prot · H509128 · 2018-06-08 00:00:00 — Jag tycker att det är en rimlig hållning att den som utför ett jobb också ska få betalt. Det är detta som min interpellation gäller. kan vi nämligen ha en sådan här situation: E4:an är avstängd. Det står en utländsk lastbil och blockerar vägen, men det är ingen som vill bärga eftersom bärgaren inte får betalt. Man kan föreställa sig de samhällsekonomiska konsekvenserna av att det är kilometerlånga köer i efter timme, då lastbilen inte flyttas. Detta kan naturligtvis inte vara obekant för ministern. Det är ganska enkelt att googla bilbärgare och eller bilbärgare och och att se alla de nyhetsinslag som har varit i och i Hela . Man kan också lyfta luren och prata med bärgare, som jag har gjort, och fråga: Vad ska vi ha för system för att lösa detta? En uppgiven bärgare säger till SVT: Det där är alltid problem när man åker ut, och det har stötts och blötts . När det är ett skarpt läge kan man inte diskutera en sådan sak. Men varför ska jag rensa E4:an gratis? Jag är ju företagare och behöver tjäna pengar på det. Det säger bilbärgning i , som ansvarade för en av bilbärgningarna när det till slut blev för . De har löst detta på ett väldigt bra sätt i några polisdistrikt. Bland annat i har polisen ett avtal med om betalningen till bärgare. Ifall det utländska åkeriet inte betalar garanteras man en betalning. Det är detta jag har frågat statsrådet om. Eftersom polisen är en nationell myndighet undrar jag: Vore det inte lämpligt att man gjorde ett nationellt avtal så att samma sak gäller i alla län? Vore inte det lämpligt, så att inte E4:an förbi är avstängd efter timme på grund av att bärgaren, fullt naturligt, inte vill jobba gratis och inte förväntar sig att få betalt? Det är det interpellationen handlar om. Det är därför jag blir lite nervös när jag i svaret får höra att detta inte är något problem. Ministern säger att ibland får ta kostnaden. Men hur ska bilbärgaren veta om det är ibland han får betalt – det är oftast en han. Det är väl fullt rimligt att bilbärgarna ska få betalt för det jobb de gör. Och eftersom detta är ett samhällsproblem är det lämpligt att det är regeringen som ser till att lösa det, till exempel genom att instruera att göra ett nationellt avtal, som man har gjort i . Jag tror att man också har gjort det i fler län. Men det är inte rimligt att E4:an genom är avstängd så beroende på detta problem, fru ålderspresident. 48 Justitie- och inrikesminister (S): Det finns ett talesätt som lyder: Man kan leda en häst till vatten, men man kan aldrig tvinga den att dricka. Det är lite grann likadant med . Man kan förklara saker för honom om och om igen, men man kan aldrig tvinga honom att begripa, utan det måste han göra själv. Om ägaren inte flyttar sitt fordon har polisen och rätt att göra det, och ska ägaren ersätta kostnaden för det. Man kan flytta bilarna även om man inte har fått en garanti för kostnaderna. Jag kan naturligtvis inte personligen åka ut och se till att man flyttar dessa bilar på och att man gör det just i . Men om är missnöjd med hur just Gävleborgspolisen arbetar med detta tycker jag att han ska vända sig dit och kanske inte till riksdag och regering. Det är en fråga för polisen på plats att se till att man ingriper och gör det . Ingen myndighet – inte och inte polisen – har tagit upp denna fråga med regeringen och sagt: Det här är ett problem för oss. Jag har varit i kontakt med med anledning av interpellationen och frågat: Är detta ett problem som ni ser och som måste adresseras genom att regering och riksdag ingriper på något sätt? Nej, säger de. Detta är en fråga som man löser lokalt, så att säga. Om är missnöjd med polisen i föreslår jag att han tar det med dem. Regelverket är som sagt tydligt. Om det står bilar eller lastbilar i vägen för trafiken kan polisen och se till att åtgärda det, och det gör man också. Sedan kanske är missnöjd med att det inte sker så fort som han kanske skulle önska, och det kanske finns en del bärgare som har synpunkter på detta, men den frågan måste man lösa lokalt. 49 (M): Ja, verkligheten slår alltid retorik, även i det här fallet. åkte en utländsk långtradare av vägen utanför . Olyckan blockerade E4:an, och det blev totalstopp i trafiken, fru ålderspresident. Diskussionen om vem som skulle betala bärgningsnotan gjorde att inget bärgningsarbete påbörjades. Först efter två och kom beskedet att tog notan i det fallet. viktigaste väg genom , fru ålderspresident, var alltså avstängd medan det stod en bärgare och väntade på svar på frågan om vem som skulle betala. Vi kan ju fråga de bilister som stod i den kön om det är ett samhällsproblem eller inte. Vi kan fråga den yrkestrafik vars gods inte kom fram om det är ett problem eller inte. Vi har ett annat fall i , där E4:an var avstängd i , fru ålderspresident, på grund av att man inte visste hur det skulle betalas. Det är precis så som jag inledde mitt förra anförande. är det varmt och skönt ute. kommer det att vara . Men det kommer att komma en vinter även , och även kommer långtradare att fastna i backarna utanför . Men här står statsrådet och säger att det inte är något problem och att det inte finns något samhällsproblem, trots att E4:an är avstängd om och om igen. Detta problem finns säkert inte bara på i , men det blir allvarligare inom vårt län eftersom det är en av sämsta E4-sträckor, eftersom den är enkelfilig i stället för tvåfilig. I en annan interpellationsdebatt har skyllt på att bärgare, polis och trafikverk är för okunniga. Han hade då en diskussion med min kollega , och han menade att man har rätt att kvarhålla godset för att ta betalt. Det var den lösning som din regeringskollega hade. Men den enklaste lösningen för alla måste naturligtvis vara ett avtal. Om det finns ett avtal i som fungerar och som gör att den enskilda småföretagaren inte arbetar gratis med viktiga samhällsfunktioner borde naturligtvis polisen kunna teckna samma avtal i de län där det finns problem. Det är ett jätteproblem, fru ålderspresident, i när E4:an är avstängd i . Jag kan leva med att statsrådet tycker att det är kul att slänga ur sig spydigheter mot mig. Men jag kan försäkra att det inte är roligt för dem som står i kö, fru ålderspresident. Det är inte ens roligt att stå två och i kö när det står en bärgare och väntar på information om vem som ska betala. Jag hoppas att jag, statsrådet och regeringen är överens om att småföretagare naturligtvis inte ska stå för notan. Det är inte den enskilda bärgaren som ska ta risken att stå där i snöstormen, arbeta med en bärgning som kanske kostar 50 000 och sedan inte få betalt. Jag vet även att det finns fall där bärgare av ren medmänsklighet och känsla av samhällsansvar bärgar trots att de vet att de inte får betalt. Detta är alltså ett reellt problem, fru ålderspresident. Det är ett stort samhällsproblem när viktiga vägar genom är avstängda därför att det är oklart vem som ska ansvara för bärgningskostnaden. Det enkla svaret från statsrådet hade möjligtvis varit att säga: Jag har sett att detta är ett problem, och naturligtvis ska vi hitta en bra lösning på det. Men signaleras ju det precis motsatta: Statsrådet ser inget samhällsproblem, och det finns inga problem att lösa. Det betyder, fru ålderspresident, att vi även riskerar att E4:an är avstängd efter timme. 50 Justitie- och inrikesminister (S): Det inte förstår är att regeringen inte kan lösa alla lokala problem. måste vi ha respekt för hur de institutioner och myndigheter som gör detta lokalt fungerar. Jag måste utgå ifrån att polisen i tar sig an det här problemet och gör det på ett bra sätt. Det är inte regeringen eller som kan lösa det här problemet åt någon, utan det är som ska göra det i samverkan med de aktörer som finns där. Regelverket är tydligt: Om det står en bil och blockerar kan den flyttas, och det är polisen och som kan agera – alldeles oavsett vem som ska behöva ta kostnaderna. Står bilen och blockerar ska staten i så fall ta kostnaden så . Så ser regelverket ut. försöker göra något slags poäng av att regeringen nu måste gå ut och lösa alla problem som finns lokalt, och jag kan bara säga att vi aldrig kommer att klara av att göra det. Men han vet mycket väl hur regelverket ser ut. Min uppmaning till är att föra den här diskussionen vidare med polisen i , i så fall, och fråga varför de inte agerar. Det är klart att jag kan göra mitt från mitt håll, men detta handlar inte om att det är några regler eller avtal som är grunden i problematiken. Sedan är det naturligtvis så att problemen måste åtgärdas så fort som möjligt, men då handlar det om den respekt för och myndigheternas ansvarsområde som regering och riksdag trots allt måste hålla på. 51 (M): Vi har alltså en regering som har avgått . Det är därför bara att beklaga yrkestrafiken och bilisterna som kommer att köra genom , då samma trafikkaos kommer att uppstå. Självklart kan regeringen regera landet! Självklart kan regeringen skriva in i regleringsbrev till sina myndigheter att det ska tecknas ett nationellt avtal som gör att inte den enskilde bärgaren tar affärsrisken. Detta är alltså inte ett problem bara i , utan det finns runt om i . Jag noterar att statsrådets statsrådskollega i en annan interpellationsdebatt har gett ett annat svar än vad statsrådet gav , och det tycker jag är olyckligt. I grund och botten borde det ju handla om att vi alla ska vara överens om att livsviktiga vägar i ska fungera oavsett väder och vind och vem som kör på dem. Det borde vi ju inte ens stå här och debattera, fru ålderspresident. Lösningen måste naturligtvis vara att regeringen instruerar sina myndigheter hur de ska agera så att vi över hela får en likvärdig tillämpning av ett nationellt regelverk. Det är ju inte rimligt att skuldbelägga en enskild polisman i för ett myndighetsutövande; det ska vara solklart för alla vad som gäller. Då ska det väl inte heller vara så att det tickar på innan man får någon som betalar. Två och – föreställ dig bilköerna som uppstår från , fru ålderspresident! Det är ju bilköer ända upp till för att E4:an står still. Och här står statsrådet och säger: Nej, det är inte regeringens problem. Ursäkta, fru ålderspresident, men jag anser absolut att det är regeringens ansvar att styra sina myndigheter och styra landet. Jag tackar dock för interpellationsdebatten, och jag önskar statsrådet en trevlig sommar. Detta blir väl sannolikt den sista interpellationsdebatten i den här rollen. 52 Justitie- och inrikesminister (S): Det återstår ju att se; jag tror kanske inte att ska ta ut några segrar i förskott. Sådant brukar nämligen straffa sig. har ju själv inte suttit i regeringen. Då kanske det är så att man inte riktigt har förståelse för hur förhållandena ser ut mellan regering och myndigheter, hur regelverket ser ut och hur man styr myndigheter. Det finns ett tydligt regelverk i den här frågan, och det är att bilar kan flyttas av polisen och om de står i vägen. Det är en självklarhet att det ska ske. Sedan måste det naturligtvis säkerställas att detta fungerar lokalt, men det måste faktiskt vara de lokala myndigheterna och den lokala polisen som har ansvaret för att se till att det sköts på ett bra sätt. Det finns inga regler som vi från regeringens eller sida måste ändra för att se till att detta sker, utan det handlar bara om att se till att det finns ett fungerande samarbete lokalt. Självklart kommer jag att höra efter igen och fråga hur det fungerar. Om det nu är så att det inte fungerar just i , hur kan det då komma sig att det fungerar i resten av landet? Är det något speciellt man gör fel just i ? Den dialogen kan jag naturligtvis föra, men regelverket är solklart och tydligt: Om bilar står i vägen ska de flyttas, och det ska ske så fort som möjligt. Med det, fru ålderspresident, vill jag önska en trevlig sommar. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2017/18:510 om genomförandet av vapendirektivet 53 Justitie- och inrikesminister (S): har ställt fyra frågor till mig angående genomförandet av vapendirektivet. Den första och andra frågan rör på vilket sätt totalförsvarshänsyn tagits i utredningen om vapendirektivets implementering i och vad i förslaget som återspeglar tidigare inrikesminister löften om att undantag ska ges för skytteorganisationer inom de frivilliga försvarsorganisationerna för att säkra totalförsvarets behov vid genomförandet av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv. Utredaren har under arbetets gång inhämtat information och synpunkter från Försvarsmakten. Vapen som ingår i kategori A, bland annat vissa halvautomatiska vapen, används vid målskytte inom flera civila skytteorganisationer. Enligt Försvarsmakten är det viktigt att dessa organisationer även i fortsättningen tillåts att bedriva med vapen som liknar dem som brukas inom försvaret. Den skytteverksamhet som bedrivs med sådana vapen som ingår i kategori A är därför, enligt Försvarsmaktens uppfattning, av stor betydelse för Försvarsmaktens verksamhet och totalförsvar. Mot den bakgrunden konstaterar utredaren att det bör kunna hävdas att det som bedrivs inom skytteorganisationerna med sådana vapen som ingår i direktivets kategori A har en sådan betydelse för det nationella försvaret att det finns möjlighet att även fortsättningsvis tillåta detta. Utredaren konstaterar att även försvarsbeslut för åren 2016–2020 ger stöd för en sådan slutsats. Utredaren har alltså med hänsyn till totalförsvarets behov föreslagit att målskytte med sådana vapen som ingår i direktivets kategori A även fortsättningsvis ska tillåtas. Den tredje och fjärde frågan från rör hur svenska jägares och sportskyttars intressen värnas när förslaget till och med går längre än EU:s vapendirektiv kräver. Utredaren har i sitt arbete med promemorian haft möten och kontakter med bland annat , , , och . Dessa intresseorganisationer har alltså haft möjlighet att komma med synpunkter under arbetets gång. Jag har noterat att utredarens förslag i några delar går längre än vad ändringsdirektivet kräver. Det rör till exempel förslaget om generell tillståndsplikt för magasin och avfyrningsmekanismer. Utredarens förslag har varit ute på remiss, och vi går noggrant igenom remissvaren. Regeringens avsikt är att de ändringar som görs inte ska påverka totalförsvaret negativt och inte heller vara onödigt betungande för jägare och sportskyttar. 54 (C): Tack för svaret, ministern! Det är fyra viktiga frågor som jag, utifrån pågående arbete som regeringen ansvarar för, summerar i min interpellation. Jag skrev interpellationen eftersom genomförandet av EU:s vapendirektiv är en väldigt viktig fråga som berör en stor del av befolkning och även många intressen. Det gäller såväl sportskyttar och jägare som totalförsvarsförmåga. Vi i har varit, och är, tydliga. Vi har röstat nej i EU, och när detta nu ska implementeras anser vi inte att vi ska gå längre än vad EU har föreskrivit. Detta är en fråga som vi kommer att följa gällande hur regeringen analyserar de olika remissvaren och lägger fram förslag vad det lider. Vi har drygt 600 000 legala vapenägare och strax under 2 miljoner licenser i . Ytterst sällan är det de legala vapnen som används vid brottslighet, utan det handlar då om de illegala vapnen. Jag tror att vi är överens om att fokus ska ligga på att bekämpa och minska antalet illegala vapen i vårt samhälle. Vi ser att det är många runt om i som engagerar sig, både som sportskyttar och jägare. Inte minst unga människor är jätteintresserade av dessa frågor. Man lär sig tidigt i livet att ta ansvar för hur man hanterar vapen samt hur man arbetar i föreningslivet för att stärka gemenskapen och bidra till samhällets bästa. Detta bör involvera fler för att utveckla samhället och minska sårbarheten. Jag anser därför att det är allvarligt att regeringens utredare väljer att gå längre och göra det krångligare. I svaret från ministern konstateras att det är okej att göra det betungande för sportskyttar och jägare men att det inte ska bli onödigt betungande. Det är ju en ganska tydlig signal från regeringens sida att det är okej att göra det betungande. Varför är det okej att göra det betungande? är min fråga tillbaka. Jag är ledamot i försvarsutskottet och Försvarsberedningen och har varit ansvarig förhandlare för räkning i samband med att tre överenskommelser med regeringen har tagits fram om det fortsatta arbetet för att stärka vår försvarsförmåga. Jag ser viktiga kopplingar mellan dessa organisationer och de intresserade och engagerade medborgarna när det gäller att stärka totalförsvaret. Vi ser i svaren att Försvarsmakten anser att sportskytteföreningarna har en viktig funktion och en stor betydelse för totalförsvaret samt att det dynamiska skyttet, som inte definieras som en frivillig försvarsorganisation, är viktigt och har ett nära samarbete med Försvarsmakten. Dessa olika förslag, med klassificeringar där fler placeras i kategori A, skulle drabba verksamheten hårt och även påverka samarbetet med Försvarsmakten. I praktiken kommer det att bli mycket svårt för svenska sportskyttar att delta i internationellt tävlande. Det ska arrangeras Europamästerskap i . Sådant kommer att bli väldigt svårt att göra om detta skulle genomföras, och samma problem kommer att drabba svenska deltagare i liknande tävlingar utomlands. Klassificeringen påverkar ju hur man får transportera sina vapen mellan länder, till exempel med flyg. Hur analyserar ministern de praktiska konsekvenserna av dessa förslag, och var är ni i diskussionerna? 55 Justitie- och inrikesminister (S): Jag vill inleda med att vara väldigt tydlig med detta: Vi har inte för avsikt att försvåra för de legala vapenägarna genom att gå längre än vad direktivet kräver. Det är vår inriktning. Alla länder måste naturligtvis leva upp till direktivet, och alla regeringar kommer att tvingas att leva upp till direktivet. Det finns dock ingen anledning för oss att gå längre än vad detta direktiv kräver. Jag vill ha detta sagt, för jag har sett att det florerar många myter på sociala medier. Man vill gärna beskriva det som att vi vill ta ytterligare steg för att försvåra. Nej, det kommer vi inte att göra. Det är precis som säger; där har vi en gemensam ingång. De allra flesta av de våldsbrott där vapen är inblandade begås med illegala vapen. Det är ju detta som är huvudproblemet. Det finns visserligen exempel på brott där legala vapen har använts – hade till exempel vapenlicens, liksom Breivik i – men i de allra flesta fall används illegala vapen. Ofta är de insmugglade, och många kommer från . Vi har framgångsrikt skärpt straffen för de grova vapenbrotten – det gjorde vi . Detta riktar sig just mot de illegala vapnen. Minimistraffet för grovt vapenbrott är nu . Vad gäller häktningspresumtion tittade jag på siffrorna : satt 24 personer häktade för grovt vapenbrott; är antalet 124 personer. Den nya lagstiftningen, som gäller , har alltså haft en mycket påtaglig effekt. Folk som tidigare sprang med illegala vapen ute på gator och torg och begick brott sitter nu i stället i buren. Vi har också satsat på tullen. Bland annat har vi nu vapenhundar på plats på Lernacken i för att kunna leta upp fler vapen som eventuellt kommer in i . Vi har också förenklingar för de legala vapenägarna på gång. Jag nämnde i svaret att vi håller på att ta bort licenskravet på ljuddämpare, vilket innebär en mycket väsentlig förenkling för många. När det gäller vapendirektivet och dess förhandling vet ju även att var väldigt aktivt under förhandlingen. Vi var faktiskt det land som lade fram flest ändringsförslag av alla, och vi fick också gehör för våra synpunkter på en lång rad punkter. Jag vill påpeka att den utredning som hänvisar till tar hänsyn till totalförsvarsbehov när man går igenom och analyserar förslagen. Det gäller till exempel behandlingen av hel- och halvautomatiska vapen, där man konstaterar att och är frivilliga försvarsorganisationer och spelar en viktig roll för totalförsvaret. Det är precis därför som förslaget ser ut som det gör , inklusive de undantag som behöver göras i detta avseende. Avslutningsvis, fru ålderspresident, är det så att utredarens förslag i ett avseende går längre än direktivet. Det gäller tillståndsplikten för magasin och avfyrningsmekanismer. Men jag ser i remissutfallet att detta har kritiserats av många, och jag vill vara tydlig med att vi inte har för avsikt att gå vidare med detta. Det är i linje med vad jag sa från början: Vi vill inte gå längre än vad direktivet föreskriver. 56 (C): Jag tackar för detta besked. Det innebär i praktiken att de förslag som finns i utredningen inte kommer att genomföras. Är det ministerns svar på denna fråga? Den är ju oerhört central. Det finns många praktiska konsekvenser som är kopplade till hur utredaren lägger fram de olika beskrivningarna, till exempel vad gäller magasinsfrågan som ministern tog upp i svaret. Hur ser man på de eventuella konsekvenserna för den enskilde vapenägaren om detta skulle genomföras? Ska det vara licens per magasin? Ska det vara ett serienummer per magasin? Hur ska man hantera synen på detta kopplat till jägarna och sportskyttarna och huruvida detta är krigsmateriel eller civilt? Vilka blir konsekvenserna om någon tappar ett magasin och denna person har ett vapen ? Risken är att personen blir av med hela licensen. I utredningen definieras halvautomatiska vapen utifrån olika beskrivningar. Det är viktigt att regeringen tittar på hur utredningen beskriver detta och även jämför hur man har översatt den engelska grundtexten. Här finns det nämligen, enligt uppgifter, en del som skapar juridiska problem utifrån hur man definierar kategori A och kategori B. Definitionerna blir olika beroende på hur man gör översättningen och beroende på vilka slutsatser man sedan drar. I bilagorna till vapenförordningen definieras ett halvautomatiskt skjutvapen som ett skjutvapen som laddar om automatiskt varje gång ett skott avfyras och som bara kan avfyra ett skott med ett tryck på avtryckaren. I bilagans punkt 7 beskrivs halvautomatiska skjutvapen i kategori A genom antalet patroner som kan avfyras i en följd utan omladdning. Kategori B beskrivs i samma bilaga på ett annat sätt – i stället för att använda antalet patroner som kan avlossas utan omladdning använder man sig av det antal patroner som kan fyllas på i vapnet. Detta är exempel på viktiga delar som behöver följas upp och analyseras, för det kan gå fel i den praktiska tillämpningen och också i lagtexten som ska utformas. Utredningsförslaget som presenteras omfattar ju också en ny lagtext. Då är det jätteviktigt att de begrepp och definitioner som används är tydliga och klara och inte kan missförstås. Jag utgår från att ministern är öppen för men också anser att det är viktigt att följa upp och förklara för svenska folket hur man ska tolka de olika definitioner och begrepp som används i förslaget. Jag anser att ett förslag till lösning borde vara att alla halvautomatiska skjutvapen bör ligga kvar i kategori B och att vapentekniska begränsningar möjliggör en placering i kategori A. När det gäller krav på licens för magasin och avfyrningsmekanismer kommer det att innebära en stor arbetsbelastning, inte minst för som har diskuterats tidigare här i debatten . Vi vet att det redan är alldeles för långa handläggningstider. Frågan är då om detta skulle medföra ytterligare arbetsbelastning och hur ministern ser på denna praktiska konsekvens. Det kommer också att innebära mycket administrativt arbete för jägare och andra som berörs av femårslicenserna. Innebär svaret från ministern att femårslicenser inte blir verklighet? Jag ställer frågan utifrån det som ministern så här långt har svarat i debatten. 57 Justitie- och inrikesminister (S): Som jag förklarade i mitt tidigare inlägg är vår utgångspunkt att vi inte ska gå längre än vapendirektivet. måste alla länder leva upp till direktivet. Det kommer vilken regering som än kommer att finnas att få göra, för sådant är ju regelverket. Remissomgången har precis avslutats. Vi håller nu på att gå igenom remissvaren. Men jag har lämnat ett par besked som jag bara vill uppmärksamma.