prot · H50988 · 2018-03-21 00:00:00 — Det vore emellertid ännu bättre om regeringen slog fast den tydliga principen att all välfärdsverksamhet, oavsett regi, ska ske på likvärdiga villkor. Därtill kommer tillsyn, kontroll, uppföljning och utvärdering gällande alla utförare av tandvård oavsett driftsform. Jag är glad att Alliansen i dagens betänkande har ett tillkännagivande till regeringen om just detta. Med dessa ord yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationen. 21 (SD): Eftersom det mesta redan är sagt kommer jag bara att kort kommentera dagens debatt angående om överutnyttjande av tandvårdsstödet. står bakom regeringens skrivelse. Rapporten har ifrågasatts och kritiserats av bland andra och Privattandläkarna. De åtgärder som har undersökt rör tandkronor, och de metoder man har jämfört är inte utbytbara eller jämförbara med varandra. Den granskning som har gjort utgår från ett gammalt regelverk som upphävdes 2008. I och med detta faller hela grunden för rapporten. Flera av remissinstanserna anser också att den beräknade samhällskostnaden för eventuell överbehandling är kraftigt överdriven. Vi anser att granskningen är mycket illa genomförd. Tandvården fungerar på ett mycket bra sätt, med många fungerande privata aktörer. Vi instämmer dock i att bör ges förstärkta kontrollmöjligheter, och för att det ska vara verkningsfullt fordras att eventuella felaktigheter får konsekvenser för vårdgivaren. När det gäller nyttjandet av det statliga tandvårdsstödet är det viktigt att alla aktörer som verkar inom tandvården, oavsett driftsform, kontrolleras på lika villkor. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) betänkande 2017/18:SoU13 22 (S): Vi debatterar nu socialutskottets betänkande 13 Socialtjänstfrågor. Även vill jag inleda med att säga att jag tycker att det är oerhört glädjande att så många lyfter upp som ett viktigt område. har nämligen ett av samhällets viktigaste uppdrag och är en grundläggande del av vår välfärd, både som samhällets yttersta skyddsnät och som en central del i vårt välfärdssystem. Min politiska övertygelse är inte bara formad i ; den bygger också i mångt och mycket på min egen personliga livserfarenhet. Jag blir alltid lite extra varm i hjärtat när vi här i kammararen debatterar och de sociala frågorna. Anledningen till det är att jag har stor egen personlig erfarenhet. Jag vet hur viktigt det är att det starka sammanhållna samhället kliver in och finns där fullt ut när en nioårig flicka står helt utan familj och de övriga sociala funktionerna och de personliga institutionerna fallerar. Jag vet hur viktigt det är att det då finns ett starkt gemensamt samhälle som ser efter och tryggar varje enskilt barn och barnets möjlighet till en god och trygg uppväxt. Det, fru talman, är grunden till varför vi har en socialtjänst. När den nioåriga flickan står där helt utan föräldrar – då kliver vår välfärdsstat in och säger att även hon ska ha chansen att förverkliga sina drömmar. Och här står jag , fru talman, stolt och tacksam över den starka välfärdsstaten som fanns där för mig. Min personliga livserfarenhet ger mig naturligtvis inget tolkningsföreträde men däremot en god insikt om att alla människor kan hamna i en situation där de behöver samhällets stöd och hjälp. ska vi debattera och diskutera fel och brister, saker som behöver förbättras och lagar som behöver förändras och förnyas. Det är bra, för vi ska alltid ha det enskilda utsatta barnet för våra ögon, och vi kommer alltid att behöva utveckla och förbättra det starka samhällets organisation så att vi kan fånga upp vartenda enskilt barn när det behövs. När jag efter valet kom in i och fick ansvar för bland annat socialtjänst- och barnfrågor i socialutskott insåg jag ganska snabbt att var hårt eftersatt. Jag skulle kunna stå här i talarstolen och hävda att det var den borgerliga regeringens vid makten som var anledningen till det, men sanningen är att har varit politiskt bortprioriterad mycket längre än så. Som riksdagsledamot har jag under mina många besök på socialtjänster runt om i landet mött en hårt ansatt och eftersatt socialtjänst. Det var ofta oerhört pressade socialsekreterare som tog emot mig och som vittnade om orosanmälningar som blivit liggande, om utredningar som inte hunnits med och om en stressad arbetsmiljö. som trycket på socialtjänsterna hade ökat under en lång rad år var personalbristen och den höga personalomsättningen också en käpp i hjulet för en väl fungerande socialtjänst. Det ledde naturligtvis till att allt fler klienter tvingades konkurrera om kompetens, behandlingsinsatser, tid och pengar. Jag har också mött unga nyutexaminerade socialsekreterare som fått lite eller ingen introduktion alls och som fått ta sig an de tuffaste fallen redan från dag ett. Det var nya socialsekreterare som kom in i fulla av energi men som snabbt insåg att det sociala arbetet, det som de ville syssla med, inte alls hanns med och att energin i stället fick gå åt till att hinna med all dokumentation som blivit liggande. Minst sagt, fru talman, upplevde jag en socialtjänst som behövde mer av oss politiker. Jag tänker inte stå här och slå mig själv för bröstet och hävda att vi har löst alla problem i under den här mandatperioden, då vi har suttit vid makten. Tvärtom är det här ett område med ständiga utmaningar. Men vi har gjort mycket. Sedan dag ett har vi jobbat hårt med de frågor som rör . någonsin har det gjorts en direkt riktad förstärkning av den sociala barn- och ungdomsvården i form av en miljardsatsning som ska gå just till personalförstärkning, kompetenshöjning och kvalitet. Det har avsatts 10 extra välfärdsmiljarder till kommunerna . Det är pengar som absolut bör komma till del. Det anställs nu socialsekreterarassistenter som kan vara den där oerhört viktiga resursen i som möjliggör för socialsekreteraren att ägna sig åt det sociala arbetet. Vi har sett till att unga nyutexaminerade socialsekreterare kan ta del av ett viktigt webbaserat stöd till yrkesintroduktion. Vi har höjt riksnormen för försörjningsstödet för barnfamiljer, höjt barnbidraget med per barn, avsatt mer pengar till sommarlovsaktiviteter för barn och sett till att kvinnojourerna runt om i landet fått ett välbehövligt ökat stöd. Och, fru talman, nu gör vi äntligen till svensk lag. Den nya lagen innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av . Trots att har förbundit sig att följa finns det brister i både lagstiftning och praxis. En inkorporering av bidrar till att synliggöra barnets rättigheter. Det är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet. Lagen föreslås träda i kraft . Dessutom är vi nu en god bit på vägen mot att ta fram en helt ny socialtjänstlag. Det är sedan dagens socialtjänstlag tillkom. Under de 30 åren har vårt samhälle förändrats mycket. De många samhällsförändringarna har inneburit att har fått ansvar för nya grupper, uppgifter och utmaningar. Det ställer naturligtvis stora krav på kommunernas socialtjänst och deras personal. Vi vill ha en socialtjänst som arbetar med tidiga och förebyggande insatser för barn, våldsutsatta kvinnor, personer med missbruksproblem och andra grupper och att insatserna ska stärka dem som vänder sig till . Det förebyggande arbetet, som ett led i att utveckla det sociala arbetet och förhindra att människor hamnar snett och blir föremål för myndighetsutövning från början, är en viktig del i socialtjänstutredningen. Jag är glad över att jag är med i det arbetet som en del i den parlamentariska referensgruppen. Med detta sagt, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 36 samt till förslaget i betänkandet i övrigt. 23 (M): Varje enskild människa är den viktigaste utgångspunkten och perspektivet för politik och vårt samhällsengagemang. Våra värderingar formas av vår syn på människan. Vi vill se hela människan. Våra förslag tar sin utgångspunkt i att de allra flesta barn i har det bra. finns det många barn, unga och vuxna som mår dåligt – barn, unga och vuxna som lever i en miljö som är direkt skadlig. En viktig utgångspunkt är att verksamheter ska finansieras gemensamt, rättvist och solidariskt. stöd och hjälp ska ges efter behov och vara tillgängligt oavsett var i landet man bor. Alla barn, unga och vuxna har rätt att få känna trygghet. Den tryggheten växer sig stark av att det finns tillit till såväl sin familj som till att samhället bidrar till att alla barn och unga ges rimliga uppväxtvillkor. Ett tydligt barnperspektiv är också en central utgångspunkt. Vi måste alla kunna lita på tydliga lagar och regler som finns till hands närhelst det behövs. Dessa lagar och regler ska bidra till skydd och omsorg om barnens bästa. Den nuvarande socialtjänstlagen utgör ett lapptäcke av föreskrifter och är för otydlig och oöverskådlig. Den behöver bli den ramlag som den var avsedd att fungera som och bli mer överblickbar och anpassad till dagens levnadsförhållanden. Det är helt avgörande att arbetet med och uppföljning av kvalitetsaspekter förstärks. Det är krävande tider, men det ska inte innebära att kvalitet och rättssäkerhet tummas på. Det finns inte tillräckligt tydliga kvalitetsinstrument, utan dessa behöver stärkas och synliggöras. är satt under starkt tryck. Det leder till en stark press på kvalitet, säkerhet och arbetsmiljö. Socialsekreterarnas vardag präglas av hög arbetsbelastning, en känsla av otillräcklighet och hög personalomsättning. Mycket av socialsekreterarnas uppgifter går åt till administration i stället för till möten med klienter. Fyra av tio chefer inom barn- och ungdomsvården uppger att de inte förmår leva upp till socialtjänstlagens intentioner. Många socialsekreterare upplever att det blir långa utredningstider, att det tillkommer nyanställda som blir utan introduktion och därtill att många slutar på egen begäran. Det blir en ond cirkel med fler och fler inkomna anmälningar som måste behandlas och utredas. Flera berörda aktörer har krävt att regeringen ska upprätta en nationell handlingsplan för den sociala barn‑ och ungdomsvården. Alliansregeringen såg tidigt dessa problem och tillsatte därför en nationell samordnare. Det var ett bra steg, som det var avsett att vara en första åtgärd av många för att kunna förbättra situationen inom i hela landet. Rapporter visar att en kombination av aktivitetskrav och ekonomiska incitament har störst betydelse för att minska bidragstagandet och öka sysselsättningen. Många kommuner arbetar aktivt med aktivitetskrav inom försörjningsstödet, men på många håll kan det förbättras ytterligare. Inom ramen för migrationsöverenskommelsen som slöts mellan Alliansen och regeringen beslutades att aktivitetskraven för att få försörjningsstöd skulle skärpas inom ramen för socialtjänstlagen. anser att fler som lever på bidrag behöver omfattas av aktivitetskrav. Ett rimligt krav att ställa är till exempel att språkundervisning ska kunna ske under föräldraledigheten för den som också får försörjningsstöd. Det skulle kunna hjälpa utrikes födda kvinnor att ta steget närmare arbetsmarknaden. Många kommuner arbetar också framgångsrikt med hembesök och uppsökande verksamhet för dem som lever på bidrag. Hembesök är ett viktigt verktyg för att kunna ge rätt stöd till dem som är i behov av försörjningsstöd men även för att identifiera fusk och felaktiga utbetalningar. Det ger också möjlighet att nå den som inte har kontakt med arbetsmarknaden alls. Socialtjänstlagen bör därför ses över i syfte att alla kommuner ska göra regelbundna och vid behov oanmälda hembesök. Att föräldrar inte räcker till är bland det svåraste barn och unga kan tvingas uppleva. Vårdnadshavares förmåga att ge barnet vad det behöver för sin utveckling är avgörande när det gäller att bedöma om ett barn löper risk att fara illa i sitt eget hem. Det finns dock ingen tydlig gräns för vad som kan anses vara oacceptabla brister i vårdnadshavarens förmåga att ge barnet omsorg. Mellan två tydliga ytterligheter – fullgott respektive klart bristfälligt föräldraskap – existerar en gråzon som medför att i en bedömning om ett eventuellt omhändertagande måste ta hänsyn till kompenserande faktorer i barnets och familjens nätverk. är det tyvärr nödvändigt att av olika skäl placera många barn och unga utanför hemmet. Det handlar om familjehem, jourhem, hem för vård eller boende och särskilda ungdomshem. Brist på kontinuitet och personal i dessa hem riskerar att leda till sämre kvalitet och lägre rättssäkerhet och därmed drabba redan utsatta barn. Så ska det inte få vara. Barn‑ och ungdomsvården ska vara trygg och präglas av kontinuitet. Den ska vara byggd på respekt, omtanke och en helhetssyn på individen. Nuvarande lagstiftning i LVU saknar dock tydliga regler gällande dessa grundläggande frågor, vilket ur rättssäkerhetssynpunkt är djupt otillfredsställande. Det finns synliga brister gällande samverkan mellan skola, socialtjänst, polis och vård. Det finns säkert många anledningar till detta. Vad som är helt säkert är att dessa brister måste minimeras. Såväl barn och unga som deras föräldrar och övriga anhöriga riskerar att hamna i kläm mellan olika myndigheters ansvar och skyldigheter. Detta gäller inte minst i utanförskapsområden. Barn och unga växlar mellan att kontakta skolhälsovården, vårdcentralen, ungdomsmottagningen och barn‑ och ungdomspsykiatrin. Dessa olika enheter arbetar med och använder olika metoder. Det ska de göra, men de borde gemensamt försöka utveckla metoder för gemensam styrning och ledning. Det borde alltid vara tydligt vart barn och unga som mår dåligt och behöver hjälp och stöd ska vända sig. Så är det inte . En del av verksamheter har möjlighet att mer metodiskt använda sig av digitaliseringens utveckling. Ett spännande projekt är ett samarbete mellan bland annat och . Syftet med projektet är att undersöka och analysera möjligheterna för en delvis digitaliserad socialtjänst. Detta är ett exempel på möjligheterna att våga pröva nya former inom som kan möta människor med vana av att ha många av sina kontakter delvis via sociala medier. I detta projekt kommer en grupp bestående av forskare, klienter och medarbetare i att försöka ta reda på hur klienter upplever sina kontakter med och utifrån den kunskapsbasen ta fram lösningar på hur arbetssätten kan moderniseras och vilka digitala verktyg som krävs. Digitaliseringens virtuella kommunikation kan emellertid aldrig ersätta det mänskliga mötet. Däremot kan den som behöver hjälp och stöd bli mer aktiv i sin egen vård och behandling. Det är tillfredsställande att vi får två tillkännagivanden i detta betänkande. Jag stöder naturligtvis samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 2, 11, 14 och 15. 24 (SD): Betänkandet Socialtjänstfrågor berör många frågor inom många olika områden, och vi har behandlat och tagit ställning till massor av motioner. Det är frågor som handlar om arbete, samverkan mellan kommuner och begränsningar av rätten till bistånd, för att nämna några. Båda talarna före mig har på ett föredömligt sätt beskrivit vikten av en väl fungerande socialtjänst och hur viktigt det är för att ha ett väl fungerande samhälle. Naturligtvis ställer jag mig bakom den beskrivningen. Det finns massor av reservationer och ämnen som jag skulle vilja beröra här . Jag står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men jag har försökt begränsa mig till några konkreta ämnen. arbete är inte lätt. Till största delen handlar det om att göra mänskliga bedömningar. Därför är det enligt vår mening viktigt att man efter sådana bedömningar ser till att det finns fungerande tillsyn och uppföljning av . Därför har vi också ställt oss bakom att regeringen bör utreda hur just tillsyn och uppföljning av kan förbättras. För oss är det också viktigt att barn inte faller mellan två stolar på grund av att olika myndigheter har olika ansvar och olika skyldigheter. Därför måste samverkan med andra myndigheter öka. I dagens betänkande finns ett tillkännagivande om att öka samverkan mellan , skolan, polisen, vården och den ideella sektorn. Det ställer vi oss bakom, för häremellan är det inte glasklart vem som bär ansvaret för vad. Vi menar att man bör ta fram ett förslag för att tydliggöra detta och återkomma till för att den ska kunna fatta beslut. Det är dock inte bara mellan myndigheter som samarbetet och samverkan måste öka utan också över kommungränserna. Där kan vi se vissa hinder för samarbete, och de hindren måste undanröjas. Lagstiftningen är integritetsskyddande. Det är förvisso bra, men jag menar att det också finns en del problem i det – till exempel att en kommun inte skickar en orosanmälan till en annan kommun om att ett barn far illa när familjen har flyttat. Jag har själv suttit i socialnämnden i min hemkommun och läst sådana utredningar. Inte sällan kan man se att det finns ett system – att föräldrar sätter det i system. När det kommer in en orosanmälan väljer familjen tyvärr att flytta, och den nya kommunen får inte ta del av orosanmälan. När det handlar om barn menar vi att orosanmälan måste finnas på riksnivå, på nationell nivå, så att det plingar till i systemet när en familj flyttar och det finns en orosanmälan från en tidigare kommun. Så fungerar det inte . Här måste man ta fram förslag som verkligen ser till barnens bästa. Det handlar inte om att jaga föräldrarna, utan det handlar om att säkerställa att inga barn far illa oavsett hur mycket en familj flyttar. Som jag sa har inget lätt arbete. har man också varit väldigt pressad, och i samband med det har man haft svårt att rekrytera. beskrev tidigare situation på ett väldigt bra och korrekt sätt; det är precis så det har sett ut, och det är precis så det ser ut. Det finns i betänkandet en reservation om just behörighetskrav, som vi också ställer oss bakom. Det handlar om att det har framkommit förslag om att lätta på behörighetskraven för socialsekreterare just för att lättare kunna rekrytera. Här tänker jag att man har gjort en tankevurpa, och jag instämmer i reservationen. Det är fel väg att gå. Ju större utmaningar man har, desto viktigare är det att de som ska fatta besluten har rätt kompetens. Därför anser vi att man inte bör lätta på behörighetskraven för socialsekreterare. Vikten av detta belyses inte minst i dagens medierapportering, där man kan läsa att personer med vissa typer av funktionsnedsättningar riskerar att inte få det stöd de behöver – just på grund av bristande utbildning hos handläggarna och för att det inte finns nationella krav på de handläggare som ska arbeta med att bedöma personer. Här menar jag att man kan se exakt samma problematik. Det borde finnas nationella krav även vad gäller socialsekreterare som ska handlägga och bedöma. Mycket i detta betänkande handlar kort och gott om att säkerställa god kvalitet, tydliggöra och utvärdera. En annan sak jag menar behöver förtydligas och som inte är tillräckligt klarlagd är i vilken mån och hur länge kommunerna är skyldiga att ge bistånd till den som befinner sig i landet utan tillstånd. Det handlar alltså om bistånd till personer som egentligen inte ens har rätt att vara bosatta i vårt land. Här är vår bestämda uppfattning att den som har nekats uppehållstillstånd inte ska ha rätt till bistånd från kommunen, och därför yrkar jag bifall till reservation 13. Regeringen har tillsatt utredningen socialtjänst, som ska se över socialtjänstlagen i ett brett perspektiv. Jag välkomnar det och tycker att det är jättebra. I direktivet saknar jag dock frågan om hur äldres rättigheter ska kunna stärkas i socialtjänstlagen. Vi anser att regeringen bör undersöka möjligheten att ge utredningen ett tilläggsdirektiv i den frågan. Därför yrkar jag bifall även till reservation 4, herr talman. För övrigt vill jag tillägga att jag dagen till ära naturligtvis har olika färg på mina strumpor. 25 (MP): Herr talman, åhörare, tittare och lyssnare! Den rödgröna feministiska regeringen arbetar systematiskt och målmedvetet för en långsiktigt hållbar välfärdspolitik, och då inte minst med att utveckla och förstärka verksamheter inom område. Vi debatterar nu ett motionsbetänkande på närmare 200 sidor, och det innehåller totalt 401 olika yrkanden. Det är dock kanske inte riktigt sant, för många av yrkandena är väldigt snarlika till sitt innehåll. Men det är ändå 401 olika yrkanden som hanteras. Att förslagen i många motioner liknar varandra kan man exempelvis se på att dessa 401 yrkanden bara har resulterat i 48 beslutspunkter och endast 73 reservationer. Det kunde ha varit många fler. Detta säger jag inte för att uppmuntra debattörerna att yrka på många reservationer, herr talman, utan snarare tvärtom. De flesta av oss ledamöter tycker nog att det är ganska onödigt med långa voteringar – det viktiga är ju att reservationerna finns i betänkandet så att vi kan visa på dem till exempel i det kommande valet när vi ska jobba med att påverka våra väljare att stödja våra ståndpunkter. Till de lyssnare som inte är bekanta med arbetsformer kan man, väldigt förenklat, säga att ett motionsbetänkande behandlar förslag från ledamöter. Oavsett om anser att förslagen är bra eller inte är rutinen att de avslås. Det kanske kan låta konstigt, men bra förslag kan sedan bearbetas till exempel i departementen och komma tillbaka till som förslag från regeringen – det som kallas propositioner. Det är nog den vanligaste gången för de förslag vi ledamöter lämnar under allmänna motionstiden. Den här rutinen är till för att säkerställa att förslag som antas här i kammaren har granskats och nagelfarits av de främsta juristerna; det är det vi har lagrådsremisserna till. Vi vill självklart inte att ska förhasta sig och ta beslut som kan få oväntade och väldigt besvärliga konsekvenser. Man kan säga att det här arbetssättet är metod för att praktisera det som i EU kallas försiktighetsprincipen. Det normala är även att vi som företräder regeringspartier inte är så flitiga med att motionera. Vi kan nämligen föra fram våra förslag direkt till våra ministrar. Därför kommer naturligtvis merparten av alla yrkanden från oppositionspartiernas företrädare. När jag gick igenom listan över alla förslag kunde jag dock konstatera att vi miljöpartister inte helt kunde hålla oss borta från att motionera på område, men det är bara 6 av de 401 förslagen som kommer från ledamöter. Bland annat är det ett krav jag själv har drivit , nämligen kravet att ska bli svensk lag. Och fick jag den med posten – propositionen från regeringen om att ska bli lag i . Att jobba i kräver alltså ofta både lång uthållighet och väldigt stort tålamod. Som har påpekats handlar det här motionsbetänkandet om förslag på området socialtjänst. Det innebär att betänkandet är mycket brett och innehåller mängder av intressanta frågor, som vi har hört föregående talare ta upp exempel på och som jag skulle kunna prata i timmar om. Jag har dock förstått att vi har uppmanats att hålla oss till den väldigt begränsade talartid som finns, eftersom kammaren har ont om tid fram till att denna riksdag upplöses . Jag har därför beslutat att inte ta upp för mycket tid. Om jag skulle börja beskriva grön politik på områden som till exempel huvudmannaskap för , digitaliseringsfrågor, de kompetensförsörjningsproblem vi alla är väl medvetna om, missbrukarvård, vårdnadsfrågor, barnäktenskap, ensamkommande, våld i nära relationer eller adoptionsfrågor vet jag att jag skulle överskrida min anmälda talartid väldigt mycket, även om detta bara är några exempel. Jag lämnar därför detta; andra talare har tagit upp exempel, och fler kommer säkert att göra det. Jag ska inte heller försöka uppmana till repliker på något jag har sagt, för det brukar också ta . Jag ska i stället avsluta med att säga följande: är med i en av reservationerna i betänkandet, men vi vet ju alla att regeringen faktiskt redan arbetar mycket med att utveckla och förbättra välfärden – även på det område som reservationen gäller. Det handlar om ett tillkännagivande om bättre möjligheter att inom utsatt tid skriva yttranden av hög kvalitet.