prot · H509134 · 2018-06-18 00:00:00 — Vi yrkade också på att man skulle ha ett sammanträde i KU, vilket kom till stånd . Hur har granskningen gått? Har det varit värt allt det arbete som har lagts ned ? Ja, det har det. Vi har vänt på varje sten. Vi har kontrollerat varje uppgift. Jag tror att man kan säga att vi har fullgjort vårt arbete på ett gott sätt. Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) Vid granskningen har framkommit att Säkerhetspolisen informerade om att den nåtts av information om att Transportstyrelsen hade för avsikt att outsourca bland annat körkortsregistret till utlandet. Bland dem som fick informationen fanns inrikesminister statssekreterare. Därefter informerade Säkerhetspolisen om att man under tillsynen uppmärksammat förhållanden som föranlett Säkerhetspolisen att skicka ett brev till Transportstyrelsen med starka rekommendationer om omedelbara säkerhetshöjande åtgärder. Det vid det tillfället ansvariga statsrådet vid , inrikesminister , blev informerad av sitt departement om problemen kring Transportstyrelsens outsourcing . I samband med ett möte informerades infrastrukturminister dåvarande statssekreterare om situationen. Men det dröjde till innan statsrådet med ansvar för Transportstyrelsen, infrastrukturminister , fick information om Transportstyrelsens outsourcing. Hon informerades då av sin nytillträdde statssekreterare om att generaldirektören vid Transportstyrelsen misstänktes för brott. Granskningen har visat stora brister i förmedlingen av information inom när det gäller frågor av betydelse för rikets säkerhet. Detta gäller dels kontakter mellan och , dels dessa departements kontakter med andra delar av . Granskningen har också visat stora brister i informationen inom departementen till statsråden och mellan statsråden och, framför allt, till statsministern. Statsministern har till synes varit den siste att få veta, i stället för den förste. Först fick Statsrådsberedningen information om Transportstyrelsens outsourcing och de problem och säkerhetsrisker som var förknippade med den. Då hade det gått och senare fått information om att outsourcingen medförde risker av betydelse för rikets säkerhet. Det tog , till , innan statsminister fick informationen. Vi säger att ser allvarligt på att det tog så pass innan statsministern nåddes av denna viktiga information. Den genomlysning som statsministern har aviserat för att få klarhet i händelseförloppet och informationsvägarna har ännu inte redovisats. I regeringsarbetet ansvarar varje departement och statsråd för sina områden, även i händelse av kris. I det här fallet låg ansvaret för den myndighet där problemen uppkom, alltså Transportstyrelsen, hos och därmed hos infrastrukturministern. Ansvaret för Säkerhetspolisen låg hos och inrikesministern. Dåvarande inrikesminister blev av sitt departement förhållandevis tidigt informerad om det inträffade. Han borde då ha varit tillräckligt insatt för att förstå behovet av att följa utvecklingen och säkerställa att de berörda departementen och Statsrådsberedningen blev informerade, men där brast och inte minst inrikesministerns statssekreterare. Det handlar både om samordningen med och om kommunikationen med Statsrådsberedningen. Ansvaret för dessa brister åvilar . Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) har under hela den aktuella perioden inte tagit upp händelsen och dess konsekvenser vare sig med statsministern eller med infrastrukturministern, och utskottet säger: ”Det framstår för utskottet som självklart att händelser av detta allvarliga slag bör tas upp direkt med statsministern och andra berörda statsråd.” När det gäller den dåvarande infrastrukturministern fick hon i ett mycket sent skede information om det inträffade, men informationen fanns tidigt i hennes departement. Det var först som hon fick kännedom om att en myndighet under hennes ansvarsområde medvetet hade agerat på ett sätt som medfört risker för rikets säkerhet och att en förundersökning om brott hade inletts . Det är uppseendeväckande att en fråga av detta slag inte togs upp mellan statsrådet och hennes dåvarande statssekreterare. Ansvaret för den bristfälliga relationen dem emellan åvilar . Som statsråd hade även ansvar för de otillräckliga kontakterna mellan och och för att inte informerade Statsrådsberedningen om de risker för rikets säkerhet som hade uppkommit. Vad gäller försvarsminister säger utskottet gemensamt att man har funnit att han hade skäl att utgå från att även Statsrådsberedningen hade fått informationen. Men den ansvarsprincip som gäller inom regeringen om att varje departement och statsråd ansvarar för sina myndigheter får inte medföra att all information stannar inom respektive departement. Det kan heller inte innebära att ett statsråd i varje situation kan utgå från att information överförs inom andra delar av på det sätt som är avsett. Om principen om ansvar inte hade följts så strikt i detta fall hade Statsrådsberedningen kunnat nås av information om det inträffade tidigare. Vad säger då om statsministern? Som regeringschef och chef för har statsministern det övergripande ansvaret för regeringens och arbete. Detta innebär att han bland annat ansvarar dels för att har rutiner för informationsöverföring, dels för att dessa rutiner faktiskt fungerar. finns rutiner för att säkerställa informationsöverföring mellan departementen och mellan departementen och Statsrådsberedningen vid allvarliga situationer, men tillämpningen av rutinerna har i detta fall brustit. Jag skulle vilja säga att de har uteblivit. Statsminister bär det yttersta ansvaret för att rutinerna inte har fungerat. 22 (S): Jag kommer att tala om punkt 5.1 i KU20, om den förra regeringens agerande i fråga om Transportstyrelsen. Det mesta i debatten har ju handlat om den nuvarande regeringen, men som och andra har sagt spelade också förhistorien en roll här. Säkerhetspolisen varnade tidigt och svenska myndigheter för farorna med outsourcing av it-verksamhet. Exempelvis finns i ett helt avsnitt med rubriken ”Outsourcing – potentiellt hot mot känsliga uppgifter” i stora svarta bokstäver. I det avsnittet går igenom riskerna med outsourcing när det gäller främmande makts underrättelseinhämtning. Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) I ett annat avsnitt beskriver hur man redan då hade sett exempel på att organisationer hade missat att identifiera olika it-system som skyddsvärda och sedan outsourcat systemen med otillräckliga krav på säkerhet. Också i andra rapporter och sammanhang har Säkerhetspolisen varnat för detta. Detta var alltså ett känt problem – ett känt hot mot rikets säkerhet. Säkerhetspolisen pekar själv i årsböckerna på att denna utveckling till stora delar drevs fram av krav från regeringen på myndigheterna vad gäller effektivitet och ekonomiska hänsyn. Detta är också vad granskning visar. När Transportstyrelsen bildades av den tidigare regeringen fanns ett tydligt budskap från regeringen om att det skulle göras effektiviseringar. Det är viktigt att belysa att den förra regeringens agerande fick allvarliga konsekvenser. Det har framkommit att Transportstyrelsen från den dag då den förra regeringen bildade myndigheten bröt mot svensk lag vad gäller it-säkerhet. Fram hade myndigheten inte gjort någon säkerhetsanalys. Därmed bröt man under nära mot den svenska säkerhetsskyddsförordningen, vars hela syfte är att värna rikets säkerhet. Vi kan inte veta vad detta innebar för myndigheten och vilka skador som då skedde, och det har heller inte varit vår uppgift att granska detta. Utskottets uppgift har varit att ta reda på ansvarsförhållandena i den förra regeringen och bland dess ministrar. Den bild som har framkommit under vår granskning är att arbetet med informationssäkerhetsfrågor i den förra regeringen var eftersatt och att den dåvarande regeringen inte gjorde tillräckligt för att de brister som påpekats skulle bli åtgärdade. Vissa initiativ togs visserligen, men ett enigt KU konstaterar att konkreta och omedelbara insatser inte synes ha vidtagits i den utsträckning som krävts. Med anledning av detta är det viktigt att regeringen följer myndigheternas verksamhet och vid behov ser till att vidta de åtgärder som är nödvändiga ur ett styrningsperspektiv. regeringars arbete med informationssäkerhet har granskats av . ansåg vid en granskning 2014 att arbetet med informationssäkerhet inte var ändamålsenligt, sett till de hot och risker som finns. I sin rapport framhöll att regelsystemet för informationssäkerhet i huvudsak såg ut som det gjorde 2007 och att de brister som då hade påpekat i stora drag kvarstod, vilket innebär brister i den förra regeringens styrning. av den förra regeringens styre vidtogs alltså inte tillräckliga åtgärder, trots tydliga varningssignaler från både Säkerhetspolisen och . Vi socialdemokrater i tog detta på stort allvar. Ett exempel är när i en framställan till ansåg att regeringen borde genomföra en översyn av regleringen av den statliga förvaltningens informationssäkerhet, något som vi då stödde. Vi motionerade om en översyn, i en följdmotion till framställan, men både vi socialdemokrater och blev här i nedröstade av , , KD och Liberalerna. Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) För mig som riksdagsledamot framstår det som synnerligen allvarligt när regeringens ledamöter ignorerar varningsklockor när två så viktiga myndigheter som Säkerhetspolisen och ringer i dem, särskilt när det gäller något så angeläget som it-säkerhet och rikets säkerhet. I ljuset av detta framstår den förra regeringens vilseledande information kring statens outsourcing av it-verksamhet som problematisk. Jag kommer i det följande att tala om det, för en stor del av tiden vi ägnat åt detta ärende har tyvärr handlat om den vilseledande information som har getts KU. Här är exempel ett: publicerade ännu en rapport om it inom statsförvaltningen och om outsourcing. I rapporten uppmärksammades bland annat krav på informationssäkerhet. ansåg att myndigheterna i vissa fall antingen brast i sin skyldighet att klassificera informationen eller klassificerade informationen felaktigt. En tänkbar förklaring var att det saknades gemensamma riktlinjer och ställningstaganden för hur informationen skulle klassificeras. ansåg att denna avsaknad av råd kan ha inneburit att myndigheterna brast. Det saknades också en rekommendation för hur myndigheterna skulle ställa krav vad gäller informationssäkerhet vid upphandling. Den förra regeringen uttalade i sin bedömning av , som sändes till , att den delade bedömning att det var önskvärt att en större del av myndigheternas it-behov tillfredsställdes med hjälp av outsourcing. Ansvarig för skrivelsen var dåvarande it-minister . Problemet var bara att denna utsaga var direkt felaktig och vilseledande. Ingenstans skrev att det var önskvärt att myndigheternas it-verksamhet outsourcades. Riksrevision påpekar själv att förra regeringens utsaga var fel. har till media sagt: ”I rapporten finns en sådan bedömning inte med.” Därutöver har en av främsta experter på revision inom statlig förvaltning, , vid , uttalat sig med anledning av detta: ”Genom att referera någon typ av sakkunskap underbygger man en ideologisk ståndpunkt och får det att se ut som man faktiskt har underlag som pekar i den riktningen, men det har man inte.” Hon har även sagt: ”Jag tycker man mycket väl kan stå för en preferens, en värdering man har: i det här fallet att outsourcing skulle vara bra. Men att försöka klä det i någon form av rationell dräkt genom att åberopa stöd i en källa som faktiskt inte ger stöd, det är inte bra. Det är vilseledande.” Vilseledande var ordet. Här är exempel två: I KU har vi hållit utfrågningar i ärendena med anledning av Transportstyrelsen. De flesta har varit med representanter från myndigheter eller från den nuvarande regeringen. En utfrågning har varit med en representant från den förra regeringen: den förra it‑ministern . Vid utfrågningen var mycket noga med att i sitt inledningsanförande påpeka att hon som minister inte ansvarade för informationssäkerhetsfrågorna. Detta återkom hon också till under utfrågningen. räknar det till att hon vid minst sju tillfällen upprepade detta. Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) Jag minns det väl. Både jag och andra ledamöter i KU försökte ställa frågor till henne om informationssäkerhet, men hon avvisade dem bestämt. De uppgifter som gavs KU visade sig dock inte stämma. hade ett ansvar för samhällets informationssäkerhet. Det handlade till och med om något så viktigt som att hon hade regeringens samordningsansvar för detta. I utskottet konstaterar vi att det hon sa var bristfälligt och gav bilden av att frågor om informationssäkerhet inte alls ingick i hennes ansvarsområde. Som tidigare uttalats av utskottet ska uppgifter som lämnas till KU vara korrekta och fullständiga. Och det utskottet har uttalat i liknande fall är alltså att medvetet vilseledande uppgifter självfallet aldrig kan accepteras. Det står i strid med saklighetskravet i regeringsformen. Den konstitutionella kontroll som utförs av förutsätter att utskottet kan lita på att uppgifter som lämnas till utskottet är riktiga samt ger en rättvisande bild av det som granskas och att inte väsentliga fakta utelämnas. Kan utskottet inte lita på detta undergrävs den konstitutionella kontrollen av regeringen. Först efter ett par vändor skriftliga frågor till , där vi i utskottet hänvisar till ett Youtubeklipp där hon själv talar om sitt ansvar för informationssäkerhet, tillstod Hatt att hon haft ett ansvar. Youtubeklippet är från en konferens om informationssäkerhet som Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, anordnade 2012. ”Det här är faktiskt första gången som vi har en IT-minister i som har ett samlat, horisontellt ansvar för den här typen av frågor, t.ex. när det gäller informationssäkerhet. Det är ju därför jag står här . Det är därför jag kan ge ett uppdrag till FRA, det är därför som jag har tjänstemän på försvarsdepartementet som jobbar åt mig när det gäller informationssäkerhetsfrågorna. Så även om regeringen inte bestämde sig för att inrätta ett särskilt departement för informationssäkerhet så har ju regeringen valt att inrätta en portfölj som har att hantera de här frågorna.” Genom den bristfälliga och missvisande information som hon gav vid KU:s utfrågning försvårade hon vårt arbete. Det är mycket allvarligt. Enligt vår gemensamma mening i KU finns det skäl att ifrågasätta om ansvarsförhållandena inom den förra regeringen när det gäller informationssäkerhetsfrågorna var tillräckligt klara. KU anser att det med sådana oklara ansvarsförhållanden inom regeringen fanns en risk att problemen inte fick den uppmärksamhet som krävdes i regeringsarbetet och att nödvändiga åtgärder därför uteblev. Vi vill understryka vikten av tydliga ansvarsförhållanden, särskilt på områden som informationssäkerhet, där konsekvenserna av uteblivna åtgärder kan bli mycket allvarliga. Sammanfattningsvis är det så här: Från att den förra regeringen bildade Transportstyrelsen och hade myndigheten inte gjort någon säkerhetsanalys. Därmed bröt de under nära mot den svenska säkerhetsskyddsförordningen, vars enda syfte är att värna rikets säkerhet. Den förra regeringen tog inte varningssignalerna om säkerhetsriskerna med outsourcing av it-verksamhet från Säkerhetspolisen, och oss socialdemokrater på allvar. Det fick allvarliga konsekvenser. it-minister har gett vilseledande information till vad gäller outsourcing och informationssäkerhet. Gransknings-betänkande Vissa frågor rörande Transportstyrelsens outsourcing m.m. (kapitel 5) Avslutningsvis ska jag säga något apropå en sak som har sagts här i talarstolen. anser att det är mindre väsentligt vad före detta it-ministern sa till KU vid utfrågningen och att vi i KU borde vara nöjda med att hon deltog. Jag delar inte den bedömningen utan vill framhålla KU:s tidigare ställningstagande om betydelsen av att regeringens representanter lämnar korrekt information. Men visst, om ribban ligger vid att statsråd inte behöver dyka upp – före detta partiledare, , gjorde inte det – kan man möjligen förstå beundran av Hatts bristfälliga information. Jag delar dock ej denna och upprepar utskottets ställningstagande vad gäller KU:s utfrågning av . Det hon sa var bristfälligt. Vissa frågor om regeringens förhållande till (kapitel 1) 23 (S): Vissa frågor om reger-ingens förhållande till (kapitel 1) Jag vill börja med att tacka mina kollegor i både utskottet och i stort som jag har haft som ledamot, då detta är min sista debatt i denna kammare. Att få representera medborgarna i är kanske det finaste en människa kan få göra. Att förrätta sitt värv som riksdagsledamot i är något som många av kollegorna i övrigt i skyr, men vi som sitter där vet att det är helt fantastiskt. Vad dessa kollegor inte verkar ha förstått är att man som ledamot i ges insikt och påverkansmöjlighet när det gäller statens innersta väsen och också de politiska grundvalar som hela vårt samhälle är byggt på. Det dubbla ansvar som vårt utskott har – det gäller dels det politiska, likt alla andra utskott, dels det unika uppdraget att granska regeringen – ger ett uppdrag och ett ansvar som är unikt och otroligt spännande. Av de 424 sidor som utgör del ett i granskningsbetänkandet handlar det här blockets debatt om de knappa 100 sidor som rör vissa frågor om regeringens förhållande till . Jag tänker främst uppehålla mig kring de delar i kapitlet som rör regeringens EU-arbete och hur det förankras i . Anmälningar som rör förhållandet mellan regering och riksdag i EU-frågor har varit många. är det dock bara tre stycken. Jag tycker att det ska tolkas på det viset att vi genom vårt arbete i utskottet, och praxisskapandet som följer av det, på ett reellt sätt skapat större tydlighet kring spelreglerna och därmed också skapat en större trygghet och säkerhet i hur frågorna ska hanteras. Med årets betänkande fortsätter vi på inslagen väg som konstruktiv granskare i de här frågorna genom tydliga ställningstaganden som i sig kan användas som vägledning för framtiden. Sammanfattningsvis kan sägas att för att EU-arbetet ska fungera på ett tillfredsställande vis måste tydlighet råda framför allt från regeringen, men genom sin och utskott har också ett väsentligt ansvar. Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens förhållande till (kapitel 1) Mot bakgrund av det arbete som utförts i den till följd av vår granskning av tillsatta parlamentariska och de presenterade förslagen från riksdagsstyrelsen kring hur bör utveckla sitt EU-arbete har också större tydlighet skapats, som ännu mer kommer. Man kan nog tycka att det emellanåt blir väl petigt och gnälligt när det kommer till alla de ärenden vi hanterat på det här området. Vad en måste komma ihåg är dock att enligt våra grundlagar är det så att det är som stiftar lag, vilket gör att samråden mellan riksdag och regering i EU-frågor måste ges en väsentlig tyngd och relevans för att lagstiftandet inte ska föras bort från som lagstiftande församling. EU är helt enkelt inte utrikespolitik, och utifrån det faktum att det är regeringen som företräder i rådet faller ett tungt ansvar på att regeringen, närhelst det kan vara påkallat, ser till att få till stånd kommunikation med . Att relationen mellan riksdag och regering när det kommer till EU-frågor fungerar blir allt viktigare i en orolig omvärld. Det har tidigare nämnts i debatten att det vi trodde om att den eviga freden var kommen inte är sant. Det blev tydligt med ockupation av och skapandet av satellitstater på georgiskt territorium. Illiberal demokrati har blivit hippt bland auktoritära typer som Erdoğan, Orbán, och , som städar bort mer och mer av det som krävs för att ses som anständiga europeiska demokratier. Ska vi klara av att stå upp mot sådant måste vi se till att samarbetet funkar som det ska och att det svenska agerandet i EU har en fortsatt stark och tydlig förankring i . Än en gång, herr talman, vill jag tacka mina kollegor. Jag vill tacka för fint samarbete och för uppriktiga diskussioner över bordet. Jag vill tacka för goda skratt och roliga fyndigheter funna i allt från vår konstitutionella historia till vår politiska nutid. Jag vill även tacka kansli och personal i stort för att ni gör riksdagsarbetet möjligt genom er professionalitet och kompetens, som glimten i ögat alltid finns där. Tack, alla! Vi syns på barrikaderna! 24 (M): Kära kollegor i ! I årets granskningsärende under kapitel 1, Vissa frågor om regeringens förhållande till , vill jag särskilt fästa uppmärksamheten vid två anmälningar. Den första gäller det för riksdagsledamöternas kontrollmakt så viktiga interpellationsinstrumentet. Kort beskrivet för dem som lyssnar är det möjligheten för riksdagsledamöter att ställa frågor till olika ministrar i aktuella ämnen, med därpå följande debatt i kammaren. Anmälaren i fråga lyfter problemet med att det varit så att interpellationen inte har besvarats av den minister som frågeställaren velat vända sig till av olika orsaker, främst förstås för att den ministern har bedömts ha haft bäst kunskap på området för att besvara den. KU har tidigare tittat på olika aspekter när det gäller besvarandet av interpellationer. Det har då främst handlat om att de inte besvaras . I det sammanhanget har KU uttalat att ett statsråd endast i undantagsfall och om det finns synnerliga skäl bör kunna avstå från att besvara en interpellation. Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens förhållande till (kapitel 1) Det är just den aspekten som har blivit aktuell i denna granskning. I den skriftväxling som KU har haft med Miljö- och angående ett av de exempel som anmälaren har tagit upp i sin anmälan svarar departementet så här: I den aktuella situationen, då samma interpellation har ställts – dock inte av samma frågeställare, eget notat – och svaret hade inneburit en upprepning av redan lämnade svar, bedömdes det finnas synnerliga skäl för att avstå från att besvara interpellationen. Detta, herr talman, kan inte anses till fyllest utan utgör en alltför vidlyftig tolkning av vad som kan sägas utgöra synnerliga skäl. Enbart den omständigheten att en likalydande eller liknande interpellation redan har besvarats av statsrådet kan enligt utskottets mening inte sägas utgöra synnerliga skäl att avstå från att på nytt besvara en interpellation. Här uttalar KU en klar brist i regeringens synsätt. I en levande och rörlig demokrati utgör möjligheten att interpellera en väldigt viktig del. Den måste vi värna. Nästa granskningsärende som jag vill uppmärksamma under samma kapitel gäller en anmälan om information om svenskt deltagande i ett internationellt försvarssamarbete. Det internationella försvarssamarbetet i fråga avser deltagande i det brittiskledda samarbetet JEF, Joint Expeditionary Force, där styrkor från bland annat , och de baltiska länderna ska ingå. Samarbetet omnämns i den försvarspolitiska inriktningspropositionen som ett gott exempel på tänkbara samarbeten. Om detta råder bred politisk enighet, och så långt är väl allt gott och väl. Vad anmälan och granskningen handlar om är dock huruvida tillräcklig information lämnats av försvarsministern till och till försvarsutskottet om den rapport som lämnades av den svenska försvarsattachén i om det brittiska intresset för svenskt deltagande. Om detta gick det nämligen att läsa i en tidningsartikel . Det restes förstås en del frågetecken om detta från försvarsutskottets ledamöter och en del andra riksdagsledamöter. Men trots återkommande frågor i form av interpellationer och liknande om ett stundande samarbete och om det förelegat någon beredningsprocess har precisa svar i detta lyst med sin frånvaro, och det är givetvis olyckligt.