prot · H50983 · 2018-03-13 00:00:00 — Jag tror att den stora skillnaden här egentligen är vilken ambitionsnivå man ska ha. Man kan ha hållningen där man säger: Okej, det kanske fungerar hyggligt – det är inga stora katastrofer, måhända, och vi kan låta saker och ting puttra på lite. Man kan, som regeringen, säga att man nu tar ett stort kliv framåt genom att genomföra ett EU-direktiv. Antingen intar man den hållningen, eller också intar man den hållning vi moderater har – att ska vara bäst på detta. ska vara nummer ett i för utländska talanger och högkvalificerad arbetskraft att komma till. Då kan man inte bara slå sig för bröstet, utan då krävs det reformer: talangvisum, 30-dagarsgaranti och en lång rad andra saker. Det kommer vi moderater att fortsätta driva på för. 85 Statsrådet (S): Jag vill tacka interpellanten för frågan. Det är en otroligt viktig fråga för svensk konkurrenskraft. är faktiskt på många sätt nummer ett i de här sammanhangen, och regeringen har vidtagit åtgärder för att vi med säkerhet ska utveckla och behålla en sådan position. Regeringen ser verkligheten och agerar. Jag har också sett och följt debatten, , men jag redovisar för dig att när det gäller högkvalificerad arbetskraft får sina tillstånd vid det första ansökningstillfället och 96 vid förlängning. Det är ju den lilla delen vi behöver fortsätta diskutera och där vi behöver ha åtgärder för att man inte ska mista sin förlängning. Det är där regeringen har presenterat förslag. Om nu tycker att jag ska tala mer positivt för de förslag som Socialdemokraterna i opposition har röstat för vore det ju vällovligt om talade väl för de förslag han själv alldeles – – har röstat för i det här rummet, nämligen att åtgärda möjligheten att göra självrättelser, och såg positivt på de förslag vi har och som utredarna har presenterat om att även kunna rätta till mindre misstag efter att har påpekat dem. Skulle vi kunna bli överens om den tingens ordning tror jag att den här debatten kan leda till att vi i någon mån är med och utvecklar svenskt näringsliv och svenskt företagande och ger goda förutsättningar för framtiden. Tack så hjärtligt för debatten! Överläggningen var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2017/18:406 om tågproblem i 86 Statsrådet (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att se till att driftssäkra tågtrafiken i . Regeringen har höga ambitioner när det gäller den svenska järnvägen. En väl fungerande tågtrafik är viktig för att vi ska kunna uppnå flera av regeringens mål om hög sysselsättning, grundläggande tillgänglighet, en ökad andel kvalificerad industriproduktion samt minskad klimat- och miljöpåverkan. När den här regeringen tillträdde var situationen sådan att vi länge underinvesterat i det som bygger starkt för framtiden. Den här regeringen har därför konsekvent satt ansvarsfulla investeringar i samhällsbygget före orättvisa skattesänkningar. Jag vet att det finns många viktiga och angelägna åtgärder att genomföra runt om i landet, och det är också därför regeringen satsar mer än den förra regeringen i den nya nationella plan som vi ska fatta beslut om . Regeringen har genomfört kraftiga förstärkningar och ökar det årliga anslaget till järnvägsunderhåll med –2018. I den kommande nationella planen för transportinfrastrukturen för perioden –2029 kommer anslaget till järnvägsunderhåll att ökas med jämfört med nuvarande plan. Det kommer att ge goda förutsättningar för att rusta upp järnvägen och ta tag i de problem som finns. Behovet av underhållsåtgärder är stort, och det kommer att krävas mycket arbete för att öka järnvägens punktlighet och stärka robustheten. Det är en utmaning att kunna genomföra underhållet, då det är trångt på spåren. Ambitionen är att störa trafiken så lite som möjligt, men det kommer att märkas när dessa välbehövliga arbeten ska genomföras. Det är också viktigt att tågoperatörerna tar sitt ansvar och säkerställer att tågen håller en hög standard och att de kan användas som avsett. Det minskar risken för inställda avgångar och tåghaverier på banorna som kan medföra förseningar och stopp i trafiken. Ett annat viktigt område är att genomföra åtgärder för att minska det otillåtna spårspringet. Det har ökat kraftigt i omfattning och orsakar stora störningar i trafiken. genomför förebyggande åtgärder genom att bland annat sätta upp stängsel och montera övervakningskameror på utsatta sträckor. Det är nu viktigt att alla aktörer såväl tar sitt individuella ansvar som samverkar med varandra och i en gemensam kraftsamling tar tag i problemen. Det är min övertygelse att det då kommer att vara möjligt att uppnå goda resultat, till gagn för alla tågresenärer såväl i som i övriga delar av landet. 87 (M): Jag tackar ministern för svaret. En väl fungerande järnväg är viktig för att människor ska kunna ta sig till och från arbetet, till fritidsaktiviteter och till studier – över huvud taget resa i vårt land – men det är också avgörande för att företag och industri ska kunna leverera sina varor och producera med hållbar tillväxt och konkurrenskraft. blev ju ett slagträ i valrörelsen . Det var ett väldigt högt tonläge – nu skulle det levereras. Det är klart att det också förpliktar för en regering att leverera. problem skulle åtgärdas dag ett. är problemen fortsatt stora, och frustrerade resenärer står på perrongerna inte minst i . Detta är min egen verklighet, och jag önskar att vi i den här debatten kanske kan hitta en problemlösning. Det är otroligt bekymmersamt där ute. Det är inte heller enbart ett vinterproblem. Om man tittar på trafikanalysstatistik ser man att det till exempel dippade rejält; jag tror att punktligheten då låg på . Det är alltså så att hela järnvägssystemet är en väldigt sliten anläggning. kan hjälpa , som ju har behov av arbetskraft. Att kunna pendla med regionaltåg från utanför hjälper väldigt mycket. Det är nämligen trångt på bostadsmarknaden här. Men då måste man också kunna lita på att man faktiskt kan åka med regionaltåget och komma fram till möten, kundbesök eller vad det nu gäller. Man måste veta att man när man sätter sig på tåget – som förhoppningsvis går – kommer att kunna hämta barnen från förskolan innan personalen går hem. Vi är många här som pendlar i , och det har varit så mycket att människor kommer fram på perrongen och är förtvivlade. De har satsat och köpt hus ute i våra län – i , och – men håller på att ge upp därför att de inte vet om de kommer fram till jobbet och hem . Det är mer den problematiken jag skulle vilja lyfta: Vad går att göra här och ? Vi kan nämligen stå här och slå varandra i huvudet med att vi har satsat mest och att alliansregeringen dubblerade och så vidare, men jag hör ju människor säga att det känns som kejsarens nya kläder. De ser ingen effekt av de pengar vi säger att vi har satsat, oavsett om det var alliansregeringen eller dagens regering. Jag skulle alltså vilja lyfta fram frågan vad som finns att göra här och . börjar dessutom fler och fler ta bilen till , och det vill vi ju inte. De sitter i köer under betydligt än det tar att sitta på tåget. Någon som pendlar från skrev till mig på Facebook att tågen var inställda . När jag läser trafikanalysstatistik ser det ut som att de inställda tågen inte riktigt finns med, men man kunde räkna på ytterligare minus . Det var framför allt , för då var punktlighetsprocenten otroligt låg. Hur kan vi alltså göra för att få största möjliga effekt av skattepengarna här och ? Man bygger dubbelspår på , och det är självklart att det blir jättemycket problem. Det blir buss i stället, för man måste ju kunna gå ut på spåren och arbeta. Det är också ett av problemen; jag pendlar på Västra stambanan, och jag tror att det är mitt som man kan gå ut och genomföra åtgärder. Det är alltså för mycket trafik på för lite spår – tror jag. Det är min amatöranalys. Jag skulle vilja höra vad vi kan göra här och för dessa stackars pendlare. 88 (S): Mycket av det som sa om frustrationen för pendlarna kan jag skriva under på. Som infrastrukturministern vet bor jag i . har vi haft stora bekymmer. hade vi stora bekymmer, och även veckan hade vi stora bekymmer. Det finns en uppgivenhet hos pendlarna över att situationen är som den är. Jag delar ministerns ingång om att det har varit med underfinansiering. Vår första budget blev också en borgerlig budget, vilket gör att vi bara har haft på oss att hitta en lösning på problemet. Vi hade nog ändå som pendlare hoppats att en förändring skulle ske lite snabbare. Det har varit en extremt tuff vinter, både när det gäller att åka med bil och att åka med tåg, och jag förstår att denna situation har bidragit. Men vi kan också se att har fått en otroligt stor resursförstärkning, precis som ministern sa i sitt svar till . Det görs en satsning, men som pendlare ser vi inte resultatet. Det är väl detta som skapar frustrationen när vi står där – varför händer det ingenting? En pendlare berättade för mig att hade sagt att det var fel på en växel. Då får de väl avsätta en gubbe för att stå vid växeln med någon spruta som kan göra växeln varm, så att man kan växla, eller lösa det på något vis! Men i stället blir tågen stoppade. Det handlar kanske om prioriteringar. Man kanske måste titta på var de största bekymren finns. Ett bekymmer är också, när det gäller och den norrgående delen, att vi bara har två spår. Det tar ju tid att bygga ut till fyra spår, men om ett spår blir låst är vi körda. Vi har tillbringat många timmar på tågcentralen. I morse bytte jag perrong fyra gånger, tror jag – fram och tillbaka, hit och dit – i hopp om att något tåg skulle gå. På utskottssammanträdet här i var två platser tomma på grund av försenade tåg. Då kan man tänka sig hur det är för alla andra som har arbeten. Frustrationen är stor. Jag ville skicka med ministern att vi ser fram emot dessa prioriteringar, när resurserna nu finns. Hur svårt kan det vara? brukar man säga . Det är nog svårare än vad vi tror, men känslan som vi som pendlare har är att man bör sätta fokus på detta. För oss som pendlar från vill jag framföra frustrationen över den situation som råder . 89 (S): Tågen ska gå och komma – det är uppdraget för den ansvariga myndigheten, , att verkställa. Och aldrig har väl förutsättningarna varit bättre än , med de enorma resurstillskott som denna regering har beslutat om. Ministern nämnde själv 1,34 miljarder . Undantaget var 2015, då det landade på 620 miljoner, därför att det var en alliansbudget som inte innehöll mer än så. Att ta del av statistik för punktlighet är en väldigt trist läsning. Det är som levererar denna statistik . Man säger att det framför allt handlar om två områden: dels pendeltågstrafiken, med tågspring, som infrastrukturministern nämnde i sitt inledningsanförande, dels akut inställda tåg. Det senare beror mest på kraftiga snöfall i kombination med starka vindar. Det må så vara, men när man tittar på hur tågförseningarna har sett ut kan man konstatera att det har varit ännu sämre – åtminstone vad gäller fjärrtågen, det vill säga långdistanståg, som det heter. Om vi tittar ser vi att den lägsta punktligheten var nere på . , när det var snö och storm, landade punktligheten på . blir det många siffror, men man kan konstatera att det varken behövs snö eller storm för att tågen inte ska kunna gå . Att tåget går betyder att man ska komma till slutstationen högst efter tidtabellen. Även inställda tåg räknas in i förseningsstatistiken – det kan vara bra att veta för er som lyssnar. Detta är ingen imponerande läsning. Jag är, precis som , väldigt orolig. Västmanlänningarna och alla pendlare i ska kunna lita på att tågen går och kommer . satsar regeringen 125 miljarder på järnvägsunderhåll de kommande tolv åren. Det är 10,4 miljarder . Det har aldrig funnits så mycket pengar i systemet. Uppdraget till är att skapa en robust och pålitlig infrastruktur, så att västmanlänningar, upplänningar och sörmlänningar ska kunna lita på att de kan ta tåget. Där är vi inte , och jag beklagar verkligen det. 90 Statsrådet (S): Tack till , och ! Jag tycker att det är kloka och rättmätiga frågor som ställs. Vi har all rätt att förvänta oss bättre resultat av de insatser som görs. Jag är stolt över att vi nu kan lägga mer resurser än tidigare på järnvägsunderhåll. Jag tycker att det är väldigt viktigt att vi i den nationella planen, som jag nämnde tidigare, kan lägga 100 miljarder mer. Vi kanske kan få fyrspår till , som föreslår, och andra viktiga investeringar. Jag vill ändå ta fasta på det som nämnde i sin interpellation: Vad är det vi kan göra här och ? Det handlar ju naturligtvis också om att ställa rätt krav på , på operatörerna och på de regionala trafikbolagen. När vi nu lägger mer resurser ökar naturligtvis också kraven från statsmakten – från regeringen – på att det är tid för leverans. Det är ett av skälen till att jag har aviserat att vi också vill lägga om järnvägsunderhållsarbetet så att en stor del av det basunderhåll som ska utföras framöver kommer att utföras av . Vi flyttar det från Infranord och lägger det till för att få bättre ordning och reda och styrning på järnvägsunderhållet. Jag tror att det är viktigt att vidta resoluta åtgärder. Jag förstår mycket väl pendlarnas frustration över förseningarna, vare sig man är i , i eller någon annanstans. Jag vet att många väntar på och längtar efter de investeringar som regeringen föreslår ska genomföras. Att de regionala trafikoperatörerna nu ska köpa in nya tåg kommer naturligtvis också att underlätta. Om vi tittar på felen ser vi att det ibland är signalfel och växelfel. Där handlar det i huvudsak om ett nedslitet tågsystem, till följd av att väldigt mycket belastning sker på tågen i och med att vi åker så mycket tåg. Detta ska åtgärdas med underhållssatsningar. Men vi ser också spårspring, som har ökat . Det är en dramatisk ökning. Jag måste ärligt säga att jag själv blir lite förvånad över denna ökning – detta måste ju tyda på att människor har en helt annan attityd till vilka risker det faktiskt innebär. Nog för att vi har haft suicidproblematik vid vår järnväg, men att så väldigt många nu släntrar över för att vinna tid – och därmed förorsakar stora stopp – är ytterst allvarligt. Till detta kan läggas problemen med att operatörer har dåliga vagnar eller brist på vagnar. I Stockholmstrafiken kunde vi även se att det regionala upplägget med skip stop skapade bekymmer. Jag tror att den läxa som vi ska lära oss – vilket också är ett krav som jag ställer på operatörerna, på , på de regionala operatörerna och på underhållsföretagen – är att vara väldigt mycket mer noggranna med planering av underhållsinsatser. Man bör hellre ställa in en avgång än köra med tåg som stannar. En annan läxa är att vara väsentligt bättre med informationen till resenärerna. Precis som interpellanterna får jag synpunkter och brev från många människor. Den största frustrationen gäller ibland bristen på information – att sitta på ett tåg och få höra den tekniska förklaringen men inte varför eller när nästa tåg går. Här pågår ett intensivt arbete inom för att ställa om informationssystemet, bland annat genom att använda sociala medier som plattformar. Det är inte tillständigt att vi har den brist på information till resenärerna som råder. Detta ansvar ligger tydligt på , på de regionala operatörerna, på tågbolagen och på underhållsföretagen. Jag kommer att göra allt jag kan för att markera detta i dialogen med myndigheterna och i den exekutiva järnvägsgrupp som vi har. Jag kommer naturligtvis också att göra det som krävs av politiken, det vill säga skjuta till resurser. Det ska inte vara resursbrist som gör att vi har problem i tågsystemet. Det måste vara rätt arbete som utförs. 91 (M): Tack till dem som har kommit med i debatten, och jag tackar också ministern. Det är intressant att stå här och ha samma syn och ge samma problembeskrivning, även om det är jättetrist att vi måste stå här och göra det. Det spårspring som ministern tar upp är en ny företeelse. Två gånger när jag stod på perrongen i kom ungdomar och hoppade upp precis framför X 2000. Det tar en sträcka på en kilometer att stanna ett X 2000 – det är fruktansvärt. Jag vet inte om det måste till informationsinsatser i hela om hur allvarligt detta är. Alla vi som stod på perrongen och med hjärtat i halsgropen såg detta skrek åt dem: Det är inte bara så att ni riskerar era liv, utan ni gör så att vi andra kommer att få stå kvar här på perrongen eftersom trafiken stryps. Det är totalt osolidariskt med spårspringet, som man hör om . Sedan var det frågan om bristen på information. På till exempel Centralen är det långt att gå för att byta spår. Äldre människor och funktionsnedsatta står där med hjärtat i halsgropen. Ska de gå upp från det ena spåret och sedan ned till nästa spår? Sedan kanske de inte hör vad som ropas ut. Det måste bli mycket bättre. Jag kan inte säga att det har blivit sämre sedan ni kom till makten. Det har nog varit lika illa . kan det vara så att när ett tåg står still på spåret kan folk plötsligt läsa på Facebook vad det är för fel. Ni som pendlar mycket känner igen detta, och det är också mycket konstigt. Det blir en ojämlikhet i informationen. Alla har inte tillgång till sociala medier eller kan sitta uppkopplade. Ett problem som finns på Västra stambanan är att så fort det blir problem, vilket är ofta, har snabbtågen företräde. Det tog jag upp också under förra mandatperioden. Jag kan tycka att om man åker långväga ibland är det inte lika allvarligt att bli försenad som det är för den som pendlar och som kommer en kvart för sent till jobbet. Då ska vi gå åt sidan, och sedan ska alla snabbtåg från och förbi. Det gör att vi blir ytterligare försenade . Jag skulle vilja lyfta fram regionaltågspendlingen. Den är bra. De pendlarna kan flytta sig från bilen till tåget. Det är de som har ungefär en timmes körning till jobbet. Men som det är nu är det fler och fler som i stället har börjat samåka med bil. Det vill ingen av oss. Vi vill ju att fler ska åka tåg. säger många affärsresenärer att de inte vågar ta tåget till exempel sträckan –utan att de tar flyget i stället eftersom flyget är mer punktligt. Inte någon vill ha det så. Det här är ett jätteproblem. När ni berättar era erfarenheter från era perronger framkommer det att det är som är hårdast drabbat. Jag har inte statistik som jämför med till exempel , men den här vintern har varit förskräcklig. var det också otroligt mycket opunktlighet på järnvägen. Vi kan slå varandra i huvudet om att skjuta till ännu mer pengar. Alliansen dubblerade anslagen till underhåll när vi kom till makten eftersom underhållet var eftersatt . Men om pengarna inte kommer ut till spåren hjälper det inte att man skjuter till mer pengar. 92 (S): Vi pendlare är så gigantiskt många. Bortåt 40 000 människor rör sig fram och tillbaka på i . Vi åker runt om i , mot och norrut. Det här är fascinerande. Det handlar om att behålla dessa pendlare så att vi inte tappar dem. Jag var på studieresa tillsammans med kollegor från till . Jag blev så fascinerad. Då bjöd de oss på tågresa upp i bergen. Tågen är punktliga, och det är snökaos och rejäl vinter. Men tågen tar sig fram och går uppåt mot byarna, skidorterna och så vidare. Det fascinerande är att det funkar. är ett rikt land, men man har gjort en prioritering. Man kan se och lära. När tågoperatörerna köper in nya tågsätt ska de prioritera tågsätt som fungerar under sträng vinter, så att man inte får de problem som finns . Vi resenärer och pendlare möts av personal, och jag måste ändå berömma personalen på . De allra flesta är mycket snälla. var det en fantastisk konduktör på tåget – när vi väl kom iväg mot . Han sa att vi inte behövde bry oss om biljetter, utan han hoppades att vi skulle komma fram så snabbt som möjligt eftersom vi hade väntat många timmar. Det ska de få beröm för. De får också stå i skottgluggen för oss som vill komma fram till jobbet . 93 (S): Det råder definitivt ingen resursbrist, precis som ministern sa. Det känns tryggt att regeringen har tagit frågan på största allvar, till skillnad från den förra regeringen som underfinansierade frågan . går 125 miljarder till järnvägsunderhållet de kommande 12 åren. Det är enorma pengar från skattebetalarna. Vi i vårt parti och regeringen prioriterar detta som viktigt. Sedan ska vi också nämna det som jag tror att ministern sa något om i sitt inledningsanförande, nämligen att besiktningsansvaret har kommit tillbaka till . Likaså är basunderhållet på väg tillbaka så att det blir ordning och reda. Regeringen har tagit ett krafttag runt hela problemet. är det hög tid för ansvariga myndigheter, tågoperatörer och underhållsföretag att verkligen se till att samordna sina insatser. Jag vet faktiskt inte hur vi har pratat om detta , inte minst i trafikutskottssammanhang. Det är svårt att se någon förbättring. Informationen fungerar sådär, kan jag tycka som pendlar själv mellan och . Vissa gånger är den bra, och andra gånger finns den inte alls. Något som vi inte har nämnt så mycket är de samhällsekonomiska kostnaderna. De är enorma. Det finns en grov uppskattning som säger att detta drabbar resenärer och företag till motsvarande 5 miljarder, men de samhällsekonomiska kostnaderna är betydligt större än så. Det är allvarligt. Jag är ändå tacksam, nöjd och trygg med de beslut som regeringen har fattat och det som ministern precis har berättat. 94 Statsrådet (S): Tack för en bra diskussion. Det kanske leder för långt i diskussionen, men liknelsen med är intressant. Det är också den liknelse man får höra berättat från dem som åker i andra tågsystem i EU. Vi ska komma ihåg att har EU:s kanske mest avreglerade tågsystem. Här finns en mängd olika operatörer. Jag säger inte det här som en lång ideologisk inlaga, men den tro på en marknadsreglering med flera olika aktörer som var gällande doktrin har visat sig inte alltid riktigt fungera för stora stabila system som järnvägssystem. Vi måste fundera över vilka konsekvenser det för med sig i förlängningen. Jag vill ta upp tre punkter. Den första punkten är att nämner spårspringet. Jag tror att vi alla i den diskussionen måste bidra till att öka medvetenheten om vilka skador spårspringet leder till. Det är inte bara det att individer själva utsätter sig för extrema risker i form av dödsfall, elstötar och så vidare. Det här skadar indirekt alla andra resenärer med långa förseningar. En ökning på är en dramatisk ökning. gör ökade insatser när det gäller kameraövervakning. Det handlar också om att bygga skyddsstaket och stängsla in känsliga sträckor. Men i grunden är det en beteendeförändring vi måste få till stånd, och jag vill att vi allihop tar det ansvaret och pratar om vilka risker och skador som spårspring leder till. Den andra punkten handlar om en konkurrenssituation som jag tror att flera av er har nämnt, både nu och vid tidigare tillfällen – den mellan pendeltåg, fjärrtåg och godståg. Det är en klassisk konkurrenssituation, och i har vi haft en ordning där fjärrtåg gått före och vi värnat godstrafiken. Men i den takt med vilken fler och fler pendlar och behöver komma till jobbet växer den konflikten tydligt. I nästan samtliga regioner som jag besökt under arbetet med den nationella planen har jag haft en återkommande diskussion med regionala företrädare om hur vi kan underlätta för pendlingstrafiken. Man kan naturligtvis prata prioriteringsordning, men i grunden handlar det om att lösa problemet med de flaskhalsar som finns i vårt järnvägssystem och se till att man möts på dubbelspår. I hela förslag till nationell plan, som vi nu bearbetar, ser vi att det går att göra mycket med relativt enkla investeringar som innebär att man hittar mötesspår och på det sättet inte hamnar i ett läge där hela pendlingstrafiken slås ut bara för att man till exempel får ett vagnfel på ett fjärrtåg. Den tredje punkten handlar om information. Jag tror att det är rätt, det som nämnde, att en del ser det på Facebook. I början kanske man fick information av en händelse genom att eller någon skrev om det och man hittade det i sociala medier på sin telefon.