prot · H509131 · 2018-06-13 00:00:00 — När det gäller att skydda barn som har mist sina föräldrar eller inte kan få omvårdnad av sina föräldrar har mycket väl utformade och beprövade regler och väl fungerande lagstiftning. Det är inget hot mot barns rättigheter att tillämpa den svenska lagstiftningen. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Det är också därför som vi i betänkandet och i de texter som majoriteten har skrivit och som vi tar beslut på tydliggör att det är den svenska rättstillämpningen som ska gälla. Då spelar skillnaden i karaktär på den konvention vi redan har inkorporerat och den inkorporering som görs av genom beslutet ingen roll. 143 (S):  Artikel 2: Alla barn har samma grundläggande rättigheter och lika värde. Ingen får diskrimineras.  Artikel 3: Barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barnet.  Artikel 6: Varje barn har rätt att överleva, leva och utvecklas.  Artikel 12: Barn har rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade i alla frågor som rör dem. Dessa artiklar är de fyra huvudprinciperna i FN:s konvention om barns rättigheter. De är grundpelarna för barns och ungas rätt till en trygg, säker och bra uppväxt. Vi ledamöter av riksdag, i det högsta beslutande organet i vårt land, kommer att tillsammans visa hur kraftfullt och viktigt arbete faktiskt är. Regeringspartierna har här tillsammans med , och Liberalerna lagt blockpolitiken åt sidan därför att barns rättigheter är viktigare. Det gläder mig innerligt. känner jag en oerhörd stolthet över att få vara en del av denna församling. Vi har gått från förhandlingsborden till att debattera och besluta om att äntligen göra till svensk lag. Det här är troligen min sista debatt i kammaren den här mandatperioden. Det har med stor sannolikhet fram till nu framgått att barns rätt till en trygg och säker uppväxt har varit det som utgjort grunden i mitt politiska engagemang. Därför är det med en oerhörd stolthet och en innerlig glädje som jag kan ägna mina i den här talarstolen den här mandatperioden åt att deklarera att vi kommer att trycka ja på knappen och besluta om att inkorporera till svensk lag. Genom historien har mänsklighetens syn på barns rätt förändrats. Direkt efter blev det tydligt för samhällsledarna att barn behöver ett eget skydd. beslutade , där den svenska rösten redan då var tydligt stark, att deklarera barns rättigheter. Då enades om fem artiklar som alla rörde stärkta rättigheter för barn. Där lades också grunden för att vi ser barn som egna individer och egna rättighetsbärare. Efter att världen hade stått inför sin andra kollaps med ett nytt världskrig trädde åter visionära ledare fram och skapade internationella organisationer för samlevnaden på jorden. Decennierna som följde deklarerade det internationella samfundet flera grundläggande spelregler, såsom de mänskliga rättigheterna. Återigen insåg våra främsta ledare att barns utsatthet i samhället behövde regleras speciellt. Ett långt arbete som påbörjades kunde därför leda fram till att 1989 antog . var ett av de första länderna att ratificera . Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter har länge gått före i kampen om barns rättigheter. är ett land som tar på sig rollen att vara förebild. hann vi inte riktigt först. Exempelvis hann före oss. Men det gav oss också en god möjlighet att studera och utvärdera deras viktiga arbete. Det var också därför helt naturligt för vår då nytillträdde statsminister att i regeringsförklaringen deklarera att nu skulle bli svensk lag. går vi från ord till handling. Den är i sig ett rättsligt bindande avtal. Varför är det då så viktigt att vi nu nära gör den till svensk lag. Blir det någon skillnad? Jag skulle säga att det faktiskt blir det. Det visar ju också fakta från de länder som redan har inkorporerat konventionen. Trots att det finns strategiska åtgärder, och trots att barns rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och har gett avtryck i ny lagstiftning i , har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesserna som rör barn. kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barns rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt. Tydligast är bristerna i fråga om principen om barnets bästa och barnets rätt att faktiskt få uttrycka sina åsikter. Så, fru talman, som lag behövs. har varit lag i . gjordes en utvärdering av norsk lag och praxis i förhållande till som tydligt visade att generellt sett har stärkt barnets rättsliga ställning och gett konventionen en högre status. tas nu på större allvar i och kan också användas som en rättskälla. Jag är övertygad om att den också kommer att kunna användas så även i . Jag är övertygad om att beslutet om att göra till svensk lag, i kombination med viktiga och nödvändiga kunskapshöjande insatser, kommer att leda till att ett barnrättsbaserat synsätt får genomslag i praktiken även här. Samhällets ansvar för barns rättigheter förtydligas, och med detta stärker vi barns roll som egna rättighetsbärare. Detta, fru talman, är inte rocket science på något vis. är, som sagt, inte först i frågan. Flera nordiska länder har gått före oss, däribland , och . De har med framgång redan inkorporerat konventionen till lag. Det är nu dags för att göra detsamma. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 144 (M) replik: Det var intressant att lyssna på beskrivning av processen som har lett fram till och även de betraktelser hon gjorde om andra länder. Jag skulle vilja ställa en fråga om . Det är många i salen som har framhållit remissinstansernas betydelse när det gäller hur utskottet har formulerat sig i slutsatserna. Jag är dock lite förvånad över att just pekat på som ett föredöme. Tittar man på vad Kammarrätten i skriver framgår det att de inte alls kan se att har fått något särskilt genomslag i . Hur rimmar det med påståendet att skulle vara ett föredöme när det gäller inkorporering? Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter kan för all del vara ett föredöme på många andra sätt, och de nordiska länderna har mycket gemensamt när det gäller skyddet för barns rättigheter, men att använda det som ett argument i sammanhanget när remissinstanserna inte anser att tillfört något särskilt är intressant. I , precis som i , har man länge arbetat med barns rättigheter. Det finns naturligtvis delar av som är bra, precis som redogjorde för i talarstolen, men det finns också de delar som passar dåligt i svensk rättstillämpning. Därför hade det varit ett bättre förslag att plocka ut de artiklar som faktiskt kan innebära en förändring på riktigt i stället för att välja att inkorporera med samtliga artiklar och hela lagtexten rakt av. Varför håller inte med om detta? Vad är fördelen med att ta samtliga artiklar och göra dem till svensk lagtext i stället för att plocka ut de som är väsentliga? Hur är det med ? 145 (S) replik: Jag vill tacka för frågan. Jag hade hoppats att inte behöva ta ett replikskifte med , och särskilt inte med , i den här frågan. Jag har nämligen en uppfattning om och som en ledamot och ett parti som brukar stå upp för barns rättigheter. Jag har en mycket mer sympatisk bild av i synnerhet än den som visas i debatten här . för i många fall ett ogrundat resonemang i den här frågan och i replikskiftena. I många andra frågor har man i talarstolen och i replikskiftena lyft upp kafalah och annat. Här lyfter man också upp som ett dåligt exempel när det gäller att göra till svensk lag. Vi har under hela arbetet med att inkorporera lagen fått tydliga signaler på den direkta motsatsen. I är de tydliga med att de har sett många fördelar under de som har varit lag i . De har sett att barns rätt har fått en mycket tydligare ställning i de rättsbaserade frågorna. I våra samtal uppmanar de också att göra till lag. Jag tycker inte att argument håller. Det är klart att om man inte har grundade argument i en fråga måste man leta fram dem. Det är tydligt att och gör just det, inte minst i replikskiftena. Det är olyckligt. Jag trodde mer om och än så. 146 (M) replik: Som jag sa inledningsvis i talarstolen tror jag inte att någon i det här rummet har någon annan uppfattning än att barns rättigheter är viktiga och bör stärkas. Det vi diskuterar är metoden för att åstadkomma detta och huruvida det förslag som ligger på kammarens bord stärker barns rättigheter respektive öppnar upp för problem. Det är viktigt att ta upp diskussionen om , när det argumentet används i talarstolen. Vi har en remissinstans, Kammarrätten i , som menar att den inte kan se att har fått något särskilt genomslag i . Det är relevant information för kammaren, och det är därför jag använder mig av det. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Vi är inte, som uttryckte det, argumentlösa – tvärtom! I vår reservation nr 2, som vi har lagt fram i betänkandet tillsammans med , skriver vi tydligt att vi vill ha en annan metod för att inkorporera olika delar. Vi vill ta fram artiklarna 2, 3, 6 och 12. I synnerhet med tanke på det som sa i talarstolen om artikel 12 kan det vara värt att komma ihåg att den tar upp barnets rätt att höras i ärenden om barnet. Med tanke på att det ofta förekommer kritik om att barn inte får komma till tals i den utsträckning som lagstiftningen föreskriver anser vi att artikel 12 är så viktig att dess innehåll bör grundlagsfästas. Vi går alltså längre än och hennes parti. Vi går längre än regeringens förslag. Vi säger att det här ska in i vår grundlag. Det kunde vara värt att få en reaktion på det från . Varför är inte det en bättre metod än att föra in lagtexter, så att domstolar måste förhålla sig till dem utan att vi här i kammaren har definierat vad vi egentligen menar med dem? Det måste man nämligen göra när man gör något till grundlag. Jag tycker att vårt förslag hade blivit bättre. Jag beklagar att det inte kommer att bli på det viset. Men det skulle vara intressant att höra vad säger. 147 (S) replik: kommer många partier i den här kammaren att lägga partipolitiken och blockpolitiken åt sidan. Vi säger nämligen att barns rättigheter är viktigare än billiga politiska poäng. Jag hade verkligen hoppats att och skulle göra detsamma, inte minst när man i det här replikskiftet säger att man vill gå längre och är ett parti som står upp för barns rättigheter. Då borde rimligtvis kunna ställa sig bakom det som blir majoritetens förslag här . borde rimligtvis kunna göra som andra partier, som säger att det här är det bästa alternativet för att stärka barns rättigheter. Det är ett förslag som kommer att vinna majoritet i riksdag. Jag tror inte att och ljuger när de säger att de värnar barns rättigheter. Jag tror däremot att , inför den valrörelse vi står inför, vill vinna billiga politiska poäng på att skapa debatt i stora frågor, och jag tror att det här är en av de frågorna. Det är oerhört ledsamt. Men jag är otroligt glad över att andra partier på andra sidan blockgränsen stöder regeringens förslag och att vi gemensamt kan gå fram med ett förslag som vinner gehör i riksdag, så att vi nu kan göra till svensk lag. 148 (MP): Fru talman, åhörare, tittare och lyssnare! Den rödgröna feministiska regeringen arbetar systematiskt och målmedvetet med att bygga ett långsiktigt hållbart välfärdssamhälle. Det sker på många plan. Vi investerar i ny hållbar transportinfrastruktur, vi stimulerar utvecklingen mot hållbart byggande och vi utvecklar ekonomiska styrmedel för att göra det enklare för medborgarna att göra det långsiktigt hållbara valet i sin vardag. Det kallar vi grön skatteväxling. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Att förebygga ohälsa är självklart även det en viktig del i bygget av ett långsiktigt hållbart samhälle. Regeringen har därför valt att öka resurserna till och har riktat satsningar inom vårdområdet för ökat förebyggande arbete. Det är dock inte alla partier som har de här ambitionerna när det gäller hållbar välfärd. Under alliansregeringens minskade nämligen antalet anställda i välfärden från 134 till 128 personer per 1 000 invånare. Det var en minskning med 6 personer per 1 000 invånare. Det kan låta lite, men det var en personalminskning med hela 4 ½ procent. Alliansåren var således värre för välfärden än den omfattande budgetsanering av landets finanser som genomfördes . Då tvingades man minska antalet anställda i välfärden med 5 personer per 1 000 invånare. Den feministiska regeringen har på bara återställt Alliansens nedmontering av välfärden. är antalet anställda till och med högre än 2006, med 135 anställda per 1 000 invånare eller en personalökning med under rödgrönt styre. Det menar jag är ett kvitto på att välfärden växer i , fru talman. Jag vill säga detta upprepade gånger för att motsäga den bild som den politiska oppositionen ofta försöker måla upp av vad som har hänt under de här fyra åren. Observera att siffrorna omfattar alla inom välfärden, både de som arbetar för privata utförare som de som arbetar för offentliga utförare. Den rödgröna regeringen reformerar också lagstiftningen i syfte att modernisera lagarna för att de ska fungera bättre i det långsiktigt hållbara välfärdssamhället. Barnen är vår framtid, säger politiska ledare ofta. Och det kan ingen motsäga. Men det är en formulering som ofta används i sammanhang där man vill använda barnens situation som ett sätt att signalera framgång, framsteg och graden av välfärd. Det är därför lätt att barn blir objektifierade och används i politiska syften. Världens alla ledare uttryckte också stor glädje, entusiasm och stolthet när de i antog det som vi populärt kallar för . ratificerade den redan året därpå. är det 196 länder som har ratificerat konventionen, om jag har förstått det rätt. Var det bara en symbolhandling ? Eller menade världens ledare allvar med konventionen? Det är en fråga jag tycker att man kan ställa sig efter så här . Tyvärr löser inte ens en konvention i FN alla problem som barn runt om i världen fortfarande har. Inte ens i räcker det, trots att vi gärna vill se vårt land som det bästa och mest civiliserade landet i världen. Men vi har exempelvis inte ratificerat alla tilläggsprotokoll till konventionen. Det är inget fel att ha en positiv självbild. Det kan till och med vara en förutsättning för att kunna gå vidare att man exempelvis värderar målen i högt och att våra ministrar då och då upprepar kraven på barnets bästa och barnets rätt. Men när vi jämför oss med andra länder måste vi komma ihåg att vi oftast jämför äpplen med päron, som man brukar säga. Länder har nämligen väldigt olika förutsättningar, så det är svårt att jämföra åtgärder som länder vidtar, insatser, prioriteringar och ambitioner. Det man enklast kan jämföra är, tror jag, resultaten. Vi i har bland de bästa förutsättningarna av alla länder i världen. Ekonomiskt, kompetensmässigt, kulturellt och materiellt har vi oerhört goda förutsättningar. Jag menar därför att vi inte kan skylla på något om vi misslyckas. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Vi är skyldiga att leva upp till det vi åtar oss när vi skriver under internationella konventioner. Detta gäller även . Det gjordes initialt, när vi undertecknade konventionen, ett ganska gediget arbete för att säkerställa att svensk lag då kunde anses leva upp till de åtaganden som vi skrev under på. Det är ju så man gör, och så uppfattades det. Men att man då fann att befintlig lag i levde upp till konventionens krav verkar ändå inte ha hjälpt. har nämligen kritiserats ett flertal gånger för att vi trots detta i praktiken inte lever upp till konventionens alla mål. anser exempelvis att behöver bli bättre för att leva upp till bestämmelser. Man har listat följande rekommendationer, som är och, tror jag, de senaste:  att ska bli svensk lag  att får mandat att utreda individuella klagomål från barn  att alla barn i skyddas mot diskriminering  att utreda barnets bästa i asylärenden och socialtjänstutredningar  att förbjuda isolering av barn på institution  att se till att anmälningsplikten fungerar när barn far illa  att stärka skyddet för barn mot sexuell exploatering  att undersöka orsakerna till barnfattigdom  att ändra utlänningslagen så att barn hörs i asylprocessen  att garantera att inget barn i samhällsvård utvisas tillsammans med föräldrar som barnet behöver skyddas från  att införa obligatoriska barnkonsekvensanalyser i alla beslut och processer som rör barn, till exempel i samband med lagstiftning, budgetfrågor och internationellt bistånd  att ratificera tredje tilläggsprotokollet till om individuell klagorätt. När man läser denna lista ser man att vi har väldigt mycket kvar att göra, eller hur? Vi är ganska många som tycker att det är rätt pinsamt att inte har kommit längre när det gäller att ska få fullt genomslag. Detta har i sin tur lett till att många har skrivit motioner här i om att ska inkorporeras, det vill säga i sin helhet tas in som lag i den svenska lagstiftningen. Jag har själv sedan jag kom in i motionerat om detta, och jag vet att nuvarande språkrör, , gjorde det före mig. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Jag har inte varit ensam om att göra detta. Vissa år har det varit många, från flera olika partier, som har skrivit motioner om en inkorporering av i svensk lag, men det har funnits ett stort motstånd mot förslaget. Efter voteringen hoppas jag kunna pricka av även den här frågan på min lista över förslag som jag som riksdagsledamot har drivit och som har förverkligats. Det är självklart extra tillfredsställande en sådan här gång, när motståndet har varit så stort, särskilt från dem som jag anser borde ha stått främst på barrikaderna för barnens bästa, nämligen domstolarna. Rättsväsendet har faktiskt haft på sig att genom tolkning enligt , vilket vore det självklara, förskjuta svensk rättspraxis i konventionens riktning. Jag har dock hört att det är många inom jurist- och domstolsväsendet som anser att domstolarna snarare har bromsat en sådan utveckling än bidragit till den. Jag har inte lyckats få någon förklaring till varför. Som påpekas i regeringens förslag innebär detta steg inte att arbetet är avklarat. Det återstår en hel del för att nå de ambitioner som innebär. måste troligen under ett stort antal år framåt arbeta med att transformera lagar som berörs av konventionen för att vi ska nå fram. Men det stora arbetet, fru talman, är naturligtvis att se till att får genomslag i det praktiska arbetet ute hos alla myndigheter och verksamheter som berörs: i vården, hos företagen, i skolorna och så vidare. I den bästa av världar ska ju inte ett barn behöva gå till en domstol för att bli hörd och få sina rättigheter beaktade. Sedan är det klart att om vi politiker menar allvar med att besluta för barnets bästa kanske det viktigaste långsiktiga arbetet handlar om att se till att bevara den biologiska mångfalden och att bromsa in den pågående klimatförändringen, så att det vi lämnar efter oss är en värld som det är möjligt för kommande generationer – våra barn och barnbarn – att leva med. Ett annat viktigt område där det tyvärr också går åt fel håll när det gäller barnens framtid är den ökande kommersialiseringen av grundläggande samhällsfunktioner. Barn är från början väldigt sköra och lättpåverkade varelser, som behöver stöd och trygghet för att utveckla den naturliga känsla för omtanke och gemenskap som utgör grunden för att vi som art har lyckats så väl. När barn tidigt möts av ett klassamhälle som slår ut, där man tidigt mäts och värderas, där konkurrens gallrar tidigt och där även ett barn ser att jämnåriga ges väldigt olika förutsättningar, riskerar vi att våra barn tappar en del av det som är unikt för oss demokratiska människor. De parlament runt om i världen som menar allvar med att på riktigt leva efter FN:s konvention om mänskliga rättigheter och FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder och att leva upp till måste göra mycket mer än att lagstifta. Då krävs det ett betydligt bredare samhällskontrakt mellan medborgarna och det demokratiskt styrda samhället. Men detta, fru talman, är ett betydligt svårare ämne och en mycket tuffare debatt än dagens. Att vi kommer att besluta att i sin helhet blir svensk lagtext är ett väldigt viktigt steg i en lång process för att säkerställa trygghet och rättssäkerhet för våra barn. Det steget ska vi vara stolta över att vi som är valda får vara med och ta ansvar för . Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 149 Statsrådet (S): Äntligen är det för riksdag, för 349 ledamöter i lagstiftande församling, att debattera och också besluta om att göra till svensk lag. Det är ett stort steg för alla barn, barnrättsorganisationer och engagerade företrädare i det politiska . Jag tänker inte använda denna stund för partipolitiska analyser av vem som driver vilken barnpolitik, även om det är kvar till valet. Det gör jag inte framför allt därför att debatten kommer att fortgå. Det finns inte ett enkelt svar. Med som lag är vi inte överens om allting, utan vi kommer att fortsätta att ha debatter och diskussioner om bland annat sakpolitiken och möjligheten att se ett barnperspektiv. Jag vill i stället tacka alla er som har bidragit till att vi står och sitter här . Jag vill inte minst tacka de företrädare och de partier i barnnätverk som har stått upp för barnen och som inte låter vare sig blockpolitik eller partipolitik hindra en utveckling där vi gemensamt stärker barns rättigheter. Tack för att ni alla gör det ni tror på och för att ni, liksom regeringen, tror på politikens möjligheter att förändra! Det behöver vi alla i den tid vi lever i. Det behöver barnen nu och . Politik är som bekant att vilja, men också att våga – våga ledas av en övertygelse, i detta fall om att barn har rättigheter, alldeles egna sådana. Barn har rätt att bli lyssnade på och respekterade och att få sina åsikter och perspektiv beaktade. var då pådrivande och ett av de första länderna i världen att skriva under konventionen. Dåvarande statsministern har berättat att det var engagemang som gjorde att han intresserade sig så mycket för . Intresset och övertygelsen om barns rättigheter har han burit med sig . Faktum är att han också deltog när vi samlade viktiga samhällsaktörer efter att propositionen hade lagts fram. Med sin erfarenhet och kunskap om både svensk och internationell politik gladdes han tillsammans med många andra över att blir lag och underströk betydelsen av en stark och tydlig politisk ambition. Den ratificerade konventionen 1990, och även andra partier hejade på. har nästan alla stater runt om i världen ratificerat – 196 stater. Det har gått snart gått tog detta viktiga steg. Vi har gjort utvärderingar av hur fungerar i . gjorde en kartläggning av hur tillämpningen av lagstiftningen överensstämmer med . Utredningen konstaterade att inte har fått tillräckligt genomslag i rättstillämpningen och att det finns tydliga brister i förhållande till barnets rättigheter enligt konventionen. Det räcker inte för oss som vill sätta barnens bästa i främsta rummet. Då måste vi göra mer. Vi måste göra som många andra länder, till exempel . Att inkorporera och göra den till svensk lag innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av . Det gäller vid bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Genom att ges ställning som svensk lag, i kombination med kunskapshöjande insatser riktade till myndigheter och kommuner, bedömer vi att ett barnrättsbaserat synsätt kommer att få genomslag i praktiken. Jag vill understryka formuleringen ”barnrättsbaserat synsätt”. Det är den största vinsten med detta. Det ska vara ett barnrättsbaserat synsätt genomgående – i myndigheter och hos kommuner, landsting och beslutsfattare. En inkorporering av är ett förtydligande av att mänskliga rättigheter även gäller barn och att de rättigheter som finns ska beaktas.