prot · H50982 · 2018-03-09 00:00:00 — § 1 Aktuell debatt om situationen inom barn- och ungdomspsykiatrin 1 (C): I vårt land – ett av världens rikaste och mest välmående länder – blir det allt fler barn och unga som inte mår bra. De kan ha ont i huvudet eller ont i magen, men det kan lika ofta gälla oro, ångest och nedstämdhet. Allt detta är tecken på psykisk ohälsa. Gång på gång får vi rapporter om att utvecklingen går åt fel håll. Få säger sig veta varför, men det som många vet är att det inte är deras ansvar. Barn och unga som mår psykiskt dåligt får allt svårare att få hjälp. Det kan variera över landet, men ingenstans fungerar det bra. Vi ser sviktande elevhälsa, stängda ungdomsmottagningar och månadslånga köer i barn- och ungdomspsykiatrin. En sak är många dock överens om: Det är inte deras ansvar, utan det är någon annans. Jag har träffat förtvivlade föräldrar och unga som inte får hjälp. Jag har dock inte träffat dem lika ofta som jag träffar politiker, chefer och sjukvårdspersonal som säger att ansvaret – tack och lov – ligger på någon annans bord. har begärt denna aktuella debatt just därför att det är här, i riksdag, som ansvaret ligger. Min och vår förhoppning är att denna debatt kommer att leda till att ledande politiker säger att det är deras ansvar att se till att färre barn och ungdomar drabbas av psykisk ohälsa och att se till att de får hjälp . 2 Socialminister (S): Ett varmt tack till , som har begärt denna särskilda debatt om ett av vår tids absolut största samhällsproblem i . Vi har sett en ökning av antalet barn och unga som mår alldeles för dåligt. Inget barn ska behöva må dåligt på det sätt som vi ser . Inget barn ska behöva gå utan hjälp. Inget barn ska behöva vänta på hjälp på det sätt som vi ser . Vi vet att detta inte är någon självklarhet , men det är dit vi ska. Barns och ungas psykiska hälsa en högt prioriterad fråga för regeringen. Det duger inte att det ser ut som det gör , och vi måste arbeta hårt för att vända denna utveckling. Ja, – ansvaret ligger här hos oss politiker att ta. Andelen barn och unga som upplever psykiska besvär har ökat kraftigt . Det finns en tydlig tendens att allt fler ungdomar och unga vuxna är nedstämda och oroliga. Unga använder också betydligt mer psykiatrisk vård . Att barn och unga får den vård som de behöver är självfallet en högt prioriterad fråga för mig och för regeringen. Jag är djupt oroad över den utveckling som vi ser över landet, med växande köer i den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin. Om vi ska lyckas minska den psykiska ohälsan hos barn och unga måste vi kunna hålla flera tankar i huvudet . Det handlar om ett betydligt bättre förebyggande arbete, om en mer tillgänglig första linjens vård samt om en specialiserad vård med hög kvalitet, och det handlar om allt detta . Det är så som vi vänder utvecklingen och ger varje barn det stöd som det behöver. Det är också dessa olika delar som regeringen arbetar hårt med. Vi stärker alla de viktiga delar av arbetet som krävs för att motverka psykisk ohälsa. Här tror jag att arbetet med tidiga insatser – att säkerställa att barn och unga får rätt hjälp i rätt tid – är helt avgörande, både för att barn och unga inte ska behöva må dåligt för länge och för att resurserna till den specialiserade psykiatrin för barn och unga ska räcka till dem som mest behöver dem. Att stärka det förebyggande arbetet och de tidiga insatserna är därför en helt avgörande del av lösningen på problemen inom den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin. Men det handlar också om att se till att vi har rätt person på rätt plats. Jag och min kollega, utbildningsminister , pratar väldigt ofta om just denna fråga. Här finns nämligen många gemensamma beröringspunkter. Det finns två områden som jag särskilt skulle vilja adressera i denna debatt. Det första nämnde i sitt inledningsanförande. Det handlar om elevhälsans unika och viktiga roll. Det andra området är kraven på diagnos som ofta ställs för att man ska få stöd från skolan. Elevhälsan har inte bara ett tydligt uppdrag att arbeta förebyggande och hälsofrämjande utan är också en av få verksamheter som möter barn och unga i deras vardag. Här har elevhälsan en unik roll och en oerhört viktigt uppgift. Denna regering har arbetat hårt med förstärkningar av elevhälsan, och vi satsar mer . Detta har lett till att vi har 700 fler medarbetare som arbetar i skolan för att stärka barns och ungas hälsa. De behövs, men ännu mer behöver göras. Jag tar alldeles för ofta del av berättelser från den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin som oroar mig djupt. Samma berättelser kommer från lärare, föräldrar och elever. De handlar om att man kräver diagnos för att tillställa dessa elever stöd i skolan, trots att lagen är mer än tydlig. Detta får konsekvenser för de barn som inte får stöd när de behöver det. Det får också konsekvenser på så sätt att de barn som behöver få tillgång till den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin hamnar i långa köer. Så kan vi inte ha det – detta måste upphöra. Om vi ska lyckas korta köerna till barn- och ungdomspsykiatrin måste vi se de verkliga problemen: personalbristen, en elevhälsa som inte har räckt till samt en barn- och ungdomspsykiatri som översvämmas av neuropsykiatriska utredningar eftersom skolorna ofta kräver en diagnos för att ge dessa barn stöd. Det finns inga enkla svar på svåra problem, men vi satsar historiskt stora resurser på sjukvården och på personalen för att vända utvecklingen. Inte ett enda barn som mår dåligt ska vänta för länge på vård. Men det är framför allt att få hjälp tidigt, där man är, som är helt avgörande. 3 (M): Jag har aldrig arbetat som kurator eller psykolog. Jag har dock av mitt liv varit högstadielärare. är det jag senast stod som undervisande och ansvarig lärare i ett klassrum, men bakom mig har jag ganska stor erfarenhet av att träffa unga människor i en jobbig tid i livet. Den är jobbig därför att det under puberteten pågår ett hormonkrig i kroppen, men den är också jobbig på många andra sätt. Det är ingen tvekan om att det är många barn och unga som mår väldigt dåligt och att det finns många orsaker till det. Men eftersom skolan är den plats där vi möter alla barn är det viktigt att beredskapen för att möta barnen i hur de mår finns där, och jag vill hävda att det gör den i alltför liten utsträckning. tar våra lärare ett stort, stort ansvar för att möta och hantera barn som lever med alltifrån depression till starkt utåtriktat, ibland aggressivt, beteende, därför att de bär med sig så mycket som någonstans behöver komma ut. Jag bär själv med mig många ansikten som jag ser i detta sammanhang och situationer som jag har delat med dessa barn och som har varit oerhört tuffa. För de allra flesta av barnen har det gått bra, däremot inte för alla. Men avgörande är att man får rätt hjälp och hjälp i rätt tid. Köerna till barn- och ungdomspsykiatrin bara växer och växer. Köerna har tredubblats sedan den här regeringen tog över makten. Denna utveckling är naturligtvis helt oacceptabel. Så här sammanfattade situationen : ”Köerna till barn- och ungdomspsykiatrin (Bup) ringlar långa. klarade inget landsting regeringens målsättning om att alla ska få en första bedömning . har inneburit stora försämringar – och sammanfaller med att regeringen har slopat prestationskraven för extrapengar.” Det här, mina vänner, är citerat från . Regeringen har, precis som när det gäller kömiljarden för vården, tagit bort det prestationsbaserade system och den satsning som alliansregeringen införde för att korta köerna till barn- och ungdomspsykiatrin. Resultatet är om möjligt ännu värre för just ungdomspsykiatrin. Vårdköerna har fördubblats, medan köerna till BUP har tredubblats. Så här får det inte fortsätta. Det är massor av barn och unga som far illa och som inte får den hjälp och det stöd som de behöver . Allt fler av de barn som söker hjälp hos BUP är dessutom mer illa däran än vad de var tidigare. Det visar barnens och målsmännens svar på enkäter ställda av BUP. Många har depressionssymtom – en ökning med på bara . Många har besvär med ångest – en ökning med på bara . Många uppger att de är mobbade i skolan – en ökning på bara . Och många har upplevt våld och sett våld i hemmet – en ökning på bara . Den här verkligheten är hämtad från Barn- och ungdomspsykiatri , som bedriver ett forskningsprojekt tillsammans med , . Vi menar att om fler barn och unga som är utsatta och lider av psykisk ohälsa ska kunna må bättre behöver mer av det här arbetet framöver vara proaktivt. Vi behöver mer av samarbete mellan BUP, skolhälsovården, , polisen, vården och den ideella sektorn, till exempel idrottsföreningar. Det behöver nu bli verklighet – på riktigt bli verklighet. Inga fler högtidliga ord höga chefer emellan om mer samverkan på formella möten eller informella fikastunder, utan verkligt rejält samarbete. Vi har nämligen en djup tilltro till att barn och unga kan växa och utvecklas med rätt stöd och hjälp. Alla barn kan och vill utvecklas. Alla har vi från början en förmåga att visa omtänksamhet och empati. Och vi vill att fler barn och unga, när de växer upp, ska kunna göra sin egen klassresa på riktigt. Barn ska inte med automatik behöva ärva sina föräldrars situation. Alla barn och unga ska kunna känna hoppfullhet och framtidstro. ska vara ett land där alla barn och unga ska kunna uppleva fördomsfrihet och goda möjligheter till social rörlighet. Något av det allra mest avgörande är att se till att alla utsatta barn och unga klarar skolan, för det är där det ofta börjar. Några talande fakta kring utvecklingen är de nu ständigt växande köerna till BUP. Där är utvecklingen över hela landet mycket svag, men absolut svagast i de av S styrda landstingen och regionerna. Det här måste vi naturligtvis ta ett kraftfullt grepp om, för det är viktigt, precis som föregående talare har sagt, att rätt hjälp måste komma, och den måste komma i rätt tid. 4 PER RAMHORN (SD): Många brukar säga att man kan mäta ett lands grad av anständighet utifrån hur sjuka, äldre och barn behandlas. Det är något som vi kanske ska ha i åtanke när vi här debatterar den allvarliga situationen inom barn- och ungdomspsykiatrin. Vi ska komma ihåg att svensk sjukvård presterar bra medicinska resultat när patienten väl får tillgång till vård, och det är någonting som vi naturligtvis ska vara väldigt stolta över. Men alltför många fastnar i de kroniskt långa vårdköerna runt om i landet, vilket innebär stort lidande för patienterna och deras anhöriga. Jag skulle vilja säga att svensk sjukvård har blivit lite som en telefonsvarare som gång på gång upprepar: Patient, var god dröj. Det är naturligtvis väldigt allvarligt, och det är inget undantag inom barn- och ungdomspsykiatrin. Vi vet alla hur viktigt det är att i ett tidigt stadium fånga upp unga personer som mår dåligt, så att de inte riskerar att bli sämre. Närmare 200 000 barn och ungdomar mellan lider av någon form av psykisk ohälsa. Värt att notera är också att den psykiska ohälsan bland barn och ungdomar har ökat mer i än i övriga nordiska länder. Mer än dubbelt så många barn lider av psykisk ohälsa som . Därför är det minst sagt oroväckande att köerna till barn- och ungdomspsykiatrin växer dag för dag. Inget av landstingen klarade förra årets målsättning att alla inom barn- och ungdomspsykiatrin ska få en första bedömning . I vissa landsting är det riktigt illa, till exempel i . Där var det av patienterna som fick hjälp . Det här duger naturligtvis inte. Det är ett stort svek mot alla barn och unga som drabbats av psykisk ohälsa men även mot deras anhöriga. Det ska inte vara upp till envisa och stridbara föräldrar att barn ska få hjälp. Jag menar att det är dags att se den psykiska ohälsan bland unga som den folkhälsofråga den är. Då måste det finnas snabbare vägar in i vården. fick de landsting som klarade den förstärkta vårdgarantin ta del av ett prestationsbaserat statsbidrag. Garantin innebar att barn skulle få en första bedömning på barn- och ungdomspsykiatrin . Men ersättningen togs bort med argumentet att man då prioriterade första besök och inte uppföljande vård. Men ärligt talat, allihop härinne: För det enskilda barnet som funderar på att ta sitt liv är det faktiskt ett rätt så uselt argument. Att inte ens klara att erbjuda ett första besök är oerhört allvarligt. Man riskerar då att inte fånga upp dem som mår väldigt dåligt, eftersom de inte blir synliggjorda i vården. Det är faktiskt ett strukturellt feltänk. Självklart måste barn- och ungdomspsykiatrin stärkas, så att man både kan prioritera en första bedömning och sedan påbörja behandling för dem som behöver det. Dessutom har kritiserat för bristande tillgång och stor ojämlikhet i vården till barn. Här behöver regeringen ställa tydligare krav på landstingen, så att varje barn får den vård det har rätt till för att må bra. Därför har vi föreslagit en stärkt lagstiftning inom detta område, både i hälso- och sjukvårdslagen och i patientlagen. Vi vill se en lagstiftning som fastslår tydliga skyldigheter och fördelar ansvaret att fullgöra dem. Den ska innehålla ett rättighetsbegrepp som tydliggör vad patienterna har rätt att förvänta sig i vården. Men det kommer att behövas mer. Det kommer att behövas ett batteri av åtgärder för att vända den negativa utveckling som vården befinner sig i. är ett föregångsland inom flera områden, inte bara inom invandringspolitiken utan även när det gäller sjukvården. Ett exempel är de standardiserade vårdförloppen som vi har infört i , bland annat inom cancervården. Det har sin förebild i i så kallade pakkeforløb. Även inom barn- och ungdomspsykiatrin ligger före. Man har infört något som kallas forløbsprogrammer för barn och ungdomar som har drabbats av psykisk ohälsa. Översätter vi detta till svenska blir det nationella flödesprogram. Detta är något vi kommer att föreslå i vår budget nu . Anledningen till att vi vill införa nationella flödesprogram för barn och ungdomar här i är att dessa barn och ungdomar då ska erbjudas en snabbare och mer sammanhållen hjälp som innebär bästa möjliga utredning och behandling. För att öka patienternas insyn och hjälpa dem till snabbare vård föreslår vi också att det införs ett nationellt it-stöd, alltså en portal där patienter får en helhetsbild av väntetider och tillgänglighet över hela landet. Det ska vara möjligt för patienter och anhöriga att se var köerna är kortast och kunna välja att åka dit. Det kommer att öka patienternas valmöjlighet genom att de kan jämföra olika vårdgivare. kommer detta att stärka patientmakten. Som jag sa tidigare kommer det att behövas ett batteri av åtgärder, och där ingår kompetensförsörjning inom vården. Personalen är ju en stor del av nyckeln till en tillgänglig vård. Jag återkommer till detta i nästa anförande. 5 (MP): Den psykiska ohälsan bland barn och unga i har ökat och fram till . har det skett en fördubbling av den psykiska ohälsan hos barn i åldern 10–. Vi ser också en dramatisk ökning av antalet yngre barn som behandlas med antidepressiva läkemedel. Här utmärker sig i internationella jämförelser med en klart sämre utveckling än många andra länder. vittnar om samtal med barn som beskriver olika former av psykisk ohälsa. Det handlar om ångest, stress, nedstämdhet, depression, självskadebeteende och suicid. Den psykiska ohälsan ökar framför allt hos unga tjejer, men även andra grupper utmärker sig i statistiken. Unga hbtq-personer är en särskilt utsatt grupp. I en undersökning från Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF, uppger en fjärdedel av unga homo- och bisexuella kvinnor att de har försökt ta livet av sig, jämfört bland unga kvinnor som inte identifierar sig som hbtq. Bland unga transpersoner är statistiken ännu dystrare. Det är av transpersoner som har försökt ta sitt eget liv. Enligt en ny kartläggning som har gjort på uppdrag av är också ensamkommande barn och unga särskilt drabbade. Långa handläggningstider, en oro och otrygghet och trauma gör att unga ensamkommande som flytt hit är särskilt utsatta. När det gäller behandling av psykisk ohälsa vet vi att tidig upptäckt, effektivt omhändertagande och god behandling i rätt tid är viktigt för att undvika att problemen blir långvariga och att konsekvenserna för såväl skolgång som vardagsliv blir för svåra. Tyvärr vet vi också att när det gäller att få just rätt behandling i rätt tid har vi stora brister inom barn- och ungdomspsykiatrin. Många landsting når inte de uppsatta målen för hur det ska ta innan barn och unga får hjälp, alltså att av de barn och unga som söker vård ska få ett första besök . Vi ser hur köerna till barn- och ungdomspsykiatrin växer. Regeringen har gjort betydande satsningar på barns och ungas psykiska hälsa. avsätter regeringen ca för insatser inom psykiatri och psykisk hälsa. Redan i vårbudgeten 2017 tillfördes medel till barn- och ungdomspsykiatrin, inklusive första linjens psykiatri i primärvården, för att öka tillgängligheten och förstärka stöd och behandling för barn och unga. förstärks denna satsning på barn och unga med psykisk ohälsa till totalt . Utöver detta fördelas till kommuner och landsting för att förstärka ungdomsmottagningarnas arbete med psykisk ohälsa – detta bara för att nämna några av de satsningar som har gjorts . Satsningarna inom psykiatri och psykisk hälsa kommer att utökas ytterligare . Senast presenterade regeringen också en satsning på 360 miljoner för att stärka bemanningen inom den sociala barn- och ungdomsvården. Att enbart tillföra pengar löser inte automatiskt problemen med tillgängligheten. Om det inte finns tillräckligt med psykologer och kuratorer inom barn- och ungdomspsykiatrin får inte våra barn och unga hjälp. Det finns stora problem med bemanning och kompetensförsörjning. Därför har regeringen satsat miljardbelopp för att komma åt problemen med bemanning och kompetensförsörjning inom vården, bland annat genom professionsmiljarden och patientmiljarden. Regeringen investerar bland annat i att öka utbildningsplatserna för att möta behovet av personal. vill öka fokus på barns och ungas psykiska hälsa. Vi tycker att måste förbättra arbetet med att förebygga psykisk ohälsa hos unga och uppmärksamma att ekonomisk utsatthet ökar risken för ohälsa. En avgörande del av lösningen på problemen inom den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin är att stärka det förebyggande arbetet och de tidiga insatserna. Barn och unga måste kunna få stöd och hjälp . Regeringen har också gett och i uppdrag att förbättra samverkan mellan elevhälsan, hälso- och sjukvården och för att barn och unga ska få tidiga och samordnade insatser. Det är viktigt att dessa insatser görs, men ännu mer behöver göras. Denna typ av insatser behöver fortsätta att utvecklas. Inte ett enda barn som mår dåligt ska vänta för länge på stöd och hjälp. Trots betydande insatser har barn- och ungdomspsykiatrin och elevhälsan haft svårt att hålla jämna steg med ökningen i den psykiska ohälsa som finns bland unga . Vi kan inte acceptera att barn och unga inte får den hjälp de behöver i rimlig tid. Mer behöver göras. 6 (C): Jag har mött många uppgivna ungdomar, fått mejl från förtvivlade föräldrar och läst om unga människor som i desperation valt att ta sina liv. I går fick jag ett mejl från en pappa. Han har sagt att jag får berätta vad han har skrivit. Han inleder med orden ”Vi gjorde allt rätt, men ändå blev det så fel.” I sitt mejl beskriver han det fruktansvärda, en mardröm för varje förälder: hur hans dotter gick från att vara fantastiskt varm och kärleksfull till att drabbas av mörka och destruktiva tankar. Han berättar hur familjen kämpade för att få hjälp, från skolan, från BUP och även via privata vårdgivare. I slutet av mejlet skriver han så här: ”Det blev bättre, men så fick ett återfall och försökte ta sitt liv. Vi pratade med BUP och begärde en akut läkartid. Hon fick det, . tog hon sitt liv. Det är om denna debatt handlar. Först och främst: Hur kan det komma sig att inte bara utan många fler barn och unga i drabbas? I ett av världens allra rikaste länder borde alla barn och ungdomar ha det bra. Men här tornar en epidemi upp sig. Antalet barn och unga som lider av psykisk ohälsa har nästan fördubblats . Det är 190 000 barn, unga och unga vuxna som lider av psykisk ohälsa. Varför, är den stora frågan. Vi vet att barn och ungdomar som växer upp i hem med en eller två föräldrar som lever i utanförskap och saknar arbete är mer drabbade. Men det drabbar också dem som har föräldrar med fasta jobb. Vi vet att det drabbar fler av de ungdomar där skolan inte fungerar, men det drabbar även ungdomar med goda skolresultat. Mycket pekar på att det liv som många unga lever, ständigt uppkopplade och utan återhämtning för hjärnan, starkt ökar risken för psykisk ohälsa. Vi vet att det är mycket som vi inte vet och därför mycket som forskare har kvar att ge oss kunskap om. Men en sak är säker. Om vi ser till att klyvningen av stoppas och fler vuxna kommer i arbete kommer det att bli färre unga som drabbas av psykisk ohälsa. Vi vet att om vi får ordning på den svenska skolan så att många fler går ut med godkända betyg skulle antalet ungdomar med psykisk ohälsa vara mindre. De skulle bli färre, men det skulle fortfarande vara många som mår dåligt. Det är ett politiskt ansvar att stoppa klyvningen av och se till att vi får en skola som fungerar och där eleverna går ut med fullständiga betyg. Det som också är helt klart är att om de barn, ungdomar och unga vuxna som drabbas av psykisk ohälsa kunde få hjälp tidigt i förloppet – snabbt – skulle det kunna hejda en vidare utveckling av symtomen. Branden är alltid lättare att släcka när det bara pyr, innan elden har tagit full fart. Här finns så mycket mer man skulle kunna göra. hänvisas de som drabbats av psykisk ohälsa snabbt till barn- och ungdomspsykiatrin, med långa väntetider, i stället för att på plats få enkel och snabb hjälp. Det finns ett antal platser i där det fungerar bra och det finns tillgång till snabb, lättillgänglig hjälp för dem som lider av lättare psykisk ohälsa, men problemet är som vanligt i svensk vård att det är öar. I vissa kommuner fungerar det bra, men i grannkommunen inte alls. Så får det inte vara. Unga som drabbas av lättare psykisk ohälsa ska, oavsett var de bor, få snabb, lättillgänglig hjälp att komma på rätt köl. Det är ett politiskt ansvar. De största sveket mot dem som liksom har svåra problem, som lider av svår nedstämdhet, ångest och oro och som måste få kvalificerad hjälp är att väntetiderna till landets barn- och ungdomspsykiatriska kliniker är helt oacceptabla. När den som är och som har försökt ta sitt liv får en akut tid hos en läkare är det inget annat än fullständigt oacceptabelt. Ingen skulle acceptera att en 14-åring som drabbats av cancer får vänta hemma i nästan en månad för att träffa en läkare. Men i accepterar vi att en 14-åring som drabbats av svår psykisk sjukdom ska vänta på en akuttid. Så här skulle det inte behöva vara. Jag är inte den som hävdar att alliansregeringen gjorde allt rätt, men vi lyckades se till att köerna till landets barn- och ungdomspsykiatriska mottagningar minskade. Vi ställde upp hårda krav och målsättningar, och dessutom valde vi att ha en prestationsersättning för de landsting som levererade. Det första vänsterregeringen gjorde var att ta bort denna ersättning, och har köerna ökat till barn- och ungdomspsykiatrin. sitter man passivt och väntar – väntar på vad, kan man undra. Att vi ska utbilda fler psykologer, kuratorer och barnpsykiatrer? Hur många fler ska drabbas innan regeringen tar denna fråga på allvar? För mig och är det uppenbart att det behövs ett nytt ledarskap i den svenska sjukvården. 7 (V): Denna debatt berör oss alla. En del av oss känner barn och unga som mår psykiskt dåligt i olika grad. En del av oss har jobbat med barn och unga som mår dåligt. En del av oss har själva mått dåligt när vi var barn eller unga. ska vi tala om tillgången till vård inom barn- och ungdomspsykiatrin.