prot · H50996 · 2018-04-12 00:00:00 — Borde inte ändå rösta för en tryggare framtid snarare än att lämna dödsrobotarnas utveckling vind för våg? Slutligen vill jag säga att jag tycker att vi i de allmänna säkerhetspolitiska frågorna ständigt måste komma ihåg det som och har tagit upp , att om vi tillåter drastiska klimatförändringar och tillåter mänskligheten att förstöra förutsättningarna för sin egen framtid kommer vi aldrig att få en säker värld. Låt oss alltid komma ihåg det i säkerhetsarbetet. I detta anförande instämde (MP). 26 (MP): Alla civiliserade länder måste agera med de medel som står dem till buds för att världen ska bli fri från kärnvapen. Kärnvapen, oavsett vem som kontrollerar dem, och säkerhet är helt oförenliga begrepp. Vi i råder självklart inte över vad andra länder väljer att göra men väl över våra egna handlingar och ställningstaganden. Vi må vara ett litet land i världen, men det är ändå inte betydelselöst hur vi agerar. Och det finns mycket som kan göra för att bidra till att dessa domedagsvapen en gång för alla förpassas till historiens skräphög, där de hör hemma. Därför är det en självklarhet att till att börja med ratificerar som förbjuder kärnvapen, Treaty on the Prohibition of Nuclear Weapons, en konvention som drivit på för och som vi i röstade ja till. Här finns inget att tveka om. Det vi gör eller inte gör sänder en viktig signal till omvärlden. Vidare behöver en lagstiftning som uttryckligen och otvetydigt förbjuder införsel av kärnvapen till svenskt territorium. Där kan vi följa vårt grannland exempel. Det finns flera länder att inspireras av när det gäller säkerhetspolitik. är ett mycket intressant föregångsland. Landet har lagreglerad status som kärnvapenfri zon. Läs gärna lagen, som är kort och behändig: Nuclear Free , Disarmament, and Arms Control Act . I lagen ingår bland annat att man tar sig rätten att förvissa sig om att fartyg som vill anlöpa landets hamnar inte bär kärnvapen eller drivs med kärnreaktorer. visade regeringen i , under premiärminister , att man menade allvar med sitt beslut att hålla landet fritt från kärnvapen; det var inte bara vackra ord. Det amerikanska krigsfartyget , som hade förmågan att föra med sig kärnvapen, avvisades från att anlöpa nyzeeländsk hamn då den amerikanska marinen i enlighet med sin policy vägrade kommentera om kärnvapen fanns ombord eller ej. Neither confirm, nor deny – varken bekräfta eller förneka – är den policy man har än . Detta medförde att inga amerikanska krigsfartyg anlöpte nyzeeländska hamnar , trots att ingår i en militär allians med och . Efter att ha antagit lagen utsattes för olika påtryckningar för att överge sin tydliga antikärnvapenhållning, men man stod emot. Det folkliga stödet fortsätter att vara starkt för denna offensiva och föredömliga fredspolitik. Hur har det då gått? Jo, rätt bra. Solen fortsätter att gå upp och ned över detta lilla land som vågade stå upp för freden, och livet går sin gilla gång. Man har förbindelser med andra länder, och alla vi andra länder har fått ett gott exempel att följa. När det gäller frågor som bokstavligen rör liv och död räcker inte fromma förhoppningar och en icke kontrollerbar förväntan att kärnvapenländer respekterar kärnvapenfrihet om vi bjuder in dem till olika militära övningar och liknande. Vi måste kunna försäkra oss om att kärnvapen inte förs in i landet. Därför måste , precis som , införa en kontrollmekanism och i praktiken kräva rätt att inspektera utländska enheter och flygstridskrafter för att de ska få komma in på svenskt territorium. Låt mig ge ett exempel för att ytterligare belysa vad jag menar. I är det olagligt för fotgängare att gå mot röd gubbe, men man blir inte straffad om man ändå gör det. En kärnvapenmakt skulle däremot kunna bryta mot folkrätten och föra in kärnvapen i även om vi ställt upp som villkor för att ge tillstånd för besöket att de inte får ha med sig kärnvapen. Något som inte ens kan upptäckas kan givetvis varken förhindras eller straffas. Men nog bör vi vara mer noga när det gäller freden och allas säkerhet än om någon går mot röd gubbe. Problemet att saknar kontrollmekanismer för att försäkra sig om att utländska enheter eller flygstridskrafter inte för med sig kärnvapen in på svenskt territorium är inte nytt men har aktualiserats nu när har ingått värdlandsavtal med Nato. I och med detta har exponerat sig för politiska påtryckningar. nämnde det, och vi minns väl alla hur, enligt läckta dokument, försvarsminister ”” utövade påtryckningar på för att vi skulle avstå från att underteckna konventionen om globalt förbud mot kärnvapen. hänvisade till såväl värdlandsavtalet med som och bilaterala försvarsöverenskommelse. Det är värt att påminna om varningarna som framfördes från många håll i och utanför den inför riksdagsbeslutet om värdlandsavtalet om att avtalets utformning faktiskt per definition innebär en osäkerhet om verkligen är fritt från kärnvapen på vårt territorium. Det är en mycket allvarlig invändning, eftersom denna osäkerhet ökar risken att vårt land blir måltavla för ryska kärnvapenmissiler. Varningarna avfärdades och förlöjligades av tillskyndarna av det, enligt mig, illa förberedda och illa demokratiskt beredda beslutet att ingå värdlandsavtal med Nato. Men vi får aldrig glömma att Nato är en kärnvapenallians, och vi ser nu att varningarna var befogade. Kärnvapen ger aldrig säkerhet, oavsett nationalitet. Tvärtom ökar de alltid osäkerheten för alla. Låt mig ge ett exempel. Vapensystem skapas och kontrolleras av människor. Det kan ju till och med bli som sa att de kontrolleras av maskiner, och då är det på en annan nivå. Men än så länge kontrolleras de av människor, och varken människor eller system är perfekta. Det visar historien. Låt mig påminna om en alltför okänd hjälte, . Hur många har hört talas om honom? Han var en sovjetisk officer som 1983 med stor sannolikhet räddade världen från kärnvapenkrig. Han valde att inte lyda order och avstod från att rapportera en indikation på att amerikanska kärnvapenmissiler hade avfyrats mot . Detta visade sig vara falskt alarm. bedömning grundades på att han hade ingående kunskaper om detta system. Vi kan inte ha en ordning för stabilitet och fred i världen som bygger på att det råkar vara en officer i tjänst som kan ett system och vågar bryta mot order. Det säger sig självt att så stora risker kan vi inte ta. I klartext: Om en rysk kärnvapenmissil skulle avfyras mot , vad hjälper det om en Natomissil skickas mot ? Detta får helt enkelt inte hända. Det är sannerligen inte ödesbestämt att måste ta det onda med det goda och krypa in under Natos kärnvapenparaply. Omständigheter är alltid olika och det är sällan en bra idé att rakt av kopiera vad andra har gjort, men huvuddragen i fredspolitik visar vägen framåt. Det finns andra vägar för att gå ännu längre in i Nato om vi verkligen vill ha säkerhet. Något tillspetsat skulle jag vilja uttrycka det som att inte ska in i Nato utan ut ur Nato. Vad vi till att börja med behöver göra i det läge vi befinner oss är att likt lagstifta om att kräva inspektionsrätt av utländska enheter och flygstridskrafter. Om de nekar ska vi neka dem tillträde till svenskt territorium. Därför vill jag yrka bifall till punkt 3 i motion 2017/18:2960: ställer sig bakom det som anförs i motionen om inspektionsrätt av utländska enheter och flygstridskrafter och tillkännager detta för regeringen. Detta löser inte alla problem, men det är ett steg på väg mot ökad riktig säkerhet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 10.) § 6 Civilt försvar och krisberedskap Civilt försvar och krisberedskap betänkande 2017/18:FöU7 Civilt försvar och krisberedskap 27 (L): Det här är ett motionsbetänkande som innehåller en beredning av en lång rad motioner som gäller krishantering, krisberedskap och även numera civilt försvar. Det tål att noteras särskilt att detta betänkande har hetat Krisberedskap heter Civilt försvar och krisberedskap. Det är en reflektion av den omvärldsförsämring som vi har kunnat iaktta under . Det torde inte ha undgått någon i denna kammare att Försvarsberedningen lämnade en lång rad förslag om civilt försvar och totalförsvarsplanering. Detta gjorde vi under rubriken ”Motståndskraft”. Det var, fru talman, en närmast unik politisk enighet som omgav betänkandet från Försvarsberedningen, och det lades fram en lång rad tunga förslag som förbättrar civila beredskap. Försvarsberedningen slog bland annat fast att ett väpnat angrepp mot kan uteslutas. Vi vände oss till de svenska medborgarna i landet och förklarade att det inte är tillräckligt att man som individ har ansvar för sin egen försörjning . Denna tid har ändrats till . Försvarsberedningen föreslog också en helt ny struktur – man kan säga att den är nygammal – för uppbyggnad av ett civilt försvar, både vertikalt och geografiskt. Sist men inte minst föreslog åtta partier i full enighet att budgeten för civilförsvaret och totalförsvarsplaneringen 2025 skulle uppgå till ca 4,2 miljarder . Civilt försvar och krisberedskap De motioner som behandlas i betänkandet gäller områden som berörs av Försvarsberedningens förslag, och därför har det varit naturligt att hänvisa till den fortsatta beredningen av Försvarsberedningens förslag. efter det att Försvarsberedningen presenterade sin rapport i julas inföll den årliga och Försvar i . Från regeringen – både statsministern och försvarsministern – var man då snabb med att säga att man skulle implementera de förslag som beredningen lagt fram när det gällde till exempel krigsviktiga företag och inrättandet av en ny myndighet för det psykologiska försvaret. Men efter presskonferenserna, fru talman, har det inte hörts någonting om Försvarsberedningens rapport. Jag är en av flera som tycker att det är tid för regeringen att följa upp Försvarsberedningens olika förslag. Det är bråttom på allvar; det råder fara i dröjsmål. Det är ett känsligt, skört samhälle, och vi lever i en alltmer osäker tid. Det är dessutom närmast meningslöst, fru talman, för politiska partier att medverka i en försvarsberedning om inte de brett omfattande förslagen också förverkligas av den sittande regeringen. är det tid att börja ställa frågan till både socialdemokrater och miljöpartister: Vad är det egentligen som händer i när det gäller beredningen av förslagen om motståndskraft? Det är tid att visa på verkstad och handling. kom det en utredning som gällde kommunikation för vår gemensamma säkerhet. Utredningen poängterade att det sambandssystem som brukas av så kallade blåljusmyndigheter och Försvarsmakten gemensamt, nämligen , har blivit omodernt. Via systemet finns bara möjlighet att tala och skicka textmeddelanden. Möjlighet att skicka bilder eller rörliga bilder finns inte. När bristerna uppmärksammades tillsatte regeringen en utredning – det var mycket bra – som skulle titta på hur man skulle kunna både modernisera systemet och bygga ut det geografiskt. Man redovisade sina slutsatser . tillsätter regeringen nya utredningar på detta område, och man hänvisar till beredning som pågår i . Utskottet har valt att i stor politisk enighet försöka skynda på regeringen. Det hastar i denna fråga. Det är , , som en totalförsvarsplanering ska byggas upp mellan civila och militära myndigheter, och en förutsättning för detta är att man har en hemlig och säker kommunikation mellan sig. Slutligen, fru talman, har vi i Alliansen konstaterat att näringslivet spelar en viktig roll i det civila försvaret. Många av de uppgifter som under låg hos statliga myndigheter och företag är outsourcade. Om vi ska klara av de utmaningar som finns när det gäller försörjningssäkerhet på bränsleområdet, mediciner, livsmedel och annat måste näringslivet tidigt och tydligt engageras i planeringen. Om bara från nu håller vi den första totalförsvarsövningen i , och i den övningen behöver också de privata företagen involveras. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 9. (forts. § 8) Civilt försvar och krisberedskap Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera sammanträdet till , då statsministerns frågestund skulle börja. § 7 Statsministerns frågestund Åtgärder för ökat återvändande 28 (M): I från säger statsministern: ”De som har fått nej måste lämna landet.” sa dåvarande inrikesminister att uppemot 80 000 personer med avslagsbeslut skulle kunna behöva utvisas ur . Uppgifter pekar nu tvärtom på att 50 000 personer vistas illegalt i , och antalet väntas öka med ytterligare 40 000 de kommande fyra åren. Tillsammans motsvarar det här hela befolkningen i min egen grannstad . Om inte det här förändras leder det till ett permanent skuggsamhälle med utsatthet, utnyttjande och kriminalitet. Det är fråga om människor som riskerar att både fara illa och göra illa. Jag tror att det här gör oss båda djupt bekymrade. Det urholkar dessutom den legitimitet i svensk migrations- och integrationspolitik som är absolut nödvändig. Nästan alla svenskar tycker egentligen att ett ja ska vara ett ja och leda till att man snabbt lär sig svenska och får ett jobb och att ett nej ska vara ett nej och att man då lämnar . Alla vet dock att det inte fungerar så . förvar är nu helt fulla. Man tvingas släppa personer som ska utvisas. Regeringen säger att situationen är oacceptabel men gör nästan ingenting för att på allvar bryta utvecklingen. Jag tycker att det här är en fråga av nationellt intresse. Vi skulle kunna samla en mycket stor majoritet för en hänsynsfull, trovärdig och tydlig politik för vad som gäller i . Jag är öppen för sådana politiska överenskommelser, både före valet och efter valet, oavsett vem som leder nästa regering. Den akuta frågan till statsministern blir: Hur tänker regeringen få kontroll över återvändandet utan att ge polisen och tillräckliga verktyg? 29 Statsminister (S): Jag tror att vi är överens om den princip som jag redogjorde för i : Ett ja är ett ja, och ett nej är ett nej. Om man inte har det som utgångspunkt blir naturligtvis trovärdigheten för migrationspolitiken mycket lägre. Där är vi överens. Jag hymlar inte med att det naturligtvis är en utmaning att de människor som kommit hit och fått avslag behöver lämna landet. ska man dock komma ihåg att totalt 47 000 lämnade landet . Om antalet blir samma som 2017, ungefär 13 000, innebär det att 60 000 människor har lämnat landet. Det är den ena bilden av det. Men jag säger inte att det är tillräckligt, utan vi behöver visa på allvar att man ska lämna landet om man har fått ett nej. Det är därför som vi bland annat utökar antalet förvarsplatser rejält. Det har vi gjort . Vi har också precis tagit emot en utredning där utredaren pekar på att vi kan behöva göra mer för att de som har fått ett nej ska samlas på en mer begränsad geografisk yta, så att vi ska kunna ha kontroll på dem. Polisen har fått ökade befogenheter att göra inspektioner ute på arbetsplatser. Vi vet att många av de här personerna utnyttjas på ett mycket skrupelfritt sätt av en del arbetsgivare. Därför underlättar vi för polisen. Det behövs nu inte en brottsmisstanke för att gå in, utan det räcker med en misstanke om att det kan föreligga något som inte är regelrätt. Det underlättar för polisen, och det har de vidimerat. Det kommer att bespara dem en mängd arbete och göra det effektivare. Vi går också vidare med att se över polisens möjligheter att ta id-handlingar och så vidare i förvar. Här behöver vi göra mer, och jag är absolut öppen för en diskussion om vad som kan göras mer på det området. 30 (M): Som jag sa ifrågasätter jag inte statsministerns grundläggande goda vilja. Vad jag ifrågasätter är förmågan att göra någonting. Det är jättebra att 60 000 lämnat landet. Om 90 000 ändå är kvar i landet har vi dock ett mycket stort problem under alla omständigheter. Jag tycker inte att regeringens aktivitet riktigt står i proportion till problemets allvar. Ni tar nu emot en utredning och börjar sakta bygga ut ett ganska begränsat antal nya förvarsplatser. Men de som jobbar med detta säger att det är ett akut problem och att man inte ens kan ta hand om de människor som man vet ska utvisas. Dessa riskerar att gå under jorden därför att man inte har förvarsplatser. Det är för lite och . Jag tycker inte att regeringen tar frågan på det allvar som den förtjänar, framför allt inte i ljuset av att man nu dessutom med en proposition i gymnasielagens anda skickar dubbla signaler till dem som redan har lagakraftvunna beslut om att lämna landet. Det här skapar inte trovärdighet för svensk migrationspolitik. 31 Statsminister (S): Det låter som att nu är mer intresserad av att inte vara ense om detta. Om det handlar om förmåga, , varför gjorde ni då inget åt antalet förvarsplatser? Det är under vår regeringsperiod som antalet förvarsplatser har ökat rejält och kommer att fortsätta öka. Ansvariga myndigheter ser nu framför sig en utökning av antalet förvarsplatser som jag tror är mer än en fördubbling. Det är under vår regeringstid som det har hänt någonting. Det är under vår regeringstid som inspektionerna av arbetsplatser har möjliggjorts. Det är under vår regeringsperiod som man tittat på möjligheten att se över id-handlingar, pass och så vidare. Här görs det saker! Men jag säger inte att vi därmed är nöjda och att allting nu är bra. Nej, vi kommer att behöva göra mer och ska fortsätta med det. Låt oss se vilka möjligheter vi kan utveckla tillsammans i stället för att söka gräl i frågan! Socialdemokraternas vallöften om sjukvården 32 (SD): Om vi lyssnar på regeringen i debatten brukar vi höra att vi har en hälso- och sjukvård i världsklass i . Jag skriver under på det. Det har vi. Vi står oss väldigt väl i internationella jämförelser när det handlar om kvaliteten i den svenska hälso- och sjukvården. Problemet är ju inte att vi är dåliga på sjukvård, utan att vi är dåliga på att erbjuda sjukvård. Vården i är väldigt otillgänglig. Vi har lägst antal vårdplatser per capita i hela . Vi har också de längsta vårdköerna i hela . Det är naturligtvis inte acceptabelt, herr talman. märks det att det närmar sig val, inte minst på den löfteskarusell som har rullat igång hos och den socialdemokratiska regeringen. Inför förra valet lovade ett sjukvårdslyft. Genom traineejobb och utbildning skulle sjukvården räddas. Utvecklingen har som bekant gått i rakt motsatt riktning. Det har bara blivit sämre. Vi kunde notera att Socialdemokraterna presenterade en ”framtidsreform för att förbättra kvaliteten och säkra den framtida personalförsörjningen inom hälso- och sjukvården”. , herr talman, kommer man med liknande löften. Det är bara lite drygt som bland annat i en debattartikel i lovade 14 000 fler vårdanställda till 2022. Då talar om sjuksköterskor, specialistsjuksköterskor, läkare och så vidare. Min enkla fråga till statsministern är: Varifrån ska dessa komma? Utvecklingen nu innebär ju att man inte vill arbeta i hälso- och sjukvården på grund av de dåliga arbetsvillkoren. Hur ska hitta 14 000 vårdanställda till 2022? 33 Statsminister (S): Det är bra att lyssnar på regeringen när det gäller sjukvården eftersom det egna alternativet är väldigt sparsmakat. Det egna alternativet bygger på skattesänkningar. En sak vet jag, : Om man koncentrerar sig på att sänka skatterna, som vill göra, blir det inga mer resurser till sjukvården. Vi har under vår mandatperiod redan skjutit till resurser till sjukvården. Vi har i svensk välfärd inte bara i sjukvården, samlat, ungefär 100 000 fler människor som jobbar. En del av dem finns i sjukvården. Vi behöver se till att fortsätta att göra den satsningen. Därför bygger det vallöfte som vi nu har ställt ut på det vi redan har gjort. Vi kan i handling visa att om man tar in skatteintäkter och fördelar dem kommer det också sjukvården till del. Det är därför det anställs fler. Det är därför vi gör en satsning för sjukvården där regionerna och landstingen får välja själva vad de vill göra. Vi gör en satsning som pekar just på att det behöver anställas fler och att villkoren behöver förbättras. Det görs en speciell satsning som ska tillvarata patienternas rättigheter på ett ännu bättre sätt. Där finns det befogad kritik. Det tar att ta sig in i vården. Det åtgärdar man inte med skattesänkningar. Det finns inte en enkel lösning på det. Men jag kan se en gemensam nämnare. Det är att vi behöver anställa mer personal. Det har utbildats alldeles för få sjuksköterskor, specialistsjuksköterskor och läkare. Det ökar vi nu på. Vi underlättar för sjuksköterskor att vidareutbilda sig till specialistsjuksköterskor bland annat genom att se till att de kan få behålla lönen . När jag pratar med sjuksköterskorna säger de att det är en bra möjlighet för dem. Här är det påbörjat en satsning på sjukvård. Den måste fortsätta. Alla ska veta att när de behöver en bra vård ska de få den, och det ska gälla i hela vårt land. 34 (SD): Det är lite symtomatiskt för regeringen att det man säger låter väldigt bra. Jag kan stå här och säga att alla ska ha det bra och ingen ska ha det dåligt. Det låter jättebra, eller hur? Det intressanta är hur man sätter kraft bakom de orden. noterar jag att statsministern under de två minuternas talartid ägnar åt att svara på min konkreta fråga. Var ska han hitta alla dessa nya vårdanställda någonstans? Utvecklingen just , förutom pensionsavgångar och annat, är att man som till exempel sjuksköterska i väldigt hög grad arbetar med någonting annat än med sjukvård, eller så arbetar man i , för där har man arbetsvillkor som är drägliga. Jag menar att i stället för det som statsministern och regeringen föreslår med att vi ska ha ännu fler utbildningsplatser måste vi börja i andra ändan. Vi måste börja med förbättra villkoren så att vi kan locka tillbaka människor till vårdyrket och att fler vill utbilda sig i vårdyrket till sjuksköterskor, specialistsjuksköterskor, läkare och liknande. Där brister regeringen i förståelse och handling. 35 Statsminister (S): måste börja lyssna också när andra talar. Jag har precis redogjort för vad som har gjorts under den här mandatperioden. Vi har tillfört sjukvården rejält med resurser. Jag pratar om bara till sjukvården. En del går till det som regioner och landsting får göra själva. De får välja själva hur de ska använda de pengarna. En del går till att man kan anställa fler i vården: undersköterskor, sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor. Vi utbildar fler, och vi utbildar fler läkare, och så vidare. Det gör vi redan. Det räcker inte. Vården är inte tillräckligt bra. Det är för många som behöver vänta. Men en sak vet jag: Vi måste ha dit mer resurser. Det blir inte mer resurser med förslag till skattesänkningar. Nej, precis: Det blir inte mer. Låt oss till att börja med vara eniga om det. Det är det första vägvalet som ska göras . Endera investerar vi i varandra, och då får vi mer resurser till sjukvården, eller så fortsätter vi att sänka skatterna som vill. 36 (V): Jag brukar ofta ta tåget upp till . Då åker jag på en av modernaste järnvägar, , som passerar , statsministerns hemstad. Den är byggd med lånade pengar, och det är en stor framgång. Tågen är ofta fulla med folk. Den gör stor klimatnytta, och den betyder mycket för den regionala utvecklingen. står vi inför mycket större utmaningar och behov. Vi behöver bygga snabbtåg från till , från till och kanske också från till . Det skulle ersätta de stora tunga linjerna i inrikesflyget med miljövänligare alternativ. Det skulle frigöra stor kapacitet på stambanorna så att mer gods skulle kunna gå på järnväg. Det skulle kunna bli fler tåg som kommer . Stora delar av skulle kunna vara vinnare i regional utveckling. Vi vet att ju förr vi gör detta, desto större blir klimatnyttan och den ekonomiska nyttan. Argumenten är alltså starka för att göra det skyndsamt och därmed också precis som med låna pengar till investeringen. Klimatet kräver också att vi gör detta. Vi vill ju inte att framtida generationer ska säga oss: Ni kunde ha gjort en massa saker, men ni valde att inte göra det fast ni hade den möjligheten. Vi vet hur bråttom det är med klimatet.