prot · H509118 · 2018-05-24 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. att (S) avsagt sig uppdraget som suppleant i miljö- och jordbruksutskottet och att (S) avsagt sig uppdraget som suppleant i . Kammaren biföll dessa avsägelser. § 3 Anmälan om kompletteringsval att Socialdemokraternas riksdagsgrupp anmält som ledamot i miljö- och jordbruksutskottet, som suppleant i miljö‑ och jordbruksutskottet, som ledamot i och som ledamot i samt att riksdagsgrupp anmält som suppleant i justitieutskottet. vice talmannen förklarade valda till ledamot i miljö- och jordbruksutskottet suppleant i miljö- och jordbruksutskottet § 4 Meddelande om partiledardebatt vice talmannen meddelade att partiledardebatt skulle äga rum kl. 9.00. § 5 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2017/18:543 Interpellation 2017/18:543 Narkotikapolisens förmåga av (L) Interpellationen kommer inte hinna besvaras inom tidsfristen. Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och andra inbokade arrangemang. Interpellationen kommer att besvaras . Interpellation 2017/18:544 Interpellation 2017/18:544 Avhopp inom polisutbildningen av (L) Interpellationen kommer inte hinna besvaras inom tidsfristen. Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och andra inbokade arrangemang. Interpellationen kommer att besvaras . § 6 Anmälan om faktapromemorior vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2017/18:FPM89 Direktiv om finansiell information för att bekämpa brott COM(2018) 213 till justitieutskottet 2017/18:FPM90 Förordning om id-kort och dokument för uppehållsrätt COM(2018) 212 till justitieutskottet § 7 Ärende för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: COM(2018) 231 till trafikutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 8 Politik för gestaltad livsmiljö Politik för gestaltad livsmiljö Sammansatta civil- och kulturutskottets betänkande 2017/18:CKrU1 Politik för gestaltad livsmiljö (prop. 2017/18:110) 1 (M): Låt mig inleda med att välkomna detta betänkande som sådant. Det är välkommet att äntligen får en politik för arkitektur, form och design. Gestaltad livsmiljö handlar ytterst om hur vi fyller de fysiska mellanrummen mellan människor med innehåll. Vem äger det offentliga rummet ? Vilken roll har konsten och kulturen i stadsutvecklingen? Hur byggs det hållbara samhället, och vad lägger vi egentligen i begreppet hållbarhet? Utredningen livsmiljö tillsattes av alliansregeringen för att stärka arkitekturens, formens och designens värden och betydelse för individen, livsmiljön och den hållbara samhällsutvecklingen. Man ville se hur en ny politik för området kunde utformas och som kunde bidra till ett skapande där människor kan växa och utvecklas till självständiga, kreativa och aktiva individer. växer, och växer fort. I detta snabbt växande står bostadspolitiken ständigt på agendan. Det är naturligt, men det är inte bara en fråga om att vi bor utan också om hur vi bor och hur vi skapar trygga miljöer där just självständiga, kreativa och aktiva individer kan växa och känna trygghet och delaktighet. Ofta har helhetsgreppet saknats när det har gällt den här typen av frågor. Krav har rests på snabb och billig utbyggnad av bostäder, framför allt i våra storstadsområden. Detta har inte alltid varit förenligt med andra krav på hållbara boendemiljöer. Resultatet har vi kunnat se bland annat i våra miljonprogramsområden, och ibland har det varit förödande. Människan har behov av både rimliga bostäder och en stimulerande yttre miljö med en känsla av trivsel, trygghet och möjlighet till en rik fritid avseende såväl motion som lek och idrott. Det finns ingen motsättning mellan en modern politik som stimulerar ökat byggande och en genomtänkt gestaltad livsmiljö. Att bostadspolitiken och arkitekturpolitiken går hand i hand är därför nödvändigt. Just därför är det med särskild glädje vi kan debattera detta betänkande i ett sammansatt utskott mellan civilutskottet och kulturutskottet. Jag vill rikta ett särskilt tack till mina kollegor i båda utskotten och också till våra utskottskanslier. Politik för gestaltad livsmiljö Ett av de uppdrag alliansregeringen gav utredaren var att se över de nationella målen för arkitektur, form och design. I utredningen föreslås att det övergripande målet ska vara att områdets inflytande ska stärkas och därmed bidra till formandet av en långsiktigt hållbar och väl gestaltad livsmiljö. Regeringen har dock valt att ändra detta mål och skriver att arkitektur, form och design ska bidra till ett hållbart, jämlikt och mindre segregerat samhälle med omsorgsfullt gestaltade livsmiljöer där alla ges goda förutsättningar att påverka utvecklingen av den gemensamma miljön. Detta är både beklagligt och problematiskt på flera sätt. Att något ska bidra till hållbarhet, jämlikhet och minskad segregation låter ju alldeles utmärkt, och jag tror inte att någon i denna kammare vill se en motsatt utveckling. Men det komplicerade inträffar när staten vill beställa fram det ur kreativa processer. Och varför är just dessa värden mycket viktigare än andra? Borde inte trygghetsbegreppet vara centralt när det handlar om våra gemensamma livsmiljöer? Återigen får jag tyvärr konstatera att regeringen, och särskilt den miljöpartistiska delen, inte klarar av att hålla armlängds avstånd i frågor där just detta är viktigt. Som ordförande i kulturutskottet är jag inte helt ovan vid detta. Där har man länge sänt signaler som riskerar att reducera kulturpolitiken till ett verktyg för att lösa andra samhällsproblem, och har turen kommit till arkitekturen. Man vill säkert väl, men man vet inte i vilken form eller vilket läge man ska uttrycka det. Självfallet vill vi alla se ett mer jämställt och mindre segregerat samhälle, men det är inte något som kan beställas fram politiskt i en kreativ process. För oss måste arkitekturen få utvecklas fritt, utan politiska inlåsningar eller uppmaningar. Det är den fria arkitekturen i sig som bidrar till ett mer öppet samhälle, och det är i samspelet mellan beställare, byggherre och arkitekt som detta sker. Men detta samspel gör sig bäst om politiker håller tassarna borta. Alliansen håller med om utredningens bedömning att vi alla vinner på att de verktyg som arkitektur, form och design tillhandahåller får bättre förutsättningar och effekt och att en ny politik för området ska främja utvecklingen och leda till att de kan ha större påverkan i samhället. Därför yrkar vi också på att utredningens förslag är det som ska gälla – att det övergripande målet med den nationella politiken för arkitektur, form och design är att områdets inflytande ska stärkas och därmed bidra till formandet av en långsiktigt hållbar och väl gestaltad livsmiljö. En besvärlig konsekvens av mål är att de också ska levas upp till. I det sammanhanget är även den andra delen av regeringens förslag till mål – att alla ska ges möjlighet att påverka den gemensamma miljön – komplicerad, för det är oklart vad man menar. Är det nya obligatoriska samrådsprocesser? Vi befarar att detta riskerar att ytterligare försvåra en dåligt fungerande plan- och byggprocess. Detta är det sista behöver. Att tala om gestaltad livsmiljö utan att beröra förutsättningarna för byggande i gynnar inte frågan om den fysiska livsmiljön. Om beslut om nya krav och inriktningar när det gäller gestaltad livsmiljö sker utan att detta kopplas till frågan om förenklingar för byggande riskerar det att stjälpa snarare än hjälpa när de nationella målen ska möta den hårda verkligheten ute i våra kommuner. Detta påpekar i sin reservation, och vi beklagar att regeringen inte har mäktat med det helhetsperspektivet. Politik för gestaltad livsmiljö Slutligen, herr talman, har jag talat mycket om arkitekturen , men ämnet för betänkandet rymmer även form och design. Att det har blivit så beror givetvis på att det huvudsakligen är en arkitekturpolitisk proposition som regeringen har lagt fram. Vi tycker att form- och designområdet är styvmoderligt behandlat, och det beklagar vi. Att det finns goda förutsättningar för att utveckla svensk form och design ytterligare är viktigt för vårt land och för oss som lever här. Det blir därför en grannlaga uppgift för en ny regering att sätta ny fart på form- och designområdet. Jag står givetvis bakom både Alliansens och reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 1. 2 (SD): Låt mig inledningsvis yrka bifall till reservationer 2 och 5 i betänkandet. Vi står bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande yrkar vi bifall endast till dessa. Lyckliga gatan, du finns inte mer. Du har försvunnit med hela kvarter. Tystnat har leken, tystnat har sången. Högt över marken svävar betongen. När jag kom åter var allt så förändrat, trampat och skövlat, fördärvat och skändat. Skall mellan dessa höga hus stiga en sång. Lika förunderlig och skön som den vi hört en gång. Det är bevingade rader ur hit Lyckliga gatan. låg den på Svensktoppen och sålde i 150 000 exemplar landet runt. Det var en reaktion på rivningsvågen som böljade fram över städer och slukade hela kvarter och bostadsområden av äldre karaktär och inte sällan av stort kulturhistoriskt värde. Rivningen av i hör kanske till de mer kända. Men rivningarna var inget storstadsfenomen utan drog fram landet runt, utan och hänsyn. Funktionalism och modernism i glas och betong ersatte skönhet och klassicism i trä och sten, ibland i enklare utföranden men inte sällan omsorgsfullt byggda och utsmyckade fastigheter där hantverkarens yrkesstolthet lyste med glans. Tradition och harmoni fick stryka på foten för folkhemmets fysiska fundament och byråkratiska ramverk i den byggda miljön. Var står vi då ? Känns slagorden igen? Är det rubriker ? Nej, det är 2018. Här och hotas kulturmiljöer starkt förknippade med huvudstadens historia och karaktär. Det är miljöer av högt kulturhistoriskt värde. drog en frisk fläkt fram då mark- och miljödomstolen sa nej till nya Nobelcenter. Men beslutet kommer att överklagas. Detta är i stort undantaget som bekräftar regeln om att vi ser alltför många tecken i tiden på hur vår gemensamma kulturmiljö av kulturhistoriskt värde förvanskas, förfulas, rivs eller förstörs, såväl på landsbygden som i . 1960-talets rivningsvåg har inte upphört utan böljar fram. Politik för gestaltad livsmiljö föreslår ett särskilt stimulansbidrag till kommuner för att stärka och uppvärdera antikvarisk kompetens och kulturmiljökompetens i landets kommuner. Alltför många kommuner har stora brister i fråga om detta eller saknar helt denna kompetens vid plan- och byggnadsenheter eller motsvarande. Detta sätter i sin tur kulturhistoriska bebyggelsemiljöer på spel, såväl vid ny exploatering som vid vården av befintliga miljöer. Hänsyn och harmoni där nytt möter gammalt murar ett stabilt folkligt fundament för en organisk samhällsbyggnad. Kulturmiljöerna samlar medborgarengagemang och gräsrotsaktivism. Människor bryr sig helt enkelt om sin fysiska miljö, det visuella intrycket, och om vårt gemensamma hem, där en del är en svunnen tid men också präglad av hållbarhet och kvalitet. Detta står kvar och utgör en del av vårt kollektiva minne. I den proposition om gestaltad livsmiljö som regeringen har lagt fram i vill man upphäva motsvarande mål för arkitektur, formgivning och design och upprätta nya nationella mål. Regeringens förslag är tråkigt nog otillräckligt vad gäller hänsyn till människors önskemål och vårt historiska arv. Vi föreslår nya kulturpolitiska mål, där ett kulturellt perspektiv blir en integrerad del av samhällsbyggnadsfrågor, kulturell planering på riktigt och en översyn av möjligheterna att genom lag ålägga kommunerna att tillsätta skönhetsråd och ange hur kommunala arkitekturprogram kan inrättas. De kommunala skönhetsråden bör vara brett sammansatta och ha till uppgift att avge yttranden om översiktsplan, detaljplanens process och ny exploatering. Vi föreslår också att någon form av inslag i översiktsplan eller detaljplaneprocess där ett obligatoriskt samrådsförfarande med länsarkitekt, kommunarkitekt, civilsamhället och medborgarna ingår ska införas som regel. Kvalitet, hantverkskunnande och tidstypisk harmonisering med befintlig kulturmiljö ska bli viktigare aspekter vid upphandling. En utredning får titta på hur detta bäst kan implementeras. Redan i en statlig utredning konstaterades att den gemensamma livsmiljön har många brister och att medborgarna efterfrågar harmoni och skönhet. Forskning visar att hänsyn till dessa aspekter bidrar till ett ökat välbefinnande. Om estetiskt tilltalande miljöer, en integrerad planering av grönområden och friluftsstråk och harmoni mellan ny och gammal bebyggelse skulle kunna uppnås i vår gemensamt gestaltade miljö skulle det påverka folkhälsan positivt. Regeringen skriver följande: ”En känsla av tillhörighet och stolthet över den gemensamma miljön bidrar till att bygga ett samhälle som håller ihop.” Det är en formulering som hämtad ur syn på vilka balkar som är bärande i det fysiska samhällsbygget. Vi vill se över hur medborgare kan få större inflytande över de miljöer som de vistas i och att samhället som vi bygger överensstämmer med folkets vision av vad en god livsmiljö är. Vi vill också inrätta lokala skönhetsråd i alla kommuner, där såväl medborgare och föreningsliv som kommun och länsstyrelse bjuds in, involveras och yttrar sig inför ny exploatering. En kulturell planering, där tidstypisk harmonisering och gestaltning med befintlig kulturmiljö görs, ska vara regel och inte undantag. Politik för gestaltad livsmiljö Med detta som grund skulle gestaltningen av vår gemensamma livsmiljö stärkas i fråga om demokratisk delaktighet, respekt och förståelse för skönhet, tradition, hantverk och arv. Detta är ett kännetecken för sverigedemokratisk arkitektur- och bostadspolitik, tryggt förankrad och stabil utifrån våra ideologiska principer men dagsaktuell. Vår vision är tydlig: är våra medborgares gemensamma hem. Det bör byggas tillsammans och på beprövad grund med värden som småskalighet, trygghet och tradition i blickfånget och med respekt för historiska hus och harmoni i det fysiska folkhemmet inför morgondagen. Först då blir samhällsbyggnad till gestaltad livsmiljö – ett hem och inte bara ett hus. Först då är vi tillbaka på lyckliga gatan. I detta anförande instämde (SD). 3 (M) replik: Jag vill börja med att tacka för att han deklamerar en mycket trevlig låt som jag är väldigt förtjust i. Jag tyckte kanske inte riktigt att det som låtskrivaren åsyftade var det som talade om i sitt anförande. Man börjar känna igen retorik ganska tydligt från kulturpolitiska debatter. handlar det om den arkitekturpolitiska debatten. Där finns det drag av någon form av konstruerad nationalromantik, men det är lite oklart vad de egentligen romantiserar eller vill bevara. Jag har en ganska rak fråga till . När man tittar på era kulturpolitiska motioner handlar de mycket om ett som en gång var. De handlar om historia och om bakåtblickande, och ni är uttryckligen emot samtidskultur. Min raka fråga är: Är ni också emot samtidsarkitektur? 4 (SD) replik: Mitt raka svar är nej. Men detta beror på medborgarnas vilja. Jag undrar var Alliansens och ambitioner finns när de i sin följdmotion i detta betänkande beskriver att kulturen inte får reduceras till ett verktyg för att lösa andra samhällsproblem. Politiken ska inte in och fingra på, som uttryckte det, hur vår gemensamma miljö gestaltas. Det är inte heller det som vi beskriver. Om och har läst vår följdmotion vet de att vi menar att medborgarna ska få ett förstärkt förtroende i riktiga samrådsprocesser. Politiken ska inte in och peta mer. Men medborgarna ska in tidigare i processen, och politiker och beslutsfattare behöver lyssna på hur vår kollektiva gemenskap vill bygga våra kollektiva miljöer. Jag undrar var Alliansens och ambitioner finns när de uttrycker sig så i sin följdmotion. Beslutsfattare och förtroendevalda är folkets förlängda arm för att åstadkomma en förändring och en ambition utifrån det kontrakt som tecknas mellan beslutsfattare och väljare i ett val. Om vi ser en ökad andel av befolkningen och allmänheten i kommuner och runt om i hela landet som oroas och bekymras över att man inte tar hänsyn till områdets karaktär, lokala identitet, medborgarförankringen och den demokratiska dialogen, vad vill då göra åt detta när de säger att det är upp till marknaden att lösa detta? Naturligtvis behöver det finnas ett samspel mellan beslutsfattare och marknaden. Men vilka politiska ambitioner har för att olja detta samspel och föra medborgarnas talan gentemot det som marknaden inte klarar av att leva upp till i en hysteri av modulhusbyggande och raka linjer utan respekt för hävdvunna traditioner i bebyggda miljöer? 5 (M) replik: Politik för gestaltad livsmiljö Om hade lyssnat på mitt anförande hade han hört att det som jag kritiserade var vad som sker när man inte tar in profession. Det är därför som vi behöver arkitektur i samhället, och det är därför som vi behöver konst i samhället. Konst är ingenting som politiker skapar genom att gå runt och lyssna och försöka styra medborgare eller som kan beställas fram på det ena eller andra sättet. Konst skapas av professionella konstnärer. Arkitektur skapas av professionella arkitekter i nära samråd med dem som ska bo och leva i dessa miljöer. Denna process talade jag om i mitt anförande, alltså den kreativa process som uppstår i samtalet mellan beställare, byggherre och arkitekt. Där tycker jag inte att vare sig jag eller hör hemma. Hur tror att alla dessa nationalromantiska fastigheter och miljöer som han talar om har kommit fram? Tror han att de uppstod av sig själva eller att det var stormöte på torget och att man sedan byggde ? Det var duktiga arkitekter som lyssnade, som såg samhällsutvecklingen och som med sin kompetens kunde möta de frågor som människor ställde och skapa de miljöer, de byggnader och de hus som vi ska utvecklas i som människor, oavsett om vi är födda här eller någon annanstans. talar om, och skriver tydligt i sin motion, att man ska politiskt fastställa estetiken och vad som är estetiska värden. Har ingen som helst respekt för professionen? Jag hörde inte ett enda ord i anförande om arkitektens roll och om den kunskap som finns om hur ska byggas hållbart framöver. Det är precis som i kulturpolitiken: Det är bakåtblickande, och det är bakåtsträvande. Jag kan bara beklaga det. 6 (SD) replik: Det är intressant att tycker att detta är bakåtsträvande och bakåtblickande när vi är det enda parti i det sammansatta utskottet som har kommit med nya, framåtblickande förslag där Alliansens följdmotion är tom. Naturligtvis finns arkitektens roll där. Den är ju självklar, och det är därför vi inte uttrycker den uttalat. Om det är något som inte lyfts fram och som är underbevakat är det medborgarnas roll. Det handlar inte om att politiken ska in och styra mer eller att beslutsfattare ska in och styra mer i våra lokala gestaltade miljöer, utan det handlar om att medborgarnas åsikter måste lyftas upp och fram. När Alliansen och snarare vill göra det svårare att överklaga byggplaneprocessen och tycker att marknaden ska lösa alla våra problem och vi ser att det inte fungerar måste politiken ta ett ansvar att tillsammans med medborgarna fånga upp de röster som hörs från den lyckliga eller olyckliga gatan. Hur vill vi att vår kollektivt gestaltade offentliga miljö ska se ut? Någon måste göra detta – inte politiken, utan medborgarna, och någon måste vara språkrör för detta. Politik för gestaltad livsmiljö säger att det ska finnas ett nära samråd mellan beslutsfattare och medborgare och mellan arkitekt och medborgare. Det är precis det vi föreslår: utvecklade former för ett sådant utvecklat samråd. I alltför många kommuner fungerar nämligen inte detta . En majoritet av kommunerna saknar också antikvarisk kompetens och kulturmiljökompetens. Vad vill göra för att åstadkomma en förbättring på det området? Jag har inte sett någonting i följdmotionen, och jag har inte sett någonting i något annat sammanhang heller. Här saknar man svar. Det medför att medborgarnas vilja och önskan om både bevarande och utvecklande av äldre och nya miljöer inte tas om hand av beslutsfattare. Där tycker jag att och Alliansen är skyldiga ett svar. 7 (C): Herr talman, ledamöter och åhörare! Behovet av bostäder är rekordstort, och det största problemet är klyvningen på bostadsmarknaden. Det som byggs är främst till för dem som har råd att betala, medan stora grupper helt saknar förutsättningar att ta sig in på bostadsmarknaden. Upplevelsen av otrygghet i den bebyggda miljön får oss att kräva pengar till fler poliser, högre polislöner, fler och bättre utbildningar samt hårdare straff, och många undviker – med rätta – det offentliga rummet för att det kan vara farligt. Bostadsmarknaden står och väger, och vi undrar om det är en brusten bostadsbubbla vi ser framför oss eller bara en pyspunka koncentrerad till några få storstäder. Kompetensbristen inom byggbranschen och plankontoren reser sig som en vägg som vi med hög fart är på väg att ramma, och planeringsaktiviteten stannar helt medan byggen försenas och fördyras. Stora delar av vårt land känner sig åsidosatta för att allt fokus ligger på staden. Myndigheter får för sig att införa generella vedspisförbud. Regler tolkas så att de eliminerar den attraktivitet som kan erbjudas, nämligen närheten till naturen och därmed till arter och biotoper – som ska skyddas. Det sätter käppar i hjulet för områdens utveckling, för det kan ju faktiskt vara spår av mänsklig verksamhet, som jordbruk och industri. Ska vi i det läget debattera och fatta beslut om arkitektur? Ja, det ska vi – och kanske just därför. Aldrig är det väl tydligare än i tider som dessa att god och genomtänkt arkitektur riskerar att bli grädden på moset, alltmedan hjulen rullar vidare allt snabbare. Det finns en uppenbar risk att byggbolagen och fastighetsägarna i jakten på investeringsstöd, subventioner och snabba resultat glömmer bort de människor som ska bo, leva och verka där. Man glömmer att de som flyttar in ska vilja bo kvar – och för den delen också kunna flytta därifrån. Hur bostäderna är utformade, om de är flexibla eller anpassade och om de är tillgängliga och överkomliga är hänsyn vi inte kan utgå ifrån att byggbolagen eller ens kommunernas plankontor alltid tar ansvar för. Det vi byggt och det vi bygger måste upplevas som attraktiva platser där man känner sig trygg och där man vill se barnen växa upp och gå i skolan – och med tiden förverkliga sina egna livsdrömmar. Politik för gestaltad livsmiljö Det handlar inte heller enbart om bostäder. Det råder till exempel brist på utbildade lärare. Allra värst är det i de utsatta områdena, där behovet av en bra skola är störst. Självklart är detta en fråga om lärarlöner, pedagogik och utbildningspolitik, men det är till stor del en fråga även om lärmiljöerna – skollokalerna och deras förmåga att främja barnens fantasi samt ge dem platser för studiero. Skolorna ska vara utformade som goda arbetsplatser för alla som arbetar där, inte minst de lärare och rektorer som gör det yrkesmässigt. är ett stort land, och mångfalden är verkligen inte enbart en fråga om etnicitet och härkomst. Vi vill få landet att hänga ihop nationellt, och lokalt krävs det mötesplatser där vi kan träffas som jämlikar, öga mot öga, och se, lyssna på och ta del av konst och upplevelser som får oss att reflektera och känna samhörighet trots våra olikheter. Offentliga bad, arenor för kultur och idrott, torg och busshållplatser – de offentliga rummen är många, och utmaningarna är stora om alla ska utformas så att de är välkomnande, trygga och inkluderande för alla. Vårt land är stort även geografiskt, och vi är många som vill se det krympa med en utbyggnad av infrastruktur, knutpunkter, resecentrum och hållplatser för kort- och långväga pendlare.