prot · H509100 · 2018-04-18 00:00:00 — Vi debatterar landsbygdspolitiken här i kammaren. Jag deltog i går i en interpellationsdebatt med landsbygdsministern. Det är mycket lovvärda förslag som regeringen har presenterat och som statsrådet presenterade här i går. Det känns dock lite ihåligt när regeringen talar om mer bredbandssatsningar när det som redan finns klipps bort. Jag tänker på nere i . Hon är , och hon berättar att när nu har klippt bort koppartråden får hon gå till en sten för att få täckning, och där kan det fungera ibland och ibland inte. Då undrar man: Vad tänker ni nu? Jag tänker på alla dem som åker bil till och från jobbet och kanske åker med sina barn till förskolan och till fotbollsträningen. Det går ju an när man bor här i eller i andra storstäder, för då kan man åka med både buss och tunnelbana med mera. Men regeringen har höjt skatten på drivmedel fyra gånger sedan valet . Jag tänker på alla som är rädda för att ansvaret för vägar, som sköter, kommer att läggas över på boende längs vägen. Jag skulle kunna fortsätta. Jag tror inte att det hjälper att bara prata om att det ska bli bättre, utan jag tror att det är viktigt att det också visar sig i praktiken. Vi talar om att hela landet ska leva. Menar vi allvar, eller är det bara ett retoriskt mantra som vi upprepar ? behöver en levande landsbygd med jordbruksföretag som tror . Då är det viktigt med signaler från det offentliga. En man hörde av sig till mig . Han berättade att han hade varit på ett seminarium på ett statligt verk. När han frågade vad de skulle äta visade det sig att det skulle serveras kyckling. Han frågade då varifrån kycklingen kom och fick svaret att den inte kom från . Han hörde av sig till mig och frågade om jag tyckte att detta var vettigt. Naturligtvis är det inte vettigt! Jag skrev till ansvarig minister och påpekade bland annat att det är demoraliserande och upplevs som dubbelmoral när myndigheter som ansvarar för att utfärda regler för livsmedelsproduktion och för att kontrollera efterlevnaden av dessa köper in mat som produceras på ett sätt som de själva inte kan tillåta. Jag väntade ett tag, och sedan kom svaret. Det verk som hade bjudit på lunch skrev att man nu hade bestämt att allt kött som man använder ska komma från . Jag tror att detta är en väldigt viktig signal. Jag tror också att det är viktigt att kommuner och landsting följer efter. Vissa kommuner, bland annat min hemkommun , har gjort detta. Man är väldigt noga med att försöka köpa mat och livsmedel från , med de regler som finns här. Vi ser att de livsviktiga bin och insekter som utför pollinering minskar till antalet. En viktig funktion i detta sammanhang är biodlarnas honungsbin. För att kunna stödja biodlarna – med tanke på den viktiga funktion som deras bin har för pollinering – menar vi kristdemokrater att det bör göras en översyn av hur verksamheten ska stödjas och utvecklas. I morse var jag med i ett LRF-relaterat sammanhang och träffade då en kvinnlig företagare från som talade om den framtidstro som hon har vad gäller landsbygden. Hon berättade om hur det spritter i företaget för att försöka leverera livsmedel från landsbygden till bland annat . Men hon pekade också på att vi politiker måste förbättra konkurrenskraften och minska regelkrånglet. Samma sak hörde jag när jag deltog i Mjölkens dag här i . Det var ungefär 100 mjölkbönder här. I panelen fanns representanter för till exempel mejerier, banker och Ica. De pekade också på oss politiker och sa att vi måste göra saker för att förbättra konkurrenskraften för lantbrukarna. Jag tror att det är viktigt att vi går från ord till handling. 70 (S) replik: Jag måste säga att jag blir ganska upprörd när jag hör dig påstå att vi talar om landsbygden och landsbygdens förutsättningar . Den sittande regeringen har inte talat om annat hela – jag rabblade upp jag vet inte hur många saker som vi redan har gjort. Till exempel har vi tillsatt en parlamentarisk utredning om landsbygden. Jag förstår inte riktigt vad du menar där, . Sedan pratar du om att vi måste tro och om att lantbrukarna och företagarna på landsbygden också måste tro . tog förtjänstfullt upp i sitt inlägg att LRF har tagit fram en rapport som heter Grön entreprenör – affärsmöjligheter i hela landet. Där framgår att framtidstron inom köttproduktionen är stark vad gäller slaktkycklingar, gris och nöt men att den är svagare när det gäller lamm och viltkött. Denna rapport kommer från LRF. Har du någon annan åsikt eller någon annan insikt än vad LRF har fått genom alla sina företagare? Jag måste erkänna att jag inte riktigt förstår dina påståenden. 71 (KD) replik: Tack, , för din fråga! Jag tror inte att du ska vara så upprörd, . Om det är någonting som vi politiker är ganska duktiga på är det att prata. I detta fall har vi ägnat mycket tid åt att bara prata om politiken och inte gjort så mycket. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi går från pratstadiet till do-stadiet. Apropå de siffror som du hänvisar till är det naturligtvis så att produktionen ökar, men i vissa delar kan vi också se att den minskar. Som jag nämnde i mitt förra anförande har till exempel mjölkproduktionen minskat. slutade fem mjölkbönder. Antalet liter som vägs in har minskat. Man kan alltså inte säga att det går speciellt bra för vårt land. Självförsörjningen minskar också . Jag tror inte att man behöver bli så upprörd över att se detta. Det viktiga, ledamot , är att gå från att bara prata om detta till att försöka att också göra något. Många lantbrukare säger när jag träffar dem att det är jättebra att vi har en strategi och att vi har satt dessa mål men att de nu också vill se att detta gör skillnad hemma på ladugårdsplan eller var på gården det nu kan vara. 72 (S) replik: : Den här gången kommer du faktiskt inte undan med att prata om mjölkbönderna och mjölkproduktionen! Jag pratade inte om produktionen utan om att LRF har tagit fram en rapport om framtidstron inom de gröna näringarna. Jag pratade inte om produktionen i sig eller huruvida den skulle öka eller minska. Både du och jag vet precis hur det ser ut inom mjölkproduktionen och att detta inte är bra. Du påstår att vi inte har gjort särskilt mycket. Jag vet inte hur många saker som vi gör som jag räknade upp i mitt anförande. Det är dock så att detta inte ger omedelbar effekt ute på gårdsplanen hos bonden eller hemma hos mig eller någon annan där vi bor, utan det tar lite tid. Att utveckla företagande är en längre process. Jag blir lite upprörd över att du alltid tar upp mjölkböndernas situation – oavsett vilken fråga du får hänvisar du till detta. Det var inte det jag talade om. Mjölkbönderna har det svårt, ja, men det går ganska bra för en stor del av de gröna näringarna. Detta är tack vare att efterfrågan på svenska livsmedel ökar, både här i och på andra ställen. 73 (KD) replik: Apropå de siffror som du, , tar upp tycker jag inte alls att det är märkligt att jag lyfter fram saker som jag märker när jag är ute bland lantbrukare och att det inte alls är så bra som du vill göra gällande. De påpekar exempelvis gång på gång att konkurrenskraften inte är densamma som för europeiska bönder. Om du inte ser detta får det stå för dig, . Men när jag är ute pekar de på saker som dieselskatten, som är höjd. Jag ser regelkrånglet gång på gång. Det finns 800 regler för en mjölkbonde om han eller hon dessutom ägnar sig åt växtodling. Det är väl sannerligen dags att vi tittar på detta och försöker att minska regelkrånglet? Jag försöker absolut inte att måla allting mörkt, men jag måste ändå säga det jag hör. Jag kan ju inte bara säga att allt är bra, för det är det absolut inte. Jag önskar, , att du kom ut och hälsade på dessa bönder. Det är många där ute som säger att det inte funkar speciellt bra. Det är så det är. Jag står bakom de mål som ni satte; jag var själv med och förhandlade om detta. Det är jättebra med livsmedelsstrategin och att vi nu säger att vi vill utveckla jordbruket i stället för att avveckla det. Du nämner också saker som vi – bit för bit – vill förbättra. Men återigen: Det viktiga är ju att vi kommer från att bara prata här i kammaren till att folk och företagare i hela märker att vi menar allvar med det som vi har sagt. Det var detta jag försökte att prata om i mitt lilla anförande. 74 (V) replik: I mitt anförande nämnde jag exempel på att man under ett par decenniers tid har haft ett ensidigt fokus på avregleringar och privatiseringar. Det är glesbygden som har varit den stora förloraren på detta. Man tjänar inte särskilt mycket pengar på att öppna apotek i glesbygd, och då öppnas det inga apotek där. Inte ett enda nytt apotek har öppnats i glesbygd, utan det öppnas apotek i de stora städerna – detta efter att och de borgerliga partierna har avreglerat apoteksmonopolet. Underhållet av järnvägen har inte blivit bättre, i synnerhet inte i glesbygd, sedan man avreglerade och privatiserade ansvaret för underhållet. Flera tåglinjer har dragits in efter det att man har avreglerat ansvaret för att trafikera järnvägen i . Tågbolagen vill helt enkelt köra på de linjer där de tjänar mest pengar. Det här är exempel på att glesbygden är den stora förloraren på avregleringspolitiken. Jag tycker att det vore intressant att höra om perspektiv. Ser inte ni problematiken mellan stad och land? Ser ni inte att det finns stora förlorare när man avreglerar så som ni har förespråkat och faktiskt gjort? Sedan är jag också intresserad av det som säger om mjölkbönderna och vikten av att köpa mer svensk mat. Jag tycker att det är en bra ambition. Men då vill ni väl att svensk mat ska fortsatt produceras på ett någorlunda djurvänligt och miljömässigt bra sätt? Därför vill jag fråga: Är det politik att man fortsatt ska ha beteskrav så att kossorna få gå utomhus och beta åtminstone ? 75 (KD) replik: Tack, , för din fråga! Jag börjar med . Det är klart att när vi avreglerande fanns det sådant som blev mycket bättre. När man numera har ont i huvudet behöver man inte vänta på att ska öppna, utan man kan gå till Ica och köpa huvudvärksmedicin. Det är mycket som har blivit mycket bättre, till exempel större tillgänglighet. Men det är klart att vissa saker kanske inte har blivit som vi hoppades. Det tycker jag att man ska vara ärlig och säga. Vissa apotek har flyttat från landsbygden. Det tycker vi är problematiskt, och man bör se över hur man ska få apotek till glesbygden. Sedan tar du upp beteskravet. Som du kanske vet är vi mycket måna om att det ska finnas mycket djur i vårt land, att vi har köttproduktion, att vi har mjölkproduktion. Vi månar också om att man ska lyssna på vad branschen säger. Mjölkbönderna säger: Ja, vi har några bekymmer, exempelvis är konkurrenskraften viktig för oss. Men vi har ju beteskravet som vi inte får några pengar för. I har man inget beteskrav, och där får bönderna ersättning via EU-stödet. får inte svenska bönder det. Vi tycker att man bör se över detta. De flesta säger att de kommer att ha alla kossorna ute eftersom det är så viktigt. Men poängen är att man måste se hur bönderna ska få ersättning för att ha kossorna ute. 76 (V) replik: Det där tror jag tarvar ett tydligare svar från . Vad är det egentligen som ska ses över? Vad är det egentligen som ni vill? Ska kossorna gå utomhus och beta eller inte? Du vet mycket väl att vi har ett beteskrav i , i och under lite i norra . Som jag tolkar dig, , vill släppa på beteskravet. Man ska då kunna göra som man vill. Är inte risken då uppenbar att många kossor inte får gå utomhus och beta? Vad är då vitsen med att ha stora mjölkevenemang här i riksdag och prata om att svensk mjölkproduktion är så bra, miljövänlig och djurvänlig när man tar bort kanske det viktigaste, att djuren ska kunna bete sig naturligt och ha det någorlunda bra. Återigen fick jag svaret från att avregleringen av läkemedelsförsäljning och ska ses över. Ja, det är välkommet att vill se över detta, men det handlar om två olika saker. Den ena är möjligheten att sälja receptfria läkemedel i handeln, och det var väl inte någon jättekontroversiell sak kan jag tycka, att man kan köpa Alvedon på Ica eller . Den andra saken är avregleringen av apoteksmonopolet. Det har gjort att nya apotek öppnas i de stora städerna, inte ett enda nytt apotek har öppnats i glesbygd. Vad säger om det? Kan ni inte se att det finns en inbyggd konflikt när man avreglerar? Företagen vill ju öppna apotek där den största marknaden och de största möjligheterna att tjäna pengar finns. Då behöver kanske vi politiker ta ansvar för att hela ska leva och se till att det finns apotek även i glesbygd. 77 (KD) replik: Tack, , för din fråga! Jag tycker att det är jättebra att du tar upp detta med hur bönderna har det och hur mjölkböndernas situation är, . Jag önskar av hela mitt hjärta att du hade varit med på Mjölkens dag. Då hade du kunnat lyssna på några berättelser. Det som många mjölkbönder är kritiska mot är att det har bestämts en sak i , men sedan har man inte följt upp det och vad det betyder för mjölkbönderna. Jag önskar att du följde med mig eller åkte själv och besökte mjölkgårdar. Det finns ju flera sådana inte långt från . Då kan dessa mjölkbönder berätta hur det ser ut och hur viktigt det är att de får några pengar för beteskravet. Vi pratar ofta om mervärde och att bönderna ska få ett mervärde. I det här fallet ser de inget mervärde. Med facit i hand är det många mjölkbönder som har slutat. I alla andra europeiska länder ökar produktionen, men hemma i minskar den. Det är klart att man då måste se: Vad är grejen? Vi pratar ofta om konkurrenskraften. Men då måste man se vad som är konkurrenskraften. Vi menar att beteskravet bör ses över. Det är viktigt att man ser på hur bönderna har det. De flesta mjölkbönder kommer naturligtvis att ha sina kor ute, men vi måste se till att bönderna får ersättning för att de har korna ute. 78 (L): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets ställningstagande och därmed också till de två tillkännagivanden som finns i betänkandet. Ett av dem handlar om bättre samordning av det regionala arbetet med att genomföra livsmedelsstrategin. Jag återkommer till det. Det har här sagts att det finns en landsbygdsproposition och följdmotioner till den. Vi kommer att ha en diskussion om den om , så vi ska kanske inte spekulera så mycket om den. Jag kan bara konstatera att det i landsbygdspropositionen fanns ett skarpt förslag, och det handlade om övergripande mål. I övrigt var det en samling bedömningar som närmast kan betraktas som en strategi. För oss i Liberalerna handlar landsbygdspolitik – om man nu kan använda ett sådant ord över huvud taget – om varje människas möjlighet att ha makt och ansvar för sitt eget liv. Det skiljer inte ut sig från något annat område. Var man än bor gäller ju detta. Från den synpunkten är landsbygdspolitik inte så speciell som det kan tyckas . Det är viktigt att den förda politiken skapar möjligheter och förutsättningar som i sin tur skapar framtidstro. Det har varit en diskussion om framtidstro här som har varit ganska intressant att följa. Men det är ändå viktigt att vi från politiken inte skapar en bild av landsbygden där man inte har möjligheter och förutsättningar för en framtidstro. Det skapar bara negativa spiraler. Om vi ska ha något som heter landsbygdspolitik måste vi skapa förutsättningar för dem som vill bo och arbeta på landsbygden eller i mindre tätorter och att det ska vara möjligt. I den föregående debatten nämnde jag att det handlar mycket om infrastruktur – självklart vägar och järnvägar, men det måste även finnas en välfungerande bredbandsuppkoppling om man ska kunna driva företag. Detta prioriterade Liberalerna i sitt budgetförslag . I övrigt handlar det om samhällsservice och möjligheter till utbildning och så vidare. När vi diskuterar landsbygden och landsbygdens företagare blir det av naturliga skäl även en hel del diskussioner om de areella näringarna. Det är väl helt riktigt. Det är intressant hur detta utvecklas på många ställen. Landsbygden är dock mycket mer när det gäller företagande. Inte minst har besöksnäringen blivit en näringsgren som har vuxit mycket i , och så även på landsbygden. Man upptäcker mer och mer hur mångfasetterat företagandet på landsbygden har blivit. I stället för att företag sysslar med bara en enda sak har de nu många ben att stå på. Besöksnäringen har blivit ett av dessa viktiga ben. Men man måste komma ihåg att besöksnäringen sysselsätter ca 170 000 människor , och många av dem finns på landsbygden. Besöksnäringen har ett exportvärde på en bra bit över 100 miljarder och är en av våra större exportgrenar. Detta kommer naturligtvis hela till del, inte minst landsbygden. Det är också viktigt att ha med sig att stad och land är beroende av varandra. Man måste se den helheten. Vi talar om servicen i städer, men allt kan inte finnas på alla ställen. När det gäller landsbygden är den även viktig för rekreation och för folkhälsan för dem som bor i tätorterna. Utgångspunkten för oss i Liberalerna bygger egentligen på en generell politik som är bra för alla. Tyvärr har den nuvarande rödgröna regeringen kraftigt höjt skatterna på jobb och företagande, vilket definitivt inte gynnar utvecklingen på landsbygden. Hög beskattning på arbete och företagande motverkar möjligheterna att utveckla företag och skapa sysselsättning. Så är det oavsett var i landet man bor. Detta drabbar landsbygden och alla delar av landet lika. Kanske blir det speciellt kännbart på landsbygden där det oftast finns färre företag att förlita sig till. Många av företagen är dessutom småföretag. Det har konstaterats att skillnaderna är stora runt om i landet och att det ser olika ut på olika ställen. Man har olika förutsättningar. Då måste naturligtvis även lösningarna skilja sig åt. Som jag nämnde förut är det inom områden som samhällsservice och utbildning som man måste göra anpassningar beroende på hur folk bor och vad som kan anordnas på distans och så vidare. Livsmedelsstrategin har tagits upp tidigare liksom hur vi ska samordna den regionalt och lokalt. Det stora och viktiga för vår del är att sprida goda exempel. För även om lösningarna är olika i olika delar av landet är de inte olika överallt. Om man har samma slags förutsättningar på ett ställe och har löst allt på ett bra sätt är det bra om det kan spridas till ett annat ställe. Man behöver inte uppfinna hjulet . För oss liberaler är det här det viktigaste i just detta tillkännagivande. I betänkandet behandlas ytterligare två av Liberalerna prioriterade områden. Det gemensamma för dem är att det handlar om biologisk mångfald. Bevarande av ängs- och hagmarker handlar i grunden också om att stärka jordbrukets konkurrenskraft. De människor som jobbar med att bevara ängs- och hagmarker måste verkligen få betalt för sitt arbete. Genom de miljöåtgärder som görs skapas förutsättningar för först och främst en hållbar livsmedelsproduktion, vilket är viktigt. Men det skapas även öppna landskap som är viktiga för den biologiska mångfalden och för att förstärka natur- och kulturvärden. Det finns ersättningsmöjligheter genom landsbygdsprogrammet om man bevarar betesmarker, slåtterängar, skogsbeten, mosaikmarker eller gräsfattiga marker, som det benämns. Här får samhället en väldigt stor vinst för relativt begränsade medel genom ersättningar för det vi brukar kalla kollektiva nyttigheter. Det är samma sak som det som jag talar om: ersättning för att bevara markerna. Jag tycker därför att den fördröjning som har skett av utbetalningar av dessa stöd är ett stort problem, och det är helt oacceptabelt. När man kommer ut och pratar med de människor som jobbar med det här får man höra att problemen tyvärr fortfarande inte är lösta. Det handlar inte om så stora pengar, men de är väldigt viktiga för småföretagen. Det är alltså inte de stora summorna som är det viktiga i den här typen av stöd, utan det är att pengarna verkligen betalas ut till dem som har gjort jobbet. Det öppna landskapet är naturligtvis viktigt för den biologiska mångfalden. Det är inte så konstigt. Men det är också viktigt som tillväxtfaktor. Ett öppet landskap är en faktor när man vill slå sig ned och ha en verksamhet på landsbygden. Man har tydligt kunnat visa att det är en positiv faktor i sig. Avslutningsvis vill jag säga att vi har anledning att känna stor oro över den minskning av pollinerande insekter som har skett. Det kommer att få närmast oöverskådliga konsekvenser för ekosystemet. Här har vi en gemensam utmaning där alla goda råd är dyra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 20). betänkande 2017/18:NU12 79 (S): ska vi debattera näringsutskottets betänkande NU12 som bygger på de motioner ledamöterna har skrivit under allmänna motionstiden. Jag är väldigt glad över att motionerna är så många, men jag är också väldigt förvånad över att se så många återkomma år trots att vi här i redan på regeringens förslag har både behandlat och beslutat precis vad som fortsatt tas upp i motionerna. Det handlar till exempel om att regeringen borde utreda besöksnäringens förutsättningar. Den utredningen är gjord och heter Ett land att besöka – En samlad politik för hållbar turism och växande besöksnäring. Utredningen har lämnats till regeringen för vidare beredning. Ett annat exempel är motioner om att det statliga marknadskompletterande riskkapitalet i högre grad ska användas tillsammans med det privata kapitalet i en fond-i-fond-lösning. Det har utretts, och vi här i har redan fattat beslut om propositionen Staten och kapitalet om att så ska ske. Den absolut största motionsfloran handlar dock om det viktiga arbetet med regelförenklingar och handläggningstider. Socialdemokraterna delar åsikten att företagare inte ska behöva lägga onödig tid på kontakter med myndigheter eller på att hantera tillstånd, lämna uppgifter eller försöka förstå hur de ska göra rätt. Därför jobbar regeringen hårt med frågan. har fått i uppdrag att införa digital hantering av årsredovisningar. Mer resurser har satsats på den digitala plattformen för att utveckla den verksamheten. Regeringen satsar på digitaliseringsarbeten i särskilt regeltunga branscher. Först ut var restaurangbranschen, och går man vidare inom besöksnäringen med företag inom hotell- och evenemangsområdet. Dessutom arbetas det vidare med att korta handläggningstider hos myndigheter och hitta kloka vägar att implementera nya lagar och regler. Efter tillkännagivande om att regeringen borde vidta lämpliga åtgärder för att de myndigheter som företag kommer i kontakt med ska sätta tydliga tidsgränser för sina handläggningstider gav regeringen det här uppdraget. pekar på att ”erfarenheter visar att man bör vara försiktig med att sätta gränser för handläggningstider”. De kan läcka in som styrsignaler i organisationen och påverka enskilda handläggares arbete. skriver: ”Om det exempelvis bestäms att av alla ärenden ska vara handlagda , så brukar medarbetare lösa det. Tyvärr kan det ske på bekostnad av det ärende som passerar och som nedprioriteras till förmån för ärenden som fortsatt ’lever’.” Regeringen arbetar med utgångspunkt i vidare med frågan för att handläggningsprocesserna och handläggningstiderna ska bli effektivare, tydligare och kortare. Att då igen välja att ge regeringen tillkännagivanden i just den här frågan känns inte seriöst. Och trots att allt ska gå fortare, vidareutvecklas och prioriteras följs det förvånansvärt nog för flera partier i opposition av lägre ambitionsnivåer när det gäller resurser till de förslag vi ska behandla här . Jag vill med detta yrka bifall till näringsutskottets förslag till beslut och avslag på samtliga reservationer. Vi väljer att inte heller följa upp våra egna reservationer. Som jag har anfört anser jag att de slår in vidöppna dörrar. Det viktigaste politiken kan göra är att lyssna och ta till sig de utmaningar som företagen för fram. Jag ska nämna vilka tre utmaningar jag oftast möts av vid mina företagsbesök. Nummer ett är alltid kompetensbehovet, vilket även konjunkturbarometer visar. av företagen upplever brist på arbetskraft.