prot · H509124 · 2018-06-01 00:00:00 — De rättigheter som erkänns i gäller . En inkorporering ändrar inte på detta. Jag vill också betona att konventionen måste läsas som en helhet, inte bara artikel för artikel, och inte bara ord för ord. Konventionen måste också tolkas så att den får en rimlig mening inom ramen för varje nationellt system. Artikel 20 innebär att barn som berövats sin familjemiljö har rätt till särskilt skydd och stöd från statens sida. Staterna ska, enligt artikel 20, i enlighet med sin nationella lagstiftning, säkerställa alternativ omvårdnad för ett sådant barn. Enligt svensk nationell lagstiftning har vi detaljerade bestämmelser för placering av barn, bland annat i socialtjänstlagen. I artikeln finns en hänvisning till kafalah som ett exempel på en placeringsform. Kafalah är ingen placeringsform enligt vår lagstiftning. Artikel 20 innebär inte ett krav på att införa nya typer av placeringsformer i , utan sådana finns redan enligt vår nationella lagstiftning. 9 (M): Justitiekanslern, , , , , Hovrätten över och samt Kammarrätten i är några av de 30 remissinstanser som avstyrker regeringens förslag att inkorporera . Även Lagrådet avstyrker regeringens förslag. Remissinstanserna menar att det finns risk för att förslaget kommer att försvaga barns rättigheter snarare än att stärka dem. Att trots denna skarpa kritik gå vidare med förslaget är oansvarigt och rent ut sagt dåligt. Därför har och valt att inte ställa sig bakom regeringens förslag utan föreslår i stället att barns rättigheter stärks på riktigt och i enlighet med svensk rättstradition. Därutöver vill vi också tydliggöra barns rättigheter i grundlagen. Problemet med att göra hela konventionen till svensk lag illustreras väl av den diskussion som har uppkommit med anledning av artikel 20 i . I artikeln nämns bland annat möjligheten att placera ett barn enligt kafalah, som är ett islamiskt juridiskt begrepp som liknar adoption. Det är en placeringsform som vi i inte använder oss av. Även om kafalah inte förs in i eller i socialrättslagstiftningen kommer den att få rättslig betydelse i svensk rätt. Men frågan om och i vilka fall svenska domstolar och myndigheter ska ta hänsyn till kafalah har över huvud taget inte analyserats av regeringen. Det är anmärkningsvärt. Enligt ett avgörande från den franska de cassation får fransk domstol inte längre besluta om adoption när ett barn har omhändertagits enligt kafalah. Denna rättsutveckling riskerar vi också att få i om regeringens förlag blir verklighet. svenska adoptionsutredning, SOU 2009:61, resonerar utredaren om just detta franska rättsfall och kraven som uppställs i artikel 20 i . Utifrån de resonemang som förs där är det mycket möjligt att rättsläget i kan komma att påverkas i till exempel vissa adoptionsärenden om artikel 20 görs till svensk lag. Detta är en konsekvens som regeringen borde ha tagit hänsyn till innan man föreslog att skulle inkorporeras i sin helhet. Det är i allra högsta grad oklart vilka konsekvenser som inkorporeringen av och kafalah kommer att få i svensk rätt. Klart är dock att bestämmelser som framgår direkt i lagtext måste följas av våra myndigheter och av våra domstolar. Kommer det att innebära en möjlighet eller en rättighet att åberopa kafalah i stället för adoption eller placering i fosterhem? Kommer det att innebära att kafalah får en rättslig betydelse i enskilda fall i ? Det vet vi inte. Vi moderater är inte beredda att riskera detta. Barns rättigheter är för viktiga för det. Därför vill jag fråga statsrådet i kammaren följande: Hur kan statsrådet garantera att kafalah inte kommer att tillämpas nu när regeringen gett kafalah rättslig betydelse i svensk lagstiftning? 10 Statsrådet (S): ska det hållas en stor debatt om regeringens proposition och betänkande om . Jag är övertygad om att vi där kommer att ytterligare vrida och vända på olika partiers inställning till att görs till lag. Det går naturligtvis att ställa sig vid sidan om och hävda att arbetet är svårt och utmanande. Att göra till lag innebär en del svårigheter. Hur ska den tolkas relativt svensk lag? Regeringen har gjort bedömningen tillsammans med barnrättsorganisationer och, som det ser ut, en majoritet av riksdag att detta är möjligt och är den väg vi ska gå för att försäkra oss om att barns rättigheter verkligen beaktas samt att barn ses som subjekt i processer som berör dem själva. Det handlar om att fortsätta arbetet med transformering vid sidan av att konventionen inkorporeras i svensk lag. Det handlar också om att ta fram kartläggningar och vägledningar för myndigheter, domstolar och andra som berörs. Jag måste säga att det överraskar mig att ett parti som och en företrädare som påstår att inkorporering i lag, som ratificerades , skulle innebära någon form av islamisk rätt. Det skulle vara fråga om den dag som riksdag väljer att besluta om en ny form av familjehemsplacering, att riksdag skulle välja att göra något helt skilt från det som finns med en väl genomarbetad och väl känd socialtjänstlagstiftning. Jag ska citera artikel 20 så att det förs till protokollet: ”Ett barn som tillfälligt eller varaktigt berövats sin familjemiljö eller som för sitt eget bästa inte kan tillåtas stanna kvar i denna miljö skall ha rätt till särskilt skydd och bistånd från statens sida.” Det är rätten som garanteras i och med . Nästa punkt: ”Konventionsstaterna skall i enlighet med sin nationella lagstiftning säkerställa alternativ omvårdnad för ett sådant barn.” Det ska vi göra. gör det och har gjort det . Sista punkten: ”Sådan omvårdnad kan bl.a. innefatta” – och så ger man olika exempel på hur detta skulle kunna se ut – ”placering i fosterhem, kafalah i islamsk rätt, adoption eller, om nödvändigt, placering i lämpliga institutioner för omvårdnad om barn. Då lösningar övervägs skall vederbörlig hänsyn tas till önskvärdheten av kontinuitet i ett barns uppfostran och till barnets etniska, religiösa, kulturella och språkliga bakgrund.” Jag vill verkligen betona att konventionen ska läsas som en helhet och tolkas så att den får en rimlig mening inom ramen för varje nationellt system. Men vi inför inga nya rättigheter, och har redan tagit hand om artikel 20 i och med en väl känd och konkret socialtjänstlag. På tal om att en konvention skulle inkorporeras och bli lag vill jag gärna avsluta med att säga vad det egentligen får för konsekvenser. om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn finns en hänvisning till begreppet kafalah. Konventionen gäller som svensk lag. Det var den förra regeringen, där ingick, som i en proposition till 2012 föreslog att skulle bli en del av svensk lagstiftning genom inkorporering. Jag vet inte om har upptäckt någon skillnad när det gäller just islamisk rätt i sedan inkorporerades, men det är inte min uppfattning att det är det vi står inför. Tvärtom ska vi stärka barns rättigheter att vara subjekt och bli lyssnade på. Deras perspektiv ska tas hänsyn till i frågor som berör dem. 11 (M): Jag ska be att få tacka statsrådet för hennes kommentarer här, men jag måste säga att det är lite märkligt att hon lyfter fram just . Det skulle inte jag göra om jag vore statsrådet , för i stadgas bara en samrådsskyldighet mellan stater rörande fall där kafalah övervägs. Det är alltså inte så att kafalah finns som ett rättsinstitut i svensk lag . Men att införa i svensk lag innebär att kafalah införs som ett nytt rättsinstitut i svensk lag. Till exempel skulle en domstol bli tvungen att pröva om en placering genom kafalah bör accepteras rättsligt. I nästa steg, statsrådet , skulle svenska domstolar behöva avgöra kafalahs innebörd, och det innebär att tolka islamisk rätt. All islamisk rätt förhåller sig på ett eller annat sätt till , vilket innebär att även svenska domstolar skulle behöva göra det. Anser statsrådet att detta är i linje med svensk rättstradition? Jag tror inte det. Jag hoppas inte det, men jag börjar efter den här debatten att tvivla på det. Problemet är alltså att en inkorporering gör konventionstexten till svensk lag utan att man kan formulera om eller modifiera den efter svenska förhållanden och svensk rättstradition. är ju regeringens bristande respekt för lagstiftningsverktyget ingenting nytt. Lagrådet har aldrig avstyrkt så många propositioner som under den här regeringen. Under alliansregeringen var det i genomsnitt tre förslag som avstyrktes. Bara under det här har dubbelt så många förslag avstyrkts. Det, fru talman, säger ganska mycket om regeringens respektlöshet mot lagen. har beskrivit det som en svensk variant av Motorsågsmassakern. Jag tycker att det är viktigt att vi fokuserar på artikel 20 i . Där står det att hänsyn ska tas till barnets etniska, religiösa, kulturella och språkliga bakgrund. När en myndighet eller domstol ska överväga om barnet ska adopteras eller placeras i fosterhem eller kafalah måste man alltså enligt konventionen ta hänsyn till etnicitet, kultur och religion. Det öppnar ju för att barn med olika bakgrund och religion kommer att behandlas olika. Domstolar och myndigheter kan då behöva överväga kafalah för vissa barn som har etnisk, religiös eller kulturell hemvist där kafalah tillämpas. Detta är vi moderater inte beredda att tillåta. Socialdemokraterna verkar däremot, om man ska tro uttalanden här , vara beredda att göra det. Men vi är inte beredda att göra det. Svensk rätt ska gälla lika för alla, oavsett kultur eller religion. Och om man nu inte vill att kafalah ska ges rättslig betydelse i , varför föreslår man då att begreppet ska införas i svensk lag? Lagstiftningsverktyget är det yttersta verktyget som vi som är politiskt förtroendevalda har till vårt förfogande. Det ska användas för att uppnå viktiga politiska mål. Att använda det för saker som man inte vill uppnå är inte bara väldigt märkligt utan riskerar också att urholka respekten för lagen. Det, fru talman, är oerhört allvarligt och ytterligare en konsekvens av detta ogenomtänkta förslag att inkorporera i svensk lag. Låt mig avsluta med en fråga till statsrådet . Om ni nu inte vill införa kafalah, varför har ni inte tagit bort det ur förslaget? Varför föreslår regeringen någonting som den, om man ska tro statsrådet, inte vill ska bli verklighet? Det tycker jag att kammaren förtjänar ett svar på från regeringen och statsrådet här . 12 Statsrådet (S): Det vilar ett stort ansvar på och , som så kraftigt missleder i en debatt som handlar om att göra till lag och se till att barns rättigheter ytterligare stärks. Jag har stor respekt för att man åberopar remissinstanser som har synpunkter som delas av ens eget parti, men att stå och missleda och påstå att man skulle kunna plocka bort vissa ord eller vissa meningar ur en konvention som vi ratificerade tycker jag är ganska absurt. ”Ett barn som tillfälligt eller varaktigt berövats sin familjemiljö eller som för sitt eget bästa inte kan tillåtas stanna kvar i denna miljö skall ha rätt till särskilt skydd och bistånd från statens sida.” Det är det som svensk lagstiftning reglerar genom socialtjänstlagstiftningen. Det kan vara genom familjehem, adoptioner eller till och med omhändertagande. Den rättigheten innebär inte ett krav på att införa nya placeringsformer i . Vi har redan detaljerade bestämmelser för att säkerställa alternativen för placering av barn enligt vår nationella lagstiftning. Jag tycker att det är starka anklagelser som riktar mot samtliga barnrättsorganisationer – att de skulle vilja införa någon form av islamisk rätt. Jag tycker att det snarare svarar mot en debatt där det känns att det inte är långt kvar till valet. Jag hoppas att debatten blir mer saklig och mer seriös och att vi då inte blandar ihop äpplen och päron på det sätt som gör . ska inkorporeras i svensk lagstiftning. Det anser regeringen och sannolikt också en majoritet av riksdag. Men det innebär inte att vi inför några nya placeringsformer. Kom inte och låtsas som det! 13 (M): Jag måste dessvärre konstatera att jag är ännu mer förvirrad över regeringens ståndpunkt nu än jag var före denna interpellationsdebatt. Jag kan inte dra någon annan slutsats än att regeringen föreslår att kafalah ska ges rättslig betydelse i trots att man inte vill att kafalah ska tillämpas. Det var inte jag som sa att jag hade för avsikt att ta bort det. Jag ställde frågan om statsrådet har för avsikt att ta bort kafalahbegreppet och fick svaret att det har hon inte. Det här är inte att ta barns rättigheter på allvar. Om statsrådet däremot läser motförslaget från och när det gäller förslaget om inkorporering ser hon att vi vill gå längre än regeringen. Vi föreslår att barns rättigheter förstärks i grundlagen. Vi vill skriva in artiklarna 2, 3 och 6 från i regeringsformen. Dessa kan beskrivas som totalbestämmelser – de innehåller grundläggande utgångspunkter om barnets rätt till sitt liv och om icke-diskriminering samt ett betonande av barnets bästa. Vårt förslag garanterar rättssäkerhet, demokratiskt ansvarsutkrävande och bättre genomslag för barns rättigheter – men inte kafalahbegreppet i svensk rätt. När vi nu så tydligt har deklarerat att vi säger nej till detta, nej till att barns rättigheter försvagas och nej till att gå ifrån vår svenska rättstradition men ja till barns rättigheter vill jag avslutningsvis fråga statsrådet varför ni inte hedrar svensk rättstradition genom att transformera de viktigaste delarna av och ta in dessa där de gör skillnad på riktigt: i de lagar som berör barns rättigheter men också i vår grundlag. Detta hade varit ett alternativ. Men regeringen har valt en annan väg, och det är på statsrådet och regeringens axlar detta dåliga förslag vilar – inte på de partiers som har andra, vettigare och mer genomtänkta förslag. 14 Statsrådet (S): var 1990 ett av de första länderna i världen som ratificerade . Jag tycker att det hedrar , inte bara att vi ratificerat en konvention utan också att vi bedriver ett framgångsrikt barnrättsarbete både nationellt och internationellt. Flera av de nordiska länder vi brukar jämföra oss med och många länder i övriga har också gjort till lag vid sidan av en fortsatt transformering. Vi ska arbeta med att den svenska lagstiftningen på allra bästa sätt möter upp de konventioner som finns, men för att se till att vi når hela vägen fram ska vi också göra till lag. Jag är väldigt stolt över att vi förmodligen inte bara kommer att debattera utan också besluta att blir lag. Jag hoppas att vi då kommer att ha en debatt och en diskussion där vi talar om barnens rätt – hur viktigt det är att barns perspektiv kommer fram – och att vi talar om vilka rättigheter som garanteras i och med att blir lag. Vi kommer inte att införa några nya placeringsformer, . Du känner mycket väl till detta, men vi får väl ägna ytterligare ett tillfälle åt att försöka reda ut det. Det är helt klart så att de placeringsformer vi har valt i är instiftade av riksdag. Finns det någon i riksdag som vill införa nya placeringsformer, vilket jag aldrig har hört talas om, får den frågan också prövas av riksdag. Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2017/18:539 om jourer som arbetar gentemot män som är utsatta för våld i nära relationer 15 Statsrådet (S): har frågat mig om anslagshöjningen på under anslaget 3:1 Särskilda jämställdhetsåtgärder i regeringens vårändringsbudget är begränsad till enbart tjej- och kvinnojourer eller om medlen också kan tillfalla jourer som arbetar gentemot män som är utsatta för våld i nära relationer. Vidare har Slottner frågat mig vilka initiativ jag är beredd att ta för att främja utvecklingen av arbetet för jourer som arbetar gentemot män som är utsatta för våld i nära relationer samt vilka åtgärder jag tänker vidta för att medel som avsätts till olika former av skyddsjourer inte ska leda till att satsningen undergräver det kommunala ansvaret för våldsutsatta. Jag delar den bild förmedlar. Stöd till män som är utsatta för våld i nära relationer är ett angeläget utvecklingsområde, och regeringen har i den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor 2017–2026 klargjort att strategin även gäller mäns och pojkars utsatthet för bland annat våld som begås av närstående. Anslagshöjningen på i regeringens vårändringsbudget bygger på en överenskommelse med och avser, i likhet med den pågående satsningen, enbart kvinno- och tjejjourer. Vissa ideella kvinnojourer tar även emot våldsutsatta män. Enligt 2016 gäller detta uppskattningsvis av landets ideellt drivna skyddade boenden. Organisationer som primärt arbetar för män som är utsatta för våld i nära relationer kan erhålla andra statsbidrag. De så kallade utvecklingsmedel fördelar 2016–2018 kan sökas av sådana organisationer, liksom bidrag enligt förordningen om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området m.m. Organisationer som utvecklar brottsofferverksamhet riktad till hbtq-personer som har utsatts för våld i nära relationer kan också få särskilda statsbidrag från myndigheten. Målet för regeringens politik för det civila samhället är att förbättra det civila samhällets villkor som en del av demokratin. Brottsofferstöd är emellertid ett kommunalt ansvar enligt socialtjänstlagen. Följaktligen har kommunerna ansvar för att finansiera skyddat boende för den kvinna eller man som har behov av insatsen. Enligt den aktuella förordningen om statsbidrag till kvinno- och tjejjourer får bidragen inte användas till att täcka sådana kostnader. Dessa organisationer kan aldrig ersätta det kommunala åtagandet. Statsbidrag till civilsamhället är med andra ord en kompletterande åtgärd för att förbättra stödet till våldsutsatta kvinnor, män och barn. Regeringen har också tagit många initiativ för att stödja utvecklingen av kommuners och landstings arbete på området. För att kvinno- och tjejjourer och andra organisationer med brottsofferstödjande verksamhet ska kunna verka långsiktigt och på ett sätt som inte undergräver det offentligas ansvar har initierat en översyn av statens bidrag till sådana organisationer. En utgångspunkt är att den enskilda kvinna eller man, flicka eller pojke som är direkt eller indirekt utsatt för våld av närstående ska ha tillgång till rättssäkert stöd och skydd av god kvalitet. I arbetet ingår att analysera samtliga statsbidrag som ideella organisationer kan söka på området och ta ställning till om de kan fördelas på ett mer samlat sätt. Översynen beräknas vara färdig . Regeringen tillsatte också utredningen om ett stärkt barnrättsperspektiv för barn i skyddat boende 2016, bland annat i syfte att förtydliga kommunernas ansvar för insatsen skyddat boende. Utredningens förslag bereds inom . 16 (KD): Tack, , för svaret! Jag vill inleda med att säga att det är ett trevligt återseende här i kammaren. Vi hade debatter i kommunfullmäktige i , och då kunde man inte ana att nästa debatt skulle ske i den här kammaren. Men livet tar sina vägar. Jag har ställt en interpellation om våld i nära relationer, i synnerhet gällande män som blir utsatta för denna typ av våld. Våld i nära relationer är ett stort samhällsproblem och ett dolt problem eftersom många utsatta så långt som möjligt försöker dölja tecknen på våld. Därför tycker jag att det är bra att frågan aktualiseras mer och mer i takt med att tiden går, och också att det ekonomiska stödet har ökat till föreningar som jobbar för att skydda våldsutsatta. Dock lever vi ofta kvar i föreställningen att offret alltid är en kvinna och gärningspersonen alltid en man. Men våldet kan se annorlunda ut. Män blir också utsatta för våld i nära relationer, ibland av en kvinnlig partner och ibland av en manlig. En kvinna kan också bli utsatt för våld av en kvinnlig partner. Det är alltså inte alltid en kvinna som är offret och en man som är förövaren. Enligt en undersökning från är det till och med lika många män som kvinnor som utsätts för våld i nära relationer. Det rör sig ofta om olika typer av våld, och våld med dödlig utgång är vanligare förekommande bland kvinnor som utsätts. Men detta innebär inte att män aldrig dödas. Enligt en artikel jag tog del av räknar man med att cirka fem män faller offer för dödligt våld i nära relationer. Ändå talas det så lite om detta fenomen. Detta är kanske inte så konstigt. är inte att män blir slagna. Regeringens jämställdhetsmål hjälper oss inte heller direkt på traven, då ett av målen är formulerat som att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. När man ständigt talar om mäns våld mot kvinnor förstärker det att offret alltid är en kvinna och gärningspersonen alltid en man. Ändå vet vi att det kan vara precis tvärtom. I sitt svar bekräftar statsrådet att det ökade stödet på endast går till just tjej- och kvinnojourer men påpekar att vissa av dessa jourer också tar emot pojkar och män som utsätts för våld. Men ärligt talat – hur ska vi någonsin nå alla de män som utsätts för våld av sin partner om de är hänvisade till tjej- och kvinnojourer? Jag är övertygad om att vi måste uppdatera vår syn på detta område. Det är många män som utsätts för våld, såväl psykiskt som fysiskt, av såväl en kvinnlig som en manlig partner. Detta måste ses och erkännas och inte sopas under mattan. Stödet till dessa män behöver stärkas, och mottagningar och skyddade boenden behöver öppnas. finns inte detta. En strategi för hur dessa män ska nås måste tas fram, då vi kan ana att mörkertalet är mycket stort, liksom skammen för de drabbade. Tyvärr ser jag inte mycket i ministerns svar som antyder några steg i den riktningen, och det beklagar jag. 17 Statsrådet (S): Jag vill verkligen säga tack, , för denna interpellation. Detta är ett av tillfällena att belysa vikten av något som verkligen är ett problem och en utmaning i samhället. Jag vill bara lite kort nämna statistik som jag själv har tagit del av. När gjorde en nationell trygghetsundersökning 2016 uppgav av männen i åldrarna 16–79 att de blivit utsatta för misshandel av närstående. Motsvarande siffra för kvinnor i samma åldersgrupp var . Våld mot män i nära relationer är också mer sällan grovt och upprepat. Det betyder inte att det aldrig är det, men det är mer sällan. utreder regelbundet vissa fall av dödligt våld mot vuxna i nära relationer. Av sammanlagt 52 brottsoffer 2012–2017 var 49 kvinnor och 3 män. Jag säger absolut inte detta för att negligera den enskilda individ som drabbas, oavsett om det är en man eller en kvinna, men det är lite grann förklaringen till rubriken och till att den nationella strategin mot mäns våld mot kvinnor heter som den gör. Som jag nämnde i mitt svar är dock mäns våld mot kvinnor en omskrivning av våld i nära relationer. Det har varit en ambition från regeringens sida att tydliggöra vad det mycket ofta handlar om. Det har tidigare funnits en kritik mot att vi lite grann döljer det faktum att män använder våld i nära relationer som ett maktmedel, väldigt ofta mot kvinnor. När det gäller tjej- och kvinnojourer är det, som jag sa, som också tar emot män. Dilemmat och det som jag fick anledning att särskilt sätta mig in i efter fråga är hur många jourer vi har som bara vänder sig till män. Vi kunde faktiskt inte hitta några sådana jourer. Detta handlar också om att stimulera, uppmuntra och se till att det finns incitament för i detta fall organisationer, om jourer ska drivas ideellt. Kommunerna har alltid ett ansvar för brottsoffer, oavsett om brottsoffret är en man eller en kvinna och oavsett om det finns en ideell kvinnojour på plats eller inte. Men de ideella kvinnojourerna arbetar för att möta alla de kvinnor med barn som utsätts för våld, väldigt ofta av män i en relation. Återigen: Det finns resurser att söka för ideella organisationer som vill driva eller möjligen utöka en jourverksamhet för män. Jag skulle se positivt på att detta utvecklas. Men vi väntar är det också positivt att vi har tjej- och kvinnojourer som ser till att ta ett ansvar oavsett om det är en man eller en kvinna som drabbas av våld i en nära relation. 18 (KD): Jag tror att det i mycket beror på hur man ställer frågan. Jag vet att olika undersökningar säger olika.