prot · H509118 · 2018-05-24 00:00:00 — Att nya områden, ja, kanske till och med nya städer, växer fram är nödvändigt i ett växande land. För mig som bostadspolitiska talesperson handlar bostadspolitik inte bara om hur många nya bostäder vi bygger utan om planeringen av våra framtida samhällen. Liksom flera av mina utskottskollegor är jag glad över att det är ett sammansatt utskott som har hanterat dessa frågor. Det har gett debatten en annan dimension än den vi brukar ha när vi debatterar bostadspolitik i civilutskottet. Jag vill därför tacka båda utskottens ordförande för detta initiativ. Jag brukar nämna tre utmaningar inom samhällsbyggnadsområdet, och det ska jag göra även . Den första är klimatutmaningen. står byggsektorn för en femtedel av negativa klimatpåverkan. Den andra är kostnadsutmaningen. Hur ska vi se till att de som inte har någon bostad har råd att efterfråga det som byggs? Den tredje är kvalitetsutmaningen, vilket denna proposition mycket handlar om. Vi får inte tumma på kvaliteten på det som byggs , för det ska hålla . Här spelar arkitektur, form och design en avgörande roll. Det handlar om hur vi placerar husen och hur utrymmet mellan dem utformas. Det handlar om hur människor förväntas röra sig och sedan faktiskt rör sig i områdena. Det handlar om mötesplatser, gröna lungor och hur människor tar sig till och från dessa områden. Det handlar om hur dagvattnet hanteras. Det handlar om hur det naturliga ljuset tränger fram och hur det tillförda ljuset skapar olika miljöer. Det handlar om hur vinden blåser runt husknutarna och hur rådjur, harar och fåglar fortsätter att bo och röra sig i områdena. Det handlar om hur människor trivs, möts och lever. Alla dessa frågeställningar måste analyseras och behöver lösningar. Det handlar om krocken mellan bebyggd miljö och natur och mellan befintliga och nya invånare. Vi tar alltför ofta för givet att dessa utmaningar bara ska lösa sig och att det inte kommer att kosta något. Men så är det inte. Det går tack vare de arkitekter och samhällsplanerare som , ibland med blod, svett och tårar, lyckas lösa dessa utmaningar, även då budgeten stramas åt och den politiska viljan ibland drar åt ett helt annat håll. Politik för gestaltad livsmiljö Jag vill därför säga tack till er som i er profession är med och skapar vårt framtida hållbara samhälle. vill vi i politiken med dagens debatt och beslut ge er rätt förutsättningar att göra det ni är bäst på. För detta behövs politisk vilja. Propositionen, som vi hanterar , handlar om politisk vilja. Och här är vi ganska överens. Det viktigaste som vi kan göra är att ge samhällsbyggnadssektorn långsiktiga spelregler och inte tvära kast och förändringar. Det som vi debatterar är bara starten på ett arbete som måste fortsätta på , regional och nationell nivå. Propositionen är framtagen i nära samarbete med branschen och där kulturministern, miljöministern och bostadsministern tillsammans går ut och säger att man behöver jobba övergripande med frågor för en gestaltad livsmiljö. Regeringen betonar vikten av ett livscykelperspektiv i sin ambition att skapa goda livsmiljöer för människor att leva i, som en effektiv användning av natur- och samhällsresurser ska beaktas. Regeringen lämnar också tydliga förslag om hur ansvarsstrukturen ska stärkas och främjas, så att den gestaltade livsmiljöns kvaliteter blir ännu bättre. Regeringen menar också att miljöhoten och klimatförändringarna gör sig alltmer påminda. Därför är det ännu mer angeläget att den här politiken antas i . De nationella målen har nämnts här. Det är där som vi har olika ingångar. menade att målen ska gälla . Jag hade önskat, , att vi hade lyckats råda bot på både jämställdhetsutmaningar och segregationen inom en väldigt . Jag tror att den utmaningen är större än så. Därför är jag glad över att de finns med i regeringens mål. Någonstans i debatten låter det som att de nationella målen ska styra varenda enskild arkitekts utövning. Så är det ju inte. Nationella mål som regeringen tar fram styr statens initiativ när det gäller arbetet med gestaltad livsmiljö. Vi ger uppdrag till våra myndigheter som ska jobba för att uppnå de mål som vi sätter upp. Så är det med alla mål som regeringen fastslår. Det handlar om det arbete som staten gör för att skicka en signal, men vi är absolut inte inne och petar i enskilda utövares verksamhet. Det absolut viktigaste är att ge de utbildade de mandat som de behöver. Det gäller framför allt på nivå. Det är där som besluten fattas. Politiker ska se till att ge mandat till sina anställda och de konsulter som jobbar med dessa frågor. Vad vore världen utan sin arkitekt, vår mästare som ska skapa framtidens hållbara samhällen? Vi har kommit fram till att det behövs en riksarkitekt. Jag vill säga det som Arkitekter väldigt fint sa: I har vi riksåklagare, riksrevisorer, riksbibliotekarie och riksantikvarie. Det är helt i linje med det att vi också får en riksarkitekt. Det här är bara början. Just nu pågår många processer för att förbättra och effektivisera den planeringsprocess vi har och då framför allt med hjälp av digitaliseringens möjligheter. Det pågår just nu ett omfattande arbete med en totalöversyn av byggregler. Politik för gestaltad livsmiljö Jag som byggnadsingenjör och tidigare handläggare på kommunen har alltid tyckt att det eviga politiska tjatet om att förändra i stället borde handla om det som regeringen just nu gör: en översyn av byggregler, de regler som faktiskt styr hur det som vi bygger blir. Det är oerhört viktigt att vi gör det här och att arkitekturen är ett stöd i utvecklingen av kvaliteten i det som byggs. Den här regeringen har visat att vi antar utmaningen att bygga framtidens hållbara samhälle och att vi vill ge samhällsbyggarna i vårt land rätt verktyg och rätt stöd. Byggnader, parker, vägar, parkeringsplatser, rummen mellan husen och dess mötesplatser är sällan saker som bara uppstår eller kommer till av en slump. Det är god arkitektur och ett bra arbete som gör att våra livsmiljöer blir hållbara såväl för oss som för våra barn och barnbarn. Arkitekturen ska få en större, tidigare och tydligare roll i hela samhällsbyggnadsprocessen. 16 (V): I den här valrörelsen har det hitintills talats mycket om trygghet, och från ett vänsterpartistiskt perspektiv menar vi att trygga samhällen byggs av trygga människor och inte främst av fler poliser eller högre straff, även om det i vissa fall kan behövas. Det kan handla om tryggheten i att veta att pengarna räcker till mat hela månaden, att jag har ett jobb att gå till eller att lärarna hinner med mig i skolan. Det kan också handla om att vi känner varandra i mitt bostadsområde. Vi möts på den genomtänka gården där barn som gammal kan trivas och hitta aktiviteter och att vi har tillgång till mötesplatser inomhus för föreningsliv och kulturaktiviteter. Vi har gångstråk och kommunikationer som är planerade för både barn och vuxna, för både kvinnors och mäns trygghet. Det finns lokaler för näringslivet, butiker och offentlig service nära. Då rör sig människor i mitt bostadsområde en stor del av dygnet, och tryggheten ökar. Det blir arbetsplatser i bostadsområdet, och fler kan knyta kontakter in på arbetsmarknaden. De senaste årens debatt om bostadsbyggande har starkt fokuserat på hur vi kan få fram den stora mängd bostäder som behövs för att bygga bort bostadsbristen, och det har varit väldigt viktigt. Det är inte underligt att den debatten har behövt föras med tanke på hur eftersatt bostadspolitiken varit från statens sida under . Men vi ska inte bara bygga hus – som flera talare före mig har varit inne på – utan vi ska skapa samhällen med platser som blir människors hem och miljöer där generationer ska kunna leva ett gott liv. Då måste vi lyfta blicken från teknikaliteterna i ränteavdragen och ROT-bidragen och fundera på vad som krävs av vår närmiljö för att människor ska må bra i sin vardag. Det är för människor vi ska planera, utforma och utsmycka våra samhällen. Vi ska inte behöva välja mellan å ena sidan billigt, snabbt och enahanda och å andra sidan dyrt men med hög konstnärlig och arkitektonisk kvalitet. Därför behöver politiken för arkitektur, design och form gå hand i hand med politiken för samhällsplanering med hela dess bredd. Och därför är dagens proposition ett viktigt steg i rätt riktning. Den är inte särskilt omfattande – som någon påpekade här – och vi ser att det kommer att behöva kompletteras med fler konkreta förslag framöver, men det är en bra början för att få till en diskussion om hur vi kan skapa hållbara livsmiljöer. Politik för gestaltad livsmiljö Vi har hört tidigare talare presentera sina invändningar, och jag kan delvis instämma i och hans medmotionärers påpekande att arkitektur, form och design inte ska reduceras till verktyg för att uppnå olika politiska mål. Konstnärliga uttryck av olika slag ska få finnas även om de inte direkt leder till minskad segregation eller ökad folkhälsa. Men vi får inte heller vara så oroliga för den frågan att vi inte ens vågar säga att design och arkitektur faktiskt skapar olika känslor. Det kan skapa möten och föda nya tankar, och därmed måste det finnas tydligt på agendan när vi planerar våra samhällen. Om vi inte erkänner att konsten och kulturen har viktiga följdeffekter finns det inte heller någon anledning att förespråka enprocentsregeln som jag vet att vi är många partier som vill lyfta fram. Därmed landar i slutsatsen att förslaget från regeringen är ett positivt mål. Vi ser självklart att mycket annat också spelar in. Bara rätt arkitektur kan förstås inte motverka segregation och skapa jämlikhet, utan vi måste även koppla på vänsterpartistisk ekonomisk politik som omfördelar resurser i samhället. Ska människor med olika bakgrund och olika inkomster kunna bo sida vid sida är frågan om upplåtelseformer och hyresnivåer självklart central. Från sida vill vi också höja ett varningens finger för en del förslag som har diskuterats om förenklingar i bygglovsprocess och detaljplanehantering. Vi tror att de riskerar att de facto urholka det här övergripande målet. Vi säger därför att man måste se upp så att vi inte rationaliserar så mycket när många bostäder ska tas fram att man i den praktiska processen minskar utrymmet för långsiktigt tänkande och hållbarhet, så att det helt försvinner från dagordningen. Det får inte heller gå så fort att invånarna inte hinner med. Det kan krävas en längre process för att se till att alla är med på det som föreslås. Kommunen kan behöva lägga ned tid på att förklara för allmänheten hur man kan vara med och påverka. Människor ska också få chansen att organisera sig. Stadsplanering engagerar verkligen. Vi kan slå upp vilken lokaltidning som helst och hitta en arg insändare eller ett reportage om arga grannar. Det är därför viktigt att demokratifrågorna lyfts in i målet, att man poängterar att allmänheten ska vara med. Sammanfattningsvis konstaterar jag att samhällsplaneringens många olika aspekter kan vara svåra att kombinera. blir det målkonflikter, och svåra avvägningar måste göras. Jag tror inte att den här propositionen löser alla de frågorna, men det är ett bra första steg. Jag hoppas att detta snarare är startskottet än slutpunkten för debatten om hur arkitektur, design och form kan bidra till att skapa goda livsmiljöer. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut. 17 (SD): debatterar vi bland annat arkitektur, form och design i bostadsmiljöer, bostäder och omgivande miljö. Både regeringen och Alliansen har snarare gått i motsatt riktning än vad propositionen talar om. Vi har sett många förslag – framhastade och desperata – som syftat till att få ordning på bostadsbristen i . Den går snarare i motsatt riktning än vad regeringspartierna och Alliansen talar om. Politik för gestaltad livsmiljö Det handlar om tidsbegränsade bygglov upp till i vilka man kan göra undantag från kraven i . Vi ser framväxande modulbostäder, enklare bostäder och liknande som ska ingå i detta. Det här är förslag som kommer att leda till nya utanförskapsområden, och de är en konsekvens av den ansvarslösa migrationspolitik som vi har kunnat se . Den fortsatta inriktningen för migrationspolitiken fortgår. Regeringen och Alliansen står bakom EBO-lagstiftningen och den anvisningslag som har skapat en enorm trångboddhet i hela , vilken absolut är en del av den boendemiljö som vi diskuterar . Vi ser att man går i motsatt riktning och snarare begränsar medborgarnas inflytande i stället för att öka det så som föreslår i en följdmotion och i andra förslag. har redan förklarat vår politik på området väldigt bra, och jag vill knyta an till det han talade om. Jag vill visa vad som behövs för att vi ska kunna hålla ihop allt och vem som ska ta ansvar och verkställa mycket av det som regeringen lägger fram i sin proposition . Vi menar att regeringens förslag om att uppföljnings- och samordningsansvaret, som ska delas mellan Statens centrum för arkitektur och design och , snarare kommer att bädda för en betydande risk för stuprörs- och dubbelarbete. menar att man bör lägga huvudansvaret på för att genomföra detta. Någon bör vara huvudman och se till att man kan genomföra mycket av den kulturpolitik som vi vill genomföra. Det har talats om detta, men det har inte fått det genomslag som vi har hoppats på. vill vidare att en riksarkitektenhet inrättas hos . Man bör utreda en sådan för att få en rikstäckande referenspunkt för kommunerna att kunna förhålla sig till. Estetik och kvalitet är tolkningsbara och diffusa begrepp, men de är viktiga att lyfta upp i den här diskussionen. Vi måste få till ett bostadsbyggande och en bostadsmiljö som skapar ökad trivsel för alla invånare. Det här är något som påverkar alla i väldigt stor omfattning. Vi i menar att man behöver tänka på hur stadskärnorna i kommunerna ser ut och skapa en stolthet för den kommun man tillhör. Det kan göras genom att man bygger vidare på det kulturarv som finns i många kommuner. Många av oss har erfarenheten av att glida in i en kommun med tåget eller bilen eller på andra sätt och se miljonprogramsområden eller andra mer ogenomtänkta byggprojekt som skapar en felaktig bild av hela kommunen. Det blir även en del av varje individs uppfattning om sin miljö och sin omgivning. I det här sammanhanget är det framför allt viktigt att skapa medborgarinflytande i dessa stadsmiljöer. Därigenom kan man bygga en mer hållbar och accepterad boendeform och boendemiljö som medborgarna ställer upp på. Förhoppningsvis skapar detta också färre konflikter vid olika byggprojekt. Det är viktigt att bygga in ett medborgarinflytande och kulturhistorik i byggandet. Men man måste också låta trygghetsaspekten ingå. Vi får inte bygga fler utanförskapsområden, som till exempel tidsbegränsade bygglov och dåtidens miljonprogram har skapat. Vi vet att blåljuspersonal blir utsatt på grund av bland annat hur bostadsområdena är utformade. Det är därför oerhört viktigt att ha med trygghetsaspekten när man diskuterar arkitektur‑, form- och designmålen. Politik för gestaltad livsmiljö Man måste även bygga mer familjära områden med till exempel innergårdar som skapar en känsla av gemenskap i bostadsområdet och i samhället i stort. Det är viktigt att bygga ihop samhället och invånarna och skapa ställen där man kan mötas för att få den samhörighet som har varit så stark i vårt land. I mångt och mycket går den nu förlorad i och med den politik som har förts . Bostadspolitiken, kulturmiljöerna och utformningen av bostadsområdena utgör viktiga delar för att vi ska kunna bygga vidare och motverka det splittrade samhället. För att knyta ihop allt detta behöver kommunerna stöd för att lyckas genomföra det som lyfter fram som viktigt på det bostadspolitiska och kulturpolitiska området. Vi har lagt fram en rad förslag som vi tror kan göra att man lyckas.  stimulansbidrag för att stärka kulturmiljökompetensen i kommunerna  inrättande av skönhetsråd i kommunerna  inrättande av kommunala arkitekturprogram  att ge huvudansvar  att en riksarkitektenhet läggs under Ett medborgarinflytande skulle i förlängningen kunna innebära att vi förhoppningsvis ser färre överklaganden och i större utsträckning ser behovet och vikten av de samhällen vi bygger och där vi alla kan vara överens. För tids vinnande yrkar jag precis som härmed bifall enbart till reservationerna 2 och 5. 18 (C) replik: Det är spännande att få andra arenor att debattera bostadspolitik på än de traditionella, . undrar man om över huvud taget önskar ett ökat bostadsbyggande. När man talar om ett medborgarinflytande låter det kanske bra. Det låter lite som när vi säger att inflytandefrågorna är viktiga. Men när talar om medborgarinflytande kan jag inte låta bli att tänka på vad hans partikollega sa under sitt anförande. Då lät det som att han hyllade rätten att överklaga och att den rätten var viktig att ta hänsyn till. Jag har kanske lite dåligt minne men jag hör inte ofta nämna rätten och möjligheten att överklaga som en viktig reform på bostadspolitikens område. tiger han still när vi i de andra partierna menar att rätten att överklaga är något som ska vara förbehållet dem som är sakägare i en fråga. Om folk ständigt överklagar bara för att fördröja ett genomförande skulle vi kanske utreda möjligheten att avgiftsbelägga överklaganden. Politik för gestaltad livsmiljö Runt omkring oss i landet, inte minst på småländska höglandet, finns många byggföretag som bygger hållbara hus i trä. Dessa företag gör stora investeringar i produktionslinjen för att kunna bygga serietillverkade hus på ett klimatsmart sätt. De skapar både arbeten och möjligheter för människor att bo. Man får lätt intrycket att och inte ser denna utveckling som något positivt. Ligger det i intresse att det över huvud taget finns bostäder tillgängliga för människor? Är inte människors möjligheter att bo det viktigaste bidraget till samhällsbygget? Varför ska vi bygga ett samhälle om det inte finns människor i det? 19 (SD) replik: Tack, , för din replik på mitt inlägg! Möjligheten att överklaga är en grundläggande förutsättning i ett samhälle, tycker i alla fall jag. Det gäller bostadspolitik, och jag vet inte om och Alliansen har en annan åsikt om det. Ni kanske helt vill ta bort möjligheten att överklaga när man känner att ett bostadsbyggande inte stämmer överens med vilka förutsättningar som har getts? Vårt förslag om medborgarinflytande innebär förhoppningsvis såklart att färre överklagar bostadsbyggen eftersom det redan i början har funnits en medborgardialog. Sådana ska ske i större utsträckning än . Många konflikter beror, menar vi, på att man inte har haft med sig medborgarna från första början i en sådan utsträckning som vi lägger fram förslag om. Jag tror inte att våra förslag på något vis skulle fördröja processen. Snarare skulle det i det långa loppet leda till att byggprocessen för att få fram nya bostäder blir snabbare. Jag tror inte att vi är särskilt överens på den här punkten. Jag vet att Alliansen och lägger fram väldigt många förslag som innebär att medborgarnas inflytande begränsas. Det gäller till exempel tillfälliga bygglov vid vilka man gör undantag från PBL som innebär att medborgarnas inflytande begränsas. Andra förslag gäller till exempel byggande av anläggningar för flyktingboenden. Där tas medborgarnas möjlighet att påverka helt bort. Helt plötsligt kan man ha bostäder i form av en flyktingförläggning eller liknande bredvid sitt hus utan att kunna påverka över huvud taget. Den inriktningen vill vi från inte se på det bostadspolitiska området. Det är helt korrekt, . 20 (C) replik: Det jag ville peka på i mitt inlägg är vad som är det stora hindret mot bostadsbyggandet . är vi inne i en bostadspolitisk debatt, men jag uppfattar att arkitekturfrågorna är väl sammankopplade med den. Det råder brist på byggbar mark, och när det väl finns mark att bebygga finns det också en överklagandeprocess. Som säger är detta en viktig medborgerlig rättighet, men den används på ett sätt som man uppfattar att man kan ifrågasätta utifrån ett praktiskt sätt att se på bostadsbyggandet. Politik för gestaltad livsmiljö Det finns en tendens att se bara till nuläget och inte till framtiden. När vi talar om arkitekturen i ett långsiktigt perspektiv handlar det ju inte enbart om de människor som förväntas bo på en plats för tillfället eller ens , om det är tillfälliga bostäder som vi talar om, utan det handlar om en långsiktighet i byggandet. De sociala miljöer som vi skapar ska människor kunna vilja flytta in i men också bo kvar i. Man ska även kunna flytta därifrån frivilligt. Det som jag ser som ett stort bekymmer är att retorik kan vara till hinder för de mycket kreativa bostadsföretag som vi har i hela landet och som ser som sin stora uppgift att hjälpa till och bidra till att lösa en bostadskris som hör till de största och svåraste som vi har haft . attityd till bostadsbyggandet är ett stopp och ett nej och att överklagande är någonting som vi ska uppmuntra. Detta kan hindra en önskad utveckling. 21 (SD) replik: Vi delar inte bilden av de största problemen i bostadsbyggandet i . Först måste man gå tillbaka till varför vi har en bostadskris i . Vi pratar om att ha en framförhållning på bostadsmarknaden och i bostadsbyggandet. Hur ska man kunna ha det när man ställer sig bakom den migrationspolitik som i mångt och mycket är det som innebär att vi står i den situation som vi har? Där måste man börja, innan man kritiserar andra områden. Sedan vill jag påtala att en stor anledning till att det är svårt att få fram bostäder snabbt är att kompetensen bland de tjänstemän och utbildade personer som ska se till att snabba på de här processerna har stora brister . Sedan kan man självklart också peka på överklaganden som en del. Men det finns många andra led att jobba med. Kommunerna behöver mycket stöd i sitt bostadsbyggande. har föreslagit en regional bostadsplanering, där regionerna ska kunna ge stöd till kommuner, framför allt de mindre pendlingskommunerna, så att man kan få fram fler bostäder i de områden varifrån det skulle vara möjligt att pendla till en storstadsregion. Det vore också bra om fler mindre byggbolag kunde bli involverade i byggandet i . är det oftast något av tre fyra stora byggbolag som vinner upphandlingarna i kommunerna, och det är knappast någonting som främjar att fler byggbolag kan komma fram och bidra till att minska ledprocesserna. Det finns ett behov av att fler kan vara med och bygga i . Där har vi stora problem för bostadsbyggandet i . Det är klart att överklaganden är en del, men från sida ser vi inte ett problem i att man involverar medborgarna i beslutsprocessen. Det gäller framför allt när vi pratar om kulturmiljöer, bostadsmiljöer och arkitektur. Medborgarna ska få vara med där. Det är viktigt med medborgarinflytande. Politik för gestaltad livsmiljö Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) § 9 Ökat skydd för hotade och förföljda personer samt några åtgärder för att öka kvaliteten i folkbokföringen och om folkbokföringen Ökat skydd för hotade och förföljda personer samt några åtgärder för att öka kvaliteten i folkbokföringen och om folkbok-föringen betänkande 2017/18:SkU19 Ökat skydd för hotade och förföljda personer samt några åtgärder för att öka kvaliteten i folkbokföringen (prop. 2017/18:145) och betänkande 2017/18:SkU16 om folkbokföringen (skr. 2017/18:124) 22 PER ÅSLING (C): Folkbokföringen är den enskilt viktigaste informationskällan på individnivå och måste därför säkras nu och . Folkbokföringen utgör själva grunden för ett stort antal rättigheter och skyldigheter för medborgare i . Inte minst inom välfärdssystemen utgör folkbokföringen ett grundfundament. Efter att ha tagit del av kan jag konstatera att det finns omfattande förbättringsbehov inom . Kvaliteten på folkbokföringen når helt enkelt inte upp till de höga krav som måste både ställas och gälla. lyfter fram vissa frågor. Låt mig ta några axplock från deras iakttagelser.