prot · H509126 · 2018-06-05 00:00:00 — Jag vill jättegärna svara på din fråga om strandskydd, , men jag får återkomma till den i nästa replik. 13 (C) replik: säger att propositionen är tunn i vissa delar. Då ställer jag min fråga igen: Vilka konkreta förslag av de 75 förslagen som vi ska rösta om i fick igenom i förhandling med regeringen? får en chans att svara på frågan om strandskyddet en gång till. Jag kan även fylla på med något om statliga bolag. kommer säkert ihåg diskussionen om den utlokalisering av jobb från som statliga genomförde. Tycker att statliga bolag sköter arbetet bra? Tar de sitt regionala ansvar? Tar myndigheterna sitt regionala ansvar? En sammanhållen politik för landsbygder Jag har själv varit drabbad i min hemkommun av att myndigheter flyttar från kommunen. Det är mycket märkliga argument, till exempel att det inte är på grund av ekonomin utan att det är för att myndigheterna kan hitta bättre kompetens i större städer. Sedan dräneras landsbygden på myndigheter och arbetstillfällen. Vi behöver alla arbetstillfällen som finns för akademiker. får gärna komma tillbaka till frågan om strandskyddet. 14 (V) replik: Det viktigaste beslutet vi fattar är att det blir ett mål för svensk landsbygdspolitik. Det blir ett mål som alla statliga myndigheter ska arbeta efter. Jag hade gärna sett att det per automatik innebar alla statliga bolag eftersom jag håller med om beskrivning att statliga bolag inte tar ansvar för svensk landsbygdsutveckling. De behöver göra mer, och det görs genom att regeringen är tydligare i sin styrning av de statliga bolagen. Det är man inte . Andra viktiga saker som blir tydliga med propositionen är till exempel Leaderområden. och har haft en gemensam reservation , och vi har kritiserat regeringen för att man inte har gjort tillräckligt mycket för Leaderområdena i . Med den här propositionen kommer det att bli tydligt att det nu blir Leaderområden i hela . Det tas också försiktiga steg med en del utredningar. Utredningen om studiestöd blir viktig. Jag tycker att i mångt och mycket har rätt i sin kritik. Här behöver regeringen jobba på snabbare eftersom vi ser hur välfärden skriker efter personal de kommande fem tio åren. Det kommer att behövas kompetens även på landsbygden. Då behövs incitament för att dra läkare, lärare, sjuksyrror och så vidare till landsbygden. Avräkningen av studiemedel kan vara en sådan sak. Den har funkat i , och vi bör pröva denna form i . Det är ett verktyg som saknas. Ministern har pratat om det, men det går lite långsamt i frågan. Jag tycker att det finns delar i strandskyddet som är problematiska för landsbygdens utveckling. Jag håller inte med om den beskrivning ni ger i , men jag tycker att LIS-områden är lite väl krångligt. I grunden är det bra med en undantagsregel för landsbygden där det går att skapa områden både för företagsutveckling och för bostadsetablering. Den är lite för komplicerad , och man borde underlätta. har tittat på frågan på regeringens uppdrag, och verket har lagt fram några konkreta förslag på hur man med små ändringar i förordningar skulle kunna få en annan tillämpning för kommunerna gentemot länsstyrelserna. Det skulle vara en viktig förändring att göra. Problemet med och andra partier är att de tar jättekliv i en helt annan riktning som jag är mer osäker på. 15 (L): Jag som många andra är uppvuxen på landsbygden, så det känns bra att kunna diskutera landsbygdens förhållande till staden här i . En sammanhållen politik för landsbygder För att ändå vara lite formell, fru talman, börjar jag med att yrka bifall till reservation nr 9, som handlar om generella näringslivsinsatser. Men vi liberaler står naturligtvis bakom samtliga reservationer där vi finns med. Det finns också två tillkännagivanden, som Liberalerna står bakom. De handlar om på vilket sätt kopparnätet ska avvecklas och om reformeringen av strandskyddet. När vi diskuterar strandskyddet handlar det mycket om att kunna landa frågan så att vi får ett långsiktigt hållbart regelverk. Här har vi lite olika ingångar, men jag återkommer till det . Landsbygden är definitivt inte homogen. Landsbygden är inte likadan överallt. Den utvecklas också mycket . Det kan man se i mina hemtrakter i norra – de har under de senaste 40–50 åren utvecklats från en bygd med tillverkning, fiske och jordbruk till en bygd som lever på besöksnäring och handel. Det sker alltså dramatiska förändringar även i landsbygdsområden. Landsbygdsperspektivet kan man – och kanske till och med bör man – applicera på de flesta politikområden. Det är summan av dessa landsbygdsappliceringar som blir vad man kan kalla landsbygdspolitik. För oss liberaler handlar landsbygdspolitik i grunden om varje människas möjlighet att ha makt över och ansvar för sitt eget liv, var man än bor i landet. Då gör det ingen skillnad för vad man väljer om man bor på landsbygden eller i staden. Vi tycker att det man väljer ska utgå från individen. Men det går kanske inte att komma ifrån att det finns en viss centrering kring städer i förhållande till landsbygden. Som någon sa kan man även tala om en viss Stockholmscentrering; åtminstone skulle en göteborgare kunna göra det. Hur som helst ser man att det finns någon typ av motsatsförhållande. Konsekvenserna av detta kan tyvärr bli att människor på landsbygden ganska ofta känner sig övergivna och bortglömda av staten. Det handlar om många sammanhang; det har också nämnts i debatten här. Det handlar om att offentlig service försvinner, att skolor läggs ned, att vägunderhållet är dåligt och att polisen inte kommer när man ringer. Det finns hur mycket som helst man kan räkna upp. Vi kommer lätt in i en diskussion om stöd och lägger mycket fokus på det. Det handlar om miljard efter miljard. Jag vet inte hur många miljarder slutade på; jag hann inte räkna. Men jag tycker att vi ska utgå från att landsbygden inte har någon annan befolkning än landet i övrigt. Landsbygden har duktiga entreprenörer och företagare. Det handlar om att skapa politik så att den energin och kraften kan frigöras. Det är helt centralt inom många områden att vi har en politik som skapar framtidstro och tro på att det går att verka också på landsbygden. Då räcker det faktiskt inte att bara tala väl om landsbygden, utan det behövs konkreta åtgärder. Då vill jag, fru talman, vara tydlig med att Liberalernas utgångspunkt är att man jobbar utifrån generella åtgärder som gäller över hela landet, för det gynnar både landsbygd och stad. Det är det man i första hand ska jobba med. En sammanhållen politik för landsbygder Vi närmar oss satsningar som bygger på tidsbegränsningar och geografiska begränsningar och den typen av stöd. Stöd och bidrag – bara man hör orden blir det nästan något negativt i det hela. Det är med viss försiktighet vi närmar oss den typen av förslag. När vi pratar generella åtgärder handlar det om att kunna driva företag, och då handlar det om sänkta skatter och mindre byråkrati. Det gynnar alla företag, inte minst på landsbygden. Tyvärr har det gått åt andra hållet. När vi pratar byråkrati pratar vi mycket om areella näringar, om jordbruk, men vi kan också prata om fiske och vad som har hänt med regelverket där. Det har inte varit någon lysande utveckling där de senaste mandatperioderna, kanske man ska säga för att vara riktigt ärlig. Man kan undra ibland när fiskebåtar kommer in mot och blir liggande bara för att de inte kan få kontakt med och meddela att de tänker lägga till vid kajen. När en näring har den typen av regler, när det är så otroligt krångligt, förstår jag att man har svårt att rekrytera nya människor. Det handlar mycket om transporter och infrastruktur. I går presenterades stora projekt runt om i landet, och det är väl bra. Man kan prata flyg och höghastighetståg och andra stora projekt, men det avgörande för landsbygden handlar mycket om att ha ett system av enskilda vägar som fungerar. Den statliga myndighetens sätt att hantera det i fråga om bidrag och regler är viktigt för landsbygdens överlevnad när det gäller transporter av både personer och gods. Sedan har vi det självklara, de grundläggande samhällsfunktionerna. Det är självklart att skola, polis och vård och omsorg ska finnas tillgängligt för att alla i hela landet. Det är väl ingen som kan säga emot det. Från Liberalernas sida har vi för att göra skolan likvärdig föreslagit att vi ska förstatliga skolan. I våra förslag har vi stora satsningar på polisen för att öka antalet poliser i hela landet. Vi vill reformera reseavdraget för att fokusera på de människor som bor på landsbygden och de facto är beroende av bil eftersom de inte har någon kollektivtrafik. Vi vill också bygga ut bredbandsnätet och prioriterar det kraftfullt i vårt budgetförslag. Vi har diskuterat strandskyddet väldigt mycket. Jag får väl säga från Liberalernas sida att det kanske får oproportionerligt stor plats. Det finns många andra faktorer som också har stor eller betydligt större betydelse för landsbygdens utveckling. Som nämnts här är de fria stränder vi har även en tillgång, och det är ingen slump att de finns kvar. Det beror naturligtvis på att vi haft strandskyddslagstiftning . Icke förty tycker vi att man måste kunna anpassa strandskyddet lokalt utan att äventyra strandskyddets grundläggande syften om tillgänglighet och biologisk mångfald. Från Liberalernas sida vill vi vara tydliga med att vi vill att man ska utgå från det generella strandskydd vi har när man gör den typen av processer. Man ska kunna upphäva strandskydd med hänvisning till lokalt behov av bostadsbyggande, men det ska bara gälla i de områden som verkligen har låg exploatering. Nyckelordet för vår del när det gäller strandskyddet är ändamålsenligt. Det ska upplevas som relevant – man ska se att det har ett syfte. Det heter ofta att vi vill luckra upp och så vidare, men det handlar egentligen om att öka legitimiteten för strandskyddet. Det måste finnas acceptans och förståelse i den bygd där strandskyddet är. Om man, som nämnde här, bor med en stor väg mellan sig och strandkanten och ändå inte får bygglov känner man att ”det här är inte relevant i våra bygder”. Då tappar lagstiftningen sin legitimitet, och det tror jag är det sämsta som kan inträffa för hela strandskyddslagstiftningen. En sammanhållen politik för landsbygder Det är naturligtvis bra att man sätter tydliga mål, men det är anmärkningsvärt att det här är det enda skarpa förslaget i den proposition som vi diskuterar . ”En livskraftig landsbygd med likvärdiga möjligheter till företagande, arbete, boende och välfärd som leder till en långsiktigt hållbar utveckling i hela landet” – det är ju inte svårt att ställa upp på, och det gör vi också. Resten är en lång rad av bedömningar från regeringens sida. Om man är riktigt välvillig kan man se det som goda intentioner i många stycken. Liberalerna stöttar dock inte alla förslag, framför allt inte de som är väldigt specifika, geografiskt och tidsmässigt begränsade och hänger på att man ska behandla landsbygden som ett offer i sammanhanget. Det är inte den typ av politik som vi för. Det är det som har föranlett följdmotionen, där vi tillsammans med övriga Alliansen har ett antal yrkanden. För att lyfta fram något är detta med enskilda vägar väldigt viktigt. Det finns nu en stor oro i vägföreningarna ute i . Man undrar hur man ska kunna ordna finansieringen av till exempel nya broar för att klara transporterna. Sedan har vi diskuterat kopparnätet här, och det är bra att stöttar detta tillkännagivande. Man kan visserligen säga att det nu är som har ansvaret, vilket kanske i sak är rätt. Jag ska dock ta ett exempel. Vi besökte för, tror jag, två . Där kunde människor som jobbar i besöksnäringen konstatera att man sedan kopparnätet och ADSL monterades ned hade stora svårigheter med att ta betalt. Då har det inte gått bra. Detta kan gälla många människor, och vem är det som har ansvar för det? Till syvende och sist är det ändå regeringen som måste se till att detta fungerar. 16 (KD): Det finns naturligtvis en hel del positiva förslag i propositionen. Man kan till exempel nämna exportfrämjande insatser och inrättandet av ett nationellt för landsbygden. Men saknar propositionen många av de konkreta förslag som jag menar att landsbygden är i akut behov av. När det gäller ett nationellt för landsbygden skulle man kunna fråga sig om det inte hade varit bättre att ha ett centrum där man studerar och jämför hela landet för att få fram likvärdiga förutsättningar för att leva och bo i hela landet? Jag menar inte bara själva landsbygden som begrepp, utan det finns även stadsnära miljöer som borde kunna utvecklas. Det är också intressant att 75 olika förslag inte har fått vara utgångspunkt för hela propositionen. Jag vill i sammanhanget lyfta några landsbygdsfrågor som är särskilt viktiga för , nämligen livsmedelsförsörjningen, polisnärvaron, bredbandstillgången och statens engagemang. En sammanhållen politik för landsbygder Produkter från skogen, jorden och vattnet är basen för ekonomin på landsbygden. Det behövs generella lättnader för att driva företag, inte minst inom de gröna och blå näringarna, som kommer att vara oerhört viktiga i arbetet med att möta klimatutmaningarna. Det är därför avgörande att dessa näringar ges speciellt goda förutsättningar och stärkt konkurrenskraft. Livsmedelsproduktionens potential att skapa arbetstillfällen i hela landet stärks i grunden om man får en ökad konkurrenskraft. Bönderna söker inte bara fruar – de söker bättre villkor för sitt arbete. Hade vi fått se programmet Farmen i moderniserad form hade det varit intressant att se, inte minst nu när det var Kändisfarmen, hur deltagarna hade klarat av att driva sitt jordbruksföretag på landsbygden. Jag tror faktiskt inte att de hade klarat det särskilt bra. De hade nämligen rätt rejält fått känna på vilka regler och hinder som finns för dessa hjältar, får man väl ändå säga, som är bönder, oavsett om de producerar livsmedel eller är skogsbönder. Att ha en stärkt livsmedelsproduktion i handlar inte bara om ett nöje eller om att vi tycker att det är gott med närproducerad mat, att det är inne och miljövänligt och allt detta. Det är faktiskt en säkerhetsfråga som i högre grad har hamnat i fokus . Att i händelse av krig eller kris kunna ha fungerande jordbruk är väsentligt även för . Det har ganska länge krävts en samordning av de projektmedel som går att söka för inte minst företagande på landsbygden. Ska man stärka arbetsmarknaden och företagen måste man se till att de insatser som görs från statens sida inte motverkar varandra, vilket händer. Jag skulle också, precis som min kollega från , ännu mer vilja främja jämställt företagande, exempelvis genom stöd till Winnet, så att man får del av de regionala medel som staten delar ut. Att den ena myndigheten inte vet vad den andra har gett tycker jag är slöseri med offentliga medel och dessutom slöseri med tid för de företagare och andra som inte kan ta del av dessa medel. Stödet motverkar sina egna syften. Det handlar om stöd från , EU-fonder och så vidare. När det handlar om att kunna bo och leva på landsbygden har flera andra här nämnt tillgången till telefon, fiber, bredband och sådana saker. Att kunna driva företag och bo på landsbygden kräver självklart fungerande nät – det bara är så numera – och fungerande transporter i övrigt, det vill säga en fungerande total infrastruktur. Den planerade kilometerskatten kommer att ytterligare dränera såväl stora som små företags ekonomi på grund av frakter som inte kan göras via järnväg eller sjöfart. När det handlar om vägar bidrog alliansregeringen till ett kraftigt ökat stöd till de enskilda vägarna. Staten måste självklart även fortsättningsvis kunna ta det ekonomiska ansvaret för att upprätthålla en god standard på det enskilda vägnätet. Min valkrets består till stor del av landsbygd, inte minst i . Där finns det och har funnits synpunkter på det delregionala vägnätet. Att känna sig bortglömd därför att man befinner sig utanför de större tätorterna och att behöva åka på vägar som knappt går att åka på efter tjällossning är kanske inte något vi hade ställt upp på i storstäderna. Då hade vi genast protesterat högljutt. En sammanhållen politik för landsbygder Detta handlar också om trygghet i botten. Vi talar om utanförskapsområden och förväntar oss att de ska finnas i städerna. Men de finns i allra högsta grad även ute i landsbygdsområden. Som kristdemokrat är jag mån om att vi har en samhällsgemenskap där tillit frodas i stället för misstro. Även om vi kristdemokrater också kräver fler poliser så att inte vardagsbrotten blir en inkörsport till värre kriminalitet behöver vi förebyggande insatser för familjerna. De måste få stöd, oavsett var de bor och befinner sig. Trygghet handlar också om att kunna få den vård man behöver när man söker den. Vi vet att svenska folket generellt sett är ganska nöjda med vården när man väl kommer in i den, men väntetiden kan vara lång. Vi är övertygade om att staten i det fallet behöver ta ett mycket större och tydligare ansvar för att kunna bidra till en jämlik vård över landet. 17 (V) replik: lyfte ett antal viktiga frågor i sitt anförande, men jag noterade att inte var en av dem. Det var som hade ansvaret för den privatisering av apoteken som skedde under förrförra eller förra mandatperioden. I går var det apotekspolitisk debatt här i . Jag lyssnade på den, och talesperson i dessa frågor, , som är stockholmare, sa: ”I en storstad är det närmare räknat i antal meter, men när det finns för få apotek blir väntetiden för lång.” Jag funderar då på om det är viktigare för att fler får korta väntetider när de kliver in på apoteken än att landsbygdsborna kommer att ha en rimlig restid till sina apotek. besökte jag i i norra . Det bor relativt få människor i norra – det ska man absolut säga. Men många i befolkningen är ganska gamla. De har långt att resa för att komma till närmaste större stad. För dem är i otroligt viktigt för att de ska ha tillgång till sin medicin. väljer det att ha sommarstängt . Det är en otrolig inskränkning i dessa människors möjligheter att få medicin. Man hänvisar till att de i stället ska använda internet, såklart. Min fråga är: Är väntetiderna i staden viktigare än landsbygdsbornas restid för att komma till sitt apotek? 18 (KD) replik: Jag tror egentligen inte att någon skulle kunna säga att privatiseringen av apoteken har bidragit till en sämre tillgång till mediciner. Den har snarare öppnat en marknad där vi har fått fler aktörer där man just kan hämta ut sin medicin. Det kan man göra inte minst hos olika servicepunkter, precis som vi hämtar paket med matvaror, kläder eller vad det nu kan vara. Servicepunkterna på landsbygden är nästan den viktigaste service som kan erbjudas. Däremot har det funnits inkörningsproblem när man införde möjligheten för andra att ta över apoteksverksamhet. Det har verkligen varit barnsjukdomar i detta fall, inte minst i fråga om tillgänglighet när det gäller likadana it-system och så vidare. En sammanhållen politik för landsbygder Men när ett enskilt apotek har sommarstängt i så många veckor måste man ställa frågan: Vilken del av apoteksvärlden tillhör det ? Var ställer man kraven? Vi har fortfarande en del statligt ägda apotek. Det är inte så att de har försvunnit från marknaden. Det finns många olika ägare till apoteken. Detta är väl den första fråga som jag skulle ställa: Var ligger makten, så att säga? Var kan befolkningen utkräva ökade öppettider? 19 (V) replik: tycker inte att vi har fått sämre tillgång till apoteken, utan hon tycker att vi har fått bättre tillgång till apoteken som en konsekvens av privatiseringsreformen. Det har inte blivit något nytt apotek i glesbygd. Det har inte blivit något nytt apotek i landsbygd. Det har blivit fyra nya apotek i den tätortsnära landsbygden. Däremot har vi fått hundratals nya apotek i städerna. från , som bor på , sa att hon har fem apotek inom från där hon bor. Jag tror att det är en väldigt liten tröst för dem som bor i att har fem apotek inom när de har till sitt närmaste apotek. undrar: Vem ligger ansvaret hos i detta fall? Ja, det Kronans Apotek som äger i . De äger också apoteken i , och , som är de tre apotek som ligger närmast. Därför är det logiskt att de lägger ned sitt apotek i , så att Likenäsborna och alla andra i får resa till de andra tre apoteken, för de kommer inte att tappa någonting av marknaden. Men problemet är att staten också ger ett stöd till alla apotek. 10 miljarder lägger vi för att de privata apoteken ska hålla igång. Det apotek som får mest pengar är Kronans Apotek. Det är i . Ändå kan inte staten garantera att dessa människor har tillgång till sitt apotek. Trots att vi lägger 10 miljarder av våra skattepengar på detta lyckas man med privatiseringen se till att människor ändå inte kan vara säkra på att få sin medicin. Det är där problemet ligger. Marknaden väljer städerna och väljer bort landsbygden. Då blir det korta köer och väntetider för i , men det blir långt att resa för Likenäsborna. 20 (KD) replik: Vi kan väl bara konstatera att man förut fick åka mil för att kunna köpa Alvedon till sitt sjuka barn eller näsdroppar. Det var enkla saker som inte gick att köpa annat än på öppettider mellan 9.30 och 18. Var det bättre, ? Kan man inte på något sätt säga att läkemedel, som faktiskt du och jag och alla andra i detta land använder oss av , ska kunna köpas på andra tider och även på platser som servicepunkter, Icahandlare, Coop eller en mack? Är inte det bra? En sammanhållen politik för landsbygder Det finns särskilda läkemedel som man får på recept som man inte kan få ut hur som helst. Man kanske måste åka någonstans för att få ut det. Man kan också få det levererat hem, vilket inte är helt omöjligt – tvärtom. Till och med vårt statliga apotek marknadsför den tjänsten. Man ska inte behöva åka till , utan man ska få det direkt från receptet, så att säga, som ett paket hem i brevlådan. Vad är egentligen det jättestora problemet för ? Är det att inte staten äger allting i hans perfekta värld? Kan man verkligen skylla på att det är privatiseringen som i så fall gör att Likenäsborna får åka flera mil? Jag skulle inte tro det, för även ett statligt ägt apotek skulle kunna ha stängt på det här konstiga sättet. Det är där man måste angripa problemet. Får man statliga ersättningar måste man också kunna hålla öppet. Det är en hygienfaktor. 21 Statsrådet (S): Jag är landsbygdsbo. Det har jag varit i hela mitt liv. Jag vet hur det känns när byaffären läggs ned. Jag vet vad som händer. Jag vet hur det känns när staten drar sig tillbaka eller när byskolan läggs ned. Detta har jag upplevt själv. Jag har sett det med egna ögon. har svensk landsbygd försakats av olika regeringar av olika kulörer. Jag tror att det är viktigt att man, när man närmar sig frågeställningen kring utvecklingen av svensk landsbygd, har med sig en stor portion av ödmjukhet. När denna regering tillträdde bestämde vi oss för att lägga om kursen. Vi kan inte ha ett land som vi drar isär. Vi måste sluta klyftorna. Därför lade vi om politiken. Trots att det finns en klyfta mellan stad och land möts jag väldigt , när jag är ute och besöker svensk landsbygd, av ljus och hopp. Jag möts av entreprenörskap och framtidstro på min Sverigeresa – jag har i stort sett besökt samtliga landsbygdskommuner. Det finns en stolthet där ute. Precis det präglar också den här propositionen. Den präglas av möjligheter, inte hinder. Den präglas av framtidstro. Det är utgångspunkten i denna landsbygdsproposition. Jag är väldigt glad över att det numera finns ett brett politiskt engagemang i dessa frågor. Tyngdpunkten i propositionen ligger på jobb och företagande. Det är därför som regeringen satsar väldigt mycket på detta – 860 miljoner för digitalisering och för teknikutveckling när det gäller landsbygdsföretagen. Det handlar om att stärka kunskapen om digitalisering och om att man ska kunna dra nytta av den på landsbygden och i landsbygdsföretag.