prot · H50984 · 2018-03-14 00:00:00 — Om något land ligger efter är det i de andra medlemsländernas intresse att se till att de kommer med. Fiskeripolitik handlar inte bara om hur mycket fisk man får ta upp och inte. Fisken i havet är givetvis också beroende av många andra faktorer som påverkas av annan gemensam EU-politik. Övergödning, kemikalier och annat är sådant som påverkar fisken. Vi måste ha ett holistiskt perspektiv för att kunna få fram en hållbar fiskeripolitik. Vi kan vara stolta över att faktiskt driver på, men tyvärr ibland som ensamt land. Vi ser det när det gäller regionala förhandlingar om fiskekvoter. Vi här i riksdag ger oftast vår landsbygdsminister mandat att verka i enlighet med de vetenskapliga riktlinjerna. Men tyvärr blir besluten ofta annorlunda, då andra länder inte ser det på samma sätt. Där har en viktig roll att spela. Vi ligger på och har den ganska obekväma rollen att alltid säga: mera, mera och bättre, bättre. Jag förstår att den kan vara otacksam, för det är inte alltid som det går hela vägen. Fiskeripolitiken handlar inte bara om EU, utan vi måste se på den utifrån hur det ser ut i hela världen. Jag har precis kommit hem från en resa i , där jag med egna ögon kunde se hur de globala klimatförändringarna redan har slagit till. Vattenbruket där, som består mycket av algodlingar, var starkt skadat på grund av att det redan nu är varmt i havet, vilket ger sämre kvalitet och sämre skördar. Det slår framför allt mot kvinnor som sköter dessa odlingar. I ett korallrev i en marin park gör fiskeförbudet att det finns ett uppväxtområde för fisk. Detta ser de lokala fiskarna som positivt, för de får nu större fångster. Utanför området hade av korallerna drabbats av korallblekning. Om inte temperaturen sänks inom det närmaste kommer korallerna att dö, inte bara deras hjälpalger, och utan fungerande korallrev blir det svårt att få fisk. Fiskepolitik hänger alltså ihop med övrig miljöpolitik. talade förtjänstfullt här om små torskbestånd i , där lekplatserna har minskat. På grund av döda bottnar är det väldigt få ställen där torsken kan leka och det blir lyckad befruktning. Precis som sa har Östersjötorsken en genetisk olikhet, så det är ingen annan torsk som kan fylla på. Det har förstås att göra med övergödningsproblematiken, som beror på att vi släpper ut för mycket näringsämnen. Men det beror också på ett förändrat klimat. Enligt de prognoser vi har fått nu kommer vi att få ökad nederbörd i , vilket ger en lägre salthalt – något som kommer att göra det ännu kämpigare för torsken. Och utan torsk och stor rovfisk får vi en systemkollaps. Det bådar inte gott, så vi måste göra något åt dels hur vi fiskar, dels vad vi fiskar men också göra något åt det som påverkar fiskarna och de andra djuren i havet. Regeringen har tillsatt en utredning om ett eventuellt trålförbud inom skyddade områden. är fisket bara reglerat i ca 5–av våra skyddade områden. I är det trålfiskeförbud, och där har vi ett livskraftigt och bra torskbestånd. Låt mig också säga lite grann om vattenbruk där det är en spännande utveckling. Vi är fortfarande lite noviser på detta i , men det pågår många bra projekt. Många företag är igång med allt från algodling av mikroalger och makroalger till inomhusodling av tropiska jätteräkor, som i där jag bor. Det är en verksamhet som bubblar, och det verkar som att man kan sätta på en ny loop. Har man en laxodling kan man av det vattnet odla något annat, till exempel mikroalger, och sedan något annat som blir fiskfoder, och så vidare. Det är spännande näringar som vi givetvis måste stimulera. Det bidrar också till landsbygdsutveckling då de nya anläggningarna är inomhus och man kan få synergieffekter. Jag blev därför glad när jag i går läste att min hemkommun har fått pengar till ett nytt marint centrum. Det är ett samarbete mellan , , , , och för att bygga hållbara näringar både inomhus och utomhus. Det ska bli spännande. Marint centrum i har fått pengar från för att jobba med Östersjötorsk och annat. Detta är alltså områden där både näringen och politiken ser att man behöver gå vidare och göra mer. Regeringen har påbörjat ett arbete med regelförenklingar, men jag tror att det kommer mycket mer framöver som det nu jobbas med. 20 (C): I detta betänkande om fiskeripolitik har det insmugit sig många reservationer. Några är från , men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation nr 2 om en nationell strategi för svenskt fiske. Det är alldeles uppenbart att det behövs en sådan strategi av skäl som flera talare har nämnt. Vi importerar mycket fisk. Fiske, beredningsindustri, turistnäring, kultur och så vidare leder till jobb, och jobb vill vi ha i alla delar av vårt land. Från fisket får vi dessutom klimatsmart mat. Vi har i kammaren antagit en strategi för att få fram mer svensk klimatsmart mat. Av det skälet tycker jag att det är ytterst angeläget att det tas fram en strategi för det svenska fisket eftersom det går kräftgång och behöver stärkas. Bland annat är lönsamheten för dålig och konkurrenskraften gentemot den myckna importerade fisken som vi bereder och sedan äter vid våra middagsbord. Det andra jag tänker ta upp är de tillkännagivanden som utskottet har gjort. Jag är glad över dessa tillkännagivanden, men är jag förvånad över att ska behöva göra tillkännagivanden på dessa områden, till exempel vad gäller regelverk som reglerar vattenbruk. Varför är jag förvånad? Jo, togs det fram förslag på vad som behöver göras på detta område. Dessa förslag gick ut på remiss och är beredda. De är bara att klubba igenom så att vi får den myckna verksamhet som jag tror att vi alla vill ha, inte minst på den svenska landsbygden. Varför säger jag detta? Jo, för att upprepa mig: Vi har antagit en strategi för den svenska livsmedelsproduktionen, och fisk är som bekant en del av den svenska livsmedelsproduktionen. Jag säger det också för att det har tillkännagivits att vi väntar oss en landsbygdsproposition som bland annat ska stärka den svenska landsbygden, och var sker denna produktion och verksamhet? Jo, på den svenska landsbygden. Till detta kommer att dessa verksamheter brukar ge följdverksamheter. Vad menar jag med det? Jo, bland annat den berednings- och förädlingsindustri som finns efter en produktion men även annan följdverksamhet. Av erfarenhet vet vi att detta kan leda till omsättning i transportverksamheten, i turistverksamheten, i kulturverksamheten och i de hamnar och liknande som nyttjas när fisk landas och tas om hand på olika sätt. Jag yrkar bifall till utskottets förslag om två tillkännagivanden till regeringen och yrkar än en gång bifall till reservation nr 2. 21 (V): av världens fiskbestånd är överfiskade. Situationen i är inte mycket bättre. Vi har talat om torsken, som är överfiskad, och ålen, som är akut hotad. Det gäller alltså fisk som finns i våra hav. från Socialdemokraterna och från nämnde till exempel sälar och skarvar som hot mot våra fiskar. Visst kan det finnas en del problem där, men vi ska komma ihåg att det är människan och det industriella fisket som ytterst har skapat de problem som vi sitter med . har vi subventionerat det helt och hållet ohållbara industrifisket, som har prioriterat att dammsuga våra hav på så mycket fisk som möjligt oavsett konsekvenser. Det är hög tid att ändra kurs. Det är hög tid att rädda våra hav och vattendrag och att rädda våra fiskbestånd och låta dem växa sig starka och friska igen. Det finns ett antal politiska beslut som vi borde ta i riksdag och på EU-nivå. Jag ska ta upp några av dem. Först och främst behöver vi fiska mindre och på ett mer skonsamt sätt. Ett enkelt sätt är att vi politiker sätter kvoter som är i linje med det vetenskapen ger oss som råd. Det är också precis vad den europeiska fiskeripolitiken numera säger. Det är därför extremt frustrerande att det gång på gång trots råd från vetenskapen och, precis som sa, en landsbygdsminister som säger sig vilja följa denna rådgivning fattas beslut i om nivåer som är långt över det hållbara. Dessvärre tillhör de länder som röstar för de höjda kvoterna, som är långt ovanför det hållbaras gräns. Det är förstås problematiskt. Vi behöver, som jag sa, fiska på ett mer hållbart och skonsamt sätt, och har vi satt kvoter för fiske. Vi i tycker till exempel att bottentrålning borde förbjudas. Vi föreslår i betänkandet andra selektiva redskap så att antalet bifångster minimeras. Det andra förslaget är att vi behöver skydda fler områden. I har vi utökat områdena med reservat kraftigt, och det är bra. Men när vi tittar på reservaten ser vi att man fortsätter att tillåta ett storskaligt, industriellt fiske, ofta med bottentrålning, i dessa reservat. Då undrar jag: Vad är det egentligen för vits med reservaten ifall man fortsätter att tillåta bottentrålning? från tog upp att vi borde begränsa fisket i de reservaten. Jag tror att folk som lyssnar på denna debatt trodde att så redan var fallet. Ni i har suttit i regeringen , och jag tycker att det är märkligt att ni fortfarande talar om att det ska begränsas. Ni har haft alla chanser att komma till rätta med problematiken. För det tredje, herr talman, behöver andra sektorer än de som finns till havs ta sitt ansvar, och det gäller i synnerhet jordbruket, som är den främsta källan till övergödning av . Övergödningen och döda bottnar är ett akut hot mot allt levande liv i . Här måste tydligare begräsningar för jordbrukets utsläpp göras. För det fjärde behöver vi göra mer för att begränsa mängden miljögifter, kemikalier, plast och annat som släpps ut i våra hav. Det är bra att vi har effektiva reningsverk i , även om de inte lyckas fånga upp allt. Det vore ännu bättre ifall vi kunde gå högre upp i hierarkin och helt enkelt se till att gifter och farliga kemikalier inte släpps ut på marknaden över huvud taget, för förr eller senare sprids de vidare och hamnar till slut i våra hav. För det femte behöver vi ställa hårdare krav på vattenkraften i . Vattenkraften är ett stort hot mot alla fiskar som vandrar. Vi behöver se till att vattenkraften i får moderna tillstånd som fullt ut erkänner de behov som finns för den biologiska mångfalden, inte minst för fisk som vandrar och leker i våra älvar. Här kom en överenskommelse från ett antal partier . Det är ett steg framåt, men den omfattar till exempel inte alla dammar och ställer inte fullt ut krav på att till exempel den småskaliga vattenkraftsproduktionen ska ta sitt ansvar för biologisk mångfald och bidra ekonomiskt till att vi ska kunna komma till rätta med detta. Det finns fortfarande mycket kvar att göra. Det sjätte och sista av de förslag som jag tar upp, herr talman, är ett enkelt sätt att komma till rätta med utfiskningen av våra hav. Det är att helt enkelt sluta att ekonomiskt subventionera den storskaliga fiskeriindustrin. Vi ser tyvärr högtidstal från och en ny fiskeripolitik . går subventioner i mångmiljardklassen till stora fiskeflottor och till upprättande av nykoloniala fiskeriavtal med utvecklingsländer, som tömmer deras hav på fisk. Det finns också enorma subventioner till drivmedel för dessa fiskeflottor. Det är märkligt att dessa flottor inte behöver betala skatt för de drivmedel som de tankar. I betänkandet, herr talman, finns två tillkännagivanden som vi i tycker är märkliga, helt och hållet onödiga och ibland kontraproduktiva. Det ena är att de borgerliga partierna och vill ha ett ökat stöd till vattenbruket och vill se över lagstiftningen på området. Återigen vill de tydligen förändra strandskyddet. Vi i tycker att det inte behövs. Det finns flera former av vattenbruk som behöver stimuleras. Mer produktion av alger och musslor kan till exempel vara en bra form av vattenbruk. Vi ser dock att detta är ett redan pågående arbete. Därför stöder vi reservation nr 3, som har lagts fram av Socialdemokraterna och . Jag förstår heller inte vitsen med att slå in en helt öppen dörr, så som görs i betänkandet – att det ska vara effektivare uppföljningar av fiskeripolitiken. Det är också ett arbete som helt och hållet är igång. Avslutningsvis, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation nr 12, som handlar om kamarakontroll av fisk som landas på båtar. Genom att ha kameror som selektivt visar den fisk som landas kan vi se till att besluten om kvoter följs på ett mer effektivt sätt. 22 (L): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 14, som handlar om utveckling av selektiva redskap, men jag står naturligtvis bakom samtliga reservationer där Liberalerna är med. Det gäller även andra tillämpliga delar av betänkandet, inte minst de två tillkännagivanden som finns där. Det handlar om regelverket för vattenbruk och ett effektivare uppföljningssystem. Precis som nämnts här tidigare är grunden för fiskeripolitiken EU:s gemensamma fiskeripolitik. Vi i Liberalerna tycker att detta är bra och att den reformering som skett har varit stora steg i rätt riktning. Det handlar om att få till långsiktiga förvaltningsplaner. Landningsskyldigheten är en viktig del som måste fullföljas. Det måste vara effektiva kontroller så att det lönar sig att göra rätt i systemet. Som sa har vi inte så olika uppfattningar om dessa grundläggande principer. Rent allmänt kan man säga att när vi har fiskedebatter blir det lätt så att det handlar om begränsningar, förbud och avveckling i stället för om utveckling av fiskerinäringen. Jag ska försöka hålla mig till det senare – att detta är något som måste utvecklas, inte minst av de anledningar som har nämnts. Det är en viktig födokälla och dessutom en viktig näring på landsbygden och längs Sveriges kuster. Det finns en del grundläggande saker som vi i Liberalerna har som utgångspunkt, och de är säkert självklara för de flesta av er. Det första är att långsiktig hållbarhet går hand i hand med långsiktig lönsamhet. Den ekologiska hållbarheten är grunden för att man ska få ekonomisk och social hållbarhet. Hela systemet måste bygga på ekosystembaserade förvaltningsplaner . En annan sak som vi från Liberalernas sida har lyft fram vid ett flertal tillfällen är de samarbetsformer för dialog som finns mellan fiskerinäringen, politiker, forskare och myndigheter. De har utvecklats i ett antal regioner i . Det är viktigt att de tas till vara. Ska man få en positiv utveckling med långsiktigt hållbara ställningstaganden gäller det att man skaffar sig en gemensam verklighetsbild av vilka problem som ska lösas. Ofta är detta inte så långt borta om man bara börjar diskutera frågan ordentligt och för fram sina synpunkter. Det som har varit lite problematiskt är när vissa yrkesgrupper känner sig överkörda och hamnar i försvarsställning i stället för att vara en del av lösningen. Det är en naturlig reaktion. Man vill ju inte vara problemet utan en del av lösningen, och de flesta vill ta ansvar för detta. Yrkesfisket är, både ur europeisk synpunkt och ur svensk synpunkt, väldigt styrt av regelverk. Många fiskare vittnar om att de så gärna vill göra rätt men att det blir fel i alla fall. Och får de sanktionsavgifter och så vidare. Det finns någon sorts vanmakt inbyggd i detta system, och regelverket är komplicerat och kanske ohanterligt. Som jag nämnde har det kustnära småskaliga fisket en mycket stor betydelse för många orter längs kusterna. Det handlar inte bara om själva fisket och fiskerinäringen, utan det handlar även om besöksnäringen, turismen och det som kan utvecklas kring detta. Även lokalt producerad mat är en viktig faktor som mer och mer kanske blir den avgörande anledningen till att människor gör en resa och besöker en ort längs Sveriges kuster. Då kan man koppla denna diskussion till andra politikområden. Saker och ting kan kompliceras för den småskaliga livsmedelshanteringen, så att man inte kan utveckla och förädla sina produkter ordentligt. Det svenska fisket måste utvecklas, och man måste ha en utvecklingsstrategi för det. Det finns trots allt en nedre kritisk gräns då fisket inte riktigt fungerar längre. Det handlar mycket om de kringverksamheter som fisket kräver. Det kan handla om varv, trålverkstäder, isverk och försäljningsorganisationer. Har man inte ett tillräckligt underlag försvinner de, och förutsättningarna för att kunna bedriva ett lönsamt fiske blir då mycket komplicerade. Vi ska inte heller sticka under stol med att konsumentperspektivet börjar bli alltmer viktigt. Många konsumenter ställer krav på att kunna äta hållbart. Då handlar det om att man kopplar ihop märkning, fisket, fiskeindustrin och konsumenten på ett begripligt sätt. Det är en utveckling som pågår och som jag tror måste intensifieras . Ska man ha lönsamhet måste man ha ett utbud som efterfrågas. Detta är ett betänkande som innehåller ett stort antal motionsyrkanden från allmänna motionstiden. Därför blir det per definition inte heltäckande. Det finns vissa saker som lyfts fram mer än andra, och en del behandlas förenklat . Vi från Liberalerna har ändå lyft fram en del frågor i våra motioner. Det handlar naturligtvis om det som vi nog är rörande överens om, nämligen att det är de vetenskapliga bedömningarna som måste vara grunden för tilldelning av kvoter. Från Liberalernas sida vill vi också lyfta fram och diskutera frågan om att tilldelning av kvoter skulle kunna ske utifrån en miljökvotering, det vill säga att om man använder en viss typ av redskap, en viss typ av bränsle och energieffektivitet skulle man kunna bli belönad med större tilldelning av kvoter. Det är också viktigt att vi fortsätter att utveckla selektiva och skonsamma redskap och fiskemetoder. Det har tagits upp här . avsattes en hel del pengar till projekt för att ta fram selektiva trålar och så vidare. Detta är ett stöd som måste fortsätta för att vi ska få en positiv utveckling. Det är närmast avgörande om vi ska kunna få en fungerande landningsskyldighet att vi har en redskapsutveckling som går hand i hand med detta. Jag ska säga något om vattenbruk. Jag nämnde tidigare att regelverket kring fisket är komplicerat. Men även regelverket kring vattenbruket lyfts fram gång på gång. Det finns en strategi som togs fram 2012, Strategi 2012–2020. Det finns också en handlingsplan för den. Det finns en massa bra förslag, och det pågår en hel del arbete. Det som jag tycker kan vara lite sorgesamt är att så fort vi träffar representanter för vattenbruket lyfter de fram alla hinder som finns. Vi får listor på saker och ting som måste förändras. Jag är därför lite orolig. Vi är överens om att regelverket måste ändras men att det finns en stor potential i detta – det ger arbetstillfällen på landsbygden, och vi får ytterligare en källa till bra och klimatsmart mat. Men det är då otroligt viktigt att vi verkligen löser de knutar som finns, så att det inte blir så att vi ser att det finns en potential men att vi inte mäktar med att komma runt regelverket. Vi ser nu gång på gång att det växer fram betydligt mer miljövänliga odlingssystem – slutna system. Vi hade ett intressant seminarium som handlade om att man kopplar ihop fiskodling och tomatodling för att få de cirkulära näringskedjorna att gå ihop. Då gäller det att regelverket verkligen kan anpassas till denna typ av verksamhet. Det hastar verkligen med detta. Uttrycket medan gräset växer, dör kon känns lite applicerbart när vi diskuterar regelverket kring vattenbruk. 23 (KD): Jag yrkar bifall till reservation 18 i betänkandet, men jag står bakom samtliga reservationer där finns med. Först vill jag säga att fisket är en grundläggande näring i landet, och människan har fiskat . Fiske, fiskberedning, fiskförsäljning och andra näringar har spelat en viktig roll i kustområdena, inte minst på där jag har min hemvist. Min släkt har varit fiskare sedan 1600‑talet och överlevt många stormar på havet. Den svenska fiskerinäringen lyder under många olika regler. Ett synnerligen detaljerat regelverk på EU-nivå reglerar snart sagt det mesta av produktionen av fisk och fiskeripolitiken. Det tillkommer också nationell lagstiftning och ett antal föreskrifter från myndigheter. Regelmassan upplevs som synnerligen tyngande av näringen. Bland de mer svårmotiverade reglerna är att fiskaren måste gissa fångstens storlek inom en marginal på innan den har vägts, annars straffas fiskaren. VMS-systemet sänder signaler som gör det möjligt att kontrollera var båtarna befinner sig. När fisken är fångad skriver man in resultatet i loggboken. Det sker sedan en avräkningskontroll vid landningen av fångsten. En felmarginal på är okej. Det kan vara svårt att sätta sig in i – speciellt om man inte har varit ombord på en fiskebåt i hårt väder på – att det vid tufft väder kan vara svårt att uppskatta hur mycket fisk man har fått. Man kanske tror att det är , och så visar det sig vid landningen vara . Ja, då överstiger man marginalen och får betala böter. kommer att se över kontrollförordningen , och förhoppningsvis försvinner detta uppskattningssystem. Det finns också ett prickningssystem i hela EU, och om du får flera prickar kan du uteslutas från yrket. Även de svenska nationella regler som detaljreglerar fisket bör ses över. Ett exempel där går längre än EU är förbudet mot krok- och garnfiske av lax i . Det finns nationella regler som hittas på och som sedan måste åtgärdas när de inte fungerar. Så var det med räkfisket i där den årliga individuella tilldelningen, alltså kvoten, av räka gynnade de mindre båtarna i framför allt norra men missgynnade de större båtarna. måste det göras om så att det blir mer hållbart för samtliga räkfiskare. Yrkesfiskarna konkurrerar i allt högre grad med säl och skarv om fiskefångsterna. Båda dessa konkurrenter har ökat sina populationer kraftigt . Totalt äter sälen omkring fisk i , varav en betydande del är torsk. Skarvarna äter fisk . Såväl sälar och skarv som människor har rättmätiga intressen av att fånga fisk, men det jag menar är att vi bör minska andelen fisk som fångas av säl och skarv och öka andelen som fångas av människor. Det finns flera skäl till att människornas fiskkonsumtion bör öka. Fisk är ett näringsrikt födoämne. Det är ett resurseffektivt sätt att få proteiner, och vi människor måste nyttja naturresurserna på ett smart sätt. Professor har tillsammans med den samlade expertisen uttalat att en rejält stor del av sälstammen – jag kanske inte är på decimalen rätt, men – skulle kunna avlivas utan att stammen tar skada. Vi hör om fiskare i som har gett upp därför att fiske med garn inte längre fungerar. Garnen blir som ett smörgåsbord för sälarna, med trasiga redskap som följd. De här personerna har fiskat i 30–och säger: har vunnit – jag ger upp. Vad är då lösningen? Det behövs en utökad jakt för att minska sälbeståndet och ge bland annat torskbeståndet en möjlighet att växa. I har man prövat statligt engagerade jägare som skjuter av säl. Det finns ljusglimtar i yrkesfiskets hårda verklighet. Selektiva redskap utvecklas, och där är yrkesfisket drivande. En del skaldjur, som havskräftan, har större upptagningspotential än vad som används – det är av kvoten för havskräfta som fiskas. Ett värde på en kvarts miljard finns alltså kvar i havet. Havskräfta fångas till allra största delen, ca 70–, med bottentrålning. Trots ljusglimtar ser det mörkt ut för svenskt fiske om inte framtidstron får återvända till yrkesfisket. Det gäller även glädjen och stoltheten över att vara yrkesfiskare – det där jag känner igen på havet. Regelförenklingar är viktiga, och den ibland aggressiva tonen från en del politiker behöver tonas ned. Kravet på generellt förbud mot bottentrålning från , och Socialdemokraterna är inte realistiskt. Hur Socialdemokraterna på sin kongress kunde besluta om ett förbud mot bottentrålning och verka för att förbjuda bottentrålning i hela EU är ju fullständigt obegripligt. Som jag har förstått det på landsbygdministern vill han inte heller ha detta, men är det ett kongressbeslut. Jag vet inte hur man hanterar det, men normalt genomför man det. Här är man dock tyst, och jag tror inte att man tänker sig att det ska genomföras. Det finns krav på kameraövervakning; flera nämner det i sina motioner.