1232 Tillfångatagna IS-terrorister med svenskt medborgarskap av (SD) till utrikesminister (S) 2017/18:1233 Säkerhetsläckor inom myndigheter av (-) till försvarsminister (S) § 13 Anmälan om skriftligt svar på fråga Skriftligt svar på följande fråga hade kommit in: 2017/18:1199 agerande i EU med anledning av tidigare riksdagsbeslut och fiskeavtal med av (SD) till statsrådet (S) § 14 Kammaren åtskildes . Sammanträdet leddes av talmannen. § 1 Anmälan om återtagande av plats i § 2 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer § 3 Anmälan om faktapromemoria § 4 Ärenden för hänvisning till utskott § 5 Ärenden för bordläggning § 6 Svar på interpellation 2017/18:493 om pomperipossaskatt för nyanlända 1 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S) 2 (M) 3 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S) 4 (M) 5 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S) 6 (M) 7 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S) § 7 Svar på interpellation 2017/18:447 om nationellt tiggeriförbud 8 Justitie- och inrikesminister (S) 9 (SD) 10 Justitie- och inrikesminister (S) 11 (SD) 12 Justitie- och inrikesminister (S) 13 (SD) 14 Justitie- och inrikesminister (S) § 8 Svar på interpellation 2017/18:481 om åtgärder mot narkotikabrottslighet 15 Justitie- och inrikesminister (S) 16 (M) 17 Justitie- och inrikesminister (S) 18 (M) 19 Justitie- och inrikesminister (S) 20 (M) 21 Justitie- och inrikesminister (S) § 9 Svar på interpellation 2017/18:482 om kostnader för domstolstolk 22 Justitie- och inrikesminister (S) 23 (M) 24 Justitie- och inrikesminister (S) 25 (M) 26 Justitie- och inrikesminister (S) 27 (M) 28 Justitie- och inrikesminister (S) § 10 Svar på interpellation 2017/18:477 om 29 Socialminister (S) 30 (-) 31 Socialminister (S) 32 (-) 33 Socialminister (S) 34 (-) 35 Socialminister (S) § 11 Anmälan om interpellationer § 12 Anmälan om frågor för skriftliga svar § 13 Anmälan om skriftligt svar på fråga § 14 Kammaren åtskildes . Tryck: , 2018