prot · H50983 · 2018-03-13 00:00:00 — Det är bara en åklagare som kan väcka åtal. Vi måste göra allt vi kan för att stoppa och lagföra medlemmar av Daish och andra förövare av alla de avskyvärda brott som begås av Daish i och . Vi kommer att verka i alla tillgängliga forum för att de ansvariga för brott, övergrepp och kränkningar i och ska ställas inför rätta. Vi stöder också de pågående politiska processerna, inte minst med vår femåriga plan för . Vi är även beredda att gå in i för att se till att det sker en återuppbyggnad när freden kommer. Svensk polis och svenska åklagare fortsätter arbetet med att lagföra personer för folkmord, brott mot mänskligheten, krigsförbrytelser och terroristbrott, oavsett vem som har begått dessa brott och var de är begångna. Vi fortsätter att agera humanitärt. Vi har redan bistått med mer än i samband med Syrienkrisen , och fattade vi beslut om ytterligare för att förbättra den humanitära situationen i . Det handlar alltså inte så mycket om att vi saknar verktygen eller instrumenten. Vi har ICC, som är rätt forum för att pröva sådant som rör sig om folkmord eller brott mot mänskligheten. Dessa är viktiga åtalspunkter. Det är detta vi ska använda oss av, men då gäller det att vi inte får veton i säkerhetsrådet. Då är det också viktigt att vi kan hänvisa denna typ av ärenden till ICC. Vi fortsätter att arbeta med , som ju också stöder FN-processerna på detta område. Det bästa vi kan göra är att samarbeta med så många länder som möjligt för att se till att det blir ett fullt ansvarsutkrävande. 54 (KD): Tack, , för svaret och för engagemanget! Jag skulle vilja be om ett förtydligande. Hur är det egentligen – erkänner att IS har begått ett folkmord, så som och vissa länder har uttryckt det? Jag tänker på det som IS har gjort mot kristna, yazidier och muslimer som inte är sunnimuslimer i syfte att utplåna dessa grupper. Som jag har varit inne på förut är säkerhetsrådets resolution bra, men den gällde att stötta . Hur ser utrikesministern på detta? Vore inte det bästa en internationell tribunal, som kan se till att dessa IS-krigare ställs inför rätta och kan få en dom? Är det så att och utrikesministern, när vi nu har en plats i , kan lägga fram detta konkreta förslag? Min uppfattning – och anledningen till att jag ställde denna interpellation – är att det skulle kunna ha avgörande betydelse för att få till denna internationella tribunal. Den skulle kunna komma till stånd, och Islamiska statens folkmordsbrott skulle då få en rättslig prövning. Detta skulle ha mycket stor betydelse. IS/Daishs krigare från och andra länder skulle då ställas till svars och kunna bli dömda för de värsta och mest avskyvärda brotten mot folkrätten. Det skulle också betyda en upprättelse för alla tiotusentals drabbade. 55 Utrikesminister (S): Jag delar det engagemang som visar. Jag tror att han söker stöd i det faktum att det nederländska parlamentet har antagit ett förslag som handlar om att man vill att den nederländska regeringen ska lägga fram ett förslag i för att åtala och straffa IS/Daishs krigare. Detta har dock inte den nederländska regeringen gjort, utan regeringen har låtit detta vara en motion från parlamentet. Det handlar, som sagt, inte i första hand om att vi saknar mekanismer. Vi har ju faktiskt ICC, som är till för just detta. Dessutom kan nationella rättssystem också åtala IS-krigare, precis som åklagare i har gjort. Man kan åtala människor för folkmord på olika håll. Detta är väldigt viktigt. Här är det den politiska viljan som man måste mobilisera. Här måste man använda de verktyg som finns, som den undersökningsmekanism som ska se till att bidra med alla fakta och allt underlag som behövs, för att se till att det blir en juridisk process. Resten handlar om att allt det som vi kan se, och det som vi kommenterar, uppvisar alla tecken på och uppfyller alla kriterier för vad vi normalt menar med folkmord eller brott mot mänskligheten. Detta är tillräckligt för att utöva ansvarsutkrävande, men då krävs också att man samarbetar kring det och att man använder de redan tillgängliga instrumenten. Vi ska samarbeta med alla länder som visar en vilja att göra detta. Det är vi skyldiga alla dem som just nu fortsätter att lida så svårt i både och . Vi är skyldiga alla offer för fruktansvärda övergrepp i denna del av världen att göra allt vi kan för att utkräva ansvar. Tack för debatten, som är viktig. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera sammanträdet till . § 16 Svar på interpellation 2017/18:372 om skogsbruket och äganderätten 56 Miljöminister (MP): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stärka svenska skogsägares rätt att bruka sin egen mark. Hon har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att svenska skogsägare ska få skälig ersättning för ekonomiska förluster som orsakas av myndighetsbeslut. Jag vill inleda med att regeringen har en hög ambition när det gäller arbetet med biologisk mångfald. Miljömålen ska nås, vilket bland annat innebär att naturtyper och arter knutna till skogslandskapet ska ha gynnsam bevarandestatus och en tillräcklig genetisk variation. Den svenska skogspolitiken bygger på de två jämställda målen om produktion och miljö. Det är viktigt att skogsbruksåtgärder utförs på ett långsiktigt ekonomiskt, miljömässigt och socialt hållbart sätt. gäller parallellt med skogsvårdslagstiftningen, liksom de förordningar som är meddelade med stöd av , exempelvis artskyddsförordningen (2007:845). Bestämmelserna gäller även skogsbruksåtgärder. Det är verksamhetsutövarens ansvar att följa lagstiftningen och tillsynsmyndigheternas ansvar att följa upp att så sker. trädde i kraft . Syftet med är att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer kan leva i en hälsosam och god miljö. Artskyddsförordningen, som är meddelad med stöd av , innehåller såväl bestämmelser som genomför EU:s naturvårdsdirektiv som rent nationella bestämmelser. är som medlem i EU såklart angeläget att följa de regler som EU-länderna gemensamt har beslutat om. Syftet med naturvårdsdirektiven är framför allt att skapa möjligheter för arter och livsmiljöer att uppnå och behålla en gynnsam bevarandestatus samt att undvika att åtgärder och verksamheter riskerar att försämra denna status. och har beslutat om gemensamma riktlinjer för handläggning av artskyddsärenden i skogsbruket. Riktlinjerna ska vara ett stöd till både och länsstyrelserna i handläggningen av ärenden där skogsbruksåtgärder berör fridlysta arter. Regeringen anser att riktlinjerna är ett viktigt steg i arbetet för att skydda fridlysta arter i skogen. I en skrivelse till regeringen har och bedömt att det finns behov av att utreda artskyddsförordningen för att säkerställa att den är tillämpbar, effektiv och rättssäker (M2016/01731/Nm). Myndigheterna konstaterar i skrivelsen att tillämpningen av artskyddsförordningen såvitt avser skogsbruket dröjer. Regeringen har vid upprepade tillfällen svarat på frågor från om en översyn av artskyddsförordningen. Regeringen har inget annat svar att lämna än vad som tidigare meddelats. Frågan om huruvida en översyn av artskyddsförordningen ska genomföras bereds i . Regeringen följer frågor om artskydd, men jag kan självklart inte kommentera enskilda ärenden. Med anledning av det sagda avser jag inte att vidta några ytterligare åtgärder. 57 (M): Tack, ministern, för svaret! Det finns all anledning att känna hoppfullhet när det kommer till den svenska skogen och till svensk skogsindustri. Det svenska skogsbruket är effektivt, och skogen växer som vi kan skörda mer av den. Skogen har fördubblats , och är världens tredje största exportör av papper, massa och trävaror. Tack vare vårt effektiva skogsbruk är skogen också en viktig spelare i kampen mot klimatförändringarna. Forskning visar till och med att om skogsländer som och hade haft ett lika effektivt skogsbruk som skulle de kunna ta upp 2 ½ miljard ton koldioxid. Det känns hoppfullt. Från skogen får vi också hållbara råvaror. Innovationskraften tycks inte känna några gränser, och vi har alla sett reklamen om att skogen kan ersätta plast och glas. Man kan till och med göra smink av skog! Och om vi brukar skogen rätt kan den också spela en värdefull roll i omställningen av transportsektorn, till exempel kan biodrivmedel utvinnas ur tallolja och lignin. Men, fru talman, den bild av hoppfullhet som jag och många med mig försöker måla av svensk skog kräver en sak för att vara beständig, nämligen respekt för äganderätten. Det är nämligen ägandet med frihet under ansvar som har byggt upp de stora värden som skogen representerar. Den natur som många nu vill skydda är ett direkt resultat av äganderätten, och de investeringar som ska göras i skogen kräver förutsebarhet, rättssäkerhet och visshet om att just ägandet kan bestå. Det är därför som jag är så oroad nu när jag ser hur äganderätten angrips från flera håll. Allt oftare hindras skogsägare från att avverka på grund av artskyddsförordningen. Syftet är att skydda djur och växtarter, men regelverket fungerar inte. Och det är inte jag som påstår det utan tunga myndigheter. påtalade och att det finns brister som innebär att artskyddsförordningen är svår att tillämpa i skogsbruket. Myndigheterna uppmanade regeringen att utreda förordningen och säkerställa att den är tillämpbar, effektiv och rättssäker. Men trots att har gått sedan den uppmaningen har ingenting hänt, och osäkerheten inom skogsbruket blir allt större. Det kan absolut finnas anledning att i specifika fall hindra avverkning för att skydda viktiga naturvärden, men då ska också ersättning utgå till skogsägaren – eftersom vi respekterar äganderätten. Det här är bakgrunden till min interpellation, och jag har ställt två frågor. För det första: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att stärka svenska skogsägares rätt att bruka sin egen mark? För det andra: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att svenska skogsägare ska få skälig ersättning för ekonomiska förluster som orsakas av myndighetsbeslut? Ingen av de frågorna tycker jag att ministern svarade på . Jag hoppas att hon återkommer med svar i sitt nästa inlägg. Eller ska vi tolka avsaknaden av svar som att ministern faktiskt inte vill vidta några åtgärder? Vad däremot svarar är att det fortfarande inte har hänt någonting på sedan en översyn av artskyddsförordningen begärdes 2016. Det tycker jag är anmärkningsvärt. Det här är tyvärr inte det enda som har fastnat på , utan det gäller även skogsvårdslagen, nationella skogsprogrammet och nyckelbiotopsfrågan, som dras i långbänk. Det är till skada för det svenska skogsbruket. 58 (C): Fru talman och fru statsråd! Den här interpellationen är viktig, och frågorna behöver uppenbarligen diskuteras och ut. Jag instämmer i allt det som har interpellerat om och sagt i denna debatt. Att ett statsråd i en svensk regering så svävar på målet om fundamentala begrepp som respekt för äganderätten samt om den grundläggande principen att statliga inskränkningar i äganderätten kompenseras vid till exempel expropriation och vid inrättande av naturreservat och liknande är häpnadsväckande. Äganderätten måste givetvis också gälla vid beslut enligt artskyddsförordningen om nyckelbiotoper, som innebär att skogsägaren förbjuds att avverka sin ärvda eller köpta skog helt eller delvis. Här är det en ko på isen. En skogsägare har av statliga myndigheter förbjudits att avverka utan att kompensation erhålls. Statsrådet borde skaka av vrede men verkar mycket lugn. Statsrådet verkar hänvisa till de hänsyn som skogsägaren ska ta enligt skogsvårdslagen och som innebär att begränsningar och inskränkningar på några procent eller så ska tålas. Statsrådet bagatelliserar de enskilda fall där skogsägare nu lever under avverkningsförbud utan att ha erhållit någon marknadsmässig ersättning alls. Statsrådet säger att de ju är så få i förhållande till alla de fall där avverkning tillåts. Argumentet är häpnadsväckande. Bostadsinbrotten är också väldigt få i förhållande till alla de bostäder där inga inbrott görs, men vi vill ändå bekämpa brotten. Att ett svenskt statsråd så känslokallt kommenterar de fall där skogsägare plötsligt berövas förfoganderätten till sin skog och skogsmark utan att erhålla någon kompensation är oerhört, tycker jag. Därför är det också en skandal att regeringen är handlingsförlamad i denna fråga trots att två myndigheter hemställt om att den skyndsamt ska utredas så att den är rättssäker, alltså i klartext så att äganderätten respekteras. Statsrådet svävar på målet om detta över huvud taget behöver ut, om det över huvud taget är ett problem och om regeringen över huvud taget kommer att agera. Miljöministerns enda svar är att frågan bereds i , att den har beretts och att den sannolikt kommer att fortsätta beredas. Det är ett totalt otillfredsställande svar. Statsrådets svar fokuserar huvudsakligen på miljömålen, på att gäller, på att EU:s naturvårdsdirektiv om nyckelbiotoper och artskyddsdirektivet gäller och ska följas och på att riktlinjer är viktiga för att skydda fridlysta arter i skogen. Statsrådet säger i sitt svar ingenting – ingenting – om det som frågar om: vilka åtgärder regeringen avser att vidta så att svenska skogsägare ska få skälig ersättning för ekonomiska förluster som orsakas av myndighetsbeslut. Denna statsrådets prioritering att diskutera endast den ena aspekten och inte den andra är oerhörd. Det är val . Enda lösningen för att få ordning på detta är sannolikt en ny regering. 59 Miljöminister (MP): Jag vill börja med att kommentera siffror. Den här debatten hänvisar delvis tillbaka till en tidigare debatt och tidigare påståenden, som upprepades här, att det har skett en stor förändring vad gäller antalet beslut med hänvisning till artskyddslagstiftningen. Då angav jag de summor som har kommit alla tillhanda – att av 60 000 avverkningsanmälningar 2017 fattade 178 beslut som rör någon form av inskränkning av avverkningen kopplad till artskyddslagstiftningen. Det kan vara avverkningsbeslut, men det kan också vara till exempel att man inte får avverka . Det är också när och hur. Det kan vara hänsynstagande. Det är alltså inte 178 avverkningsbeslut. Det var en kommentar om ifall detta är ett stort problem och om det är en stor förändring. Det var inte ett svar på frågan hur det påverkar den enskilde. Självklart kan varje beslut ha stor påverkan för den enskilde skogsägaren. Det pågår ett antal rättsfall som rör just ersättningsrätten. Något är klart, men flera pågår. Detta komplicerar den politiska diskussionen, och jag tycker att det är viktigt att vi allihop förhåller oss till det. Då tycker jag att det är värt att påminna om att det är ett fall där dom har fallit som har stärkt möjligheten till ersättning kopplad till definitionen av pågående markanvändning. Jag vill helt enkelt ifrågasätta bilden av att det här är ett sluttande plan och en tydlig utveckling mot äganderätten. Det jag sagt tidigare och gärna upprepar är att hur skogspolitiken förhåller sig till äganderätten vilar på en proposition från den förra regeringen och ett beslut fattat här i . Jag och regeringen har inga avsikter att ändra på det. Precis som upprepade tror vi på att principen frihet under ansvar fortfarande ska vara bärande. Det uppfattar jag att vi är överens om. Jag har därför svårt att kommentera de tolkningar som ger vid handen att regeringen avser att göra stora förändringar eller att något parti driver på för stora förändringar i dessa delar. Jag uppfattar att vi är överens om att dessa principer tydligt gäller. Det är så uppenbart att man kanske glömmer att säga det, men äganderätten är självklart ett fundament. Jag uppfattar inte att det finns något starkt tryck för att förändra detta. Däremot ändras tillämpningen i våra domstolar, och vi måste klara av att avvakta tills de domarna är klara innan vi drar politiska slutsatser. 60 (M): Inledningsvis vill jag kommentera det som ministern sa om att hon vill ifrågasätta bilden av att de här frågorna befinner sig på ett sluttande plan. Fråga vem som helst i den svenska skogsbranschen och skogsindustrin! Det finns en enorm oro, och den måste vi ta på allvar. Sedan säger ministern att äganderätten är ett fundament. Det gläder mig. Det är viktigt att vi sänder den signalen till branschen och till dem som befinner sig ute i den svenska skogen. Om jag ska vara helt ärlig begriper jag inte riktigt var regeringen står. I en debatt sa miljöministern att regeringen menar att det vore orimligt om staten skulle ersätta alla som förlorar rätten att bruka sin mark till följd av myndighetsbeslut. Under statsministerns frågestund ställde jag därför kontrollfrågan till statsministern om han står bakom den uppfattningen. Då sa statsministern att han menar att det är viktigt att markägare får ersättning men tillade att han inte visste om miljöministern hade några avsteg i den frågan. Här finns alltså rätt så tydliga otydligheter när det gäller regeringens inställning och agerande. Det påverkar naturligtvis dem som befinner sig i branschen; det vill jag att man ska vara medveten om. På en punkt tycker jag att miljöministern är relativt tydlig i sitt svar. Hon vill att mer skog ska undantas från skogsbruk av miljöhänsyn. Detta tycker jag de facto har präglat den här regeringens skogspolitik. Men skydd av skog kan göras på olika sätt, exempelvis genom formellt skydd eller med frivilliga avsättningar. Den svenska skogspolitiken är, som ministern framhåller, utformad enligt principen frihet under ansvar. Vi ser också att skogsägarna tar stort ansvar, bland annat genom att frivilligt göra stora avsättningar av skyddsvärd skog. till den produktiva skogsmarken är det faktiskt en större andel som är undantagen från skogsbruk och därmed skyddad genom frivilliga avsättningar än som har ett formellt skydd. Det är för att människor tar eget ansvar, och det får vi inte glömma bort. av den svenska skogsmarken är undantagen från skogsbruk, vilket tyder på att förutsättningarna för den biologiska mångfalden är bättre än den framstår som om man exempelvis enbart ser till de formella skydden. Sedan får vi inte glömma att förutom miljömålen har vi också klimatmålen att förhålla oss till. En skog som inte vårdas eller brukas växer inte lika bra, och den är mindre effektiv när det gäller att ta upp koldioxid. Dessutom är varorna från den brukade skogen en förutsättning för att man ska kunna ersätta fossila material och bränslen. Men ser vi alltså att man i praktiken är beredd att konfiskera mer och mer av skogen. Det absurda i det är att den som har vårdat sin skog riskerar att få se sina livslånga investeringar bli värdelösa. Eller som skogsägaren säger: Vi jobbar miljövänligt och gör allt som staten vill; ändå bråkar de bara med oss. Skogen har vi skött så bra att de nu vill ha den. Men det är inte oss skogen behöver skyddas från. krävde de att den skulle avverkas. Ska man verkligen överlåta skötseln till en sådan myndighet? Jag instämmer i det. Jag tror att man ska vara försiktig med att laga det som inte är sönder. Man ska inte heller underskatta ägandets betydelse för skapandet av viktiga naturvärden. 61 (C): Två myndigheter har alltså hävdat att det finns behov av att utreda artskyddsförordningen så att den är rättssäker. Förordningen och nyckelbiotoperna har införts . Statsrådet säger i det svar vi har fått att huruvida en översyn över huvud taget ska genomföras bereds – det har vi fått höra . lägger statsrådet till: Vi, det vill säga regeringen, måste avvakta domar i domstolarna innan vi drar politiska slutsatser. Regeringen kan alltså inte agera på denna skrivelse så länge det finns något fall som är överklagat vid någon domstol. Detta är inte att regera, statsrådet! Det är att vara passiv och sitta och rulla tummarna trots att läget kräver handling. Jag uppmanar miljöministern och statsministern att reda ut denna viktiga fråga så att inte enskilda människor och företagare – för det är dem vi talar om – berövas sin utkomst och fråntas sitt ägande utan ersättning. Jag hoppas att jag ska bli glatt överraskad – att detta sker raskt och beslutsamt och att resultatet fullt ut respekterar äganderätten och principen om marknadsmässig kompensation vid myndighetsbeslut som inskränker rätten att bruka egen skog. Men, som jag sa tidigare, min tilltro till statsrådet, och regeringen är mycket svag, och jag inser att hoppet förmodligen får ställas till nästa regering, som tillträder . 62 Miljöminister (MP): En interpellationsdebatt blir inte alltid helt enkel när den innehåller två frågor. Den kommentar jag precis gjorde om att avvakta domstolars beslut rörde huruvida sättet vi tillämpar ersättningsreglerna på förändras mycket i eller inte. Det var den delen jag kommenterade. Jag hoppas att man kan respektera detta och därmed dra slutsatsen att jag inte kommenterade andra saker . Jag har vid upprepade tillfällen framhållit regeringens självklara uppfattning att äganderätten är en grund för skogspolitiken. Jag upprepar det gärna igen. Jag uppfattar också att det finns en oro, och om vi tillsammans här i kammaren kan stilla den oron genom att säga sådant som faktiskt är självklart ska vi naturligtvis göra det om och om igen. Jag vill därför tacka för att hon väckt diskussionen så att vi får möjlighet att reda ut vad som gäller. Jag vill också kommentera att den diskussion vi hade inte rörde beslut till följd av myndighetsbeslut, utan den rörde naturvårdsåtgärder i vidare bemärkelse, inklusive frivilliga åtaganden. Det är en större diskussion. Det verkar ha spridit sig en missuppfattning ute i landet om vad som sas vid det förra tillfället. Det var en bredare diskussion om naturvårdsinsatser i vid bemärkelse. Det kanske finns anledning att se vad grundlagen säger och vad har beslutat. Det finns en huvudregel om att en enskild har en grundlagsreglerad rätt till ersättning, men det finns också ett undantag i 12 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen. Vid rådighetsinskränkningar som sker av hälsoskydds-, miljöskydds- eller säkerhetsskäl gäller i fråga om rätt till ersättning vad som följer av lag, och denna ersättning är reglerad i . Frågor om tillämpning av detta har genererat en rad domar. Att de drar ut genererar oro, och det har jag förståelse för. Men jag har tyvärr väldigt lite rådighet över detta som statsråd. Jag kan inte begära att myndigheterna agerar på ett visst sätt. Vi får vänta och se och sedan dra slutsatser om huruvida reglerna behöver ändras. Men detta generar oro och det tar tid; det har jag förståelse för. Om vi under den tiden kan vara tydliga härifrån med att äganderätten gäller och detta bidrar är det en bra sak. 63 (M): För är äganderätten okränkbar. I de fall staten önskar ta privatägd mark i anspråk exempelvis för ett infrastrukturprojekt eller för bevarande av skyddsvärd natur eller en skyddsvärd art ska markägaren ersättas ekonomiskt. För de allra flesta är detta också en rimlig princip. Som miljöministern pekar på är skyddet i grundlagen ganska svagt, och det vill vi ändra på. Vi vill att man ska stärka äganderätten och hoppas att man kan tillsätta en äganderättsutredning. Det får nämligen allvarliga konsekvenser när äganderätten inte respekteras. Enskilda familjer riskerar att deras livslånga investeringar blir värdelösa, och man ser inte heller det stora samhällsvärdet i de investeringar som skogsägare gör i skogsbruket. Bioekonomin spelar en avgörande roll i omställningen till ett mer hållbart samhälle, men för att viktiga aktörer ska våga investera och satsa krävs rättssäkerhet, långsiktighet och förutsägbarhet. Ingen av de förutsättningarna uppfylls just nu med regeringens politik. Det är otroligt viktigt att det arbete man nu gör på avslutas och att äganderätten kommer stärkt ur det arbetet. Jag vill tacka för debatten, och jag hoppas verkligen att snart ska landa med de överläggningar man har internt. 64 Miljöminister (MP): Jag vill i mitt sista anförande ägna några ord åt det formella skyddet.