prot · H509134 · 2018-06-18 00:00:00 — Regeringens rätt att meddela direktiv till myndigheterna begränsas av regeringsformen i två avseenden. För det första är regeringen självklart bunden av gällande rätt och får inte utfärda direktiv till myndigheterna i strid med detta. För det andra får regeringen – som jag öppnade mitt anförande med – inte bestämma hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot enskild eller rör tillämpning av lag. Regeringen styr sina myndigheter bland annat genom regleringsbrev. Med ett regleringsbrev kan regeringen precisera sin styrning i form av mål och särskilda uppdrag för myndigheterna. måste självklart följa gällande rätt. Formuleringen om att bidra till att bryta utvecklingen av antalet timmar blev föremål för en debatt och tolkades av vissa som att fått i uppdrag att minska antalet timmar till enskilda i strid med vad som faktiskt gäller. Även om detta inte är avsikten från regeringens sida – och inte heller är förenligt med grundläggande principer för vad som utgör en rättskälla vid rättstillämpning – går det inte att utesluta att formuleringar av detta slag i förlängningen riskerar att leda till felaktiga bedömningar i enskilda ärenden. Det förefaller dock inte ha skett i det här fallet. är formuleringen också bortplockad och omformulerad. Detta har utskottet ansett ha fördelar. Min uppfattning är att den noggrannhet som KU har med hur man formulerar sig är någonting som kan användas även av regeringen . 44 (C): Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens ansvar för för-valtningen (kapitel 3) Som jag sa i debatten om föregående ärende avser jag att ta upp frågan om och beslutet från regeringen om LSS, lagen om särskilt stöd. Det handlar om en anmälan som gjordes till beroende på att regeringen i två budgetar fattade beslut om att man skulle se till att bryta utvecklingen mot högre kostnader för LSS. Detta är naturligtvis ett lite knepigt beslut; det är en rättighetslag, vilket gör att det är behoven som ska styra antalet timmar och kostnaderna för LSS. Det är inte ett politiskt beslut. Man kan inte styra genom budgetbeslut på det sätt som regeringen gjort i två budgetar. Det här ledde till att , vilket har framgått i en hel del reportage, gjorde neddragningar av LSS-verksamhet på ett sätt som måste uppfattas kunna stå i strid med rättighetslagstiftningen. Syftet var att budgeten skulle kunna hållas och att kostnaderna skulle sänkas. bedömning är att budgetbeslutet kan ha lett till felaktiga bedömningar i enskilda fall med den skrivning som regeringen beslutat om i två budgetar. konstaterar att regeringen i den senaste budgeten gjort en ändring som man anser acceptabel i förhållande till de regler som LSS ger som rättighetslag. Jag vill också säga några ord om och dess mottagande av en donation och etablering av en filial i . höll en utfrågning av statsrådet om KI:s etablering av den här filialen och mottagande av donationen på från en kinesisk affärsman. ställde efter utfrågningen också frågor till tidigare rektor vid , , om donationen och etableringen av filialen. Problemet var att hade fått en fråga från om mottagande av donationen och etablering av den här filialen i . Men regeringen gav aldrig något besked utan sa att självt fick bestämma både om mottagandet av donationen och om en eventuell etablering av filialen. Att det blev så beror enligt min bedömning på att det efter att man från till en början var väldigt positiv till mottagandet av donationen och etableringen av filialen förekom omfattande skriverier om att donationspengarna kom från pengar som tillkommit på grund av korruption. Det ledde, som jag uppfattar det, till att regeringen inte ville ta ställning till donationen eller etableringen. menar att borde ha fått ett besked av regeringen om huruvida den här filialen fick inrättas eller ej. KU kritiserar statsrådet för att inte fick besked av regeringen om huruvida man fick möjlighet att etablera filialen i . 45 (V): I mitt inledningsanförande under den allmänna delen antydde jag att det ibland är så att regeringen gör fel hur den än gör. Det är alltid någon som blir missnöjd. Man riskerar alltid en anmälan. Jag tänkte själv att det är lite grann som att vara tonårsförälder. Man går upp och andas och har redan gjort fel. I en del ärenden här tänker jag på regeringen som föräldern till tonåringen. Jag tycker att är en sådan. Myndigheterna ska klara sig själva. De har direktiv. De har fått med sig en massa saker. De har med sig regleringsbrev, förhållningsorder och så vidare och ska arbeta under detta. Men sedan vet de ibland ändå inte hur de ska göra. Då kommer de hem och frågar, och då är det faktiskt förälderns skyldighet att svara. Vad är det för fasoner att bara lämna dem då? Det är klart att man ska ha ett besked när man kommer från och inte riktigt vet hur man ska göra: Här finns det inga ordentliga regler – vi behöver hjälp! Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens ansvar för för-valtningen (kapitel 3) Då är det bra att KU kan komma in och tala om att regeringen faktiskt måste svara ordentligt när myndigheter ber om vägledning. Det är också en del av regeringsuppgiften. Men ibland lägger regeringen sig i för . Jag kommer att prata om precis samma ärenden som flera tidigare talare. Vad gäller var kommentarerna och yttrandena från statssekreteraren alltför styrande och långtgående. Sedan kan man beklaga att myndigheten lyssnade väldigt snabbt på dem. Det hade inte varit dåligt om myndigheten ändå hade tittat vidare på frågan och gjort ett utredningsunderlag för att kunna ta ordentlig ställning i frågan. Det hade också varit möjligt. Men statssekreteraren var alldeles för tydlig. Det blev inte bra. Sedan måste jag kommentera LSS-ärendet. Vi har ju inte sett att regeringens uttalande skulle handla om att man vill att ska frångå lagstiftningen – självklart inte! Det är nog inte så det är tänkt. Det är inte det man har avsett. Man skriver: ”ska bidra till att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen.” Längre fram anger man: ”ska även säkerställa en god kontroll för att motverka överutnyttjande.” Detta kan ju tolkas som att det är två olika saker och att den goda kontrollen av överutnyttjande är det som handlar om fusket. Det andra handlar om någonting annat, att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningar på något sätt. En sådan formulering går att missförstå. Det är bra att den är borttagen. Om man vill att myndigheten ska jobba mot fusk kanske man ibland ska säga just det. Då kanske det är enklare att förstå, och det kanske är mindre risk att det blir missförstånd. Det är väl bra att regeringen har gått vidare i det och uttrycker sig på ett annat sätt. Vi får hoppas att den gör det även framöver. 46 (L): Det är inte utan att det börjar kännas att vi nu har suttit i kammaren ett antal timmar. Jag tror i varje fall att jag är på rätt ärende. Det handlar om Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen. Under denna rubrik kommer jag att uppehålla mig enbart vid ett ärende. Föga förvånande för kammaren är det granskningen som rör huruvida regeringen har lagt sig i tillämpning av lagstiftningen om assistansersättning, LSS, på ett otillbörligt sätt. Det gör jag trots att detta tagits upp föredömligt också av föregående talare. såg vi plötsligt hur enskilda och deras familjer, som för att kunna föra ett drägligt liv hade assistanshjälp, plötsligt såg sin assistans bli indragen. Många är de berättelser jag fått ta del av. Det har säkert många av oss fått göra. De gjorde mig alldeles matt över hur vi som välfärdssamhälle, som ska präglas av tanken om allas lika rättigheter och möjligheter, svek dem som behöver oss allra mest. Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens ansvar för för-valtningen (kapitel 3) Vad varje normalt funtad människa skulle betrakta som livsviktiga insatser, som hjälp med mat, hygien och möjlighet till delaktighet i samhället, ansågs plötsligt inte längre vara en samhällelig angelägenhet utan något familjerna oftast fick lösa bäst de kunde. I regleringsbrevet där regeringen preciserade sin styrning av myndigheten angavs att skulle bidra till att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen och att även skulle säkerställa en god kontroll för att motverka överutnyttjande. Det är väl just i den formuleringen som vi har en del av problematiken. Formuleringen om att bidra till att bryta utvecklingen av antalet timmar blev också föremål för en häftig debatt. Den har av vissa tolkats som att fick i uppdrag att minska antalet timmar till enskilda i strid med gällande rätt. Även om det inte var regeringens avsikt, vilket vi inte heller har kunnat påvisa, går det ändå inte att utesluta att formuleringen öppnade för risken att felaktiga bedömningar gjordes i enskilda ärenden. Enligt var uppdraget inte kopplat till tillämpningen av bestämmelser om rätten till assistansersättning, utan man tog sikte på att skulle kunna öka kontrollen av assistansersättning i syfte att förhindra och upptäcka felaktiga utbetalningar. bedömde i sin årsredovisning att målet för assistansersättningen delvis var uppfyllt bland annat på grund av att kvaliteten i handläggningen hade ökat och att kontrollerna hade förbättrats. I granskningen har det alltså inte framkommit att målet att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen har förutsatt åtgärder från sida som står i strid med lagstiftningen om assistansersättning, LSS. Vi kan konstatera att regeringen i regleringsbreven tagit bort just formuleringarna om att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen. I stället anges att ska säkerställa en god kontroll för att motverka överutnyttjande och brottslighet med ett särskilt fokus på den ökande timutvecklingen. Syftet med formuleringen är säkert att man vill tydliggöra kopplingen mellan timutvecklingen och vikten av att en god kontroll säkerställs. Utskottet kan därför från de synpunkter som utskottet har att beakta se fördelar med den nya formuleringen, och det är milt uttryckt. Det instämmer jag såklart fullt i. Låt mig också vara väldigt tydlig med att den rättighetslagstiftning, LSS, som Liberalerna alltid har vurmat särskilt för kommer vi att fortsätta att bevaka och debattera. Fusk ska såklart alltid beivras. Men rätten till delaktighet och förutsättningarna för ett gott liv, oavsett funktionshinder eller ej, är okränkbara. 47 SKÅNBERG (KD): Det här kapitlet handlar om regeringens ansvar för förvaltningen. Jag vill lyfta fram tre av de frågor som finns inom kapitlet. Den första handlar om campusfrågan vad gäller . Där har vi uppgiften att statssekreteraren vid telefonsamtal med rektorn den 15 och har gett uttryck för att det kan vara svårt för högskolan att av politiska skäl fortsätta att driva frågan respektive omöjligt att driva frågan med hänsyn till att det är valår, det vill säga: Statssekreteraren kan anses ha gett uttryck för att det inte var regeringens vilja att högskolan skulle fortsätta att driva frågan om campus i . Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens ansvar för för-valtningen (kapitel 3) Mot bakgrund av att regeringen styr sina myndigheter genom kollektivt fattade regeringsbeslut måste agerandet anses olämpligt och vad som populärt kallas för ministerstyre. KU vill också framhålla vikten av att utskottet inom ramen för sin granskning får så fullständiga svar från som möjligt på utskottets frågor. Utskottet konstaterar att om utskottet inte hade ställt frågor till högskolan i den aktuella granskningen hade utskottets slutsats med all sannolikhet kunnat bli en helt annan. I det aktuella fallet finns det inte heller någon dokumentation från kontakterna mellan statssekreteraren och högskolan, vilket försvårat utredningen. Så är det frågan om LSS. Även har ett hjärta i den frågan som flera andra. I regleringsbrevet angavs att skulle bidra till att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen. Vidare angavs att även skulle säkerställa en god kontroll för att motverka överutnyttjande. Formuleringen om att bidra till att bryta utvecklingen av antalet timmar blev föremål för en debatt och tolkades av vissa som att fått i uppdrag att minska antalet timmar till enskilda i strid med gällande rätt. Vi landar i KU i att det inte går att utesluta att formuleringar av detta slag i förlängningen riskerar att leda till felaktiga bedömningar i enskilda ärenden. Det är inte bra. Vi vill också lyfta fram att regeringen i regleringsbreven tagit bort formuleringen om att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen. I stället anges att ska säkerställa en god kontroll för att motverka överutnyttjande och brottsligt nyttjande med ett särskilt fokus på den ökande timutvecklingen. Sedan skriver vi, på KU-språk, att utskottet ser fördelar med den nya formuleringen. Det är väl dagens understatement. Jag vill också nämna något om den märkliga frågan om en filial för KI i . talare har åtminstone lite djupare än vad jag avser att göra tagit detaljerna om en donation som har ifrågasatts, om personer med tvivelaktig bakgrund och jäv. Här blir KI väldigt osäker och undrar: Hur är det rättsliga läget? Kan vi ta emot en donation under de förhållandena? KU konstaterar att rättsläget när det gäller svenska förvaltningsmyndigheters etablering av verksamhet utomlands är otydligt. Det är oklarheter när det gäller på vilka sätt enskilda lärosäten har möjlighet att agera internationellt. Men sökte KI ett klargörande från regeringen. Det är inte bra. KI skriver att man av tidsskäl skulle uppskatta om mandat kunde ges så omgående som möjligt. Regeringens besked dröjde. När beslutet om att inte vidta någon åtgärd fattades angavs som skäl för beslutet att frågeställningarna i KI:s begäran inte var frågor som regeringen måste pröva utan att det var myndigheten själv som ansvarade för att verksamheten bedrevs i enlighet med gällande föreskrifter och beslut. Men då framhåller KU att det faktiskt är regeringens uppgift att styra riket. Inkommer det en sådan här förfrågan från en myndighet får regeringen se till att leverera. I regeringens styrande funktion ingår att vägleda och skapa klarhet i frågor som myndigheten bedömt är av sådant slag att de inte kan upp på myndighetsnivå. I det aktuella fallet bär alltså statsrådet ett ansvar för att ett sådant klargörande inte har gjorts. 48 (M): Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens ansvar för för-valtningen (kapitel 3) Då börjar även jag mitt sista anförande här i kammaren. Tack och hej till alla! Jag kan inte säga det här nog om att jag hamnade i . Jag har sagt det till min gruppledning också. Det är bara en kort anekdot. Innan vi skulle väljas frågade alla vad jag anmält mig till för utskott. ”Jag vill inte sitta i försvar, utbildning eller kultur”, sa jag. ”Ja, bara du inte hamnar i !” Sedan hamnade jag i . ”Nämen, hamnade du där!” Men jag är så nöjd. Jag kunde inte ha haft fyra bättre riksdagsår. Det passar mig som hand i handske att sitta i , och vi har haft så trevligt. Jag deltar naturligtvis också i hyllningskören till kansliet. Vi har haft bra sammanhållning. Vi har haft olika uppfattningar, men vi har ju alltid sytt ihop det. Här har vi på besök också. ska jag återgå till ordningen. Jag ska tala om och . Jag kan lägga undan manus, för jag kommer ändå inte att säga någonting av det. Jag har varit engagerad i funktionshindersrörelsen , och jag är ordförande i en förening för funktionshindrade. Vad jag vill säga med det är att man måste vara aktsam när man skriver regleringsbrev så att det inte blir tolkningsfel. Jag tror inte – och jag tror inte att någon tror – att det fanns ont uppsåt i hur det blev skrivet. Men när det blivit bokstavstolkat har det blivit förfärligt; det kan jag verkligen vittna om från min del i rörelsen. Någonting vi också ska fundera över är förtroendeläkare. De underkänner sina kollegors intyg, friskskriver personer med ett penndrag utan att ens ha träffat dem och slår undan benen för stöd och annat. Det är en fråga som är större än så här, men jag tycker ändå att man ska fundera på det. Är en person i behov av LSS-stöd är det ju inte bara den personen som är sjuk. Det är hela familjen, hela omgivningen, som blir ”sjuk” och drabbad. Det är en enorm påfrestning. Syskon blir inte sedda, för man har inte tid med dem. Anhöriga går på knäna. Vi ser det till exempel hos strokepatienter – män med stroke klarar sig bättre därför att fruarna pushar på dem, men sedan dör fruarna före männen för att de inte orkar mer. Man glömmer det, och jag tycker att det blev en del i konsekvenserna av detta. Ett medskick till alla kommande regeringar: Tänk efter innan ni skriver någonting, för det kan få sådana konsekvenser att det knappt går att hantera för vissa familjer! 49 (M): I har i alla fall jag lärt mig att vare sig man säger något eller avstår sänder det signaler. har samtliga här tackat . Om jag då inte skulle göra det skulle det sända signaler, så även om jag inte hade tänkt göra det måste jag såklart instämma och önska alla ett trevligt sommarlov. Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens ansvar för för-valtningen (kapitel 3) Det jag tänkte tala om är , . Flera här har sagt bra saker i ärendet, men jag skulle vilja tillägga några saker och understryka några andra. Den här processen föregicks av en liknande situation, där ville slå ihop två campus och där regeringen inte ville det. Trots att högskolan själv och studenterna ville slå ihop två campus, och , och trots att utredningen förordade det ville inte regeringen det. Man fattade ett beslut, kollektivt i regeringen, att man inte skulle tillåta det utan ha kvar två campus. Jag tycker att det är en viktig bakgrund att ha i åtanke, särskilt då det tidigare i debatten har antytts här i talarstolen att BTH agerade lite väl snabbt. Det fanns goda skäl till det, skulle jag vilja säga. Man insåg att ”okej, vi kan lägga pengar och resurser på den här utredningen, men det kommer ändå inte att bli så. Då kan de pengarna och resurserna lika gärna gå till bättre studiekvalitet. Då behöver vi inte lägga dem på att utreda någonting som vi vet inte kommer att bli av”. Jag kan misstänka att det är så man har resonerat. Men den stora skillnaden mellan och tekniska högskolas fall är att BTH aldrig fick chansen att göra en utredning eftersom statssekreteraren agerade. Egentligen kan man säga att agerade genom sin statssekreterare eftersom det är hon, statsrådet, som är ytterst ansvarig för departementet och för statssekreteraren. Statssekreteraren säger per telefon att det av politiska skäl kan vara svårt för högskolan att fortsätta driva frågan och vid ett annat att det är omöjligt att driva frågan med hänsyn till att det snart är valår. Det är ganska skarpa formuleringar. Självklart ska ett departement och en regering kunna föra en dialog med myndigheter, men den dialogen ska präglas av information och informationsutbyte och inte av styrning. Att man säger att det är omöjligt att driva frågan med hänsyn till att det är valår har vi i ett enigt KU landat i är olämpligt. Ja, det var statssekreteraren som sa detta. Men det är statsrådet som är ansvarig för myndighetsdialogen, så när en statssekreterare hör av sig och för en myndighetsdialog sker det under statsrådets ansvar. Därför är det inte konstigt att rektorn för tog detta för att vara regeringens ståndpunkt. Det är så vi måste tolka det. Slutligen skulle jag vilja säga en annan sak som vi poängterar i det här ärendet. Det är egentligen en sak som jag inte heller hade tänkt ta upp, men med tanke på de ord som sas tidigare i debatten om Transportstyrelsen tycker jag att det är lämpligt. Det var ganska hårda ord då, om hur viktigt det är att få fullständiga svar från tidigare statsråd. I detta ärende konstaterar vi också att det är otroligt viktigt att vi får fullständiga svar av sittande, arbetande statsråd på departementen och i regeringen. Det fick vi inte inledningsvis i denna granskning. Vi brukar inte ställa frågor direkt till en myndighet, som vi gjorde i detta fall. Men om vi inte gjort det hade vi inte kunnat lägga fram denna kritik. Gransknings-betänkande Vissa frågor om reger-ingens ansvar för för-valtningen (kapitel 3) När ofullständiga svar ges blir frågan: Om man säger halva sanningen, är det då sanningen? Eller vad är det? Så ja, det är viktigt att alla, framför allt sittande regering, ger fullständiga svar. Annars kan vi inte fullgöra vårt uppdrag i KU. Vissa frågor om statsråds tjänsteutövning m.m. (kapitel 4) 50 (S): Vissa frågor om stats-råds tjänsteutövning m.m. (kapitel 4) Jag vill specifikt för detta block lyfta fram den anmälan som gäller hur utskottet har granskat hanteringen av vissa uppgifter i samband med utfrågningen av statsministern i under förra årets granskning av säkerhetsrådskampanjen. Det gäller en handling med uppgifter om deltagarländer vid en klimatkonferens i , som och sekretessprövades i samband med ärenden om utlämnande av allmän handling. I det svar som utskottet fått från tjänstemannasidan angavs att uppgifterna om deltagarländerna omfattades av sekretess enligt 15 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. Enligt utskottet fanns det inga formella hinder för att statsministern i samband med utfrågningen gjorde en egen bedömning av huruvida de aktuella uppgifterna omfattades av sekretess. Statsministerns nu givna beskrivning av hur han bedömde sekretessen under förra årets utfrågning skiljer sig enligt utskottet från den bedömning han då gav uttryck för inför utskottet. Utskottet förutsätter dock att statsministern gjorde ett aktivt och medvetet ställningstagande när han lämnade de aktuella uppgifterna under utfrågningen . Sammanfattningsvis fanns det alltså inga hinder för att statsministern i samband med utfrågningen gjorde den egna sekretessbedömningen. Precis som Dag Klackenberg har nämnt framhåller utskottet också vikten av tydlighet i frågor av detta slag och betonar att det är viktigt att noggrant överväger behovet av sekretessmarkeringar samt att man strävar efter att göra en noggrann bedömning av om uppgifter omfattas av sekretess eller inte. Detta är en väldigt viktig aspekt som vi vill skicka med i det framåtsyftande arbetet. Med detta, herr talman, vill jag att skrivelsen läggs till handlingarna. Avslutningsvis vill även jag passa på att tacka för ett fint samarbete och önska alla – talman, kansli och ledamöter – en fin sommar, då detta är mitt sista anförande här i som ledamot för S i . 51 (SD): Då har vi kommit fram till årets sista ämne i granskningsbetänkandet. Jag noterade , när jag satt och sammanställde mitt talmanus, att – oj då! – det var 17 sidor långt, formulerat med kloka ord, tyckte jag. Jag noterade sedan när jag kom till kammaren att jag skrivit upp mig för sex minuters talartid. Som ledamot av bör man såklart föregå med gott exempel och inte dra över tiden , så jag kommer därför att korta detta anförande med . Gransknings-betänkande Vissa frågor om stats-råds tjänsteutövning m.m. (kapitel 4) Vi har som sagt kommit fram till det sista ämnet i granskningsbetänkandet. Jag tycker att gjorde en bra sammanfattning. Förrförra året omfattade denna punkt, Statsråds tjänsteutövning, tio ärenden. Mandatperiodens första granskning omfattade åtta, och förra årets punkt, som hette Vissa frågor om statsråds tjänsteutövning med mera, omfattade hela tretton ärenden. har vi faktiskt bara fem. Jag vet inte, men kanske vågar man hoppas på att KU:s granskning faktiskt gör skillnad. Det ämne jag tänkte tala om är att statsrådet i ett meningsutbyte på Twitter har påstått att arbetslösheten bland utrikesfödda inte ökat, trots stora invandring. Detta har han sedan illustrerat med en bild från över arbetslöshetens utveckling.