prot · H509122 · 2018-05-30 00:00:00 — Vi måste förhålla oss till verkligheten vid utformningen av antagningsreglerna. Därför vill vi att den andel som tas in genom högskoleprovet minskas till främst lärarutbildningarna. Det kan också handla om fler utbildningar . Vi vill att högskolelagen ändras så att lärosätena kan ta in en femtedel via högskoleprovet, om de så vill. Då tänker vi främst på lärarutbildningarna. Som vi skriver i vår motion behövs det bara en liten ändring i en paragraf för att ändra det här. Statsrådet har ju själv påpekat problemet att för många tas in främst till lärarutbildningarna via högskoleprovet. Nå, låt oss då åtgärda problemet. Vi har ju ett problem. Varför inte åtgärda det? Det som nämns lite svävande i propositionen om basårsutbildning – jag tycker att det var ett intressant avsnitt, även om det var mest brödtext utan skarpa förslag – är att man vill ha flexiblare bestämmelser för intagningen till basårsutbildningen. Alltså jag blir lite orolig här och hoppas att det inte utmynnar i att man kommer med ett förslag om att slopa alla vettiga krav för intagning till den här utbildningen. Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande Det finns en oroande tendens att vi sänker kraven mer och mer över hela linjen, och det tror jag är fel väg att gå. Annars tycker vi att detta med basårsutbildning är en jättebra sak. Jag läste på lite om den inför den här debatten. Man har kommit fram till att den ökar andelen kvinnor på naturvetenskapliga utbildningar – jättebra. Den ger migranter en chans att komma in på vettiga högskoleutbildningar – jättebra. Detta med basårsutbildning ska vi värna, tycker jag. Det verkar vara en jättebra grej, och ska vi vara väldigt försiktiga med flexiblare regler, tycker jag. Det är en farlig väg att gå. Slutligen högskolans styrning, som i sanning är en delikat men inte desto mindre viktig fråga. Det står en del i propositionen om detta. När det gäller styrelsernas storlek tycker vi i alla fall att universiteten bör ha samma storlek på styrelsen som de har – om jag minns rätt är det 15 ledamöter. Det borde man klara om man vill kalla sig universitet. Sedan kan andra lärosäten ha en mindre styrelse; det är helt okej. Jag har fördjupat mig lite i frågan om styrelsens sammansättning. Att ett lärosätes rektor inte kan vara styrelsens ordförande, som det påpekas i propositionen, ger sig självt. Vi förstår också att det skulle vara problematiskt om styrelsens ordförande kom från det egna lärosätet. Jag har varit inne på detta förut, men i den här frågan har jag ändrat mig. Jag kan ändra mig, trots min ålder. Det får trots allt finnas en gräns för hur många stolar samma ända kan sitta på. Och det måste framför allt, som det står i propositionen, vara vettiga beslutsgångar. Däremot vill vi värna de akademiska värdena när det gäller styrningen av lärosätena. Jag är lite orolig för att kommer att sätta sig som styrelseordförande. Jag tror inte att det vore bra. Vi måste värna de akademiska värdena. Det finns en oroande utveckling där new public management tagit över alltför mycket. Jag tror att det är dags att vända den utvecklingen. Då är det lämpligt att börja fundera över styrningen av lärosätena och hur den ska ske på bästa sätt. Förslag om detta kommer , och det är en mycket angelägen fråga . 6 (C): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 1. Jag instämmer också i mycket av den kritik som från framförde. synpunkt är att det ska vara ett enkelt och transparent system för antagning till den högre utbildningen, så att man tidigt i livet kan veta vad som förväntas av en för att kunna nå den drömutbildning som man siktar på. Men även om man senare i livet skulle ändra sig – byta bana eller bestämma sig för att utbilda eller vidareutbilda sig – ska man få rätt förutsättningar att gå till högre utbildning. Tillträdessystemet måste vara enkelt. Det måste även vara enkelt för blivande studenter att veta vad man kan förvänta sig av de studier man väljer med väl informerade studieval när det gäller bland annat utbildningarnas kvalitet, arbetslivskoppling och även tidigare studenters åsikter. Det senare har regeringen valt att inte alls arbeta med , och när det gäller tillträdessystemet ser jag en besvikelse över det förslag som läggs fram. Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande , som den debatt vi har grundar sig på, väljer regeringen tyvärr att inte gå vidare med i flera viktiga avseenden, vilket är olyckligt. Det är ett tunt förslag som ligger på bord och behandlas , och det tar inte det helhetsgrepp som skulle behövas för att få ett mer rättssäkert och transparent tillträdessystem inom den högre utbildningen. Den enda förändringen är egentligen införandet av behörighetsprov och att den grundläggande behörigheten ska uttryckas i kompetenser. Man gör förändringen utan att konkretisera. kan den som helt eller delvis saknar de formella förkunskaperna för en eller flera utbildningar ansöka om att få sin kompetens prövad. Regeringen förklarar inte skillnaden mellan de här vägarna och bemöter inte heller den kritik som kommer från myndigheter, bland annat , om att förslaget om nödvändiga kompetenser skapar en otydlighet i förhållande till övrig lagstiftning. tycker också att det är olyckligt att regeringen väljer att inte gå vidare med förslaget om att ändra urvalsreglerna. Man skriver i propositionen att det fortsättningsvis ska vara en tredjedel som antas utifrån högskoleprovet, en tredjedel utifrån betyg och en tredjedel som lärosätena själva får besluta om. För del tycker vi att det finns viktiga principer i den här delen. Vi tycker att det är viktigt att befästa att betyg bör vara den huvudsakliga vägen för dem som söker sig till högre utbildning och därför bör få större betydelse. föreslog också att man skulle ändra urvalsgrunderna så att i stället för att, som , en tredjedel antas via högskoleprov ska det vara . Vi tycker att det är rätt riktning för att befästa betygen men också för att skapa förutsättningar för lärosätena att använda de urvalsgrunder som de själva finner lämpliga för den utbildning som de erbjuder studenterna. Det skulle stärka lärosätenas autonomi att få den förutsättningen. Det skulle premiera avslutade studier på både gymnasium och komvux och öka möjligheten för de alternativa urvalsgrunderna och för att få en bättre matchning mellan student och arbetsliv, som är så oerhört viktigt med tanke på dagens situation med den bristande matchningen mot arbetsmarknaden. Det finns flera goda exempel . Jag skulle önska att regeringen hade haft ett mer framgångsrikt synsätt på området och möjliggjort alternativa antagningar. Till exempel har antagning till juristutbildningen via en utvidgad juridisk översiktskurs för att premiera de studenter som är motiverade att läsa juristutbildningen. I måste vi alltid fråga oss om de förslag som läggs på bord löser de problem vi ser, om de skapar nya problem eller om de är verkningslösa. Min bedömning är tyvärr att det är något av de två senare som förslaget om nytt tillträdessystem handlar om. Det är ett överhängande problem att vi inte löser de problem som faktiskt finns. Det är väldigt olyckligt med tanke på att det behövs ett mer tydligt tillträdessystem för den högre utbildningen, så att man tidigt i livet vet vilken vad man behöver läsa för att komma in på en viss utbildning men också för att man senare i livet ska kunna välja en ny bana, att utbilda sig eller vidareutbilda sig. Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande 7 (L): Jag instämmer i mycket av det som och sa i sina anföranden och sannolikt också i det som kommer att säga i sitt anförande, även om jag inte vet exakt vad det kommer att bli, för Alliansen är ganska enig i denna fråga. En stor del av vår enighet handlar om att vi tycker att högskoleutbildning är väldigt viktigt. Därför är vi förvånade över att regeringen inte har gjort mer på detta område. Det har varit mycket fokus på kvantitet och fler platser, inte minst inom lärarutbildningen, och mindre fokus på kvalitet och på den proposition som ligger på bordet. Det är förbluffande att vi så sällan och med så lite intensitet diskuterar just högskolepolitik, som är så avgörande och viktig för vårt samhälle och för unga människor som vill plugga vidare. De lägger rätt mycket tid och kraft på att rusta sig för framtiden och arbetsmarknaden och på att bilda sig. Det är också viktigt för samhället att vi har välutbildade människor, för det avgör vilken förmåga vi har att på lång sikt konkurrera i den tuffa globala konkurrensen. Jämfört med den vikt som högskoleutbildning och högskola har i samhället är det som sagt förbluffande hur lite den politiska debatten handlar om dessa frågor. har just nu en artikelserie om lärarutbildningen, som ju är en rätt avgörande del av svensk högskola. Där får vi inblickar i hur studenterna själva ser på utbildningen och hur urvalet sker, och det blir tydligt att det har varit mer fokus på kvantitet och fler platser än på vilka som ska tas in och vilka som har förutsättning att genomföra utbildningen. Detta sätter fingret på frågan som propositionen handlar om: Hur avgör vi vilka som ska få gå en utbildning? De ska ju inte bara komma in på utbildningen utan också ha förmåga att genomföra den med hög kvalitet även om den ställer höga krav. Hur ser vi till att man lyckas i utbildningen och att det sker med hög kvalitet? Det är viktigt både för den enskilda studenten och för hur samhället senare blir. Det är därför häpnadsväckande att propositionen säger så lite om vad regeringen vill på området. Som flera varit inne på var utredningen bakom propositionen mycket tydligare än det propositionen sedan landade i. Det är ganska svårt att förutsäga vad regeringen egentligen vill, förutom att flytta mer makt från till regeringen. Dessa saker hänger givetvis ihop. Ska vi ha hög kvalitet måste vi också ha en tydlig tanke om vilka som ska ha tillträde till olika utbildningar och hur urvalet ska ske om många vill gå utbildningen. Här får vi ett ramverk, men det är ett ramverk som inte är tillräckligt tydligt. Liberalerna har inte oväntat landat i att högskoleprovet bör spela mindre roll. Mycket tyder på att även studenterna tycker detsamma. Att regeringen inte bryr sig särskilt mycket om vad Liberalerna tycker är inte förvånande, så regeringen har landat i att det ska fortsätta som med en tredjedel betyg, en tredjedel högskoleprov och en tredjedel annat. Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande Det finns flera anledningar till att betygen bör väga tyngre. Det ena är att bra betyg från och gymnasiet ger en ganska god prediktion om hur man ska lyckas på utbildningen. Det andra är att det sänder en viktig signal till dem som går i och gymnasiet att det inte är ett högskoleprov som de kan göra under eller efter gymnasiet som avgör om de kan komma in på högskolan. För att vara väl förberedd för högskolestudier måste de satsa i och gymnasiet. Det är en viktig signal till resten av skolsystemet att högskolan bygger vidare på det man har med sig från och gymnasiet och att det är viktigt att man satsar mycket där för att bli framgångsrik på högskolan. Därför måste vi också sända signalen att betygen viktigare än högskoleprovet som urvalsgrund. Det måste finnas andra varianter också. Allt kan inte bygga på betyg. Man måste få nya chanser att komma tillbaka . Det bör finnas ett högskoleprov och en möjlighet att komma in med det, men betygen från gymnasiet måste väga tyngre. Som sa: Om man ångrar sig mitt i livet, hur gör man då för att komma in på en utbildning? Då kan komvux, högskoleprov och annat spela en reell roll. Jag yrkar bifall till reservation 1 som är en gemensam alliansreservation. Liberalerna har ytterligare funderingar om hur detta bör skärpas till, men jag vill huvudsakligen säga att det är synd att regeringen inte har lagt mer krut på högskolepolitiken. Den är ju avgörande för hur det ska gå för och, framför allt, hur det ska gå för de enskilda individerna som går på högskolan. 8 (KD): Precis som min kollega från Liberalerna instämmer jag med och . Jag instämmer även med . Jag kommer därför att hålla mig extremt kort. Jag yrkar bifall till reservation 1. har tillsammans med de övriga allianspartierna valt att yrka avslag på propositionen Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande. Det är av anledningar vi redan hört nämnas. I huvudsak är det de mycket otydliga skrivningarna vi vänder oss mot. Det är också dessa som remissinstanserna har påtalat. Det ena gäller att riksdagsbindningarna ska slopas när det gäller tillträde, behörighet och urval till högskoleutbildning. Det är mycket otydligt i propositionen vad konsekvenserna av detta blir. Vår andra synpunkt rör den vaga formuleringen om att det ska krävas nödvändiga kompetenser för att kunna tillgodogöra sig en utbildning. Också här har tunga remissinstanser, till exempel UKÄ, framhållit att förslaget om nödvändiga kompetenser skapar otydlighet i förhållande till övrig lagstiftning. Vi ser fram emot att höra högskoleministern bemöta Alliansens synpunkter. Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande Jag yrkar som sagt bifall till reservation 1. 9 (S): När jag hörde de fyra allianspartierna tänkte jag på ramsan tripp, trapp, trull. Mest dyster var i sin beskrivning av regeringens politik. För regeringen är utbildning högt prioriterat. Därför har regeringen tillfört markant mer budgetmedel för flera viktiga reformer i förskolan, , gymnasieskolan, vuxenutbildningen och . Även inom den högre utbildningen och forskningen har regeringen genomfört viktiga reformer och investerat betydande budgetbelopp – så jag håller definitivt inte med i hans beskrivning av regeringens högskolepolitik. Fler högskoleplatser och stärkt kvalitet är två sådana viktiga prioriteringar. Högre utbildning av hög kvalitet är avgörande för att säkra framtidens jobb och långsiktigt stärka konkurrenskraft. Genom den högre utbildningen ges både män och kvinnor ökad trygghet på arbetsmarknaden och ökad makt att forma sina egna liv. Inte minst höjer den högre utbildningen bildningsnivån i vårt samhälle och är på så sätt ett värn för vår demokrati. Vi ser en ökad globalisering, en arbetsmarknad med snabb teknisk utveckling och en stigande efterfrågan på högskoleutbildade. Vi står dessutom inför en rad samhällsutmaningar, såsom klimatutmaningen, hälsoutmaningen och digitaliseringen. Mot denna bakgrund behövs fortsatta investeringar i kunskap och kompetens för att bygga ett modernt kunskapssamhälle med högklassig utbildning och forskning. Därför måste vi fortsätta att prioritera en utveckling av högskolan. Många andra länder gör detta, och i ett internationellt perspektiv får vi inte halka efter. Regeringen prioriterar därför insatser för att främja en god tillgång till högre utbildning av hög kvalitet under hela livet, i hela landet och med ett internationellt perspektiv. Det är i detta ljus vi ska se den proposition som vi nu diskuterar, Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande. Reglerna för tillträde till den högre utbildningen ska vara så utformade att de möjliggör det livslånga lärandet. Därför ska vi undanröja onödiga hinder för tillträde till den högre utbildningen. Ambitionen måste vara att alla som vill studera på högskolan ska ges den möjligheten. Föreliggande proposition syftar till att förverkliga denna ambition. Tillträdesvägarna till den högre utbildningen bör därför vara tydliga, begripliga och förutsägbara. Detta kan man inte säga om dagens system. Tillträdessystemet har lappats och lagats genom flera olika beslut, men med denna proposition får vi nu ett transparent system, till gagn för alla som vill söka in på en högskoleutbildning. Regeringen förslår därför, som sagts tidigare, att tidigare riksdagsbindningar avseende tillträde, behörighet och urval till högskoleutbildning ska hävas. I stället ska fatta beslut om ramar för bestämmelser om tillträde till högskoleutbildning. Regeringen föreslår därför följande: Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande  För grundläggande behörighet till högskoleutbildning på grundnivå ska det krävas att den sökande har nödvändiga kompetenser för att kunna tillgodogöra sig utbildningen.  När det gäller särskild behörighet ska de krav som ställs vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen.  Då ett urval behövs ska urvalsgrunderna fortfarande vara betyg, resultat från högskoleprovet och av högskolan bestämda urvalsgrunder. Vi har hört tidigare om den fördelning som ska göras: minst en tredjedel av platserna utifrån betyg, minst en tredjedel av platserna utifrån högskoleprovet och högst en tredjedel som högskolan själv bestämmer. Jag tycker att regeringens förslag är välkommet. Detta tycker jag faktiskt inte så lite. Det som är bra ska man behålla, men när man reformerar förfinar och förbättrar man det som inte är lika bra. Detta ger ett mer tydligt, begripligt och förutsägbart tillträdessystem. Och – detta är en viktig poäng – det stärker det livslånga lärandet genom att öppna fler vägar till högre utbildning. Detta ger fler människor möjlighet till en andra chans, och det tycker jag är en av huvudpoängerna i propositionen. Det är viktigt att stärka det livslånga lärandet. Därför ska det finnas tillgång till högskoleutbildning i hela landet och under hela livet. Närhet till högskoleutbildning är en grundförutsättning för breddad rekrytering samt för att ge fler möjlighet till utbildning och kompetensutveckling. , när jag var ung, räckte det att utbilda sig på högskolan en gång i början av karriären, men så är det inte riktigt . Fler kommer att behöva byta bana eller komplettera med nya kunskaper. Därför ska det finnas goda möjligheter att återvända till högskolan eller påbörja en högskoleutbildning senare i livet för att skaffa ny kompetens, fördjupa sina kunskaper eller specialisera sig. Digitaliseringen öppnar nya möjligheter att stärka det livslånga lärandet. Universitet och högskolor kan och bör spela en aktiv roll för att möta både privata och offentliga arbetsgivares behov av fort- och vidareutbildning men också möta enskilda som vill få ny kunskap. Då krävs flexibilitet i både utbildningsutbud och utbildningsformer, bland annat genom utbildning på deltid och distans. Då behöver vi ett reformerat tillträdessystem som kan värdera kompetens som uppnåtts på lite olika sätt. Därför är propositionens förslag om att det för grundläggande behörighet ska krävas nödvändiga kompetenser för att kunna tillgodogöra sig en högskoleutbildning riktigt bra. Det kommer fortsättningsvis att vara så att de allra flesta får dessa nödvändiga kompetenser via en gymnasieexamen eller motsvarande, men för dem som av olika anledningar inte kan uppvisa en slutförd gymnasieexamen öppnar detta nya möjligheter. Här skulle exempelvis ett behörighetsprov kunna vara ett bra och viktigt redskap för att stärka det livslånga lärandet. I propositionen aviseras också en översyn av bestämmelserna om behörighetsgivande förutbildning vid våra lärosäten samt högskoleintroducerande utbildning i syfte att anpassa bestämmelserna till dagens behov. Detta är något som har efterfrågats av sektorn och som också kommer att stärka den breddade rekryteringen. Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande Vi behöver skapa bättre förutsättningar för starka och ansvarsfulla lärosäten. I föreliggande proposition sägs att universitet och högskolor är ”en hörnsten” i samhällsbygget. De ska utbilda för både dagens och morgondagens arbetsmarknad. ska de vara en självständig och kritiskt reflekterande kraft i samhället, förmedla kunskap och bedriva forskning av hög kvalitet. Detta förutsätter att lärosätena har en välfungerande styrning med ledningar som har rätt förutsättningar att fatta strategiska beslut. Därför välkomnar jag att regeringen i denna proposition gör bedömningen att ordföranden i styrelsen för ett universitet eller en högskola inte bör få vara anställd vid högskolan. Jag välkomnar också den pågående översynen av möjligheten till mindre högskolestyrelser. Det är ett viktigt beslut. Det är också viktigt att se till att vi har ett fortsatt starkt studentinflytande. Vi behöver ett reformerat tillträdessystem som är tydligt, begripligt och förutsägbart och som kan ge kvinnor och män, oavsett bakgrund, jämlik tillgång till högskoleutbildning. Vi behöver tillträdesregler som öppnar dörrar, inte stänger dem. Vi behöver fler vägar till kunskap, och vi behöver stärka högskolans roll i det livslånga lärandet. Jag yrkar därmed bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 10 (M) replik: Jag uppskattar alltid att lyssna till anföranden. är vi överens om de stora riktlinjerna i dem, men måste jag be om ett uns av självkritik i det som han säger. säger att detta är den ultimata, tydliga vägen för fler vägar in till högskolan, att vi äntligen har fått ett transparent system på plats och att regeringens förslag är välkommet. Jag skulle först och främst vilja be förklara på vilket sätt just denna proposition gör tillträdessystemet mycket mer tydligt, eftersom varje förslag redan är realiserat. På vilket sätt anser att vi nu har fått en tydlig struktur för tillträde till högskolan? Jag delar uppfattning om att det livslånga lärandet självklart är en förutsättning. Det tog jag också upp i mitt anförande. För framtiden handlar det om hur vi ska kunna bedöma formella och informella meriter. finns det studenter som pluggar på MIT på distans och som sedan går upp och gör sin prövning på KTH. Detta är alltså verklighet . Det är lite av detta jag undrar över. Hur ska vi möta den utveckling som pågår i samhället? Och hur blir det för dem som väljer att ställa om mitt i livet? finns en möjlighet till detta. Det handlar om att få sin reella kompetens bedömd. Snälla, , svara på frågan: Varför vill regeringen krångla till det? 11 (S) replik: Tack för frågan! Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande När man lägger fram en proposition är det viktigt att se att man inte alltid behöver slå sönder allt gammalt eller det som fungerar bra. Denna proposition bygger på det system vi har , men jag menar att den förfinar och utvecklar systemet. Dagens system har blivit väldigt svårförståeligt – det är svårt att se igenom och begripa det – på grund av riksdagsbindningarna. När vi träffade utredningen sa man att det inte är många som begriper systemet i alla dess delar. Därför tycker jag att det vore bra att häva dessa bindningar. Det är bra om det finns en tydlig rågång mellan vad regeringens uppgift innebär och vad uppgift innebär. Oavsett vilken regering vi har är det viktigt att fattar beslut om ramar. Sedan får regeringen förfina systemet. Det är därför oerhört viktigt att vi har ett system som tar till vara de bra saker som fungerar men som vi kan göra bättre. Exempelvis tycker jag att det här med nödvändig kompetens öppnar för behörighetsprov, som ska beredas ytterligare. Det kan stärka den med reell kompetens som inte har gymnasieexamen att kunna göra ett behörighetsprov. Då måste vi låta beredningsprocessen ha sin gång. Det vore dock ett sätt att förtydliga det hela. Slutligen tycker jag att propositionen ger en tydlig signal om att ge människor en andra chans. Det sägs tydligt att om man inte har den exakta gymnasieexamen eller motsvarande ska det vara möjligt att genom till exempel behörighetsprov få bevis för sin kompetens som är nödvändig för att kunna studera på högskolan. Detta stärker det livslånga lärandet. 12 (M) replik: Tack, , för svaren! Jag måste dock säga att jag inte blir särskilt mycket klokare. Vad i denna skrivning gör att vi framgent exakt kommer att veta vad som gäller? finns redan en möjlighet att bedöma reell kompetens. Regeringen har varit förutseende och bett Universitets- och högskolerådet att stärka denna möjlighet hos högskolorna.