prot · H509131 · 2018-06-13 00:00:00 — De påstår att för att det juridiska begreppet kafalah, som är en placeringsform för barn, nämns skulle det kunna få juridisk betydelse, trots att de redan vet att det är fastslaget att det är nationell rätt som gäller och trots att de redan vet att vi har tydliga lagar som fastställer placeringsformer i genom SoL. Med skrämselretorik visar man tydligt vilket pris man är beredd att betala för att vinna politiska poäng. Det här är inte ett litet ställningstagande i en politisk fråga utan ett val av riktning. Det är en riktning som faktiskt är ett hot mot våra barn. Det finns inte ett enda exempel i vår historia – inte en enda forskningsrapport och inte ett enda bevis – på att länder som bygger på att vi ska dras isär och där vi ska ses med olika värde är bra för våra barn. Det finns inte ett bevis för att det är en framkomlig väg för att stärka barns rätt. Däremot finns det fruktansvärda bevis på motsatsen. Därför är varje politiker som inte tar den utveckling vi ser på allvar och gör allt för att vända den en fara för våra barn. Den politiker som inte sätter våra barn i första rummet är en fara för det land vi har byggt upp – det land som vi i kommer att göra allt i vår makt för att det ska fortsätta vara ett av världens bästa länder för barn att växa upp i. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Vi ställer oss bakom förslaget i propositionen men vill också lyfta vår reservation nr 5. 133 (M) replik: och talar om vikten av att ett land inte dras isär, och det instämmer jag fullständigt i. Men det är just därför som det här förslaget riskerar att åstadkomma raka motsatsen, och det är därför som vi är kritiska till det. Jo, för att det inte är som hävdar. Det är precis tvärtom. svenska adoptionsutredning, SOU 2009:61, resonerar utredaren om ett franskt rättsfall där fransk domstol inte längre beslutar om adoption när ett barn har omhändertagits enligt kafalah och kraven som uppställs i artikel 20 . Utifrån de resonemang som förs i den här utredningen är det mycket möjligt, , att rättsläget i kan komma att påverkas i till exempel vissa adoptionsärenden om artikel 20 görs till svensk lag. Det är en konsekvens som man borde ha funderat över innan man tog ställning till det här förslaget som ni nu gör och innan regeringen hade lagt det på bord. Kafalah finns inte som rättsinstitut i svensk lagstiftning . Men när man inför i svensk lag innebär det att kafalah blir ett nytt rättsinstitut i svensk lag. Då blir det till exempel så att en domstol skulle bli tvungen att pröva om en placering genom kafalah bör accepteras rättsligt. Vad har du, , att säga om detta? Detta är den juridiska verkligheten. Det är inte ett påhitt från min och eller sida. Jag vill gärna höra din åsikt i den här frågan och hur du ser på det juridiska rättsläget givet detta avgörande. 134 MAJ (V) replik: Frågan har ju varit uppe i utskottet. Vi har hört alla som vi behöver höra för att förvissa oss om hur det ligger till. Det är jättetydligt: Nationell rätt gäller. Det kommer inte att innebära det ni blåser upp, den här farhågan. Vi har tydlig lagstiftning om vilka placeringsformer som finns. Det är dem vi har att förhålla oss till. Vad ni gör med den här retoriken är att underblåsa en rädsla som vi ser har fått oerhörda konsekvenser i vårt land. Att ställa frågan i utskottet och ta reda på vad som gäller är högst rimligt, absolut. Men att fortsätta när vi fått svaret, när det är tydligt och till och med när går ut och säger att det här är befängt, att det inte är så att vi står inför att införa någon form av islamisk rätt genom att införa som svensk lag, är inte det. Jag tycker att det är mycket oroväckande att man i som denna väljer att blåsa liv i en form av skrämselretorik, att man inte tar ansvar över huvud taget för den utveckling vi ser i och i som är ett reellt hot mot våra barn. Givetvis ska man ta reda på fakta och se vad det är som gäller. Självklart ska det inte finnas några frågetecken. Men jag tycker att vi har fått tydliga svar. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Man har den här lagstiftningen på det här sättet i . Det har inte varit ett problem där. Kanske är det så att det finns problem för politik med att införa som svensk lag, för det finns saker som ni skulle få stora problem med – saker som faktiskt strider mot . 135 (M) replik: Det enda som är oroväckande i debatten i just det här replikskiftet är att inte tycks inse att om man inkorporerar tar man texten och gör den till svensk lagtext. Det är i allra högsta grad oklart hur inkorporeringen av och begreppet kafalah kommer att påverka svensk rätt. Klart är dock att bestämmelser som framgår direkt i lagtext – och det kommer att ta ställning till är inkorporeringen av som lagtext – måste följas av våra myndigheter och domstolar. Är medveten om detta? Det tycks inte så i det här replikskiftet. Nästa följdfråga är om detta kommer att innebära en möjlighet – eller en rättighet – att åberopa kafalah i stället för adoption eller placering i fosterhem. Kommer det att innebära att kafalah får rättslig betydelse i enskilda fall i ? Det vet vi inte. Men tycks vara beredd att genomföra lagförslaget utan att den frågan är ordentligt utredd. Jag tycker att det är allvarligt. tycker att det är allvarligt. tycker att det är allvarligt. Det är därför vi har lämnat den här reservationen – inte för att vi inte bryr oss mindre om barns rättigheter än ni gör utan för att vi bryr oss lika mycket eller kanske till och med mer om deras rättigheter. Vi är mer intresserade av att barn inte ska behandlas olika beroende på etnisk, religiös eller kulturell bakgrund. Lika fall ska behandlas lika. Det här förslaget, som ska ta ställning till, riskerar att åstadkomma det omvända. 136 MAJ (V) replik: Det stämmer ju inte. Utskottet självt har tydligt skrivit in att det är nationell rätt som gäller, och vi har tydlig lagstiftning om placering av barn i SoL. Där finns inte några frågetecken om vilka placeringsformer som finns och inte finns. Ni underblåser en debatt som är farlig för barn i ; så enkelt är det. Det är bara att titta på vilka som driver det här. Det är ni, och det är och . förvånar mig, men ni förvånar mig inte. Självklart ska man ta reda på vad som gäller. Det gjorde vi också i utskottet. Vi har blivit noga informerade om vad det är som faktiskt gäller. Jag tror inte att det finns några reella frågetecken kring detta. Jag känner mig inte det minsta orolig. Det är tydligt att det är nationell rätt som gäller, och vi har lagstiftning kring det här. 137 (L): Jag vill börja med att yrka bifall till Liberalernas reservation nr 4. Vi står givetvis också bakom vårt särskilda yttrande. Men först och främst vill jag vara tydlig med att vi liberaler står bakom betänkandet. Vi vill väldigt gärna se som lag. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter , precis före den här debatten, hölls den sista partiledardebatten för . Det talades väldigt mycket, för det görs det under en partiledardebatt, men det talades tyvärr väldigt lite om barns rättigheter. Därför är det bra att vi nu har på oss att stå här och tala om just barns rättigheter. Det är många som känner mycket inför den här debatten. Det är flera som länge har sett fram emot den här dagen, och jag är en av dem. Jag är så otroligt glad att jag får vara med och trycka på knappen , när vi klubbar igenom lagen. Barnrättsfrågor är någonting som jag har varit engagerad i sedan innan jag blev politiskt aktiv. Barnrättsfrågorna är också en av anledningarna till att jag valde Liberalerna, som då hette . Jag är stolt och glad över att representera ett parti som har drivit frågan om som lag så länge som vi har gjort, och jag är stolt och glad över den stora barnrättsmotion som vi har lagt fram här i vartenda år. kan jag också stolt och glatt säga att vi har åtminstone en punkt som vi kommer att kunna stryka : som lag. Förslaget om som lag sjösattes under alliansregeringen, roddes vidare under den rödgröna regeringen och kommer 2020 äntligen att segla i hamn. Men det betyder ju inte att arbetet med barns rättigheter på något sätt skulle vara över. Tvärtom är det då det absolut största arbetet börjar: att verkligen tillämpa lagen så att barns rättigheter stärks och ökar. Det kommer inte att vara lätt. I delar kommer det att vara riktigt svårt. Nej, är inte skriven som en lagtext. Det är för att det är en konvention, och konventioner ska egentligen inte behöva bli lag eftersom vi ska följa dem när vi har skrivit under och ratificerat dem. Problemet är bara att vi inte gör det. Vi liberaler ser också svårigheter i det här. Vi ser också formuleringar som man kan tolka olika. Men jag är glad över att kunna säga att vi i utskottet har haft en bra dialog, där flera av Liberalernas farhågor har stillats genom förtydliganden i texten. Vi har också haft en bra dialog med regeringen och departementet under hela processen. Det är svårare att förstå den kritik som kommer från de partier som säger nej på grund av att det skulle vara så svårt att genomföra det här över huvud taget. Vi har ju faktiskt ett grannland, , som har gjort precis det som står i begrepp att göra. De positiva följderna har varit många sedan lagen trädde i kraft . Det berättade barnombudsmannen i i en artikel . Barnrätt har fått ökad uppmärksamhet exempelvis i medierna, där antalet artiklar om tiodubblades –2012. Förutom konventionen som sådan har framför allt artikel 12, den som handlar om barns rätt till deltagande, fått spridning och verkligen börjat gälla. har också blivit ett viktigt politiskt redskap i . I stort sett inga barn låses in på institution längre. I lagstiftningen råder nu nolltolerans för våld mot barn, någonting som vi har haft länge i men som inte hade. Där var det faktiskt tillåtet med vad som kallades en lättare klapp. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Antalet domar som grundas på har ökat kraftigt. Man har använt i rättsfall som har handlat om mobbning, i vårdnadstvister för att säkra barns rätt att bli hörda, i rättsfall där man väger mellan fängelsestraff eller annat straff för minderåriga och i många andra fall. Man säger i att kunskapen om barnrätt och har ökat bland både domare och advokater. Med andra ord: som lag har betydelse i praktiken. Men – här kommer ett stort men – den som tror att allting som rör barn går att hitta i FN:s konvention om barnets rättigheter och att så länge man inkorporerar den och informerar om den är vi hemma, den har givetvis fel. När man talar om barns rättigheter är det lätt att fastna i att bara använda sig av . Men barns rättigheter skyddas också i svensk lagstiftning, till exempel i och i socialtjänstlagen som togs upp i ett replikskifte alldeles . Vi behöver prata om hur barnen själva ska få kunskap om sina rättigheter. Det är tyvärr alldeles för få som har den kunskapen. Visserligen pratar man en del om , men inte om barns andra rättigheter och vad den praktiska tillämpningen av dessa rättigheter innebär. Det är bara att fråga barn själva. Vet de hur man gör om man behöver hjälp? Vet de var man hittar telefonnumret till ? Vet de när de behöver ringa dit? Vi är stolta över att barn har det så bra i , och självklart ska vi vara det. Mycket är väldigt bra. Men sprang ifrån oss . Just nu springer före oss i väldigt många frågor. Den Norgehistorien tycker jag att vi kan låta bli. Det är många barn som diskrimineras i . Ofta handlar det om barn i särskilt utsatta situationer. Det gäller barn med funktionsnedsättningar, barn i ekonomiskt utsatta familjer, asylsökande barn och barn i samhällets vård. Kommer som lag att göra att alla problem försvinner? Nej, självklart inte. Det är ingen av oss här inne som tror det. Om det vore som det hängde på borde ju problemen redan vara borta, eftersom vi egentligen har förbundit oss att följa . Men just för att vi inte gör det behöver mer göras. får återkommande kritik för att vi isolerar barn, för att vi sätter barn i häkte. Den absolut första fråga som jag ställde under frågestunden här i handlade om just barn som sätts i häkte och den isolering som det innebär. Jag hoppas innerligt nu att ett av de sista beslut som jag är med om att fatta under den här mandatperioden innebär att kommer att slippa att få den typen av kritik framöver. Att göra till lag löser inte allting, men det är ett steg på vägen. Domstolar ställer högre krav på barn än på vuxna i en rättsprocess. Vuxna får större utrymme för att uttrycka sina åsikter. Ofta motiverar man detta med att barnet inte är moget att veta sitt eget bästa. Det vet inte alla vuxna heller. Genom att göra till lag visar vi att barn har egna rättigheter, att de är subjekt och inte objekt i sina egna liv och i samhället i övrigt. Flera av de lagar som har stiftats under den här mandatperioden går stick i stäv med . När den nu blir lag räknar jag med att man ser över dessa förslag och de förslag som har aviserat som inte är förenliga med . Jag ser verkligen fram emot att till exempel familjeåterförening blir självklart. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Det går inte att välja vilka barn som ska omfattas av . Den gäller alla barn. Det går inte heller att välja vilka rättigheter som ska gälla. Det handlar om hela paketet eller inget alls. Där väljer vi hela paketet. Jag hoppas att barn och unga nu kommer att involveras mer i processen som vi har kvar innan lagen träder i kraft. Jag tänker avsluta med ett citat från tioåriga : När hon ställde upp som kandidat till elevrådet sa hon: ”Vuxna måste lyssna mer och bättre på oss barn. Vi är faktiskt inte bara framtiden, vi är här och ”. 138 (KD): Det är verkligen en glädjens dag när vi i får debattera och fatta beslut om hur man ska fortsätta att stärka barns rättigheter, men det är inte en slutpunkt. Det är ett otroligt viktigt beslut som vi ska fatta , men barns rättigheter behöver fortsätta att försvaras varenda dag för varenda unge som lever här och . Barndomen är inte bara en transportsträcka mot vuxenvärlden. Barndomen är inte någonting som ska försvaras för att ett barn ska bli en lite bättre vuxen. Barndomen ska försvaras därför att den är det liv som barnen lever. var 1990 ett av det absolut första länderna som ratificerade , och det ska vi vara stolta över. Men kampen har inte slutat i och med det. Trots att vi är ett av bästa länderna att växa upp har vi fortfarande försatt oss i positioner som gör att vi får kritik – ja, till och med kraftig kritik – för att vi inte lever upp till . Det är inte som skriver i barnvisan om det gåtfulla folket, att barndomen bara är en resa där man snuddar vid saker för att de ska bli glass. Barndomen kan vara mycket tuffare än så. Det är inte heller så som beskriver i , att alla barn är så starka att de kan brotta ned poliser eller övertyga om vad som är just deras bästa barnhem. Vi måste stärka barnens rättigheter om barnen ska vara skyddade. Att inkorporera är det bästa sättet att göra det. Det säger vi inte utan mycket noggranna överväganden och inte utan att ha tittat på hur man har gjort i andra länder. Vi har inte minst tittat på som först ratificerade , men insåg man att det inte räckte. Barnets rättigheter blir inte tillräckligt starka om vi inte fullt ut omfamnar dem i vår egen lagstiftning. kom fram till att man skulle göra till norsk lag. De invändningar som har framförts i från Lagrådet och andra remissinstanser var precis samma invändningar som framfördes i . Men kunde man konstatera att det inte blev så farligt. Det gick faktiskt ganska bra. Det som gör lite ont är att när vi ska stärka barns rättigheter måste vuxna ibland backa undan. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Bara i den här kammaren har vi fått exempel på att den nuvarande regeringen inte är beredd att sätta barns rättigheter främst. Det gäller frågan om adoptioner som det kommer att fattas beslut om . Där rycker regeringspartiernas företrädare lite på axlarna och säger att det strider mot att man inte sätter barnets bästa i första rummet när vi pratar om adoptioner, men det finns ju vuxna intressen. Det borde vara omöjligt att inte följa när vi har ratificerat den. när vi i den här kammaren diskuterade vad som borde vara skyddat av barns rättigheter när det handlar om barn som är satta i samhällets vård. Dessa barn kanske allra mest desperat behöver vuxenvärldens skydd och hjältar omkring sig. Regeringen föreslog att man ska fortsätta att tillåta isolering av barn, trots att det strider mot . Vilket argument använde man? Jo, det är inte rättsligt bindande. Kritiken från internationella organisationer är inte rättsligt bindande, så därför går man emot barnens rättigheter. Jag hoppas att det är slut på det efter att vi har fattat beslut om att göra till lag. Det finns skäl att fundera på om det är klokt att inkorporera i lagstiftningen eftersom det inte är så vi brukar göra. Det är ett sätt som man kan hantera konventioner på, men det vanliga är att man i stället transformerar konventioner, det vill säga att vi ändrar vår lagstiftning så att den ska vara i överensstämmelse med konventionen. Jag förstår dem som har varit tveksamma och tänker att det kanske blir bättre om man gör på något annat sätt. Men det ekar så tomt när de som har varit emot att inkorporera gång efter annan hittar på nya argument. Ett av de argumenten är att det i artikel 20 nämns kafalah och att det skulle innebära att vi frångår rättsliga principer eller öppnar upp för någon annan typ av lagstiftning i vårt land. Det är vansinnigt tomma argument. Jag vill läsa ur en lagstiftning som antogs 2012, lag (2012:318) om 1996 års , och inkorporerades i vår lagstiftning, precis det som föreslås med . Den lagens 1 § börjar så här: ”Artiklarna 1–53 i den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () ska i originaltexternas lydelse gälla som lag här i landet. Originaltexterna ska ha samma giltighet.” Vi gjorde alltså precis samma sak med som vi nu föreslår göra med . Under punkt e i artikel 3 i står det att de åtgärder som avses i artikel 1 i synnerhet kan gälla ”placering av barnet i familjehem eller på en institution, eller om vård av ett barn genom kafalah eller liknande institut”. Detta nämns alltså redan i svensk lagstiftning. Det nämns redan i en konvention som vi har inkorporerat och gjort till en del av vår lagstiftning. För att ändå vara säkra på att det inte råder någon som helst tvekan om vilka principer som ska gälla i vårt land och vilka rättigheter som ska gälla för barn säger vi kristdemokrater i vår motion att man måste följa upp och vid behov vidta åtgärder som syftar till att de grundläggande principerna i FN:s konvention om barns rättigheter efterlevs och tillämpas i enlighet med svensk rätt. Detta finns det nu brett stöd för i utskottet bland dem som står bakom förslaget. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Det är viktigt att detta görs, för vi får aldrig vila när det gäller att stå upp för barns rättigheter. Barn kan inte försvara sina rättigheter, och därför behöver de vårt stöd i både lag och praktik. 139 (M) replik: Det var intressant att lyssna på inlägg. Jag ska inte argumentera emot vår gemensamma syn på vikten av att stärka barns rättigheter. Jag noterade dock en sak på slutet som jag tycker är viktig att klargöra. tog upp frågan om inkorporering, och det hon sa är inte helt korrekt. innebär inte att det har förts in en princip i svensk lagstiftning som medför att vi har begreppet kafalah. Det infördes en samrådsskyldighet i och med . Men begreppet kafalah blev inte en del av svensk rätt för att inkorporerades. Detta är en väsentlig skillnad, som jag tycker att skulle ha varit lite tydligare med i talarstolen än vad hon faktiskt var. Det är nämligen detta som skiljer och från utskottsmajoriteten i synen på dessa frågor. Det som däremot händer när man nu väljer att inkorporera hela i svensk lagstiftning är att begreppet kafalah blir en del av svensk lagtext. Vi kan inte jämföra inkorporering med den inkorporering som föreslås och säga att det är precis samma sak och vi har redan begreppet. Det är inte så. Det är bara en samrådsskyldighet som stadgas genom . Är medveten om denna skillnad? 140 (KD) replik: Införandet av i svensk lag har föregåtts av ovanligt noggrann förberedelse. Alliansregeringen tillsatte en utredning som skulle titta på vad som var bästa sättet att stärka barns rättigheter. När den nya regeringen tillträdde ändrades direktiven så att utredningen skulle föreslå hur arbetet med att göra till svensk lag skulle gå till. Förslaget har varit ute på bred remiss, och denna farhåga kom inte fram då. Det var inte denna kritik som framfördes. Efter att denna diskussion kom upp har vi undersökt om detta kommer att ändra några rättigheter. Om barn i blir av med sina föräldrar, kommer vi då bli tvungna att använda någon annan rättsprincips lagstiftning för att tillgodose att dessa barn får sitt skydd? Vi har med hjälp av departementet frågat , och vi har tittat på erfarenheterna från och , där många delstater till och med har inkorporerad i sina grundlagar. Ingenstans har detta inneburit ett problem. Ingenstans har det ställts mot barns rätt att bli omhändertagna på ett bra sätt. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter De gånger kafalah kan komma i fråga är om ett barn kommer till oss som redan är omhändertaget i ett annat land enligt det landets rättsprinciper. Då måste vi såklart se till det barnets rättigheter i förhållande till de föräldrar det har, enligt den kafalahprincip som då har tillämpats. Men detta gäller , för vi är folkrättsligt bundna av att vi har ratificerat . 141 (M) replik: Låt mig upprepa att skillnaden mellan och den inkorporering som äger rum är tydlig. I det ena fallet, , stadgas en samrådsskyldighet. I det andra fallet görs text till svensk lagtext. Det innebär att begreppet förs in och ges en rättslig innebörd som begreppet inte har . Huruvida detta kom fram i diskussionerna i utskottet eller remissinstanserna är oväsentligt. Det enda som betyder något är att det , här , finns på agendan, och jag fick inget svar från : Finns det en skillnad mellan och den inkorporering som äger rum? Ja eller nej? Det tycker jag att kammaren har rätt att få reda på. Låt mig också understryka en annan sak. Det som är riktigt allvarligt med inkorporeringen är att domstolar kommer att bli tvungna att pröva om en placering enligt kafalah bör accepteras rättsligt. Så är inte fallet . I nästa steg måste man också pröva vad kafalah egentligen har för innebörd. Det innebär att tolka islamisk rätt, och all islamisk rätt förhåller sig på ett eller annat sätt till , vilket innebär att även svenska domstolar skulle behöva göra det. Det är inte i linje med svensk rättstradition att ta en religiös skrift och säga att en svensk domstol ska avgöra begreppet. Det är många falluckor som öppnar sig i detta resonemang, och jag tycker inte att de som har diskuterat denna fråga riktigt har förstått vilket stort ingrepp detta är i förhållande till hur svensk rättstradition brukar fungera. Att inkorporera konventionstexten till svensk lag innebär att man gör det rakt av utan att kunna formulera om och modifiera den till svenska förhållanden eller till svensk rättstradition. Det är var står i begrepp att göra , och jag tycker att det är fel. Avslutningsvis, fru talman, yrkar jag också bifall till reservationerna 1 och 2. 142 (KD) replik: Utan att formulera om och utan att tulla på barns rättigheter – det är just det som är poängen med att inkorporera hela , för barns rättigheter är inte kompromissbara. Barns rättigheter måste försvaras, just för att det är mot de vuxnas intressen barns rättigheter ska skyddas. Det finns flera delar i som lyfter fram exempel på vilken typ av lagstiftning olika länder med olika rättstraditioner kan ha för att fullfölja sina åtaganden enligt .