prot · H509129 · 2018-06-11 00:00:00 — Det handlar om dessa barns rättigheter och inte om att andras föräldrasituation eller familjesituation kanske skulle upprättas på något sätt. Jag har inte uppfattningen att det skulle vara någon stigmatisering av samboskap i vårt land . Men vi vet att det finns en stor juridisk skillnad på vilken trygghet barn har om det händer någonting med föräldrarna eller med föräldrarnas relation. Det är just för att barnet ska ha den extra tryggheten i den utsatta situation man har redan när man är adopterad. Jag återkommer till frågan: På vilket sätt är det för de barn som är adopterade bättre att föräldrarna kan välja att låta bli att gifta sig? Det är ändå ett val som vuxna har. Är man sambo kan man ingå äktenskap. 62 (S) replik: Vi har inte bara skrivit under utan även . Där erkänner man möjligheten för sambopar att adoptera. Det är också så att skrevs när det var en annan tid. Värderingarna var annorlunda även här i . Att bara på den grunden säga nej till den här möjligheten känns förlegat. När det gäller barnens trygghet i samboförhållanden har vi genom lagstiftning gått ganska långt just för att tillförsäkra barnen trygghet. Vi har rätt till arv och underhåll för barnen om det blir en separation eller ett dödsfall. Det finns också möjlighet för den förälder som barnet kanske huvudsakligen ska bo hos att behålla bostaden. Det finns möjlighet för sambopar att upprätta inbördes testamente. Men det berör framför allt förmögenhetsförhållanden mellan samboparet, för barnet har ju arvsrätt. Det finns också underhållskyldighet vid en separation som kommer barnet till del. Barnet har stora rättigheter även med ett sambopar. Däremot kan man säga att de enskilda samborna inte har lika stora rättigheter även om man med testamente och samboavtal kan komma runt en stor del av detta. Men utifrån ett barnperspektiv finns en stor trygghet för barnet. Med tanke på att över hälften av alla barn i föds i sambopar blir det lite märkligt att säga att det skulle vara en farlig eller riskabel form för barnen att växa upp i. Det är stabila relationer. Det kommer det att vara speciellt i dessa fall. Det blir en omfattande utredning för att se att det verkligen är ett tryggt och stabilt förhållande som de har. Sedan tror jag att vissa kommer att gifta sig för att det underlättar. Men möjligheten ska också finnas att ansöka som sambor. 63 (C) replik: Som vi konstaterade när socialutskottet diskuterade modernare regler om assisterad befruktning och föräldraskap är regeringspartierna inte beredda att gå vidare och utreda ett altruistiskt surrogatmoderskap. Man motiverar det med svårigheter att avgöra om surrogatmoderskapet verkligen bygger på frivillighet utan att det kan bero på tvång eller människohandel. Vi delar inte den uppfattningen utan menar att personer som älskar varandra och vill ha barn men saknar de kroppar och fysiska förutsättningar som gör det möjligt i stället hindras genom att inte altruistiskt surrogatmoderskap, givetvis efter noggranna kontroller, kommer att tillåtas. Då återstår för de paren alternativet att resa utomlands för att ordna detta. När det sedan inte heller blir möjligt för dem att adoptera det barn som de har skaffat sig på det sättet blir de inte formellt föräldrar fastän de skulle vilja vara det med ett vårdnadshavarskap och ett ansvar för barnet. Barnet hänvisas i stället enligt de nuvarande reglerna till sin biologiske far i den mån det går att identifiera en sådan och står rättslösa i en sådan situation. Min fråga till är: Tycker inte att det är rimligt att adoptionsreglerna borde förändras på ett sådant sätt att människor som genom surrogatmoderskap skaffar sig barn i utlandet får större möjlighet att adoptera sitt gemensamma barn? 64 (S) replik: Vi inför möjligheter som även kommer att underlätta när det gäller barn i surrogatfamiljer. Det kommer också att bli så att man inte längre behöver söka godkännande hos Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd för att få en adoption att gälla i . Det blir mer ett automatiskt erkännande av adoptioner i andra länder där någon av de inblandade har ett förhållande till och sin hemvist i . Det kan vara barnet eller föräldrarna. Det gäller också surrogatföräldraskap. Vi underlättar den möjligheten. Sedan ger vi också utökade möjligheter till socialnämnd och domstol att fastställa faderskap enligt svensk lag för den genetiska fadern. Det kan gälla efter ett surrogatarrangemang i ett annat land. Vi stärker barnens rättsliga ställning. Det blir lättare för dem att växa upp med dem som kommer att vara deras föräldrar här i . Vi vill dock inte ha någon automatik i detta i och med att vi i grunden är emot surrogatmoderskap, så det måste ändå bli en process. Men vi underlättar denna process utifrån ett barnperspektiv. Anledningen till att vi inte vill utreda altruistiskt surrogatmoderskap eller värdmoderskap, som det ibland kallas, är att det just har utretts. Det blev en del av den utredning som jobbade lite bredare när det gällde att underlätta för föräldrar att få barn. Utredningen föreslog att vi skulle säga nej inte bara till kommersiellt surrogatmoderskap utan också till altruistiskt sådant utifrån ett kvinnorättsperspektiv. Det är svårt att garantera att kvinnan inte blir utnyttjad i de här fallen. 65 (C) replik: Tack, , för svaret! Det visar sig alltså att det är där skon klämmer: Regeringspartierna är inte positivt inställda till alternativet altruistiskt surrogatmoderskap över huvud taget. Det betyder att man också förvägrar de personer som har genomgått en sådan behandling i utlandet möjligheten och rätten att bli föräldrar till det önskade barnet. Det är tragiskt. Detta kanske är en diskussion som vi ska ta i andra sammanhang. Men det handlar om att människor som till följd av genetiska förhållanden – kropparna är inte skapta för att föda barn eller har på något sätt genom sjukdom eller skada förändrats så att det inte är möjligt att skaffa barn – hänvisas till att göra detta på det sätt som jag beskrev tidigare. Jag tycker att det är tragiskt att regeringen inte önskar att gå längre i frågan. Om det är möjligt att under ett replikskifte göra ett yrkande ber jag, fru talman, att få yrka bifall till reservation nr 11. 66 (S) replik: Det framställs ofta som att de som inte kan få hjälp med altruistiskt surrogatmoderskap i tvingas söka sig till andra länder för denna möjlighet. Jag vill inte på något sätt döma de par som gör detta. Barnlängtan är stark, och människor vill naturligtvis göra allt de kan för att få barn om de inte kan få det. Men erfarenheten från andra länder, till exempel , visar att när man tillåter altruistiskt surrogatmoderskap i det egna landet ökar också trafiken till andra länder, där det oftast är tal om mer kommersiellt surrogatmoderskap. Det är också svårt att garantera att det blir helt altruistiskt. Det kan finnas påtryckningar inom familjen där man kan utsättas för övertalningskampanjer. Det går inte heller att helt utesluta att det förekommer pengar eller andra transaktioner i de här fallen. Vi kan i alla fall se att man inte stoppar det kommersiella surrogatmoderskapet genom att tillåta altruistiskt sådant, utan snarare tvärtom: Det kommersiella ökar. Jag vill återkomma till att vi inte på något sätt stänger vägen för de barn som ändå tillkommer via surrogatmoderskap att få leva med sina föräldrar under trygga förhållanden. Faktum är att i de allra flesta fall avsäger sig surrogatmamman föräldraskapet, och då är det till exempel det svenska par som det i de flesta fall handlar om som är barnets föräldrar och som vill ta hand om barnet. För barnets bästa vill vi att de i dessa fall ska bli föräldrar, men det måste naturligtvis ske på ett rättssäkert sätt där det utreds ordentligt att allt stämmer. Jag har just redovisat att vi på flera sätt underlättar för de här barnen att snabbare få tillgång till sina föräldrar och därmed få rättssäkerhet och trygghet. 67 (MP): Fru talman, åhörare, tittare och lyssnare! Den rödgröna feministiska regeringen arbetar, som ni alla vet, systematiskt och målmedvetet med att bygga ett långsiktigt hållbart välfärdssamhälle. Det sker på många plan. Vi investerar i ny hållbar transportinfrastruktur, vi stimulerar utvecklingen i riktning mot hållbart byggande och vi utvecklar ekonomiska styrmedel för att göra det enklare för medborgarna att göra de långsiktigt hållbara valen i sina vardagsliv. Att förebygga att ohälsa uppstår är självklart även det en viktig del i bygget av ett långsiktigt hållbart samhälle. Regeringen har därför också valt att öka resurserna till och har riktat satsningar inom vårdområdet för att förebygga ohälsa. Men, fru talman, det är inte alla partier som har de här ambitionerna. Under alliansregeringens minskade nämligen antalet anställda i välfärden från 134 till 128 personer per 1 000 invånare. Det är en minskning med 6 personer per 1 000 invånare eller, om man så vill, en personalminskning med 4 ½ procent. Alliansåren var således ett värre slag mot välfärden än den omfattande budgetsanering av landets finanser som genomfördes , då antalet anställda i välfärden tvingades minska med 5 personer per 1 000 invånare. Men har den feministiska regeringen på bara återställt alliansregeringens nedmontering av välfärden. Antalet anställda är nu till och med högre än 2006, när nedmonteringen började. Vi har hela 135 anställda per 1 000 invånare, vilket är en personalökning med 5 ½ procent under rödgrönt styre på bara . Det är ett kvitto på att välfärden växer. Observera, fru talman, att de här siffrorna omfattar såväl alla dem som arbetar hos privata arbetsgivare som dem som arbetar hos offentliga arbetsgivare. Den rödgröna regeringen reformerar även lagstiftningen i syfte att modernisera lagarna för att de bättre ska fungera i det långsiktigt hållbara välfärdssamhället. betänkande Modernare adoptionsregler är ett exempel på hur den rödgröna regeringen utvecklar lagstiftningen i den här riktningen. De föreslagna lagändringarna innebär en modernisering av regelverket för adoption och syftar till att stärka barnrättsperspektivet och skapa bättre förutsättningar för ett effektivt förfarande som uppfyller högt ställda krav på rättssäkerhet. Ändringarna innebär bland annat följande: Vid adoption av ett barn ska barnets bästa vara viktigast. Det är det centrala. Barnets rätt till information och att komma till tals i adoptionsprocessen lyfts fram och tydliggörs i lagstiftningen. Det införs även en rätt för barn som är adopterade att få veta det av sina föräldrar. Ett barn ska få adopteras endast om det med beaktande av samtliga omständigheter är lämpligt. Vid bedömningen ska särskilt beaktas barnets behov av adoption och sökandes lämplighet att adoptera. Adoptionsreglerna ska vara flexibla och möjliggöra en prövning utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Detta är mycket viktigt. Vissa generella begränsningar av möjligheten att adoptera tas därför bort. Bland annat ska sambor kunna adoptera under samma förutsättningar som gifta par. Det införs vidare utökade möjligheter till automatiskt erkännande av utländska adoptionsbeslut, och även i övrigt införs modernare regler om adoption i internationella situationer. Det är också lämpligt att den föräldraskapsrättsliga lagstiftningen utvecklas i takt med att samhället förändras i övrigt. Lagstiftningen behöver vara utformad så att den kan hantera olika sätt att bilda familj. Oavsett vilken samlevnadsform ett par väljer är det väsentliga för barnet att paret som barnet adopteras till kan erbjuda en stabil och trygg uppväxtmiljö. En majoritet av de barn som föds i har ogifta föräldrar. Många barn växer upp med föräldrar som har valt samboformen, som är en fullt ut accepterad form för familjebildning. Det finns många sambor som lever i stabila förhållanden och med lika goda förutsättningar som gifta par att bedömas som lämpliga att adoptera. Äktenskap är inte längre en förutsättning för stabila och trygga uppväxtförhållanden. Barnets bästa kan därför inte längre kopplas till föräldrarnas val av samlevnadsform. Regeringen anser fortfarande att huvudregeln ska vara att barn som fyllt ska samtycka till adoptionen för att den ska kunna genomföras. Det betyder dock inte att yngre barns åsikter vid en adoption saknar betydelse. Det ska vara tydligt att även yngre barn har rätt att framföra sina åsikter vid ett adoptionsärende och att deras åsikter ska beaktas i domstol vid beslut. , , tar vi även beslut om att ska inkorporeras i svensk lag, vilket jag tycker gifter sig väldigt väl med grundsynen i det här ärendet när det gäller barnens rättigheter. När det gäller samkönade pars möjligheter att adoptera ser och regeringen inte några motiv till att göra skillnad mellan samkönade och olikkönade par. Att samkönade par endast i ett fåtal fall adopterat från andra länder är naturligtvis att beklaga. Om det sedan beror på ett motstånd mot den typen av adoptioner i ursprungsländerna eller om det, som regeringen skriver i propositionen, kan ha sin förklaring i att välståndet har ökat i de här länderna och att det därför i ökad utsträckning finns lösningar för barnen inom hemländerna har jag inte någon uppfattning om. Men det vi kan konstatera är att de internationella adoptionerna har blivit färre oavsett de blivande föräldrarnas könsidentitet. har ofrivilligt barnlösa par även fler alternativ än adoption att tillgå, vilket också kan vara en orsak till att antalet internationella adoptioner har minskat. Att de begränsningar som finns i några lagar kring rätten till adoptionsbidrag, föräldraledighet och föräldrapenning vid adoption av eget barn tas bort ser vi från sida också som ett steg i rätt riktning. De reservationer som finns i betänkandet uppfattar jag som förslag till fortsatt arbete på den väg som regeringen med sin proposition pekar ut och inte som signaler om några egentliga större konflikter på området i svensk politik. Oppositionens uppgift är ju som alltid att önska mer, och regeringen får då spela rollen som det lite tråkiga och realistiska för stunden. Men jag tycker ändå att det här är ganska stora steg i rätt riktning. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 11 Ny paketreselag och ny resegarantilag betänkande 2017/18:CU29 Ny paketreselag och ny resegarantilag (prop. 2017/18:225 och prop. 2017/18:226) Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) § 12 Informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster betänkande 2017/18:FöU14 Informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster (prop. 2017/18:205) 68 (KD): diskuterar vi försvarsutskottets betänkande som handlar om informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster. Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation nr 1. Informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster Det här är frågor som blir alltmer aktuella. FRA har visat att det här är någonting som ökar, och man har visat siffror på att det görs 10 000 cyberattacker av utländsk makt mot . Det är ett billigt sätt, tyvärr, att kunna få på fall. Därför är det viktigt att vi stärker cybersäkerheten. Att det här hotet mot den svenska cybersäkerheten finns är välbekant. Attackerna kan begås av kriminella, terrorister eller stater med en fientlig inställning mot . NIS-direktivet, som det här betänkandet handlar om, innebär att viktiga steg har tagits på EU-nivå för att stärka cybersäkerheten. Jag delar regeringens uppfattning att en ny lag krävs för att adekvata säkerhetsåtgärder ska kunna vidtas. Jag menar dock att regeringens förslag också innebär en fragmentering av det svenska arbetet med cybersäkerheten och att det minskar vår förmåga att skydda oss mot de aktuella hoten. Cybersäkerhet är en expertkunskap, och den kunskapen behöver samlas på en plats. Jag anser därför att en svensk cybersäkerhetsmyndighet behöver inrättas och att myndigheten bör ges tillsynsansvar i frågor som gäller cyber- och informationssäkerhet, att myndigheten bör ges ett ansvar för att ta fram de föreskrifter som ska styra svenskt cyber- och informationssäkerhetsarbete och att myndigheten bör ges ett operativt ansvar för att implementera dessa föreskrifter. Det vi har sett än så länge är att de cyberattacker som har gjorts mot på ett sätt har varit ganska skonsamma. Jag tror tyvärr att vi inte alltför långt in kommer att kunna se betydligt större cyberattacker. Vad är det då för saker och ting som skulle kunna hända? Här i skulle till exempel kollektivtrafiken kunna drabbas av stillastående en hel dag genom att spärrar, biljettsystem eller signalsystem angrips av ett kidnappningsvirus. Att betala med bankkort i butiker kan vara omöjligt på grund av attacker på betalningsinfrastrukturen. Elförsörjningen skulle temporärt kunna slås ut till industrier och hushåll. Det är precis vad som har hänt i i och med ryska cyberattacker. Hälso- och sjukvård kan förhindras att utföras på grund av cyberangrepp. Det har vi sett i där jag kommer från. Datorer har låsts, vilket har hindrat operationer från att genomföras. Främmande makt kan genom angrepp ta del av information som flödar i it- och kommunikationssystem, vilket kraftigt försämrar utsikt att försvara oss i händelse av krig. Det här är någonting som har påvisat. Det är alldeles för lätt för utländsk makt eller grupper att ta information från svenska myndigheter. Det här behöver vi rätta till. Därför föreslår vi att ett helhetsgrepp om cybersäkerhetsfrågan tas för den civila sidan av samhället genom att vi skapar en cybersäkerhetsmyndighet. Det har gjorts i andra länder. Här är det nu sju myndigheter som delar på ansvaret, och med NIS-direktivet kommer det att bli ytterligare sex myndigheter. Det blir alldeles för många, och det blir alldeles för lätt att saker ramlar mellan stolarna. I var det förut två myndigheter som hade ansvaret, men man sa att det var för mycket och att det måste vara en myndighet som tar huvudansvaret. Informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster Så tycker vi alltså också, och det är därför som vi har den här reservationen. Vi menar att det här skulle stärka cybersäkerheten. 69 (-): För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 2. It-säkerhet har varit ett buzzword i försvars- och säkerhetsdebatten. Tusentals gånger har begreppet förts på tal, men bara sällan har något konkret förts fram. Icke förty är it-säkerheten viktig på riktigt. It‑säkerheten är viktig för totalförsvarets funktion. Även om vårt land angrips redan i fredstid med it-baserat sabotage och stölder är det ändå totalförsvarets funktion som måste vara dimensionerande. Vi måste ta tag i detta och lyfta fram bättre och säkrare infrastruktur för en större it-säkerhet. Eftersom är ett militärt alliansfritt land är det nationella åtgärder som måste vara i fokus. I detta betänkande ska EU:s direktiv, , implementeras i svensk lag. Vi vet alla att EU inte bara är ett samarbete utan är överstatligt och att mycket av beslutsrätten är överförd från medlemsstaterna. Vi har helt enkelt att införa NIS-direktivet. Det är först när EU kraschar som vi får tillbaka vår beslutskraft igen. Då blir samarbeten av detta slag mellanstatliga. Jag anser att som land kan vara mer ambitiöst än vad NIS-direktivet är på flera områden. Informationssäkerhet är ett svenskt nationellt säkerhetsintresse som dessutom är nära förbundet med utvecklandet av ett totalförsvar. använder myndigheter olika it-plattformar och serviceorganisationer. Det gör att i ett totalförsvarsperspektiv saknar möjligheten att säkerställa en robust funktion hos myndigheternas datanätverk. Jag anser att staten, genom delar av totalförsvaret, bör tillhandahålla it‑standardplattformar och en sammanhållen serviceorganisation för myndigheter med kritiska it-system. Och en myndighet som bygger it-plattformar och servicemallar åt de svenska myndigheterna bör ha anställda som är säkerhetsklassade svenska medborgare. Myndigheten bör inte utveckla teknik – det gör marknaden – men tekniken bör klassas och anpassas. Ett stort problem med it-säkerheten är att vi är så beroende av World . Internet som vi känner det kommer aldrig att bli säkert. Tekniken är en garant för att så aldrig kommer att bli fallet. Experterna säger dock att det är möjligt att bygga nya internet som är helt säkra. Då måste grundtekniken vara annorlunda. Eftersom äger särskild tillverkningskompetens för mikrosatelliter bör det utredas om sådana skulle kunna vara kärnan i ett svenskt säkert myndighetsnätverk. Kostnadsdelning bör kunna sökas med de nordiska grannländerna. It-säkerhet är ett svenskt nationellt säkerhetsintresse som dessutom är nära förbundet med utvecklandet av ett totalförsvar. Som ett militärt alliansfritt land bör vi inte okritiskt tillhandahålla vår säkerhetsklassade information till EU. Jag anser därför att det bör säkerställas att säkerhetsklassad information av betydelse för svensk säkerhet inte automatiskt ska komma EU:s institutioner till handa. Många medlemsländer betraktar EU:s säkerhetsinstitutioner som osäkra och oseriösa. Länder byter och handlar med underrättelser. Det är ofrånkomligt. Men det bör ske med återhållsamhet och bara med trovärdiga motparter. Om vi ger EU underrättelser, vilka får sedan ta del av dem? Informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster Låt behålla kontrollen över vår informationssäkerhet! Och låt oss bygga ut vår informationssäkerhet, främst till gagn för totalförsvaret! Vi kan lida med NIS-direktivet. Det handlar snarare om vad mer som bör göras för att ta de nödvändiga stegen framåt. 70 (L): Innan jag inleder vill jag göra ett påpekande med anledning av det sa i talarstolen. Det är på det sättet att information som omfattas av den svenska säkerhetsskyddslagen inte inbegrips i den informationsplikt som gäller enligt NIS-direktivet. Uppgifter som rör rikets säkerhet kommer alltså inte att lämnas ut till andra länder utan att det har gjorts en laglig prövning i enskilt fall. Till skillnad från tycker jag som liberal att det är bra att EU har engagerat sig för informationssäkerheten. var det EU som såg till att fick en incidentrapportering som gäller för de statliga myndigheterna. Och det vi har på bordet här är det så kallade NIS-direktivet, fru talman. Med det tas ytterligare steg när det gäller att stärka medlemsländernas cyber- och informationssäkerhet inom unionen. Precis som var inne på står de här frågorna högt på dagordningen . Inte minst det haveri i Transportstyrelsen som vi upplevde har medverkat till detta. Att det under pågick läckage av uppgifter som var belagda med sekretess, trots att flera ansvariga ministrar hade full kännedom om saken, aktualiserar frågor om krismedvetenhet, säkerhetsmedvetenhet och inte minst samordning. I beredningen av det här ärendet ställde försvarsutskottet en fråga till inrikesministerns statssekreterare, . Frågan löd: Hur ser ansvarsfördelningen ut inom svensk statsförvaltning när det gäller cyber‑ och informationssäkerhet? Det räckte inte med en Powerpoint för att åskådliggöra detta. Det är en lång rad myndigheter som har tillsynsplikt och föreskriftsrätt inom området. Man ska också villigt erkänna att det har hänt en del . Det är Försvarsmakten, för de militära myndigheterna, och , för de civila myndigheterna, som har möjlighet att stoppa så kallad outsourcing. Med det nya NIS-direktivet får vi också sju nya tillsynsmyndigheter som ska vara ansvariga för en sektor vardera i det svenska samhällslivet. Det är väl lite av en ironi att en av dessa tillsynsmyndigheter faktiskt är Transportstyrelsen, fru talman. Vid sidan av tillsynsstrukturen har varje myndighet naturligtvis själv ett ansvar för sin informations- och cybersäkerhet. Statssekreterarens redogörelse berörde också ett organ som kallas Samfi, Samarbetsgruppen för informationssäkerhet. Där ingår en lång rad centrala myndigheter på området. Det är FRA, Säkerhetspolisen, , och naturligtvis MSB.