prot · H50963 · 2018-01-30 00:00:00 — För det västra torskbeståndet har Ices lämnat vetenskaplig rådgivning och gett råd om fiskeridödlighetsnivå i enlighet med Östersjöplanen. När det gäller det östra torskbeståndet kan Ices på grund av bristfällig biologisk information inte genomföra en fullständig beståndsanalys, och därmed kunde Ices inte lämna någon information om fiskeridödligheten. Regeringen anser att det är bekymmersamt att den vetenskapliga informationen inte är fullständig för det östra torskbeståndet. Fiskemöjligheterna i fastställs i rådets förordning (EU) 2017/1970 av om fastställande av fiskemöjligheter för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i och om ändring av förordning (EU) 2017/127. Förordningen om fiskemöjligheter i är grundad på den vetenskapliga rådgivningen från Ices och försiktighetsansatsen samt i enlighet med den fleråriga planen för torsk, sill och skarpsill i . Utöver fastställande av kvoter för torsk har även lekstängningsperioder införts för torsken i . Även fritidsfiske på torsk i västra regleras i förordningen . Regeringens grundinställning är att de åtgärder vi beslutar om ska vara i linje med den gemensamma fiskeripolitikens mål och principer. Målen och principerna är satta för att säkerställa att vi fortsatt har fisk i våra hav men även för att optimera den hållbara produktionen av fisk till förmån för såväl vår fiskerinäring som allmänheten och konsumenterna. Min målsättning är att torskfisket i ska bli både biologiskt och socioekonomiskt långsiktigt hållbart. En förutsättning för socioekonomisk lönsamhet är hållbara bestånd. Jag kommer därför att fortsätta verka för ett långsiktigt hållbart fiske som gynnar vår näring och våra kustsamhällen och som erbjuder hälsosamma livsmedel både till oss och till framtida generationer. Det är dock inte bara fiske som påverkar torskens situation. Det är viktigt att vara medveten om att effekterna av klimatförändringar och övergödning resulterar i allvarliga konsekvenser för torsken i . Förändringar i temperatur och i halterna av salt och syre tillsammans med föroreningar är exempel på faktorer som har stor påverkan på torsken i . 112 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Interpellationer är ett viktigt verktyg för folkvalda för att ställa regeringen till svars och för att lyfta olika politiska frågor här i kammaren. Det kan tyckas lite märkligt att jag har ställt en fråga som är så väldigt specifik. Hur kan en enskild art som inte är akut utrotningshotad föranleda att landsbygdsministern i ska stå här och orda med mig ? Ja, det är för att torsken är en särdeles viktig fisk för den biologiska balansen i vårt nära innanhav . Torsk är en av de allra vanligaste matfiskarna i , och den har därför ett stort ekonomiskt värde. De flesta svenskar har i sitt liv haft torsk från på sin tallrik. Det är bra, för torsk är smal, proteinrik mat som inte har behövt resa så långt för att hamna i köket. Men en obalans i torskbeståndet gör inte bara att det är svårare för svenska fiskare att få upp sin tilldelade kvot utan leder också just nu till att torsken inte växer som den ska. I det mest utsatta beståndet kan forskare inte få upp några fiskar som är längre än . Det är alarmerande. Och de äldsta Östersjötorskarna väger inte ens hälften så mycket som torskarna gjorde . Vuxna fiskar ser ut som unga, och de unga ser ut som sill. Som statsrådet nämner i sitt interpellationssvar har att rätta sig efter den gemensamma fiskeripolitiken i Europeiska unionen. Jag vill understryka att är ett av de sex partier i riksdag som står bakom och står upp för den linjen. Och vetenskaplig rådgivning ska leda vägen för fiskeripolitiken. Torsken är som sagt särskild. Det ledde bland annat till att landsbygdsministern gavs stöd i förhandla i EU för att reglera även fritidsfiske. Jag som är ledamot i var initialt tveksam till det men har gett stöd åt den linjen eftersom situationen är just alarmerande. finns det skäl att fråga landsbygdsministern om man ser några nya vägar framåt för att rädda särskilt det östra beståndet. Man skulle exempelvis kunna fundera på att sträcka ut en hand till . De får ändå genom sin ganska enorma kvot för rödspätta ta upp ganska mycket torsk. får nämligen vara fisk som inte är den specifika fisk som man tilldelats en kvot för och den specifika fisk som man fiskar på just . 113 Statsrådet (S): Låt mig först tacka för att han lyfter upp den här viktiga frågan, oaktat att det är . Ett välmående torskbestånd i är en prioriterad fråga för mig och regeringen. Jag delar också oro över Östersjötorskens många utmaningar. som mycket görs inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken för att förbättra situationen för torsken är det oroande att det just i det östra beståndet är väldigt mycket småtorsk. Och det har inte förbättrats trots att man var väldigt restriktiv när man satte kvoterna. , då jag har varit med, har vi inte sett någon förbättring. Man har också följt Ices rådgivning, och när Ices inte har kunnat ge någon rådgivning, till exempel just när det gäller det östra beståndet, har man använt försiktighetsprincipen. Och jag tycker att vi ska vara stolta över att i alla diskussioner på EU-nivå har varit den som drivit försiktighetsprincipen. Jag är också glad över att vi partipolitiskt har varit överens om allvaret i situationen och att vi måste driva den linjen. frågar om nya åtgärder. Jag tror att det är viktigt att vi har den vetenskapliga rådgivningen som grund. Jag har frågat om man inte har kommit fram till någonting när det gäller vetenskaplig rådgivning. Men det har man tyvärr inte gjort . Det kan vara en farlig väg att införa någon annan åtgärd utan att ha vetenskaplig grund för det. Men det handlar kanske ändå inte bara om hur mycket som fiskas upp, utan det handlar också om tillståndet i . Det gäller salthalten, vattentemperaturer, föroreningar och så vidare. 114 (M): Jag vill tacka statsrådet för det svaret. Statsrådet nämner i sitt interpellationssvar att det inte bara är fisket som påverkar Östersjötorskens vara eller icke vara. Det är jag den första att skriva under på. blir nu brunare, sötare och varmare. Det är klart att vi märker det. har ju en av längsta kustlinjer. Och jag som är ledamot från märker det definitivt. omges vi av en aggressiv algblomning, som påverkar möjligheterna till bad och i förlängningen turismen som många av oss lever av. ser vi dock inte riktigt vad som händer. Men under vattenytan finns ärren från tidigare synder kvar, i form av döda och syrefria bottnar. har , inte minst under alliansregeringen, drivit på genom Ospar och Helcom för en bättre havsmiljö. Under den förra regeringen påbörjades ett Sidaprojekt som finansierade en upprustning av reningsverket i . är det invigt, och med ett nytt reningsverk kan man plocka bort motsvarande nästan ett helt i utsläppta näringsämnen. Jag har personligen lovat miljöministern att bjuda på tårta för att fira det. Men allt det är en separat debatt som förtjänar ett helt batteri av interpellationer till just miljöministern. Fiske på rovfiskar leder till ganska starka kedjereaktioner i näringskedjan. Just nu har vi en situation där det verkar som att fiskarna i beståndet inte bara är små; de är dessutom alla av samma storlek. Och om alla letar efter kräftdjur att äta och inte äter små bytesfiskar blir det obalans i närliggande arter. Det är just obalansen som jag är osäker på om Ices rådgivning fångar upp. Det kan nämligen vara på det sättet att vi har en hel del fiskar. Men om alla är i så dåligt skick – vissa kallas för slipstorskar, eftersom de är så smala – känns det som att Ices missar någonting. Jag vet inte om det beror på att man inte får upp en enda fisk, eller om man har fel mätmetod. Jag vill fråga landsbygdsministern: Om vi inte kan vidta nya åtgärder själva finns det då möjlighet att be Ices revidera de mätmetoder de använder? Likt landsbygdsministern är jag övertygad om att svensk expertis skulle vara till stor hjälp i ett sådant eventuellt arbete. Havs- och vattenmyndigheten, som inrättades av alliansregeringen, har mycket bra folk som jobbar aktivt med den här frågan och med andra frågor som ligger nära. 115 Statsrådet (S): frågar om Ices kanske missar någonting. Jag vill inte misstro Ices. Jag vet att man på Ices är besjälad av att hitta ett svar på frågan. Men man har inte hittat det . Jag tror ändå att vetenskapens drivkraft är att hitta en möjlig lösning för det östra beståndet. Torsken är väldigt liten där. Jag tror också att vi alla måste verka för att fisket av torsk ska bli hållbart . Då är det också viktigt att vi inser att hur mycket fisk vi lyfter upp kanske inte är det enda som påverkar torskens situation. Ledamoten är själv från och beskriver förändringar i vattenkvalitet. Klimatförändringar, övergödning, temperatur och föroreningar påverkar också. En annan sak som vetenskapen pekar på och som kan påverka är sälparasiter, som lever av torsken. Det är viktigt att man tar ett helhetsgrepp om de här frågorna, inte minst när det gäller klimat och miljö. Därför har regeringen anslagit 600 miljoner i budgetpropositionen till satsningen på rent hav. Det handlar om att komma till rätta med övergödningar. Det handlar om läkemedels- och miljögifter i reningsanläggningar, plaster i haven och så vidare. Alla de åtgärderna påverkar givetvis situationen i och inte minst torsken och kan påverka i rätt riktning. Jag tror alltså att man måste ha ett brett arbetssätt i det här arbetet, oaktat att vetenskapen inte kan säga exakt vad detta beror på. 116 (M): Politik handlar om att prioritera. Vi kan inte säga att alla frågor är viktigast. Då blir det ordet snabbt urvattnat. I den här debatten får man fråga sig: Är det här den viktigaste frågan för ? Rimligtvis inte, den största frågan för vårt sjuka innanhav är ju övergödningen som leder till enormt stora följdeffekter för alla arter som lever där. När det gäller hotade arter är Östersjötorskens situation kanske den som är mest alarmerande. betraktas torsken som sårbar snarare än akut hotad. Men gör vi ingenting vet vi att torskens utplånande kan få stora följdeffekter i näringskedjan eller näringsväven, om man så vill. Jag hoppas att vi hinner agera innan det händer. Jag försäkrar att om regeringen lägger fram evidensbaserade åtgärder som kan rädda torsken ställer sig bakom dem. Med det tackar jag för ordet. 117 Statsrådet (S): Långsiktiga hållbara bestånd, oavsett vilken fisk vi talar om, gynnar fiskenäringen och bidrar också till arbetstillfällen, inte minst i våra kustnära samhällen där fiskeverksamheten är en viktig del. Jag håller med ledamot om att det absolut viktigaste är miljön i där det finns stora problem. Jag upplever det faktiskt som att vi partipolitiskt är väldigt överens om att man måste komma till rätta med det här. Det är också därför som regeringen i budgeten har anslagit 600 miljoner för att man ska ta itu med dessa frågor. Jag ser fram emot att det också ska ge effekt på torskbeståndet och andra bestånd. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2017/18:321 om bilstödet 118 Statsrådet (S): har frågat mig om jag kan bekräfta att anslaget till bilstöd inte har använts fullt ut och, om så är fallet, vilken min bedömning är av orsakerna till detta. har vidare frågat om jag mot bakgrund av den utveckling vi har sett är beredd att se över reglerna för bilstödet. Han har också frågat om jag är beredd att vid fastställandet av förordning om bilstödsregler ge standarden i tjänstebilar en lägre vikt än vad som motsvarar deras marknadsandel eller helt bortse från den när standarden ska bedömas. Reformeringen av bilstödet genomfördes för att åstadkomma en mer ändamålsenlig och effektiv ordning. De bilar som ersättning lämnas för ska vara trafiksäkra och kräva mindre efteranpassning. Bilstödet ska också i högre grad riktas till dem med bristande ekonomiska förutsättningar för inköp av bil och till dem som får extra kostnader för detta inköp. Det är viktigt att stödet fungerar på det sätt som var avsikten. Jag kan bekräfta att anslaget för bilstöd inte användes fullt ut . Historiskt har åtgången av anslaget varierat. Vissa år har regeringen fått tillskjuta ytterligare medel, och andra år har anslaget inte använts fullt ut. För att kunna svara på varför medlen inte gick åt just 2017 behövs kunskap och uppföljning. I det sammanhanget vill jag framhålla att det endast är det reformerade bilstödet trädde i kraft. och har vidtagit ett flertal åtgärder, som är brukligt vid implementering av ny lag för att få till stånd en fungerande handläggning. Precis som påpekar tar det arbetet tid. Ur uppföljningshänseende är det alltså förhållandevis som det nya bilstödet har tillämpats, och välgrundade slutsatser om konsekvenserna av lagändringen kan inte riktigt dras . En anledning till att inte har använt hela anslaget för bilstöd är det som myndigheten själv pekar på i sin utgiftsprognos , nämligen att implementeringen av det nya regelverket har inneburit fördröjningar i olika skeden av handläggningen. Detta har medfört förskjutningar av utbetalningarna . förutser att utgifterna i stället kommer att överstiga bilstödets anslagna medel med . fråga om bilstödsförordningen rör närmast hur en myndighet, i detta fall, ska tillämpa en förordning. Detta kan jag som statsråd inte uttala mig om. Jag vill avslutningsvis betona att jag anser att bilstödet är en viktig förmån för att främja delaktighet i samhällslivet för personer med funktionsnedsättning. Det är viktigt att stödet fungerar på det sätt som är tänkt och jag följer noggrant utvecklingen på området. 119 (L): Tack, statsrådet, för svaret! Innehållet i interpellationen är i vissa delar ganska tekniskt, eftersom bilstödet är en teknisk konstruktion. Men utfallet och användandet av bilstödet är ett stöd i människors liv och vardag som är oerhört viktigt. Jag uppfattar svaret som att statsrådet är införstådd med problematiken och inser att det finns potential för förbättringar i systemet. Självklart har det gått sedan de nya reglerna började gälla. Inledningsvis vill jag betona att vi var helt överens här i kammaren när vi klubbade den nya lagen och den nya förordningen. Vi är också helt överens om att utformningen av målet är helt rätt, men tillämpningen och utfallet under det år som har gått är inte riktigt det som var förväntat. Tiden som har förflutit är kort och genomförandetiden har varit lite för lång. Men för varje icke fattat beslut ökar problemen och tiden blir lång, och det kan vara förödande. Jag vill inleda den här debatten med att citera min socialdemokratiske kollega och ledamoten . I samband med propositionens behandling sa han följande: ”Jag vill vara tydlig med att regeringen kommer att följa upp frågan noggrant och göra utvärderingar. Om reformen får felaktiga effekter kommer det givetvis att ske korrigeringar. Här handlar det inte i första hand om en besparing i statsbudgeten utan om ett effektivare och mer rättvist system.” Jag hoppas verkligen att statsrådet å regeringens vägnar står bakom det här uttalandet och att vi gemensamt kan finna lösningar på den uppkomna problematiken. Enligt vår mening var hela propositionen en ansats till att det skulle bli bättre, enklare och mer hållbart för den enskilde, transparent och långsiktigt – ett förutsägbart system helt enkelt, till skillnad från det gamla, fria bilvalet som i stora delar var ganska tveksamt. Men den gångna tiden har utvisat att det har blivit tvärtom. Ett normalår har det beviljats ungefär 1 800 ansökningar om bilstöd. beviljades det mindre än 60 ansökningar. Stödet som är tänkt att stödja de resurssvaga, som statsrådet säger i sitt svar, har i verkligenheten tyvärr blivit en fälla för dem och stöd för de resursstarka. Stödet uppgår till 280–. Visst är det mycket pengar, men i sammanhanget är det en ganska liten peng i motsats till vad alternativkostnaderna skulle uppgå till. Då kommer jag till mina följdfrågor. har pengarna varit slut , och efter det har man fått vänta . finns det mycket pengar över. Kommer att kunna föra över de överblivna pengarna och fylla med för att fatta ännu fler beslut, om de kommer till stånd? Om man inte får behålla pengarna , kommer det då att bli som vanligt, höll jag på att säga – att pengarna är slut och så får man börja om från början? 120 (MP): Jag blev mycket intresserad av denna fråga när vi 2016 diskuterade förändringen av bilstödet. Vi har haft ett bilstöd länge i , ända , för att göra det möjligt för människor som har svårigheter på grund av handikapp att ta sig fram i samhället. Jag tillhör dem som i sammanhanget har varit oroliga för de konsekvenser som tanken att redan färdiga fabriksmonterade fordon är bättre skulle kunna få. Ja, rent tekniskt kanske det kan vara så – det är möjligt. Men att tillämpningen skulle bli så som den har blivit var en dimension av oron som vi inte riktigt hade då. har vi sett att tillämpningen har inneburit att en person som behöver en anpassad bil tvingas köpa en bil som man kanske inte ens är intresserad av därför att regelverket är sådant att inte accepterar en mer normal bil som passar in i ett villa- eller bostadsområde och som gör att man inte sticker ut och är alltför annorlunda som bilägare. ställer krav på att bilen ska vara så färdig att den blir stor, ofta en buss. Den är kanske inte alls särskilt lämplig för familjen men blir billigare genom den lilla restanpassning som behövs, och kostnad blir liten. Men bilägaren får en större initial kostnad och sedan en nästan orimligt hög årskostnad för att driva denna bil som man kanske egentligen inte vill ha. Det finns exempel som jag har fått reda på. När jag läste interpellationen tog jag kontakt med och besökte ett företag som gör bilanpassningar. De berättade om exempel för mig. Det finns familjer som är tvungna att bygga om sitt garage för att den bil som man kan få bidrag till inte går in i ett vanligt garage. Det finns exempel på att man inte kan parkera bilen på jobbet därför att den typen av parkeringsplatser inte finns för de anställda. Värst av allt var exemplet att man inte kunde ställa bilen på en handikappparkering vid sjukhuset när man gör ett besök på akuten därför att den helt enkelt inte går in. Som påpekade är det väldigt få beslut som har tagits under den nya lagen sedan den inrättades. Som ministern säger ska man inte dra alltför stora slutsatser av detta. Det kan hända att tillämpningen kan förändras till det bättre så att man som funktionshindrad kanske kan få möjlighet att få bidrag till en bil som man tycker passar för familjen, i stället för någon sorts yrkesfordon. Det är alltså en tillämpning som har skadat mycket. Sedan har vi en annan fråga som inte har tagits upp ännu, och det är att detta är ett område som är väldigt speciellt. Det finns inte många som klarar av att anpassa bilar. Få ärenden har gått igenom – under 60, som sa – och många av dessa företag har inga jobb . Om detta fortsätter ett tag kommer vi kanske inte att ha några företag som kan göra de anpassningar som behövs . Detta oroar mig kanske allra mest. 121 Statsrådet (S): Tack för inläggen och frågorna! Vi gjorde detta gemensamt och med den gemensamma uppfattningen att detta var bra förändringar och en bra målsättning. Som jag uppfattar det fanns det hos organisationer, till exempel Funktionshindersdelegationen som jag träffar regelbundet, stöd för att detta behövde göras. Man behövde modernisera med människan i centrum. Det var rimligt att man från början hade bilar som var bättre anpassade. Det är inlagt en fördelningsprofil. Denna målgrupp har tyvärr sämre ekonomi i stort än vad majoritetsbefolkningen har. Det är en fråga som jag tycker att vi pratar för lite om. Därför finns element i strukturen för att kunna kompensera för detta. Bilarna skulle vara mer trafiksäkra, och det har de också blivit, såvitt jag förstår. Det skulle vara funktionellt och ändamålsenligt. Pengarna skulle gå till just detta viktiga behov, såsom ökad delaktighet och så vidare. Vi är överens om detta. Det finns ingen skillnad i ideologi eller inriktning här, utan frågan är hur tillämpningen har fallit ut. Jag är den första att säga att när jag talar med och – det har framför allt ansvariga experter och handläggare på departementet gjort – är myndigheterna mycket medvetna om detta. avser själv att göra en uppföljning av detta. Om jag behöver styra detta på ett eller annat sätt har jag verkligen ingenting emot det när det gäller uppföljning. Jag vill att detta ska fungera. Däremot tror jag inte att alla beslut är dåliga eller att reformen i stort inte har uppfyllt sina ändamål, men det finns utan tvekan barnsjukdomar i detta. Ja, medel kan användas 2018, och beslut kommer att falla ut då. Avsikten var inte att de skulle ta slut utan att man skulle kunna ha mer planering och förutsägbarhet i medlen. Det är tidigt att följa upp detta, men jag vet att det kommer att ske uppföljningar. Om jag behöver ge en impuls till detta har jag ingenting emot det. Det är naturligt att följa upp en ny lagstiftning. 122 (L): Stort tack för svaret och för klargörandet, inte minst i den ekonomiska delen för myndigheten! Det var mycket bra. Det känns lite märkligt i en interpellationsdebatt att vara överens om att grundlagstiftningen är bra. För det är vi verkligen, och det vill jag betona återigen. Det gamla systemet med det fria bilvalet var sannerligen inte bra. Tillämpningen har som sagt blivit fel. De personer och exempel som pekade på i sitt inlägg visar att man väljer bort bilstödet när man ser att familjeekonomin går i kras och att man inte har möjlighet att ha den stora och dyrare bilen därför att kravet är att man ska ha så mycket fabriksmonterat som möjligt – elbakluckor och allt vad det nu kan vara. Detta gör att man väljer bort stödet och att man i stället själv handlar begagnat på marknaden. Det blir en sämre bil, ingen kvalitetskontroll och framför allt ingen kontroll av vad de tillägg som tidigare gjorts på bilen har för kvalitet . Då är vi inne på trafiksäkerhetsfrågan, och där har vi egentligen ingenting som gör att tilläggsdelarna besiktigas. Det är ett bekymmer när människor väljer att gå ut på den övriga marknaden. Äldre sämre bilar finns på marknaden. I många fall är det vad vi med förlov sagt kan kalla lite hantverksmässiga bilar som inte från början är byggda för att vara personbilar och köra familjer i, utan de har anpassats lite längre fram. Det sker också en överflyttning till färdtjänst och så vidare. var det Parasportgalan. Jag var där, och jag hoppas att ministern följde den med intresse. Det var en fantastisk tillställning där vi prisade och hyllade fantastiska idrottares framgångar . Parasportarna är några av dem som är väldigt beroende av sitt bilstöd för att kunna utöva sin sport, köra sina och ta sig till träningar och tävlingar och så vidare. De har gjort ett upprop, som ministern säkert har sett, där de trycker på vikten av att kunna ha bilar anpassade efter sina behov mycket mer än efter behov. Jag ska återge lite av uppropet helt kort: bestämmer nu vad som är en lämplig bil för oss. Det är tvingande, det vill säga att du måste välja den bil som är lämpligast i relation till kostnader, oavsett vilka konsekvenser det medför för dig. Bilen kan kosta hur mycket som helst att köpa, driva och underhålla. Det är inte relevant enligt att ta reda på det. När det gäller frågan om fastställande av förordningen och tillämpningen skulle jag vilja ha ett förtydligande av vad statsrådet faktiskt menar i sitt svar. Statsrådet har också varit inne på det i sitt anförande. Jag har uppfattat att har lagt fram ett förslag till regeringen som den ska fastställa att det i förordningen ska stå att man ska beakta standarden i alla sålda bilar, inklusive tjänstebilarna. Och kommer vi in på de fördyrande åtgärderna. Det handlar väl egentligen inte om en myndighetstillämpning som ministern, vad jag förstår, säger? Det handlar väl om en rätt kraftfull förändring i den förordning som vi var helt överens om i denna kammare och som leder till en förändring och försämring för de behövande?