prot · H60930 · 2018-12-15 00:00:00 — Vi har också en övergångsbudget, som har arbetats fram enligt gällande principer men som därför inte har kunnat ta hänsyn till förändrade omständigheter och som definitivt inte innehåller några reformer. såg det som självklart att lägga fram ett eget förslag till budget, precis som vi har gjort när det har suttit aktiva regeringar som har lagt fram budgetförslag som vi inte tycker har hållit måttet eller är överensstämmande med vad vi vill. Det är om möjligt ännu mer viktigt när det är just en övergångsbudget som inte alls har kunnat anpassas efter den nuvarande verkligheten. När vårt budgetförslag tyvärr föll i valde vi att stödja det budgetförslag som fanns kvar från och . Det är inte på något sätt ett optimalt budgetförslag. Det finns saker som vi bevisligen vill ändra även där. Men i det stora hela tyckte vi, i valet mellan en passiv övergångsbudget och en budget som ändå till viss del föreslår nödvändiga reformer och pekar på en rimlig riktning för utifrån dagsläget, att det är bättre att det får gälla. Redan när vi först, vid den presskonferens som vår ekonomisk-politiska talesperson höll, aviserade att detta var en fullt rimlig möjlighet kunde den som lyssnade uppmärksamt dock notera att vi förde fram att vi just på migrationsområdet inte var överens med och . Vi oroades över att de så drastiskt vill dra ned på anslaget till år ett, inte minst eftersom de prognoser som har kommit från visar att detta inte är hållbart och görligt. har på lite minskat personalstyrkan med en tredjedel, från 9 000 till 6 000. En stor del var såklart förväntad. Man anlitade många i den panikstämning som rådde , och de kanske inte behövdes när migrationsflödena hade minskat något. Men det har gått längre än vad man egentligen kanske var beredd på. Och det saknas definitivt möjlighet att ta så stora steg även fortsättningsvis, inte minst då de handläggare som arbetar kvar är de som har lång erfarenhet, lång uppsägningstid och verkligen behövs. Därför sa vi redan vid vår presskonferens att vi avser att föra vidare förslag på hur man kan omfördela och rätta till detta i just den debatt vi har och i just det beslut som vi ska fatta . Budgeten som helhet är nämligen, fru talman, ännu inte fastlagd. Det finns möjlighet att göra nödvändiga justeringar. Jag tänkte uppehålla mig lite mer vid just situationen på . Det är nämligen så att alla ledamöter i vårt utskott i går fick ett mejl från generaldirektören på . Det var inte nog med den rapport som vi har fått ta del av och den muntliga föredragning som utskottet fått ta del av, eftersom och fortsatt höll fast vid drastiska nedskärningar. Därför kände sig nödgat att kontakta oss igen och poängtera exakt den möjlighet som vi här och har att inom den beslutade ramen för utgiftsområde 8 anvisa tillräckliga medel för att ska kunna fortsätta en anpassning till det minskade uppdraget på ett ordnat och ansvarsfullt sätt. Det poängteras i mejlet, i rapporten och i föredragningen för oss att en så snabb minskning som föreslås över huvud taget inte kommer att leda till en besparing. Det kommer att leda till att ärenden blir liggande och tar och att köerna ökar väldigt mycket. Det innebär i sin tur ökade kostnader för alla de personer som fastnar i systemet, för att inte tala om den situation som dessa personer kommer att befinna sig i i avvaktan på att få ett beslut. Detta är inte ansvarsfullt, och jag önskar att vi inte var det enda parti som vill göra justeringar efter den verklighet som råder. Min kollega kommer att tala lite mer om exakt vilka prioriteringar som är mycket nödvändiga och som övriga också borde kunna ställa sig bakom. Jag vill därför gå vidare till att tala lite mer om de satsningar och förändringar som vi föreslår i vår reservation. I vårt budgetförslag hade vi från början med en satsning på återvandring – frivillig sådan. Den som är uppmärksam och nördar ned sig i dokument noterar att den inte finns kvar och inte är med i vår reservation. Det har dock en enkel förklaring. Vi har inte gett upp denna satsning. Den har varit tänkt att ingå i den biståndsram som finns, eftersom den kommer att användas för just biståndsverksamhet för att möjliggöra ett säkert, tryggt och återuppbyggande återvandringsstöd. Därför har vi nu valt att i stället lägga denna satsning under utgiftsområdet Internationellt bistånd. Utöver detta satsar vi inte bara på att ge de anslag som de behöver för att hålla liv i nuvarande verksamhet utan också på att ge dem extra medel, eftersom vi anser att de fortsatt behöver reformer. De behöver kunna ge bättre information till alla sorters migranter in i och ut ur landet. Arbetskraft, asylsökande och så vidare behöver ha bättre information. behöver också ta en mer aktiv roll i att hjälpa till med just fungerande återvandringsstöd, som tyvärr inte används i lika stor utsträckning som hade varit möjligt. Vi vet att det har funnits personer som gärna vill kunna återvända, inte minst nu när återuppbyggandet i exempelvis har börjat ta form. Vi har också en större satsning på avvisningar, utvisningar och förvarsplatser. och lyfter gärna fram att de minsann ger till detta, vilket inte kommer att gå att genomföra givet att behöver dessa pengar till annat. Det är de extremt tydliga med. Vi tillskjuter alltså både för att det ska kunna byggas förvarsplatser och för att de avvisningar och utvisningar som behövs för en ordnad migration ska kunna verkställas. Slutligen gör vi också vissa nedskärningar på olika anslag som rör domstolsärenden. Det handlar om vår övertygelse om att med tydligare regler och bättre möjligheter för att ge väl grundade och väl motiverade beslut kommer man inte att ha ett lika stort antal överklaganden och inte ett lika stort behov av att ärenden avgörs i domstolar. Med detta vill jag än en gång yrka bifall till reservationen i betänkandet och avslag på utskottets förslag och förslaget i övergångsbudgeten. I detta anförande instämde (SD). 19 (C): Vi lever i en globaliserad värld. Fler människor i världen migrerar för att söka skydd från krig, terror och förtryck men också för att arbeta, studera och på andra sätt skaffa sig ett bättre liv. Mer än 65 miljoner människor befinner sig på flykt runt om i världen. De flesta befinner sig i konflikternas närområden. Situationen är mycket svår för de människor som flyr och söker sig till på farliga vägar. har, precis som många andra partier här, pekat på behovet av att EU tar ett gemensamt ansvar för människor på flykt. Bara på det sättet kan vi få till ett mer solidariskt mottagande och erbjuda skydd till fler i EU. Därför är det viktigt att de pågående omförhandlingarna på EU-nivå av den europeiska asyllagstiftningen resulterar i gemensamma hållbara lösningar. Det är också viktigt att verkar för att asylpolitiken på EU-nivå är så robust att avtal med tredjeland för att hindra migration helst inte ska behövas, eftersom de skapar stora och skadliga effekter på många plan. Men om sådana avtal ändå kommer att slutas ska vi verka för att värna demokratiska principer, grundläggande mänskliga rättigheter, asylrätten och ett värdigt mottagande, där vi minimerar effekterna av sådana avtal. Vi behöver dessutom göra en översyn för utökade möjligheter att ta sig till EU på laglig väg för att förhindra att människor riskerar sina liv för att ta sig hit. tog emot närmare 163 000 asylsökande, varav drygt 35 000 var ensamkommande barn och ungdomar. Det var en situation som saknar motstycke i modern svensk historia och skapade en ansträngd situation. Ansvariga kommuner, myndigheter och frivilliga krafter sattes under en stor press, en press som de hanterade mycket väl utifrån de förutsättningar som fanns. Det ska vi vara tacksamma för och stolta över. Men det blev uppenbart att inte var förberett på ett så stort mottagande. Det stora antalet personer som sökte asyl i satte ett hårt tryck på asylmottagandet. Men har antalet asylsökande minskat kraftigt. Vi måste nu hitta hållbara och långsiktiga lösningar för att mottagandet ska bli mer flexibelt och för att vi ska kunna hantera både ett ökat och ett minskat mottagande. Vi behöver även förkorta tiden till asylbeslut. En snabb och rättssäker asylprocess innebär att integrationsprocessen för dem som får uppehållstillstånd kan påbörjas tidigare, men det betyder även förbättrade förutsättningar för personer som får avslag och ska återvända. En ansvarsfull migrationspolitik kombinerar medmänsklighet och humanism med ordning och reda. Den tar även hänsyn till den nya verklighet som vi har upplevt . försvarar rätten att söka skydd, ett bra mottagande och en effektiv väg till integration. Vi anser att alla familjer som splittrats på grund av krig ska ha rätt att leva tillsammans och vill därför att alternativt skyddsbehövande ska ha rätt till familjeåterförening. Vi anser också att man ska kunna beviljas uppehållstillstånd på grund av särskilt och synnerligen ömmande skäl eftersom det annars innebär att personer i humanitär nöd inte får stanna i . är vi i som vanligt beredda att ta ansvar, föreslå handlingskraftiga reformer och förhandla med andra partier för att få till stånd breda överenskommelser kring en långsiktigt hållbar migrationspolitik. En sådan måste bygga på såväl medmänsklighet och humanism som ordning och reda. Avslutningsvis: deltar inte i beslut om fördelningen av budgetanslagen, eftersom redan har beslutat om en budgetram som är en annan än den vi i vill ha. Vår syn på fördelning framgår av vårt särskilda yttrande. 20 (V): Även ett väldigt litet barn vet att fem myror är fler än fyra elefanter. Därför är 144 rödgröna mandat onekligen fler än borgerlighetens 143. De borgerliga partierna, som gick till val som ett alliansblock, förlorade valet. Något avgörande har dock ändrats i svensk politik. Det som har ändrats, fru talman, är inte att och kan räkna. Nej, det som har ändrats är att M och KD kan motstå frestelsen att nå makten med hjälp av . Det är detta maktbegär som har drivit normaliseringen av rasism och reaktionär nationalism och lett till att vi står här med en övergångsregering med mycket begränsat handlingsutrymme och en mörkblå budget med tydliga, bruna fingeravtryck. Detta är tyvärr inte en överraskande utveckling, fru talman. I både och ser vi såväl nu som historiskt att det alltid är högern som släpper fram fascister till makten när ivern blir för stark att fylla de rikastes fickor ännu mer. På inget annat sätt kan man förklara att borgerligheten tillsammans med SD valde att först rösta ned statsminister trots att man inte hade ett eget regeringsalternativ – för det hade man ju uppenbarligen inte. Det borgerliga alternativet med som statsminister röstades bort av de liberala delar av borgerligheten som trots allt inte verkade vilja ta stöd av fascister. Det hedrar dem. Ändå, fru talman, valde samma partier – och Liberalerna – att genom sina nedlagda röster släppa igenom just den politik som formats av det blåbruna gäng som representerade i statsministeromröstningen. Man kan verkligen undra hur det hänger ihop, fru talman. Sju partier i hade nämligen kommit överens om viktiga principer för en övergångsbudget, och de borgerliga partier som just nu skapar kaos har faktiskt varit med i de samtalen. Budgeten var uttryckligen inte, som ibland hävdas, en rödgrön budget; det var en övergångsregerings budget. Det var ingens önskebudget – absolut inte heller – utan övergångsregeringens budget, som framför allt skulle få statsapparaten att funka och skapa lite ro en ny regering ska vaskas fram. Den innehöll inte ny politik men däremot befintlig och redan aviserad, som fick löpa på. När en ny regering sedan har tillträtt kommer vi alla att kunna lägga fram vår ekonomiska politik, antingen som regeringsbildare, som förhandlingsparter eller som opposition. Men, se: makthunger var för stark för att de skulle invänta en sådan regeringsprocess. Genom att skapa kaos och oordning är de beredda att med SD:s hjälp tilltvinga sig makt över politiken utan förmåga att ta regeringsansvaret. Det är den situationen vi befinner oss i , fru talman. M och KD har valt samma väg som borgerliga partier i övriga när de tar stöd av fascister, och de liberala borgerliga partierna orkar inte riktigt hålla emot utan bryter sitt löfte och släpper passivt fram dem. För alla oss som tror på jämlikhet och rättvisa är den blåbruna budgeten en fet käftsmäll. Den innebär 20 miljarder i skattesänkningar för dem som har mest, vilket finansieras bland annat genom slopade investeringar i väldigt välbehövligt bostadsbyggande, genom borttagna åtgärder för att få folk i jobb och genom besparingar på till exempel jämställdhet och migration. Budgeten är även ett rått hånskratt åt vår gemensamma framtid på det här klotet: Slopad flygskatt, sänkt bensinskatt och miljardbesparingar på miljö- och klimatåtgärder står på programmet. Högern tror alltid att hårdare krav på de mest utsatta på något magiskt sätt ska förbättra situationen. ”Om vi bara sänker levnadsstandarden ännu lite till kanske de här människorna rycker upp sig”, verkar man tycka. Genom sänkta ersättningar och indragna bidrag ska sjuka trollas friska, arbetslösa ska få arbete och människor ska lära sig svenska. Men för de rika, däremot, är det alltid tvärtom – de rika behöver en aldrig sinande ström av bidrag, avdrag och skattelättnader för att motiveras. Det är lustigt, det där. Verkligheten har länge varit frånvarande i svensk migrationspolitik. Det märks i de förslag som har drivits igenom . Partierna har tävlat i att skicka signaler till väljarna om hårdare tag mot människor på flykt snarare än i att lösa verkliga utmaningar i samhället. Det har öppnat ett stort glapp mellan den politiska retoriken och den verklighet som rullar på ute i kommuner och landsting. Medan majoriteten i den här kammaren har varit upptagen med att hitta på begränsningar och åtstramningar för människor på flykt har nämligen människor ute i – på myndigheterna och i vardagen – varit upptagna med mottagandet. De har handlagt ärenden, välkomnat nya klasskamrater, öppnat sina hem för ensamkommande, fixat studiecirklar i svenska och faktiskt fått allting att fungera. Retoriken är dock en sak och verkligheten en annan. Det finns många fler exempel på detta, fru talman. Tittar vi på LMA, som retoriken säger ska öka återvändandet, ser vi att det som i stället ökar är hemlösheten, utsattheten och kriminaliteten. Det säger nämligen sig självt att det är väldigt svårt att skapa ett nogsamt återvändandearbete när man inte vet vilken parkbänk människor sitter på. Ett annat bra exempel är den tillfälliga lagen, som redan har nämnts här. Vi vet tyvärr inte hur den har fungerat, eftersom den tidigare regeringen inte har gjort någon utvärdering som vi har fått se. De utvärderingar vi ser – från Röda Korset, och en massa olika frivilligorganisationer – talar dock sitt tydliga språk: Det är inte den tillfälliga lagen som gör att människor inte kommer hit. Det är andra saker, i , och , som gör att människor inte kommer hit. Det som har hänt är i stället att integrationen har försämrats och människor har farit väldigt illa. Retoriken säger en sak, och verkligheten säger en annan. Den skissartade blåbruna budget vi nu har på vårt bord vänder dock verkligheten ryggen på ett helt nytt sätt – ett sätt vi inte varit med om förut. Vi var allihop i utskottet , då generaldirektören satt inför utskottet och berättade hur omöjligt det skulle vara att göra nedskärningar i den storleksordning vi nu har på bordet. Han förklarade noggrant för utskottet att väntetiderna kommer att öka och att det inte är möjligt att säga upp personal med så korta hålltider. Ändå slår och fullständigt dövörat till. Verkligheten talar sitt tydliga språk, men den politiska retoriken är viktigare. Det är, fru talman, djupt bedrövligt. Delmi har kommit med en helt ny rapport som visar hur illa människor far när de får vänta väldigt länge i asylprocessen och hur dåligt det är för integrationen och för samhället i dess helhet. Detta är en sak. Det andra som händer är att det man tror är en besparing på en rad blir en enorm kostnadsökning på en annan rad. Retoriken säger ordning och reda; verkligheten säger kaos. Det är detta vi har att förhålla oss till. Det är inget annat än oanständigt. har tagit emot människor på flykt tidigare. har vuxit och blivit starkare och rikare, inte genom att vi har vänt varandra ryggen utan genom att vi har investerat i varandra och i samhället. har en politik som gör det möjligt. I stället för högerns ömtåliga halmhus till samhällsbygge, där var och en klarar sig bäst den kan, vill vi bygga ett stabilt och tryggt samhälle som rymmer oss alla. För att åstadkomma detta krävs jämlikhet och rättvisa. Jag ser fram emot att presentera den politiken mycket mer utförligt när vi har en regering på plats. Med detta, fru talman, hänvisar jag till det särskilda yttrandet från S, V och MP. 21 (L): Vi har att debattera det område i statsbudgeten som går under namnet utgiftsområde 8. Det rör migration, invandring, asylpolitik och annat. har fattat beslut om en inriktning i budgetprocessen som är en annan än den som Liberalerna önskar, i enlighet med vår budgetmotion. Därför avstår vi, vilket är praxis här i , från ställningstagande i denna del. Våra samlade förslag kan man läsa i Liberalernas budgetmotion. Den övergripande budgetmotionen för hela statsbudgeten hittar man genom att gå in på hemsida och leta upp motion 2018/19:2988. Där finns också ramarna för detta utgiftsområde, det vill säga hur mycket pengar det får kosta. Vår politik för just migrationsfrågorna, mer ingående, hittar man i motion 2018/19:2973. Vi lever i en värld med enorma flyktingströmmar och humanitära katastrofer. Det framkommer siffror om över 60 miljoner människor på flykt i världen. Det är klart att som ett välmående, demokratiskt och fritt land, och som en välmående kontinent med demokratier och fria stater, har ett väldigt viktigt ansvar att hjälpa människor på flykt. vet vi att det sönderfall vi ser utanför och runt om i världen är så omfattande att det är omöjligt för och att hjälpa alla människor i hela världen. Det går inte. Men de människor som kommer till måste få sin asylrätt värnad. De måste få handläggningsprocesser som präglas av rättssäkerhet och möjlighet att överklaga och att få ett värdigt mottagande. Långsiktigt måste vi också agera för att andra områden i världen, där det råder mycket stora problem med diktatur, svält, förföljelser, krig, konflikter och så vidare, kan bygga upp sina länder och bygga en ny framtid där barn, ungdomar, män och kvinnor – alla invånare – får goda möjligheter till ett gott liv. Men detta är förstås ett väldigt mödosamt och långsiktigt arbete, som i grund och botten bygger på att krig tar slut, att man börjar respektera mänskliga rättigheter i högre grad och så vidare. Med de utmaningar vi står inför måste länderna i Europeiska unionen faktiskt komma i mål med en gemensam asylpolitik, som vi ser det från Liberalernas sida. Fram till dess måste dra slutsatserna av den värld vi lever i och den situation vi har. Den slutsats vi i Liberalerna drar, som jag tror att de allra flesta i är rätt överens om, är att inte kan ha regler för vår migrationspolitik som kraftigt avviker från reglerna i länderna runt omkring oss. Vi måste vara realistiska vad gäller att vi måste ha regelverk i som inte skiljer sig för mycket åt om vi vill kunna ha en långsiktigt hållbar migrationspolitik. Vi har från Liberalernas sida sagt att det behövs blocköverskridande uppgörelser för att skapa en långsiktigt hållbar migrationspolitik, och det behövs en parlamentarisk utredning för detta. Fram till att en fungerande lagstiftning finns på plats accepterar vi att den tillfälliga lagen förlängs. Det är också en väldigt viktig fråga för vårt parti Liberalerna att de inskränkningar som har gjorts framför allt vad gäller familjeåterförening lättas upp. Vi tycker att frågan om de familjer som är splittrade är oerhört viktig. Det kan till exempel handla om flyktingfamiljer från kriget i . Vi tycker att det är en mänsklig uppgift och en fråga om humanitet att låta dessa familjer återförenas i . Detta är en fråga som är väldigt viktig för Liberalerna. Efter flyktingkrisen fick vi en migrationspolitisk överenskommelse. Den var inte tillräcklig för den då sittande regeringen, som drev igenom en tillfällig asyllagstiftning som gick längre och blev ännu mer restriktiv. har präglats av en väldigt stor ryckighet i migrationspolitiken. Det har bidragit till en ökad rättsosäkerhet för asylsökande. Det har bidragit till att kvaliteten på handläggningarna har gått ned, till följd av att väldigt många människor har sökt asyl men också till följd av det snåriga regelverket med korta tillfälliga uppehållstillstånd som sedan ska förnyas. Därtill har Lagrådet riktat omfattande kritik vad gäller lagstiftning i fråga om både den tillfälliga lagen och – framför allt – den gymnasielag som kom . Denna ryckighet och rättsosäkerhet måste få ett slut. Det innebär att vi måste komma fram till en långsiktigt hållbar migrationspolitik. En av de grundvärderingar som bör prägla den svenska politiken på detta område är asylrätten – att människor som söker asyl har rätt att göra det. Det betyder inte att alla får stanna – en del människor kommer att behöva lämna landet – men personer som har skyddsskäl måste kunna få stanna i . Detta är den första saken. Den andra är att vi har en reglerad invandring som måste upprätthållas. Det betyder att den ska vara regelstyrd. Som jag och mitt parti ser det är det orimligt att man väljer ut en viss grupp och säger att denna grupp ska omfattas av helt andra regler än andra asylsökande. Detta innebär också att man måste se att det finns människor som kommer hit inte bara för att de måste utan för att de faktiskt vill – människor som kommer till för att arbeta här. Det är inte rimligt att har så oerhört långa handläggningstider för arbetskraftsinvandring. Det är inte heller rimligt att människor som får stanna i för att arbeta här – människor som gör rätt för sig, betalar skatt och har seriösa arbetsgivare – tvingas lämna till följd av någon mindre miss som kanske inte ens den nuvarande utan en tidigare arbetsgivare har gjort. Det finns en inkonsekvens och oförutsägbarhet i våra regler vad gäller migration, både på asylsidan och på arbetskraftsinvandringssidan, som är väldigt bekymmersam. Det slår mot människor som flyr från krig och förtryck, men det slår lika väl mot människor som är högpresterande och välutbildade, till exempel it-ingenjörer som kommer till för att hjälpa vår tillväxt och vårt näringsliv. Hela det här systemet måste ses över, och vi har i den här kammaren ett stort ansvar att se till att får just en långsiktigt hållbar och fungerande migrationspolitik för framtiden. Precis som jag inledde mitt anförande med hänvisar jag i övrigt till dels vår budgetmotion från Liberalernas sida, dels vår motion på utgiftsområde 8. 22 (MP): debatterar vi alltså budgeten för utgiftsområde 8 Migration. har stora förändringar skett i verksamhet. sökte 163 000 personer asyl i , med långa handläggningstider som följd. Behovet av skydd har inte minskat, men allt färre når , främst på grund av gränskontroller och restriktiva regler i vår omvärld. vill se en mer medmänsklig politik, där vi tar ansvar för varandra och står upp för asylrätten. Att söka asyl är en mänsklig rättighet. Alla länder behöver ta ett större ansvar för att kunna hantera denna globala framtidsfråga. Vi behöver garantera en rättssäker och snabb asylprocess, ett gott mottagande och en snabb etablering. Vi behöver ett stabilt, rättssäkert och humant regelverk som gör att människor kan återförenas med sina familjer och att svårt utsatta människor har större möjlighet att få stanna av humanitära skäl. Människor på flykt ska bemötas med respekt, inte med misstänksamhet. Mänskliga rättigheter måste försvaras. I behandlingen av budgeten har inte gett stöd till övergångsbudgetens budgetramar utan i stället och förslag.