prot · H509120 · 2018-05-28 00:00:00 — Jag blir också bekymrad över att man säger nej till de åtgärder som föreslås för att man ska kunna hantera dessa risker, och man gör det utan att prestera några förslag om hur man ska agera i stället. Andra oppositionspartier i Alliansen har pekat på alternativ, till exempel att förändra ränteavdragen. säger nej till båda dessa alternativ. Man tänker alltså inte göra någonting, utan vill bara blunda, lägga armarna i kors och hålla tummarna för att inget ska hända. Det finns inget ansvarstagande för framtiden. Detta tycker jag inte är en ansvarsfull politik. Vi behöver i stället stimulera bostadsmarknaden. Vi har infört ett investeringsstöd för hyreslägenheter som innebär att det faktiskt finns en marknad. Man kan få tillgång till hyreslägenheter. Vi vill göra ännu mer. Vi ser därför nu till att utöka stödnivån inom detta system liksom den tillåtna normhyresnivån, så att den får större genomslag även i storstadsområden. Vi har även genomfört ett 22-punktsprogram på bostadsmarknaden för att öka möjligheterna att få tillgång till bostäder och även få en ökad rörlighet. Exempelvis har vi slopat taket på uppskovsbeloppet. Det innebär att ett hushåll som säljer sin bostad med vinst nu kan skjuta upp beskattningen på kapitalvinsten, utan någon begränsning som fallet var under den förra regeringens tid vid makten. Vi har alltså vidtagit ett antal åtgärder för att ha en aktiv bostadspolitik. Det har också gett resultat i form av ett högre byggande. Vi kommer inte att trappa ned vårt arbete, utan tänker fortsätta vara aktiva i bostadspolitiken. Min förhoppning är att det kommer att finnas en vilja hos oppositionspartierna att bidra till bostadspolitiken. Förra gången regeringen bjöd in till bostadspolitiska samtal valde oppositionen tyvärr att lämna bordet och ville inte fortsätta med den processen. Det var ytterligare ett exempel på bristande ansvarstagande. Jag hoppas dock att de har dragit lärdomar av detta och är beredda att vara mer konstruktiva under nästa mandatperiod. Jag tror att det skulle göra stor skillnad för bostadsmarknaden. 42 (M): Jag är här för att ställa frågor till statsrådet som ändå har varit ansvarig för detta område . Det är det som gör att det blir viktigt. Jag vet inte riktigt hur det ligger till, men vi verkar läsa olika statistik. Man kan läsa om kraschade bostadsprojekt där det inte blir av att man bygger några bostäder. Ett skäl är att människor inte kan flytta, köpa en bostad eller låna. Detta ser vi , och därför upprepar jag mina frågor. Det finns så många förtvivlade människor. Jag skulle vilja be statsrådet att se hur det ser ut och sätta sig in i hur det är för en familj eller för nya som vill komma in på en bostadsmarknad. Det kan handla om familjer som växer eller splittras eller om äldre som vill flytta. Det här är jättesvårt. En familj som kanske bor i en trea och splittras kan möjligtvis köpa var sin etta. Där ska de sedan ha hand om barnen . Och de som är helt nya på bostadsmarknaden har ingen möjlighet att spara ihop till de miljonbelopp det handlar om i för att kunna köpa sig en bostad. Det är detta som är så tokigt. I slutet av statsrådets svar säger han att han inte vill ”vältra över riskerna på hushållen genom vidlyftig kreditgivning eller påtvingad överskuldsättning”. Men det är precis det som händer. Vet statsrådet vad som händer när man går till banken för att låna? För det första får man inte låna mer än 4,5 gånger årslönen. Vad händer sedan? Man kan få ett sådant lån till en låg ränta. Sedan tar man ett blankolån. Det kan vara på samma bank eller på ett kreditinstitut. Där måste man ta ett lån med kanske 5–6 procents ränta, för att kunna köpa sitt drömradhus eller sin första etta. Detta är tokigt. Skuldsättningen går heller inte ned. Det blir sämre om man lånar utan någon som helst säkerhet till mycket högre ränta. Det är detta jag försöker beskriva. Jag undrar varför statsrådet inte ser att detta är ett problem. Det har blivit ett jätteproblem för alla att låna till en bostad eller byta bostad. Jag kände att jag måste föra fram dessa frågor, eftersom jag ideligen får frågor om detta. Många hör av sig. Speciellt efter kommer jag säkert att få ännu fler mejl om detta, eftersom många tittar, reagerar och säger: Vad bra att du lyfter upp den här frågan! Detta är verkligen ett problem. Jag undrar om ni i regeringen är nöjda. Tycker statsrådet inte att vardagsverkligheten för vanliga människor är ett problem? 43 Statsrådet (MP): Det är sant att det sker en viss nedgång i bostadsbyggandet. Dock ska man komma ihåg att det är från rekordnivåer. Det försöker ignorera. Byggandet ligger på betydligt högre nivåer än det gjorde under hela alliansregeringens tid vid makten. Det är någonting som jag är glad och stolt över att vi har kunnat åstadkomma. Självklart kommer vi att göra allt vi kan för att fortsätta ha ett byggande som ligger på en hög nivå, för det är bristen på bostadspolitik som har lett fram till den situation vi har . Bristen på aktiva åtgärder har gjort att man har underpresterat på bostadsmarknaden. Det har byggts för lite i förhållande till befolkningen, och priset för det betalar vi . Det är också viktigt att komma ihåg det som försöker tona ned och undervärdera: Får vi en ekonomisk kris i kommer det att innebära ett enormt hårt slag för bostadsmarknaden och inte minst för de människor som vill ta sig in på bostadsmarknaden och få en chans att få ett boende. Är det någonting vi har lärt oss av den förra finanskrisen och ekonomiska krisen är det att det gör stor social skada. Det skapar stora hål i de offentliga finanserna, vilket gör att man inte har möjlighet att stimulera ekonomin och därmed inte heller att stimulera bostadsbyggandet. Därför tycker jag att vi har ett stort ansvar att se till att vi har stabilitet i den svenska ekonomin, i statsfinanserna. Jag tycker att tyvärr sviker sitt ansvar att bibehålla den stabiliteten. Om man inte gör det vet vi att effekterna blir katastrofala, inte minst för bostadsmarknaden. Byggandet sjunker till i princip nollnivå. pekar också på blankolånen. Det är sant att de ökar. Det gör de inte bara i utan också i många andra länder, så att koppla det direkt till den svenska bostadsmarkanden tycker jag inte är riktigt relevant eller seriöst. Man ska också komma ihåg att blankolånen ökar från en mycket låg nivå. Det handlar om några procent av den totala lånestocken, så att blåsa upp det som ett enormt problem i svensk ekonomi är kanske något överdrivet. Däremot har vi gett i uppdrag att följa utvecklingen för blankolånen och rapportera tillbaka till regeringen om man upplever det som ett problem och vad man i så fall kan göra åt det. Vi försöker följa utvecklingen och komma med relevanta svar på den. Jag tycker inte att man kan göra som gör och utmåla det som att det ska vara någon form av mänsklig rättighet att låna hur mycket som helst i vilken situation som helst för att betala väldigt höga bostadspriser. Det gör att vi får en eskalerande spiral mot högre och högre priser, vilket faktiskt gör att de som har små plånböcker är de som får allra svårast att komma in på marknaden. har vi sett en stabilisering av bostadspriserna från att tidigare ha sett en ständig ökning. Bostadspriserna steg med bara . kan inte mena att det som skulle ge möjligheter för människor att komma in på bostadsmarknaden är att vi ska fortsätta ha kraftigt stigande bostadspriser, högre och högre priser som gör att de som ska ta steget in på bostadsmarknaden får större och större belopp att låna och större och större belopp att finansiera. Det är bättre att vi får en stabilare prisutveckling och en jämnare balans mellan tillgång och efterfrågan, mellan byggande och behov av bostäder, för att kunna skapa de långsiktiga förutsättningarna. Att försöka låtsas som om lösningen här och är att ta bort restriktioner kring kreditmarknaden och ge alla möjlighet att låna precis hur mycket de vill skapar risker för det finansiella systemet och för ekonomi . Vi har upplevt både en internationell finanskris och en egenskapad finanskris . Det tycker jag inte att någon av oss bör eftersträva, utan vi bör hålla rågångarna och se till att vi skyddar oss från de riskerna. Men inte bara det; det skapar också risker för den enskilde låntagaren med mycket stora lån. Om ekonomin går ned och om låntagaren själv drabbas av arbetslöshet eller en skilsmässa eller i värsta fall ett dödsfall i familjen vet vi att konsekvenserna kan bli oerhört stora för det enskilda hushållet. Är lösningen inte snarare att skapa förutsättningar för människor att få ett boende utan att behöva låna väldigt stora summor och därmed utsätta sig för ekonomiska risker? 44 (M): Det är relevant att tala om blankolånens ökning i och med att de är kopplade direkt till bostadsköpet. Det är där man kan se skillnaden – de är kopplade direkt till att kunna köpa sin bostad. Det är såklart bara fler bostäder som kan minska ökningen av priserna. Ju fler bostäder och ju större tillgång till bostäder, desto mer pressas priserna. Så är det; det är ju ganska enkelt. Jag menar inte alls att man ska titta på människors ekonomi och vad de har för säkerheter när de tar lån. Det ska ju bankerna göra. Det har de klarat tidigare. Jag förstår inte varför man ska påtvingas ett amorteringskrav. Det verkar inte sitta några kreditgivare på bankerna och bedöma, utan de bara kör de här reglerna utan att titta på helhetsbilden för familjen eller sådant. Det är det som är ett problem. Jag skulle vilja måla upp en bild av hur det har blivit i . Jag tittade på tv . Jag förstod först inte vad det var. Det var en familj som klev in i en ny bostad och sa: Åh, nu har vi äntligen kunnat förverkliga våra drömmar! Vi har fått en ny bostad. Jag undrade vad som hänt. Jo, det visade sig att de hade vunnit på travhästar. Det är liksom tipset : Om du vinner pengar kan du köpa dig en bostad. Tipset är att ta en lott i miljonärsfabriken i , inte att jobba, plugga och utbilda sig. Vill du ha pengar att spendera ska du spela mer. Det är den bild man får när man ser på tv och när man hör hur svårt det är. Det finns ingen öppning från statsrådets sida för att se att det kanske har blivit tokigt. Kan vi mildra effekterna? Kan vi se till att det blir lättare för familjer att göra sina val och köpa sina drömbostäder? 45 Statsrådet (MP): Det är väl följden av den moderata politik som vi hade att man måste vara enormt rik – ha höga inkomster eller ha vunnit på travhästar eller lotto – för att kunna komma in på bostadsmarknaden. Det är framför allt av underpresterande från den förra regeringen som har lett till att vi haft alldeles för lite byggande och fått alldeles för dålig balans på bostadsmarknaden. Det kan vi bara beklaga i det här läget. Man kan också beklaga att politik gick ut på att öka problemet. Man tog bort skatter på boende, vilket gav ännu mer utrymme för att höja priserna. Man höjde skatten på att flytta, reavinstskatten, vilket ledde till ett ökat motstånd att flytta från till exempel stora bostäder. Man avreglerade och utförsålde hyreslägenheter, vilket gjorde att marknaden minskade mycket också för dem som vill ha en hyresrätt i stället för att sätta sig i stor skuld. Det är tråkigt. Jag blir bekymrad när säger att det inte behövs några regler. Det behövs inget amorteringskrav, säger . Bankerna klarar det där själva. Då kan man fråga sig varför stod bakom det första amorteringskravet, som vi fick igenom i ganska bred samsyn i riksdag. Har nu ändrat sig också i den frågan? Det är mycket bekymmersamt och ett ganska förvånande ställningstagande, måste jag säga. Vi måste ta ansvar för . Vi måste ta ansvar för bostadsmarknaden och se till att den fungerar. Bostadsbyggandet är uppe på högre nivåer än det varit . Det är jag glad för, men vi är inte nöjda. Vi ska göra ännu mer. Därför har vi en aktiv bostadspolitik, där vi stimulerar kommuner som tar fram byggrätter och bygglov och även de bostadsföretag som bygger lägenheter som människor faktiskt har råd att bo i. Vi behöver också ta ansvar för det finansiella systemet, för statsfinanserna, och se till att vi inte bygger upp risker som gör att vi hamnar i nästa finanskris. Tyvärr kan jag konstatera att sviker i båda dessa perspektiv, och det är någonting som jag beklagar. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2017/18:533 om expropriering av skog 46 Miljöminister (MP): har frågat mig om inte arbetet med skydd av skog borde genomföras i dialog med människor och genom att försöka få skogsägare att avsätta mark på frivillig basis och på det sättet respektera både äganderätten och den biologiska mångfalden. Inledningsvis vill jag framhålla att skydd av värdefulla naturområden är en viktig del i uppfyllandet av flera av miljömål. Ansvaret för att skydda värdefulla naturområden är ett ansvar som vilar på både staten och kommunerna och markägare. Skyddade naturområden är av mycket stor betydelse för att bevara den biologiska mångfalden och en mycket värdefull tillgång för friluftsliv och turism. Ansvaret för att skydda värdefull natur framgår av skogs‑ och miljöpolitiken och regleras genom vår gemensamma lagstiftning. Markägare och andra aktörer inom skogsbruket har ansvar för att bedriva sin verksamhet på ett hållbart sätt, inom ramen för att de nationella miljömålen nås. Principen om frihet under ansvar innebär att den enskildes äganderätt till sin skog ska värnas som skogsägaren har en betydelsefull del i det gemensamma ansvaret att förvalta skogsresursens alla värden. Detta ska ske på ett långsiktigt hållbart sätt i enlighet med ekosystemansatsen och de krav som följer av den miniminivå som lagstiftningen utgör. Den grundlagsskyddade äganderätten ska respekteras, och det är den enskilde skogsägaren som fattar beslut om hur skogen ska brukas inom ramen för gällande lagstiftning. Skogspolitiken ska vara förutsägbar och bedrivas så att det lönar sig för den enskilde skogsägaren att sköta sin skog så att skogens olika värden kan utvecklas och tas till vara på bästa möjliga sätt. Den markägare som sköter sin skog på ett sätt som är bra för hotade arter ska kunna kombinera det med god ekonomi för sin näringsverksamhet. När det gäller inrättande av naturreservat vill jag understryka att det är en grundläggande princip att överenskommelser med markägare sker på frivillig väg. Det är angeläget att myndigheterna anstränger sig för att ha en god dialog med markägare så att processen vid skydd av skog blir så bra som möjligt. och har redovisat en undersökning som visar att en majoritet av skogsägarna är nöjda med myndigheternas information, agerande samt ekonomisk ersättning vid inrättande av formellt skydd på deras fastighet. Markägare har rätt till ersättning exempelvis när en myndighet beslutar om naturreservatsföreskrifter eller bildar ett biotopskyddsområde om myndighetens beslut innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Markägaren kan behålla marken och få ersättning för intrång i pågående markanvändning. Enligt expropriationslagen ska intrångsersättningen motsvara minskningen av marknadsvärdet på marken plus . I många fall kan ägaren också välja att sälja marken till marknadsvärdet. har staten ett ansvar för att arbetet med att skydda värdefull natur är kostnadseffektivt. Ambitionen att komma fram till en överenskommelse med samtliga fastighetsägare innan beslut fattas kan innebära att förhandlingstiden blir lång. I dessa väldigt få fall kan myndigheterna fatta beslut innan förhandlingen är avslutad. Då har markägare möjlighet att väcka talan om ersättning hos mark- och miljödomstolen, vilket för en rättssäker process. Min uppfattning är att det finns bra stöd och riktlinjer för att inrätta ett formellt skydd genom de vägledningar och utbildningar som och ansvarar för. Därför är min uppfattning att statens arbete med skydd av natur genomförs med respekt för äganderätten och i dialog med berörda markägare och att de formella verktyg som finns ger en bra grund för en transparent samt rättssäker process. 47 (C): Tack, , för det utförliga svaret! är en man som bor i byn som ligger i . Han är strax . Han äger en skogsfastighet på . Den har varit i familjens ägo och ligger naturligtvis väldigt varmt om hjärtat. Han berättade för mig att han har lärt sig allt om skogsskötsel av sin morfar. Ända sedan han var lillpojk fick han följa med morfar ut i skogen. Målet med skötseln av skogen för har alltid varit att ta fram väldigt fint virke från träd som har fått växa väldigt . Det har han använt till fönster, pelare och renovering av korsvirkeshus. Det har inte alltid varit fråga om någon storskalig avverkning. har försökt ta en tredjedel, , av skog ifrån honom för att man vill göra naturreservat. vägrar och står på sig. Han har lovat sin mormor och morfar att ta hand om deras gamla gård och den tillhörande skogen som funnits i familjen . Att separera de delarna är helt otänkbart för . Tyvärr har du, , varit med och tagit ställning mot . Du har undertecknat ett dokument till stöd för att ska kunna ta skogen ifrån honom. Om han skriver på frivilligt, har han fått veta, får han ersättning. säger att man annars exproprierar, och får då inga pengar. För mig finns det ingen frivillighet i det här. Jag upplever mer att det är ett slags byråkratisk utpressning nästan på bästa maffiamanér, om jag ska vara ärlig. Det är beklagligt att regeringens ministrar är en del av det. Bara för att man teoretiskt kan göra någonting på det här sättet innebär det inte att man kan nyttja regelverket till det maximala för att få sin vilja igenom. Ni valt att krossa en försvarslös 70-årings släkthistoria. Jag tycker att det är skamligt. Orsaken till de höga naturvärden som pekar på beror på att och generationer före honom har vårdat skogen så ömt. Varför tillåter du eller ni, som företrädare för regeringen, släkts goda skötsel av skogen som ett argument mot honom? Jag har pratat med . Det som har hänt har gjort honom sjuk. Han säger att han har fått problem. Han mår dåligt psykiskt. Han har till och med fått läggas in på lasarettet för att han har fått problem med hjärtat, och han har svårt att sova. Det är priset han fått betala för att säga nej till att släppa ifrån sig skogen. Jag undrar då, : Tycker du det är rimligt att myndigheterna ska försöka tvinga till sig skog med hänvisning till att den har stora naturvärden, som alltså beror på att ägaren tagit hand om skogen 48 Miljöminister (MP): Jag ska upprepa en del av det jag tidigare anförde, eftersom ledamoten uppenbarligen inte riktigt lyssnade. Markägare har rätt till ersättning exempelvis när en myndighet beslutar om naturreservatsföreskrifter eller bildar ett biotopskyddsområde om myndighetens beslut innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Markägaren kan behålla marken och få ersättning för intrång i pågående markanvändning. Enligt expropriationslagen ska intrångsersättningen motsvara minskningen av marknadsvärdet på marken plus . Ägaren kan också välja att sälja marken till marknadsvärdet. Det är en grundläggande princip att dessa frågor avgörs i samråd mellan myndigheten och den enskilde markägaren i första hand. Men om detta inte blir möjligt finns det en formell väg för den enskilde att överklaga. Det ska man göra till domstol, och då tar domstolen ställning till det. Det finns alltså inget fall, så som ledamoten sa, där en markägare kan förlora rätten till ersättning. Det är fel information. Jag beklagar att en ledamot väljer att ställa sig i kammaren och sprida det trots att det finns skriftligt underlag på vad det är som gäller. Jag kan inte och kommer inte att kommentera enskilda fall vare sig efter eller innan vi har prövat dem. Jag kan generellt säga att frågorna om ersättning inte prövas av regeringen. Det är den ordning som är beslutad i . Vi har valt att lägga den prövningen i domstolar. Det är en ordning som jag och regeringen tycker är ett bra sätt att garantera rättssäkerhet. Men självklart skär det i hjärtat när relationen och samrådet mellan en enskild och myndigheten inte har fungerat. Ingen blir oberörd av att få höra konsekvenserna när det blivit så. Det finns ingen skillnad i synsättet på detta mellan den här regeringen och tidigare regeringar. De regler som gäller har formulerats och skrivits av den tidigare regeringen och beslutats av kammaren, och den här regeringen har inte ändrat i någon del av de reglerna. Jag uppfattar att det råder total konsensus om att det grundläggande är samråd och dialog. Men för att garantera rättssäkerheten behövs det en ventil när det gäller vad som ska hända när man inte kommer överens. Vi har bestämt att frågorna då ska avgöras i domstol. När vi står i kammare tycker jag dock att det är viktigt att ha fokus på den övergripande utvecklingen. Våra myndigheter följer, som jag nämnde, hur markägare upplever deras arbete. Jag kan konstatera att man har mätt , och nöjdheten har ökat . Markägare uttrycker större nöjdhet med hur myndigheten agerar, vilken information den ger och hur det går till när man kommer överens om ersättning. Det är viktigt för både och regeringen att veta att våra myndigheter anstränger sig och blir bättre. 49 (C): Jo, , jag lyssnar, och jag har talat med och också sett det dokument som du har undertecknat för att stödja i deras ambition att ta skogen från . Så är det. Jag har rätt intensivt besökt skogsägare i olika delar av landet. Överallt framkommer information om både myndighetsmissbruk och rättsosäkerhet. Det säger till mig, att det bara funkar bättre, är alltså inget jag har hört . Enskilda skogsägare upplever, precis som skogsindustrin som bransch, att äganderätten urholkas alltmer, trots att den är grundlagsskyddad och finns inskriven i och FN:s deklaration om mänskliga rättigheter. Dessutom kommer dubbla signaler från regeringen om vad som gäller kring äganderätten och möjligheten till ökat uttag av skog. Detta har gjort att nödvändiga investeringar på sina håll i landet har lagts på is. Jag har ett färskt exempel från norra , som jag kommer från. I utanför hade man tänkt bygga ett stort bioraffinaderi till en kostnad av mellan 16 och 22 miljarder. Men vd säger att dubbla signaler från regeringen när det gäller möjligheterna i de frågor som jag tagit upp har gjort att investerarna har dragit öronen åt sig. Man har lagt projekteringen på is. Detta innebär att det blir svårare att ställa om från ett fossilt till ett grönt samhälle, som jag tror att vi är överens om att vi faktiskt vill. Dessutom minskar nu möjligheten till de tusentals jobb som bioraffinaderiet hade kunnat skapa i norr. Jag tror att de flesta som känner till arbetsmarknaden i norra vet att det inte direkt dräller av arbetstillfällen. Dessutom har skogsägare skyndat sig att avverka sin skog, för man är livrädd för att statliga myndigheter ska hitta något skyddsvärt som man kan spara. Det innebär att man inte längre har någon brukanderätt som skogsägare, utan det läggs en våt filt över ens skogsmarker. Detta kan knappast gynna den biologiska mångfalden. Jag och tror att vi måste backa några steg och i högre grad jobba med frivilliga avsättningar. Detta gör man i till exempel , och det verkar falla väl ut. Vi kan inte heller låta staten jaga människor så att de blir sjuka. Vi behöver jobba mer med bytesmark i statlig skog. Hur tror ministern att det skulle se ut om staten skulle anamma samma tillvägagångssätt som används när det gäller skogen på andra områden? Det skulle vara helt otänkbart att tvinga till sig människors lägenheter eller företag för att det finns intressanta värden som staten vill bevara. Ingen skulle acceptera ett sådant förfarande. Varför ska då skogsägarna göra det? Det måste finnas mer rim och reson, och det måste gå att kombinera biologisk mångfald och äganderätt med människovärde. 50 Miljöminister (MP): Jag ska upprepa något jag har sagt.