prot · H50958 · 2018-01-19 00:00:00 — Det är naturligtvis helt oacceptabelt. Där hade vi förut väldigt krångliga regler med höga avgifter för markägarna och en komplicerad byråkratisk process. Det har vi nu ändrat på. Men vi kan också konstatera att antalet ärenden när det gäller avlägsnanden med särskild handräckning har minskat. minskade de ärendena . Det kan tyda på att antalet bosättningar totalt sett har minskat. Det kan också tyda på att polisen nu ingriper mycket tidigare än för att se till att sådana här bosättningar inte etableras. Det är i så fall en bra följd av lagstiftningen. är vi på väg fram med ny lagstiftning och en ny lag om människoexploatering. Vi kommer till med en proposition före propositionsstoppet där vi utvidgar lagstiftningen ytterligare. Här handlar det, tycker jag, om att komma åt dem som tjänar pengar på och exploaterar och utnyttjar dessa människor på olika sätt – för tiggeri men också andra former av arbete. Det finns nästan slavarbetsliknande former där folk får jobba för och bo i en källare. Det är naturligtvis helt oacceptabelt. Också det bör vi komma till rätta med i större utsträckning. Den nya lagstiftningen siktar in sig på bland annat detta att man utnyttjar och tjänar pengar på andras tiggeri, till exempel ber att få ta del av deras inkomster om de ska få sitta på en viss plats. Där utvidgar vi nu straffrätten. Men man ska komma ihåg att även inom ramen för nuvarande lagstiftning kan man komma åt en del av dessa ligor, och där ser vi en del ärenden som redan har avgjorts. I ett ärende i dömde man två bulgariska medborgare till vardera och två månaders fängelse för människohandel. Det var ett ärende i alldeles härförleden, . Ett par fall är på väg fram i . Även inom ramen för nuvarande lagstiftning går det alltså att fälla människor för bland annat människohandel. Med den nya lagstiftningen utvidgar vi detta ytterligare för att minska exploateringen och utnyttjandet av människor. 52 (M): Är det på det sättet att jag sa 300 000 vill även jag till protokollet ta chansen att korrigera det till 3 000. I grunden är det här en fråga som jag tror handlar om att måste bestämma sig: Ska stå öppet för utbrett tiggeri, eller ska det inte göra det? Vi har haft tiggeri i också tidigare, historiskt sett, men vi har utvecklats till ett välfärdsland. Vi vill möta utsatta med sociala insatser. Vi vill inte att människor ska behöva tigga på gatan för sin egen försörjning. har vi fått en situation där ett antal medborgare från framför allt och fattar sina beslut och hamnar i och tigger – rätt många under organiserade former. Vi tycker från sida att det är bra att vi nu får fram ett lagförslag som gör det något lättare att ta fast dem som skrupelfritt utnyttjar dessa människor för att tjäna pengar. Men vi vet också att bevisläget är svårt. Inte sällan kan det i organiseringen till och med finnas släktskap. Det kommer inte att vara helt lätt att få enskilda utsatta människor att ens berätta om hur det förhåller sig. Jag tror tyvärr inte att de nya åtgärderna kommer att leda till att vi inte har utbrett tiggeri i . Det är därför det behövs ett tiggeriförbud. Vi behöver gå fram med en åtgärd så att vi kan pressa tillbaka detta ordentligt. Det är inte rimligt. Jag är mycket oroad över vad detta gör med de utsatta människorna som utnyttjas dubbelt, då många tvingas in i prostitution eller lever under vidriga omständigheter, men också med samhället – att vi vänjer oss vid att det sitter en utsatt medmänniska utanför matbutiken, att det tillhör vanligheterna, att våra barn kanske inte längre ens reagerar eftersom det är normalt att det sitter en utsatt människa utanför en matbutik. Jag tror att vi alla tycker att det här är jobbigt. Man får såklart själv ta ställning till huruvida man vill ge pengar eller inte. Jag tycker att det finns ett visst hyckleri från regeringens sida. Regeringen säger till och med: Ge inga pengar till tiggarna! Det har regeringen uttryckt. Det är ju en personlig uppfattning – man får själv avgöra hur man vill göra. Det är väl bra att vi får fram åtgärder för att mycket snabbare kunna förhindra att vi får tältläger som egentligen nästan kan beskrivas som början till kåkstäder; det är väl alldeles utmärkt. Alla dessa åtgärder handlar ju om att vi inte vill att människor ska tigga på våra gator och torg i . Men de kommer inte att vara tillräckliga. Jag noterar att ministern inte avfärdade idén om ett tiggeriförbud utan talade om de andra åtgärderna. Gott så – det är faktiskt bra åtgärder. Därför ställer jag nu frågan igen: Utesluter ministern att vi också behöver gå fram med ett nationellt tiggeriförbud i ? 53 Justitie- och inrikesminister (S): Vi har valt vägen att utvidga reglerna för att få bort de läger som finns. När vi tillträdde 2014 hade vi bland annat ett stort läger i Sorgenfri i ; det har vi inte längre. Vi hade regler som var byråkratiska, krångliga och kostsamma för markägaren när det gäller handräckning för avlägsnanden. har vi inte längre det heller; det har vi också reformerat. Vi har till och med sett en minskning av antalet ärenden, vilket kan tyda på att vi inte längre har den framväxt av bosättningar som vi hade ; åtgärden har faktiskt fått effekt. Sedan har vi frågan om människohandel. Jag pekade på att vi faktiskt har möjlighet att döma dem som utnyttjar fattiga människor på detta sätt. Jag pekade på domen från tingsrätten i : Två bulgariska medborgare fick vardera och två månaders fängelse för människohandel för att man hade utnyttjat ett flertal personer för tiggeri. dömde en bulgarisk medborgare till fängelse och – det är ganska stränga straff vi talar om – för människohandel och för att ha utnyttjat två personer för tiggeriändamål. dömdes också två bulgariska män, då av ; det gällde . De dömdes för grov misshandel och människorov och fick fem respektive och . De brotten hade begåtts mot en man från som utnyttjats för tiggeri. Just nu pågår ytterligare en förundersökning i med, tror jag, fem häktade. Rättsväsendet har alltså nu gått igång och slår ned på dem som utnyttjar människor som befinner sig i en väldigt svår situation. Det är något vi inte sett utan först nu . Det är bra, för det innebär också att vi sänder en signal till omvärlden: Vi accepterar inte att man ägnar sig åt denna typ av organisering och därmed exploatering av fattiga människor. Jag tror att detta, som är inne på, i grunden handlar om att har svårt att se fattigdom. Tobé sa att det är jobbigt att se detta – det är det som är grundproblematiken. Vi socialdemokrater, som nästan inte gjort något annat än att just bekämpa fattigdom, har inte svårt att se den när den uppkommer. Vårt huvudproblem är att minska klyftorna och göra det bättre för dem som har det allra sämst ställt. Därför ser vi detta. Men när ska argumentera kring detta handlar det framför allt om att det är jobbigt och svårt att se. Min utgångspunkt är att vi måste se till att bekämpa de brott som förekommer i detta sammanhang. Men jag tycker också att vi när vi talar om dessa människor ska utgå från en känsla av solidaritet och empati, så att man inte faller in i en retorik där man pekar ut och stigmatiserar dessa människor i så stor utsträckning som jag ibland tycker sker i debatten. Det handlar om att ta sig an detta på flera olika sätt. Det finns länder som har nationella tiggeriförbud, men de är faktiskt inte särskilt många. I de stora länderna – , , och – har man inga nationella förbud. I är det bara som har det. I finns möjlighet till lokala förbud, men det förekommer till exempel inte i . Det är alltså inte huvudlösningen för de flesta länder. 54 (M): Justitie- och inrikesministerns fördomar om moderater tycker jag inte ens förtjänar ett svar. För mig handlar detta om att vi har väldigt utsatta människor som dessutom utnyttjas dubbelt. Jag är orolig för vad detta också gör för samhället – att vi normaliserar att människor sitter och tigger på våra gator och torg. Jag landar i slutsatsen att vi kommer att behöva ett förbud, för sticker ut i . Ja, det finns olika lösningar. I till exempel vet jag att polisen, utan ett förbud, arbetar rätt effektivt för att minska tiggeriet, på ett helt annat sätt än vi har sett i . I många andra länder har man en reglering på antingen lokal, regional eller nationell nivå – gott så. Men man måste ställa sig frågan vad det är som gör så attraktivt. Varför har vi ett så pass utbrett tiggeri i just ? En del handlar såklart om att vi är ett välståndsland, men det finns många välståndsländer i . Jag tror att det handlar om att vi har för svag lagstiftning. Om vi inte får ett förbud på plats kommer detta att fortsätta år . Det är bra om vi kan komma åt några av de skrupelfria personer som utnyttjar utsatta människor, men vi kommer, tror jag, att behöva gå fram med den här lagstiftningen. Vi har erbjudit Socialdemokraterna och även regeringen en möjlighet att få ett politiskt stöd för en sådan reglering. Jag noterar, fru talman, att ministern gör allt han kan för att inte erkänna att ni inte utesluter ett tiggeriförbud. Även ni verkar inse att det kommer att behöva komma på plats, precis som er egen samordnare på området har kommit fram till. 55 Justitie- och inrikesminister (S): När säger att sticker ut undrar jag vad han egentligen menar. Den modell för ett nationellt förbud som vill ha är nämligen inget som europeiska länder i allmänhet har. Jag sa det i slutet av mitt förra anförande: Varken , , , , eller har något nationellt förbud. Det finns på sina håll möjlighet till lokala förbud. är ett sådant land. Men av de, tror jag, 422 kommunerna i är det en knapp handfull som har lokala förbud. En kommun som inte har något förbud är huvudstaden . Att försöka skapa en bild av att ett sådant nationellt tiggeriförbud som vill ha är något som finns allmänt i är alltså inte korrekt. Vi har arbetat med denna fråga sedan vi tillträdde, på ett sätt som den moderatledda regeringen inte gjorde. När vi tillträdde hade vi en utveckling med framväxande, stora läger, och man gjorde ingenting åt det. De fick stå där år . Jag nämnde Sorgenfri i – det lägret finns kvar. Vi genomförde den nya lagstiftningen om avlägsnanden, som jag faktiskt tror kan ha lett till att vi nu har färre ärenden. Det skedde en minskning , vilket mycket väl kan innebära att vi har färre bosättningar än vi hade tidigare och att polisen ingriper mot dem tidigare. Vi går fram med den förstärkta lagstiftningen, som gör att vi kommer åt dem som exploaterar och utnyttjar dessa människor. Detta tycker jag, fru talman, är väldigt verkningsfulla insatser. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellationerna 2017/18:305 och 307 om stödet till diktaturens 56 Utrikesminister (S): har frågat mig vilka resultat jag anser att har uppnått med den strukturerade politiska dialogen med , hur dialogen med den iranska regimen ser ut sedan protesterna mot densamma brutit ut i landet samt om jag har för avsikt att offentligt fördöma den iranska regimens agerande mot dem som reser sig för att protestera mot förtrycket. har frågat varför jag och regeringen är så passiva när det gäller de protester som i skrivande stund sker i , om jag anser att det är fel att stödja frihetskämparna i landet, om jag är säker på att det svenska förhållningssättet gentemot inte spär på förtrycket mot det iranska folket, på vilket sätt jag och den står upp för kvinnors grundläggande fri- och rättigheter och hur regeringen stöder de modiga kvinnor som stolt trotsar slöjtvånget i landet. Vidare har frågat på vilket sätt jag och regeringen avser att arbeta för att stärka iraniers frihet och demokrati i landet och hur regeringens nuvarande relationer till den iranska regimen ser ut samt om jag och regeringen anser att det är rimligt att legitimera den bild som ges av allierade, såsom eller , eller om regeringen avser att ge oppositionella möjlighet att göra sina röster hörda. Jag väljer att besvara dessa två interpellationer i ett sammanhang. Regeringen har nära följt den oroväckande utvecklingen i , inklusive genom den svenska ambassaden i . Mänskliga rättigheter, däribland yttrandefriheten och rätten att demonstrera, måste respekteras. De iranska myndigheternas agerande, bland annat i form av massarresteringar och begränsningar av internet, är därför djupt oroväckande. Jag har tydligt uttryckt att det våld som riktats mot fredliga demonstranter är oacceptabelt och att ytterligare våld måste undvikas, något var bland de första att uttrycka offentligt. framförde också detta i . EU gjorde ett gemensamt uttalande med samma tydliga innebörd . Situationen för mänskliga rättigheter i är allvarlig. UD:s rapport om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i beskriver ingående de problem som finns. Regeringen är djupt oroad över situationen för mänskliga rättigheter i , inklusive användningen av dödsstraff, förtryck av bland annat kvinnor och flickor samt bristande fackliga rättigheter. Ingen flicka eller kvinna ska tvingas att klä sig på ett sätt som hon inte vill. Frågor om skyddet av och respekten för mänskliga rättigheter är centrala i relation med . Regeringen fortsätter att ta upp och försöka påverka situationen för de mänskliga rättigheterna i . Vi arbetar löpande med dessa frågor i FN, genom EU och i våra bilaterala kontakter med iranska företrädare. har två dialoger genomförts mellan kabinettssekreteraren och hennes iranska motpart. Vid mötena har svenska budskap framförts, inklusive om mänskliga rättigheter, regional utveckling och bilaterala frågor. Den strukturerade politiska dialogen med är en del i det arbetet. Dialogen syftar till att på minister- eller statssekreterarnivå diskutera viktiga bilaterala frågor, där mänskliga rättigheter självklart är en central del. Regeringen kommer fortsatt att aktivt driva frågor om mänskliga rättigheter i i alla de forum som står till vårt förfogande. 57 (KD): För exakt hölls en interpellationsdebatt i denna kammare på samma tema som , relation till . Anledningen till att jag initierade den debatten var att handelssanktionerna mot hade hävts, och det hade minst sagt gått skytteltrafik mellan det svenska och regimen i . Näringsminister , energiminister , sjukvårdsminister och kabinettssekreterare hade alla hunnit besöka på ganska . Kort efter vår debatt skulle den nya relationen krönas med statsminister resa till för att möta president . hade inlett en så kallad strukturerad politisk dialog med , och jag ville veta varför den feministiska regeringen så högt prioriterade relationen till en av världens mest kvinnofientliga regimer. Jag ville veta vad vi hoppades få ut av ett sådant partnerskap. Jag ville veta om under dialogen skulle söka samråd med oppositionella grupper i . Jag ville veta om man skulle vända sig till exiliranier här i som kämpar för mänskliga rättigheter och själva aldrig kan komma till tals med den iranska regimen. Jag ville försäkra mig om att den strukturerade politiska dialogen inte skulle komma att ersätta en offentligt uttalad kritik. Utrikesministern gav då inga konkreta svar. Min förhoppning är att det blir annorlunda . Det har gått , och det är fullt rimligt att utvärdera vad den strukturerade politiska dialogen har gett för resultat. ser vi de största protesterna i på väldigt . Inledningsvis handlade demonstrationerna om levnadsförhållandena i landet och om en försämrad ekonomisk situation. Man skulle ju kunna tänka sig att i takt med att sanktionerna mot landet hävdes och stora handelsavtal slöts skulle de ekonomiska förbättringarna också komma befolkningen till del. Men låt oss påminna oss om att den iranska regimen har mycket stora maktambitioner i regionen. Det är dyrt att hålla terrororganisationer som Hamas och Hizbullah under armarna. Kriget i kostar pengar, likaså stödet till i och till shiamuslimska styre. Men de protester vi har sett handlar också om något annat, om en längtan efter frihet från förtryck. Vi har sett kvinnor som i protest kastat av sig slöjan. Men i stället för att besvara protesterna med reformer valde den iranska regimen att, som vi alla vet, brutalt slå ned demonstrationerna, så till den grad att många människor också har fått sätta livet till. Det handlar om människor som tagit mod till sig och stått upp mot förtrycket. De människor som står upp mot förtrycket möts inte bara av det brutala våldet från regimen. De möts också av omvärldens återhållsamma uttalanden. Jag vill påminna om vad utrikesministern bedyrade i debatten : ”Oavsett vilket format vår dialog sker i ligger regeringens engagemang för mänskliga rättigheter i fast, och de svenska budskapen ändras inte. Vi har en tradition av att vara tydliga när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Detta ska genomsyra vår dialog, oberoende av mötesformen.” Anser utrikesministern att har visat en tydlig linje gentemot den regim som så brutalt slagit ned de människor som gått ut på gatorna för att stå upp mot orättvisor och förtryck? Anser utrikesministern att visat ett tydligt stöd för de modiga kvinnor och män som demonstrerar för frihet och demokrati i ? 58 (SD): Jag börjar med att tacka utrikesministern för svaret på interpellationen, även om jag anser att flera av frågorna inte är besvarade. De omfattande protesterna i påbörjades . De spred sig snabbt över hela landet. Jag är övertygad om att vi är många som har följt detta på sociala medier som Twitter och så vidare. Men vi är säkert också många som imponeras av det mod som det iranska folket har visat och den styrka de har. De är beredda att offra precis allt – karriär, liv och hälsa – för att säga sitt om den brutala diktaturen. Vi vet att tusentals människor har gripits av regimen och att många har fått sätta livet till eller blivit skadade. som detta skedde var det nära nog knäpptyst från den sida. Först skrev utrikesministern en tweet: Följer demonstrationerna i . Viktigt att ytterligare våld undviks. Mötesfrihet är en grundläggande mänsklig rättighet. Det jag undrar är om detta är det enda som utrikesministern eller regeringen har att säga när sådant här händer. Det var nära nog knäpptyst från regeringen och UD, och än är det förhållandevis tyst därifrån. Detta agerande, eller snarare denna brist på agerande, är talande för den inkonsekvens som tyvärr präglar svensk utrikespolitik . Diverse uttalanden har gjort att man verkligen undrar vad regeringen tycker i de här frågorna. Man har pressats att yttra något kritiskt gentemot regimen, men att det inte kom direkt från regeringen, utan press utifrån, är skamligt. Likaså är det oroväckande att regeringsföreträdare springer och dess allierades ärenden när man riktar fokus på att protesterna främst handlar om de ekonomiska förutsättningarna i landet. Detta skulle man nästan kunna se som ett indirekt angrepp mot de sanktioner som riktas mot . Jag undrar om det är därför som massorna i skanderar: med Khamenei! Jag tror inte det. Jag är övertygad om att så inte är fallet. I en intervju sa utrikesministern följande: Vad ska hända om andra länder säger att demonstranter på våra gator har rätt? Det är ett häpnadsväckande citat. Det står mellan frihetssökande medborgare och en brutal diktatur. Varför ska det vara så svårt för företrädare för den självutnämnda humanistiska stormakten att faktiskt ge det iranska folket sitt tydliga stöd? Det handlar om att vi står bakom deras självklara rätt till fundamentala mänskliga rättigheter. Demonstrationerna i är mycket oorganiserade. Regimen har dessutom hotat att fullkomligt krossa protesterna om de fortsätter. Redan nu vet vi att människor fängslas, dödas, arresteras och riskerar hälsan. Vi kan blicka och de senaste protesterna. Då blev de också brutalt nedslagna. finns det lite stöd inom den iranska samhällseliten för dessa protester. Just därför är det extra viktigt att det finns ett enat stöd utifrån, ett politiskt internationellt stöd, för demonstranterna. kallades ambassadör upp till UD i . Det har inte skett , och man avser inte att göra så. Det finns mycket mer jag vill säga. Jag får återkomma. 59 Utrikesminister (S): Jag har varit mycket tydlig i min kritik om hur har bemött dessa demonstrationer. Jag var den första av EU:s utrikesministrar som uttalade mig över huvud taget. Jag har vid upprepade tillfällen fördömt det våld som har brukats – i intervjuer och i uttalanden. Jag uttryckte tidigt och offentligt att det är oacceptabelt att våld mot fredliga demonstranter används och att det måste upphöra. Ingen kan tvivla på var står i denna fråga. är dessutom ett av två länder som har gjort rapporter om situationen vad gäller mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i . Vår kritik har hörts och noterats i . Dessutom har vi framfört våra synpunkter direkt till iranska företrädare, såväl i som i . Och vi fortsätter att vara tydliga med våra åsikter i den frågan. Det är särskilt viktigt att de som är ansvariga för detta våld ställs till svars och att personer som har frihetsberövats i samband med demonstrationerna får en rättvis behandling i enlighet med rättsstatens principer. Svaret på frågor är ja. Vi har ingen annan synpunkt än den som ni framför när det gäller hur vi låter oss imponeras av modet hos de människor som öppet protesterar och som gör det trots att de vet att det är risk för att våld används av regimen. Det är klart att det är väldigt viktigt att upprätthålla en dialog. När vi kritiseras för detta tänker jag ofta: Vad är alternativet? Det var av isolering. Det gav ingen förbättring av situationen i landet. Det är otroligt viktigt att vi också med kärnavtalet som bas ser till att vi direkt kan framföra den här kritiken. Det är också viktigt att lyssna på alla de iranier som bor i , som har mycket att lära oss och som har många synpunkter på vägen framåt för sitt ursprungsland. Det är klart att vi fortsatt måste se vad som händer. Vi vet att fundamentalistiska krafter strider mot de mer reformvänliga i . Därför är det viktigt hur vi balanserar och hur vi använder alla dessa kontakter, så att vi faktiskt hjälper dem som vill reformera och som vill ta steg framåt. Men vi delar frustrationen över bristen på framsteg. Inte ens tror vi att vi ska kunna åstadkomma alla de nödvändiga förändringarna i . Det kommer att ta tid. Men det är på det här sättet vi måste gå framåt – genom att stödja dem som vågar stå upp och framföra sina åsikter och genom att hävda principerna om demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och rättsstaten. Jag ser inte att alternativet skulle vara att säga: ska vi stänga dessa kontakter. Vi ska inte vara engagerade i en dialog. Jag tror att detta är vägen framåt. Myndigheterna och regeringen måste också visa för vanliga människor att det kommer ut fördelar av den situation som landet befinner sig i och av att man har hävt många av sanktionerna. Det måste komma människor överallt till del, och detta måste ske i form av mänskliga rättigheter. 60 (KD): Tack, utrikesministern, för svaret! Jag håller dock inte riktigt med. Jag tycker inte att utrikesministern har varit tillräckligt tydlig. Utrikesministern kallade till en pressträff. Det var inte för att fördöma regimen eller för att med kraft verkligen stå upp för dem som kämpar mot förtrycket, utan det var för att säga att det var oacceptabelt och man noggrant följer utvecklingen. Jag anser att man hade kunnat vara betydligt mer kraftfull än så. EU:s höga representant och även utrikesministern har uttalat sig om att alla parter ska avhålla sig från våld. Jag tycker inte att det är att kraftfullt stå upp för vad som är rätt, och jag anser inte att det är tydligt. Att inte kunna fördöma den iranska regimens våldsanvändning är inte att vara tydlig. Att göra en jämförelse med hur det skulle vara om andra länder skulle lägga sig i demonstrationer i är inte att vara tydlig. Att motsätta sig att frågan om tas upp på agendan i är inte heller att vara särskilt tydlig. Det är inte bara detta agerande som är otydligt. Jag tycker faktiskt att hela den strukturerade politiska dialogen har varit ganska otydlig. Jag förstår att det var svårt att ge mig svar när jag främst kom med farhågor.