prot · H60917 · 2018-11-15 00:00:00 — Det är långt ifrån den mer hedrande tiondeplatsen som vi hade när regeringen sjösatte sitt mål och ännu längre ifrån målet i sig om lägst arbetslöshet i hela EU. Även här är förklaringen en misslyckad ekonomisk politik och en okontrollerad invandringspolitik. Man har en överdriven tilltro till skattesubventionerade låtsasjobb som inte leder någonvart. Frågan är om man egentligen har någon tilltro. Det handlar kanske snarare om att snygga till statistiken lite grann. Etableringsuppdraget är ett komplett fiasko. av de inskrivna går inte vidare till ett riktigt jobb efter fullföljt uppdrag, trots att vi plöjer ned miljarder efter miljarder kronor av skattebetalarnas pengar. De helt subventionerade så kallade extratjänsterna ger ännu dystrare läsning. Nästan 19 000 personer har anställningar som är extratjänster, eller så kallade moderna beredskapsjobb. Med ett facit med omkring hundra riktiga nya jobb till en kostnad om ger det i kostnad per enskilt nytt jobb. Det är en fullständigt misslyckad arbetsmarknadspolitik. Det som bevisligen funkar – tydligaste exemplet är kanske RUT-avdraget – är man emot, och det har man försämrat. Det intressanta är inte bara att antalet jobb i ekonomin blir färre, utan det är, tycker jag, att titta på de företagare som är verksamma i RUT-sektorn. Det visar sig då att en majoritet, , är kvinnor. till hela näringslivet är bara tre av tio företagare kvinnor. Den sektor där kvinnor som företagare alltså är överrepresenterade är regeringen uttalad motståndare till. Än mer intressant är att av dessa kvinnliga företagare är nästan varannan, , född i ett annat land. Regeringen driver alltså en politik mot kvinnligt företagande, mot ökad jämställdhet i näringslivet och mot ökad integration. Samma mönster syns inom den privata välfärdssektorn, som regeringen helt vill avveckla. Inom vård- och omsorgsbranschen är av företagarna kvinnor. Utöver att driva en direkt företagsfientlig politik har man också haft en företagsfientlig retorik. Man har insinuerat att företagare i första hand är presumtiva skattesmitare. Man har kallat företagarna ”sådana som hänger vid Stureplan”. Man har velat införa en extra beskattning av landets entreprenörer. Och man har velat höja företagarnas kostnader för sjuklön. Under innevarande mandatperiod kommer vi att behöva preppa för lågkonjunktur. Den kommer inte att bli helt smärtfri, men vi kan från politiskt håll göra den så lindrig som möjligt. Staten kommer att behöva ta ett större finansiellt ansvar för kommunsektorn, till stor del som ett resultat av att man tvingat kommunerna att ta emot ett stort antal nyanlända och sedan inte haft någon som helst plan för detta. Kommunerna kommer att tvingas göra skattehöjningar om staten inte tar ansvar för den situation som staten orsakat från första början. Debatt med anledning av budgetproposi-tionens avlämnande Det här kommer att finnas med i den budgetmotion som vi kommer att presentera . Utöver det kommer vi att ha med skattelättnader för såväl löntagare som pensionärer. Om vi fick bestämma skulle begreppet ”inkomst av pension” över huvud taget inte finnas. Inkomst av tjänst ska i stället innefatta såväl nuvarande arbete som tidigare utfört arbete. I våra preliminära fördelningspolitiska analyser framgår också klart och tydligt att alla inkomstgrupper och alla åldersgrupper blir vinnare med vår politik. De som är lite äldre och de som tjänar lite mindre blir dock de största vinnarna med vår budgetpolitik. Vidare kommer vi att göra satsningar direkt på företagarna i stället för att ha dessa massiva subventioner och kostnader för en missriktad arbetsmarknads- och integrationspolitik. Sänkta arbetsgivaravgifter med tydligt fokus mot de allra minsta företagen är den enskilt mest effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärden. Det handlar till lika stor del om att möta den kommande lågkonjunkturen. Gör vi rätt satsningar på företagarna nu kan vi dämpa en alltför påtaglig uppgång i arbetslösheten sedan. Låt mig också säga några ord om det faktum att vi just nu behandlar en så kallad övergångsbudget från en övergångsregering. Skälet till detta är att det finns ett antal partier och i synnerhet ett antal partiledare i den här kammaren – jag tror inte att jag behöver nämna dem vid namn – som kollektivt uppvisar en mognadsgrad i paritet med ett mycket litet barn. De är uppenbarligen beredda att hålla hela riket som gisslan enkom i syfte att tillfredsställa det egna uppblåsta egot. Det är ungefär på en sådan mental nivå som delar av den här institutionen befinner sig just . Det är fråga om vuxna människor som inte klarar av att samtala med andra vuxna människor därför att de inte håller med varandra. Jag hörde av en lärare att den sortens beteende aldrig hade accepterats i hennes klassrum. Jag har känt honom , och jag kan lova er: Han bits inte. Han har i alla fall inte gjort det . Slutligen vill jag uppmana de delar av den före detta Alliansen som är intresserade av att syssla med politik i stället för symbolik att lägga en heltäckande budgetmotion här på bord. Det som övergångsregeringen nu har presenterat är inte en opolitisk budget utan en förlängning av socialistiskt styre. Jag kan redan här och säga: Kommer vi i ett sådant budgetförslag, ett motförslag, att få se angelägna skattelättnader för pensionärerna, för löntagarna och för småföretagarna, angelägna satsningar på och på Försvarsmakten, åtgärder för att på allvar börja korta vårdköerna, satsningar på de allra fattigaste äldre och minskade migrationsrelaterade kostnader är sannolikheten väldigt stor att en sådan budgetmotion kommer att få stöd av mig och mina 61 riksdagskollegor i riksdagsgrupp i den händelse att vårt eget budgetförslag faller. Vi kommer i alla händelser att lägga ett eget förslag på bord . 9 (C): Det här är minst sagt en speciell budgetdebatt och en speciell politisk höst. Jag skulle vilja inleda med att säga några ord om den övergångsbudget som vi har fått på bord. Det är första gången i modern svensk politisk historia något liknande händer – att vi har en övergångsregering som i tar fram en övergångsbudget och att regeringsbildningen drar ut så pass långt . Debatt med anledning av budgetproposi-tionens avlämnande Basen för det här dokumentet och de principer som vi – ett flertal av partier – har diskuterat handlar om att ska fungera. Människor som jobbar på myndigheter ska fortsätta att kunna gå till jobbet. Människor som har olika former av ersättningar ska veta att de saker vi tar för givna fortsätter att fungera på det sätt vi är vana vid även . Jag tycker att det har varit mycket positivt och konstruktivt att samtala om hur en övergångsregering ska agera i detta nya läge. Huvudansvaret för denna konstruktiva anda ligger givetvis på ansvariga övergångsstatsråd. Jag tycker att det om någonting ger ett gott hopp inför mandatperioden och inför de mandatperioder som komma skall. Vi har många stora utmaningar som jag skulle vilja återkomma till. Det allra bästa vore om vi kunde nå bredast möjliga samsyn kring reformbehoven. Jag vill poängtera att oavsett hur den parlamentariska behandlingen av denna övergångsbudget landar har vi i och med de principer som ligger till grund för övergångsbudgeten gjort någonting gott för och det finanspolitiska ramverket. Kommande övergångsregeringar, i den mån vi kommer att få se sådana, kan se på den här processen för att se hur det är rimligt att agera i ett sådant läge. Frågan är given: Hur agerar vi nu? Några partier har redan kommit med sina besked. Det är helt uppenbart att det är två storheter, två linjer, som helt eller delvis står emot varandra. Å ena sidan finns det uppenbara fördelar med en strikt budgetprocess i ett svårt parlamentariskt läge. Å andra sidan finns det fullt naturliga från partierna att i detta svåra politiska läge föra fram sin egen politik och vara tydliga med vad man står för i ett läge där det är stort intresse för de politiska vägvalen. besked är inte möjligt att ge . Vi kan nog bara konstatera att fortsättning följer i frågan. Det här är mandatperiodens första budgetdebatt. Låt oss därför ta chansen att slå fast vad vi måste ägna den här mandatperioden åt! Som tidigare nämnts av flera talare har stora reformbehov. Vi måste ta tag i saker som vi inte har gjort något åt på mycket . Det handlar om saker som inte minst jag själv nämnde gång efter annan i debatter liknande denna under föregående mandatperiod. Centrala delar av det svenska samhällsbygget måste reformeras och moderniseras. Vi har en bostadsmarknad som fungerar alldeles för dåligt. Vi har en arbetsmarknad som på toppen av en högkonjunktur inte riktigt levererar och där det finns stora risker för att obalanserna blir allt större när konjunkturen viker. Vad gäller skattesystemet var det ungefär vi gjorde ett rejält omtag senast. har ett flertal olika vitt skiftande beslut tagits. Detta har skapat ett system där både folk och företag har det svårare än i många av våra närliggande konkurrentländer att veta på vilket sätt man ska betala sin skatt. Inte sällan måste man ta hjälp av olika konsulter. Ett svenskt företag lägger till exempel mer tid på skatteadministration än sina norska kollegor. Det tycker jag och är dåligt. För att lägga till en fjärde punkt efter bostäder, arbetsmarknad och skatter måste vi ta tag i de samtal som fördes före valet på infrastrukturområdet. Här har underinvesterat. Vi måste bygga det nya . Debatt med anledning av budgetproposi-tionens avlämnande Det som är gemensamt för ett flertal av de här utmaningarna och problemen är att det krävs liberala lösningar som bygger på flexibilitet och en förståelse för hur den moderna ekonomin fungerar. I ett läge där en ekonomi som den svenska i mångt och mycket bygger på rörelse, flexibilitet och att saker och ting förändras har vi system och ett samhällsbygge som i mångt och mycket säger åt oss att bliva vid vår läst. Vi har en bostadsmarknad som funkar allra bäst om man inte flyttar. Vi har en arbetsmarknad som funkar allra bäst om man är kvar hos samma arbetsgivare. Det här blir allt mindre rimligt, allt mindre modernt och ett allt större problem. Jag och hoppas att vi kan få på plats en effektiv regering som tar initiativ och knyter breda överenskommelser i riksdag, så att vi möter de här problemen och gör någonting åt dem medan det fortfarande finns någonting som åtminstone liknar goda tider i ryggen för att underlätta processen. Senast tog tag i liknande strukturella svårigheter var efter en mycket djup 90-talskris. Det var först då det dåvarande svenska politiska ledarskapet samlade sig till att verkligen lösa de problem vi visste att vi hade haft . Jag hoppas att det inte ska krävas en kris av liknande magnitud för att vi i denna kammare ska samla oss för att göra det vi alla vet behöver göras. Denna kammare har två huvuduppgifter. Vi ska anta en budget som ser till att fortsätter att fungera och att landet och dess alla olika goda ting i form av såväl socialförsäkringar som myndigheter och mycket annat fungerar lika bra som . Men vi måste också forma en effektiv regering. förtjänar att vi lyckas med båda dessa uppgifter. 10 (V): Valresultatet blev 144–143 till de rödgröna. Trots det och trots att de inte hade någon ny regeringsbildare att tillsätta avsatte de borgerliga partierna med valets stora förlorare i spetsen tillsammans med statministern och såg till att vi fick en övergångsregering. befinner vi oss i ett politiskt vakuum. Alliansen hade ingen gemensam plan då. , , har man ännu ej någon sådan. Det är snarare tvärtom – allianspartierna står allt längre ifrån varandra. Avstånden mellan dem verkar vara lika långa som avstånden i vårt avlånga land. Alliansen får nog numera ses som den före detta Alliansen. Därför har vi också en övergångsbudget att hantera. Den är i väntan på att en ny regering tillträder som kan lämna de förslag till ändringar i statens budget som en sådan regering tycker är lämplig utifrån dess politiska inriktning. Under den gångna mandatperioden har i samarbete med regeringen sett till att mycket bra har blivit gjort. Antalet anställda i välfärden har ökat kraftigt, arbetslösheten har sjunkit och sysselsättningsgraden stigit. Möjligheterna att få ett arbete har stärkts genom utbildningssatsningar, arbetsmarknadspolitik och körkortslån. Fördelningsprofilen på de budgetar som lagts fram har gått i rätt riktning, och framför allt har kvinnor och människor med låga inkomster gynnats. Debatt med anledning av budgetproposi-tionens avlämnande Avgiftsfri mammografi och cellprovsscreening syftar till ingen ska behöva missa en cancertumör eller cellförändringar för att plånboken är tunn. Avgiftsfria lovaktiviteter för barn, gratis buss för unga och sänkta avgifter för syftar till att möjliggöra att alla unga ska kunna delta, kunna mötas och få en rikare fritid. Avgiftsfria mediciner för barn och gratis glasögon till barn och unga syftar till att ingen förälder ska behöva välja mellan att betala hyran eller hämta ut barnets medicin och att inget barn ska behöva vara utan de glasögon det behöver. Att tillföra 10 miljarder till vård, skola och omsorg handlar om att öka kvaliteten och öka tillgängligheten till välfärden. Höjda ersättningsnivåer i sjukersättningen, höjda tak i sjukförsäkringen och i a-kassan och höjda golv, höjda bostadstillägg, höjt underhållsstöd för ensamstående föräldrar och höjda flerbarnstillägg handlar om att skapa ekonomisk trygghet, ge värdighet, minska människors ekonomiska utsatthet, minska barnfattigdom och öka människors frihet. En del verkar vilja kalla en sådan politik extrem. Jag vill säga att den handlar om värdighet och rättvisa. Extremt är däremot att vilja sänka människors löner, införa marknadshyror, affärerna med Nuon och Postnord. Det tycker jag är extremt. Eller att riva upp LAS, människors anställningstrygghet. Eller att tro att människor som är sjuka blir friska av att få reda på att de får sänkt skatt om de går tillbaka till jobbet. Extremt är att göra en gemensamt finansierad välfärd till en marknad och tillåta obegränsade privata vinstuttag på skattemedel. Det vill jag säga är extremt. Det behöver den kommande mandatperioden är en politik för ekonomisk jämlikhet där människors vilja att bidra tas till vara. Det är en politik för sammanhållning, hopp och framtidstro. En sådan politik kan aldrig högern bidra till. är det land där inkomstskillnaderna vuxit snabbast . Inkomstskillnaderna eskalerade under den borgerliga regeringen. Men vi vet, och de allra flesta vet , att det inte är bra för vare sig samhällsutvecklingen eller den ekonomiska tillväxten med kraftigt växande inkomstklyftor utan snarare tvärtom. Trots det har det minst omfördelande skattesystemet bland EU:s 15 kärnländer och den skevaste förmögenhetsfördelningen ihop med och . Faktum är att om vi fortsätter att öka inkomstskillnaderna i den takt vi har gjort under kommer vi att ha gått förbi . Ojämlikheten märks i vår vardag. Vi bor inte i samma bostadsområden längre, och våra barn går inte tillsammans i skolan. Några av oss blir sjukare än andra och lever . Barnfattigdomen är utbredd bland en del barn medan andra barn kan åka på ännu fler utlandssemestrar, för att inte tala om den äldrefattigdom som breder ut sig. Privata skattefinansierade bolag tillåts sko sig på vår gemensamma välfärd. Undersköterskor, fastighetsskötare, städerskor, taxichaufförer och kassörskor har inte makten att styra över sina arbeten. De kan inte, som en del andra, ta en välbehövlig långlunch när de behöver det eller göra ärenden på arbetstid, och de hinner inte ens träna. Debatt med anledning av budgetproposi-tionens avlämnande Arbetet sliter på kroppar och hälsa. Många vet inte ens om de har jobb eller . Det påverkar självklart ekonomiska förhållanden som var man kan bo, hur många sjukdagar man har, vilken pension man kan få och om den ens går att leva på. Det påverkar vilken bil man kan köpa och om man har råd med en sommarstuga eller med fjällsemester på sportlovet. Det påverkar till och med hur länge man kommer att leva. Klass har nämligen betydelse för de liv vi själva och våra barn tillåts leva. uppgift är att bedriva en politik som utjämnar klasskillnader och livsförutsättningar. Vi vill inte ha ett skattesystem som är riggat för de rikaste utan för vanligt folk. Vi vill ha omfördelning. En del partier tycker vi ska ställa grupp mot grupp. Vi tycker i stället att vi ska ändra på de politiska beslut som ökat ojämlikheten och underfinansierat välfärden. Förutom en skattepolitik som omfördelar från höginkomsttagare till låginkomsttagare behövs självklart ekonomiska förstärkningar i välfärden. Det behövs förbättrade arbetsvillkor och höjda löner inom handikapp- och äldreomsorg och i vård, förskola och skola. Det behövs satsningar som gör att varenda unge klarar av skolan med fullständiga betyg och att vuxna som behöver ställa om ska få möjligheten till en utbildning som kan ge jobb och goda framtidsmöjligheter. Tryggheten på arbetsmarknaden måste öka, och makten och inflytandet över arbetet måste vara hos dem som utför arbetet. Bostadsbristen måste byggas bort med hyresrätter till rimliga hyror. Självklart ska de som behöver assistans ha assistans, och vi ska ha en sjukförsäkring som det går att lita på. Människor som har kommit till vårt land ska kunna få ta hit sina familjer. Vi behöver minska utsläppen här hemma och internationellt. Vi behöver göra allt vad vi kan och använda alla våra verktyg vi har för att minska dem. Det kräver solidariska lösningar och handlingar. Vi i den rika världen kan inte fortsätta att förbruka jordens resurser på det sätt vi gör. Vi kan inte ta oss den makten på bekostnad av våra barn och barnbarn. En övergångsbudget löser självklart inte detta. Det är den inte heller avsedd att göra. Den finns här för att vi har den situation vi har. Den är inte vad vi önskar oss. Den är inte vad någon önskar sig. Den är just en övergångsbudget vars praxis nu ska prövas. Trots att statsministerkandidat blev bortröstad i går och de inte har någon ny statsminister eller ny regering att tillsätta har meddelat att de avser att motionera på övergångsbudgeten. Det vore minst sagt märkligt. Har man precis förlorat en statsministeromröstning med väldigt stora siffror behöver man nog inse att man i det läget inte ska driva igenom sin ekonomiska politik för att på så sätt få makten att ändå styra. Vi i förväntar oss en ansvarsfull och ordnad process med övergångsbudgeten, att den bör passera genom som det var tänkt när lagstiftningen antogs och som de principer den är byggd på avser att säkerställa. Detta är när klimatförändringar hotar allas vår framtid och kräver solidariska handlingar och lösningar. Det är när de allra flesta insett att ständigt växande inkomstskillnader är ohållbart och skapar sämre förutsättningar för ett lands utveckling och ekonomiska tillväxt. Det är när fascismen och rasismen flyttar fram sina positioner. Debatt med anledning av budgetproposi-tionens avlämnande Då borde ingen blunda för forskningen om klimatförändringarna, ojämlikheten och de krafter som utnyttjar det vakuum som uppstått och vill förklara maktförändringar och den förändrade maktbalansen på arbetsmarknaden med kulturell identitet och etnifiering av sociala relationer. Då borde ingen göra sig beroende av ett högerextremt parti för att få igenom sin regering eller sin ekonomiska politik. Tids nog, när en ny regering kommit på plats, får den lägga fram sin budget. Vi alla får på olika sätt hantera det som opposition, regering, förhandlare eller som samtalspart. Det är en rimlig och ansvarsfull ordning. 11 (KD): Vi har en utdragen regeringsbildning i ett svårt och vanskligt läge. Övergångsregeringen har därför framlagt en budgetproposition i enlighet med vårt konstitutionella ramverk, som är fastlagt i riksdagsordning och budgetlag. Det gör detta till en väsentligt annorlunda riksdagsdebatt och en budgetprocess som inte liknar någon av alla dem jag har varit med om. Det innebär inte att den är oviktig – tvärtom. Jag vill först tacka för det arbete som övergångsregeringen och dess tjänstemän har gjort med budgetpropositionen. Det mödosamma arbetet med prognoser och att omräkna anslag enligt gällande riktlinjer och arbetet med att ta fram praxisbildande principer för hur ett övergångsbudgetarbete ska bedrivas har varit seriöst. Det är övergångsregeringen som svarar för de här principerna och för tillämpningen av dem, men jag kan konstatera att det råder en bred uppslutning i denna kammare kring dessa principer. De tycks också ha tillämpats på ett rimligt sätt. Det finns således inte något skäl att rikta kritik mot övergångsregeringen – tvärtom. Men att principerna är rimliga och arbetet rent budgettekniskt är habilt innebär förstås inte att allt innehåll är bra. Den politik som i valet fick en minskad uppslutning och vars främste företrädare är statsminister röstades bort av denna kammare. Prolongeringarna innebär att tidigare års otillräckliga, onödiga eller direkt olämpliga rödgröna förslag nu förlängs. Övergångsbudgeten för också med sig att oförmågan att göra nödvändiga reformer konserveras för ytterligare tid. Detta är förstås inte övergångsregeringens förskyllan utan en konsekvens av förra mandatperiodens politik i kombination med en utdragen regeringsbildningsprocess. Det som övergångsbudgeten ställer i utsikt, alltså en övergång till en ny regering med en ny inriktning av politiken, ser vi ännu inte. har verklighetens samhällsproblem tyvärr inte kunnat placeras i samma vänteläge som regeringsbildandet. I några fall har problemen förvärrats. Det går att se det som att det är en ny regering som helt och hållet måste mejsla fram den nya politiken, och det är en rimlig utgångspunkt för en övergångsregering. är dock ingen övergångsriksdag utan en nyvald riksdag med fulla befogenheter och fullt ansvar för politiken. Det är också som äger finansmakten, det vill säga medborgares rätt att genom sina representanter sig själva beskatta. Jag och menar att de trängande reformbehoven gör att nu bör söka gripa möjligheten att agera, även i avsaknad av en ny regering. Därför menar jag att Alliansen i redan under den budgetprocess som inleds bör försöka möjliggöra ett påbörjat reformarbete i . Med stor medvetenhet om de betydande restriktioner som sätts upp av såväl praktiska och beredningsmässiga som konstitutionella förhållanden bör vi göra vad vi kan för att få goda reformer och rätt resurser på plats så snart det är möjligt. Debatt med anledning av budgetproposi-tionens avlämnande Reformer och en ny politik för kan inte vara en uppgift för en övergångsregering. Men det bör vara en uppgift för i avsaknad av en regering som gör detta. Därför bör Alliansen i första hand lägga en gemensam budgetmotion. Men även om det läggs flera olika budgetmotioner finns möjligheten till en gemensam reservation i finansutskottet, där förändringar görs i övergångsbudgeten baserat på reformer från Alliansens reformagenda. Den gemensamma politiska grunden i Alliansen saknas nämligen inte. Under alla omständigheter bör det eftersträvas att få alliansreformer på plats . När sjukvårdsköerna växer och ojämlikheten inom vården ökar behövs både mer resurser och strukturreformer. Det handlar om reformer som kan avhjälpa akut köbildning, långsiktiga kompetensförsörjningsbehov och strukturella problem kring vårdens organisation. När vi nu ser tecken på en konjunkturavmattning blir det särskilt angeläget att genomföra strukturellt riktiga reformer på arbetsmarknaden så att inte det utanförskap som följer i spåren av arbetsmarknadens kraftiga tudelning fördjupas. Det behövs också reformer så att kompetensbehov hos näringsliv och offentlig sektor kan mötas. När vi ser en dysfunktionell bostadsmarknad som hämmar kompetensförsörjning, integration, jobb och tillväxt måste kloka och långsiktiga spelregler komma på plats . Det är inte minst angeläget när vi ser ett vikande byggande.