prot · H50984 · 2018-03-14 00:00:00 — I årets granskning har Siun inte gjort några påpekanden om brister, vilket får ses som positivt. Jag hoppas att politiken ger myndigheterna förutsättningar att fortsätta sitt viktiga granskningsarbete, som lägger grunden för ett förtroende mellan underrättelsetjänst och medborgare. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag. 15 (C): Underrättelseförmåga är avgörande med försämrat säkerhetsläge, gråzonsproblematik, antagonistiska krafter och utländska stater som bedriver informationskrigföring och spionage i olika former, bland annat gentemot vårt land. Flera rapporter har visat att vårt samhälles arbete med informations- och cybersäkerhet behöver utvecklas ordentligt. Det är allvarligt att bristerna är så stora. Som FRA gång på gång har visat i sina årsrapporter är säkerheten hos våra svenska myndigheter och bolag inte i nivå med de hot vi ser. Vi har aktivt tagit del i att vi har fått fram försvarsöverenskommelser som ger samhällets informations- och cybersäkerhet mer pengar . Detta är viktigt när sårbarheten ökar i vårt samhälle och allt fler verksamheter och personer är beroende av fungerande elektronik, digital uppkoppling och e-tjänster. Försvarsberedningens senaste rapport om totalförsvarets utveckling lyfter dessa frågor på ett tydligt sätt. Detta är ett fält som vi behöver jobba mycket med. Det handlar också om vårt arbete i i närtid och på lång sikt. Integritetsskydd vid signalspaning i försvarsunderrättelse-verksamhet Enligt MSB riktas ungefär 10 000 cyberattacker mot . Det förekommer industrispionage. Det finns terrorhot och attacker mot samhällsviktig verksamhet och infrastruktur. Detta måste förebyggas och avvärjas på bästa sätt. Vi måste hindra att det sker olyckor och allvarliga incidenter i vårt land. Vi vill se strategier för ett kompetenslyft för cybersäkerhet, inte minst i organisationer som bedriver samhällsviktig verksamhet. Vi ser också att styrningen i förhållande till landets kommuner behöver förtydligas. Inte minst behöver många engagera sig mer i det systematiska cybersäkerhetsarbetet runt om i vårt land. Också kunskapen om vad lagarna säger behöver i många sammanhang öka. Detta är extra tydligt efter förra årets rapportering om händelserna i Transportstyrelsen. Att detta är viktiga ledningsfrågor kan vi inte låta bli att se. Det kräver engagemang och ständig utveckling. Ett gott cyber- och informationssäkerhetsarbete kräver specialkompetens inom många områden, såväl krypto som signalskydd. Vårt arbete i staten är mycket viktigt. FRA har en mycket viktig funktion i att bidra till den samlade försvarsförmågan och också långsiktigt utveckla hur det här ska bedrivas. Vi måste bekämpa nya typer av attacker och terrorism, men vi måste också garantera att människors personliga integritet och rätt till privatliv inte inskränks. Den rapport och den skrivelse som vi har fått ta del av är mycket viktig och ger också tydliga besked om hur arbetet bedrivs och var vi står när det gäller dessa viktiga områden. Enligt signalspaningslagen får den myndighet som regeringen bestämmer inhämta signaler i elektronisk form vid signalspaning. Det är viktigt att detta får fortsätta, också för att garantera en trygghet. Det är också viktigt att det granskas. Jag tycker att beskrivningarna av genomförda granskningar visar att det sker ett mycket seriöst och noggrant arbete också för att utveckla verksamheten. Ingen av granskningarna har lett till att det har framförts ytterligare synpunkter eller förslag till FRA. Det har inte heller fattats beslut om att någon inhämtning ska avbrytas eller att det ska ske förstöring av upptagning eller uppteckning av information. Också när det gäller kontroll av enskilda personers trafik och meddelanden ser vi att det hela sköts på ett bra sätt. Det har också minskat jämfört . Vi har alltså ett fungerande integritetsskydd. Det är också ett fält som kräver ett viktigt engagemang framåt för att vi noga ska följa utvecklingen också i förhållande till vår omvärld, där hotbilden ständigt förändras och komplexiteten ökar. Behovet av kompetens för att hantera det som sker i omvärlden behöver säkerställas. Därför är utskottets förslag till tillkännagivande viktigt. står bakom utskottets förslag till beslut. Vi ser också att detta är ett område som är nödvändigt att prioritera för försvar och skydd för framtiden. Integritetsskydd vid signalspaning i försvarsunderrättelse-verksamhet Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 8.) § 3 Statlig förvaltning och statistikfrågor betänkande 2017/18:FiU25 Statlig förvaltning och statistikfrågor Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 8.) § 4 Redovisning av användningen av hemliga tvångsmedel betänkande 2017/18:JuU10 Redovisning av användningen av hemliga tvångsmedel (skr. 2017/18:69) Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 8.) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2017/18:MJU13 16 (S): behandlar vi miljö- och jordbruksutskottets betänkande MJU13 om fiskeripolitiken. Vi står bakom våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 13. Målet för EU:s gemensamma fiskeripolitik är att den ska säkerställa att fiske och vattenbruk är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt hänseende, socialt hänseende och sysselsättningshänseende samt att trygga livsmedelsförsörjningen. Kvotsättningen är ett verktyg för att uppnå målet om hållbart fiske, men det är bara ett av flera verktyg. Till exempel är redskapsbegränsningar och begränsningar och rum andra viktiga verktyg. Det krävs också ett kontrollsystem som är effektivt, ändamålsenligt och anpassat till den gemensamma fiskeripolitiken. Kontinuerlig uppföljning är viktigt för att bedöma fiskets effekter på ekosystemet. Uppföljningen säkerställs bland annat genom det spårbarhetssystem som har införts. Havs- och vattenmyndigheten utvecklar nu ett elektroniskt spårbarhetssystem som innebär att man kan följa fisken från fångst till försäljning. Systemet omfattar flera arter för vilka beståndssituationen är kritisk. Fiskerikontrollen genomgick en förändring , som innebär att verksamheten bedrivs utifrån ett riskbaserat arbetssätt. Det innebär att fokus ligger på de delar av fisket där myndigheten bedömer att risken för överträdelser är störst. Enligt regeringen visar det första årets arbete på positiva resultat. Utvecklingen av den svenska fiskerinäringen är i hög grad beroende av den gemensamma fiskeripolitiken. Därför är det av stor vikt att goda förutsättningar för yrkesfiskets utveckling säkerställs, inte bara på lokal och nationell nivå utan även på europeisk. Det småskaliga kustnära yrkesfisket har en stor betydelse för många orter längs . Det ger en möjlighet till tillväxt och lokal utveckling. Det svenska fisket domineras av småföretag, som minskar i antal. Det är beklagligt, för yrkesfisket bidrar till en levande landsbygd, kust och skärgård. Arbetstillfällen skapas både inom fisket och i beredningsindustrin. Detta ger också arbetstillfällen i industri, verkstäder, turism och besöksnäring. Fisket är en förutsättning för att man ska uppnå miljökvalitetsmålet om levande kust och skärgård. Det blir också en del av bygdens identitet. Men kustfisket har stora utmaningar. En är den ökade stammen av säl, som orsaker stora skador. Många arbetar med olika typer av sälsäkra redskap, men detta är än så länge på experimentstadiet och ersätter inte det traditionella fisket. De direkta sälskadorna i redskapen beräknas till . Till detta kommer många indirekta kostnader, som till exempel handlar om att fiskarna måste överge fiskeplatser och om förkortad livslängd för redskapen. Vi behöver också fundera på hur vi använder råvaran. av den fisk som fångas går till foder. är ett av de länder där det äts mest fisk. Men trots vår långa kuststräcka och våra många sjöar och vattendrag är den mesta fisken vi äter importerad. En siffra som nämns är . Vi behöver utveckla beredningsindustrin för att få upp värdet på råvaran fisk. Beredningsindustrin är dock beroende av kontinuerlig landning av fisk. Därför är det viktigt att vi stöttar det småskaliga kustfisket, så att det fortsätter att utvecklas. Här kan Havs- och vattenmyndighetens arbete med regelförenkling, förenklingsinsatser när det gäller föreskrifter och annan lagstiftning, vara en del. Men även deras arbete med bemötande, service, samverkan med näringen, tillsyn och kontroll är en viktig del. av den fisk vi äter är, som jag sa, importerad. Och av den importerade fisken är odlad. Odlad fisk är troligtvis den livsmedelsproduktion som globalt växer mest. I är fiskodling än så länge mindre vanligt än i våra grannländer. Vi har helt enkelt inte haft den traditionen, men vi har stora möjligheter att öka vattenbruket. Dock finns det en del nackdelar med fiskodling till havs. Foderrester och fekalier som inte samlas upp bidrar till övergödning. Det ger också syrefria bottnar under odlingskassarna. Men det finns alternativ, och här ligger vi långt framme i när det gäller biologisk forskning och tekniskt kunnande. Man tittar på att begränsa miljöpåverkande utsläpp och på att ta fram hållbara foderkällor. Vattenbruk – det kallas även akvakultur – är odling av vattenlevande djur och växter, som fisk, musslor, kräftdjur och alger. Fisken, musslorna och kräftdjuren odlas i slutna system och får ett foder som till stor del är växtbaserat. Detta är nyttig och miljösmart mat som är rik på vitaminer och mineraler, och det är en resurseffektiv proteinkälla. Om världens befolkning ska fortsätta att äta fisk på samma sätt som behöver vildfångad fisk kompletteras med odlad fisk. är nästan varannan fisk som äts odlad. Vattenbruket är en framtidsnäring med en stor potential. Det kan också bedrivas i hela landet – både i stad och på landsbygd. Detta är en näring som växer. kanske vi köper fisk som är odlad väldigt nära oss. Det har vidtagits ett flertal olika åtgärder för att stärka vattenbrukets utveckling. Under ledning av har branschen, forskare, intresseorganisationer och myndigheter tagit fram en strategi för vattenbruk: Strategi 2012–2020. För vattenbruk av fisk, kräftdjur eller blötdjur krävs tillstånd enligt fiskerilagstiftningen. Man kan också behöva ansöka om tillstånd för miljöfarlig verksamhet, beroende på fiskodlingens foderförbrukning. beslutade regeringen om en nyindustrialiseringsstrategi för att främja en digitaliserad, innovativ och hållbar produktion i . I strategins handlingsplan lägger regeringen fram förslag. Det handlar bland annat om effektivare miljötillståndsprövning, statistik för miljöprövningstider och uppdrag om förslag för snabbare prövningar. Man föreslår även att en referensgrupp bestående av representanter från näringslivet ska inrättas för att åstadkomma kontinuerlig dialog om förbättringar. vill jag prata om ålen. Ålen är ett av vår planets äldsta djur. Den fanns förmodligen . Den har alltid betraktats som en mystisk fisk, framför allt beroende på att man inte hittat någon ål med ägg eller mjölke, och ingen har lyckats dokumentera ållek. Ålarna leker och föds i , mer än från . Både amerikanska och europeiska ålar föds där. Resan till tar , och strax efter ankomsten förvandlas larverna till glasål. Hur gammal ålen blir vet man inte riktigt, men man är överens om att den kan bli mycket gammal. Ålen som lekvandrar från till , genom , är mellan . Ålen är klassad som akut hotad, och det har den varit . Kravet på ålfisketillstånd är en viktig del av förvaltningen. Vi i framhåller Internationella havsforskningsrådets rådgivning i varje förhandling med EU. Dess råd är att man ska införa ett totalt ålfiskestopp. Det finns också flera motioner där man betonar vikten av att vetenskapliga rekommendationer ligger till grund för fiskemöjligheterna. Trots detta finns det partier som vill att man ska få ärva ålfiskerätterna. Vid vilken annan typ av fiske kan man ärva fiskerätterna? Nej, det krävs olika tillstånd, yrkesfiskelicens med mera. Vill vi ha en levande ålkultur måste vi se till att ha levande ål. Som mormor och farmor vill jag att mina barnbarn också ska få en chans att uppleva ålkulturen. Det får de om vi skyddar den. 17 (M): Fiskeripolitiken är viktig för och för Europeiska unionen. Jag som moderat riksdagsledamot är glad att reformen om en gemensam fiskeripolitik har tillkommit på EU-nivå. Utan den hade överfisket kunnat fortsätta och eskalera. En hel svensk yrkeskår hade fått se näten bli allt tommare tills man till slut skulle ha fått se sig om efter att sälja båten. Den biologiska mångfalden hade fortsatt minska i samma takt, och rubbningarna i ekosystemen hade varit betydande. Men vi är inte klara. Den gemensamma fiskeripolitiken är en gemensam bottenplatta, inte ett färdigt projekt. Den måste nu agera för att regelverken ska implementeras i samtliga medlemsländer och att det sker utan onödigt regelkrångel, gold-plating och oliklydande tolkningar. Vi behöver ha ett utkastförbud, och vi behöver ett regelsystem som är möjligt att efterleva som fiskare. Här finns fortfarande mycket att göra, bland annat kring kontrollvägningen av fångst. Omöjliga regelverk gynnar ju ingen. Ska fiskenäringen kunna leva, utvecklas och frodas behövs starka fiskbestånd. Det leder inte bara till god mat på tallriken utan också till biologisk mångfald och ekosystem i balans. För att nå dit krävs långsiktiga förvaltningsplaner baserade på vetenskapligt underlag som ger en förutsägbarhet om hur fiskemöjligheterna ser ut. Mot bakgrund av detta vill jag yrka bifall till reservation 5. I betänkandet föreslås två tillkännagivanden. Det ena handlar om regelverket som omgärdar vattenbruket, det vill säga huvudsakligen fisk‑, alg- och musselodlingar, något som ledamoten förtjänstfullt gick igenom. Här har regeringen sagt att man vill arbeta för utveckling i branschen, och det nämns även kort i livsmedelsstrategin. Men det konkreta arbetet släpar efter. Under den här mandatperioden har regeringen egentligen bara presenterat en enda proposition som rör fiske och vattenbruk. Det får vi ändå anse vara lite svagt. Det andra tillkännagivandet handlar om ett effektivare uppföljningssystem inom fiskeområdet. Här är det tydligt för oss i Alliansen att det finns brister som gör det svårt att bedöma behovet av fiskevårdande åtgärder och resursutnyttjande. Bland annat saknas fångststatistik. Det behövs fler provfisken, fler undersökningar och fler utvärderingar. Detta är ett reformområde som behöver uppmärksamhet om vi ska komma till rätta med saker som överfiske, vandringshinder och marint skräp. Jag vill i det här sammanhanget också nämna utmaningen för skärgårdsfisket. I exempelvis den skärgård som omger oss här, , finns över 5 000 gråsälar och ett växande bestånd av skarv. Ofta talar man enbart om antal, men jag skulle säga att även andra saker spelar roll. Sälarna här visar på särdeles gott självförtroende när de drar magen i dyn i de grunda gäddvikarna och äter lekande gäddor. Skarvarna i äter i sin tur i storleksordningen fisk . Det här blir en ganska farlig mix för en skärgård som ska vara levande och hållbar. Investeringar i lekvägar och gäddfabriker har blivit en ganska dyr utfodring av säl och skarv i stället för att bidra till den levande skärgård som det var tänkt från början. Fiskeguider, som står för många arbetstillfällen, kan såklart byta fiskevatten genom att helt enkelt ta upp båten och byta område till , och andra insjöar. Men då försvinner gästnätter, lagade måltider och framtidstro från just våra skärgårdar. Det är beklämmande att regeringen inte har gjort mer för att vända den utvecklingen. Låt mig också nämna en art som vi behöver ge mer uppmärksamhet. Östersjötorsken, alltså torsk som lever i det östra beståndet, har flera stora och betydande utmaningar. Utöver ett intensivt fiske från , och finns biologiska störningar som vi behöver ta på allvar. En av dem är att torsken helt tycks ha slutat växa. Äldre torskar ser ut som yngre, och de yngre torskarna ser ut som sill. Det här är problematiskt, inte bara för att det innebär att fiskare behöver ta upp fler fiskar och jobba allt fler timmar för att komma upp i kvoterna utan också för att om torsken i det östra beståndet dör ut kan den inte ersättas genom inplantering. Östersjötorsken har nämligen anpassat sig genetiskt efter temperatur och salthalt och kan därför närmast betraktas som en egen art. I våra vatten exempelvis närmare möter torsk andra utmaningar, där sälmask definitivt är en av de större. Här behöver vi göra insatser. har av fartygslicenserna i upphört, som allt fler fångster innehåller en större andel torsk som har sälmask. En fiskare vittnar , , i om att nio av tio fiskar som han får upp innehåller sälmask. Det är alltså inte bara när man fiskar väldigt kustnära utan även när man är ut, alltså en bit ifrån sälbestånden. Inte bara Östersjötorsken utan också den stationära, kustnära torsken har en mycket utsatt position. Mycket går också åt rätt håll. Torsken i det västra beståndet utvecklas positivt, även om det är från låga nivåer. Laxen är på väg tillbaka. Ålen, som nämndes tidigare, har återhämtat sig något och kan framför allt se fram emot den nya överenskommelsen om vattenkraften. Det finns även utmaningar. Sälmask, smörbult, skarv och säl är några. Överfiske, marint skräp och ett innanhav som beter sig alltmer som en insjö är några andra. För att möta detta krävs en hel verktygslåda av åtgärder och en syn på fisket som en del i det större ekosystemet, inte bara enskilda små enheter som kan hanteras var för sig. Jag är glad att det finns ett ramverk i form av den gemensamma fiskeripolitiken, men jag är också övertygad om att mer kan göras på områdena vetenskaplig rådgivning, uppföljningssystem och regelförenklingar. Med en medveten och målinriktad politik kan vi också närma oss det som bör vara målet för fiskeripolitiken: nyttig fisk på tallriken från lönsamt fiske i hållbara bestånd. 18 (SD): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservationerna 1 och 15. Fisk och skaldjur är nyttig mat som ger oss ett hälsosamt tillskott av proteiner och fleromättade fetter. Ofta har fisk dessutom ett högt, ibland mycket högt, förädlingsvärde som skapar sysselsättning i flera led efter att den tagits i land. Fisk och skaldjur är också matkultur, folkhälsa och sysselsättning. utgångspunkt är dessutom att fisk och skaldjur från svenska vatten ger ett positivt bidrag till vår självförsörjningsgrad. Vidare anser vi att fisket som hantverk och yrkeskunskap är en kultur som bör bevaras. Fiskevatten är en resurs som ska förvaltas långsiktigt. Något annat är otänkbart. Därför är det vår uppfattning att fiskevatten ska nyttjas utifrån kommersiella principer men inom gränser som är långsiktigt hållbara. Detta är inte alltid okomplicerat när det är många olika länder som ska tycka till och många olika intressen som måste samverka. Att fisken kommer från svenska vatten, inom ramen för de av vetenskapen stipulerade kvoterna, är naturligtvis intressant även ur ett hållbarhetsperspektiv. Det är ju inom vi har allra bäst insyn i lagar och regler. Kommer fisken från andra sidan jordklotet är det förstås svårare att veta exakt varifrån den kommer och hur den har fångats. är ofta kritiska mot överstatliga lösningar på EU-nivå. Men fiskebestånd som förvaltas gemensamt är rimligt att hantera genom regionala överenskommelser, vilket oundvikligen innebär att vi lägger en stor del av fiskepolitiken på EU-nivå. På EU:s inre marknad påverkas dock svenska fiskare även av svensk lagstiftning, och våra myndigheter är definitivt kända för att vara mycket nitiska i implementeringen av . inställning är att svenska regler ska anpassas så att svenska fiskare inte missgynnas på den inre marknaden. Till exempel regelverket för det så kallade prickningssystemet, som finns i och som innebär att prickarna stannar kvar på båtar även om de säljs, måste vara likvärdigt inom EU. Selektivt fiske är en annan fråga som bör hamna högre upp på agendan. På samma sätt som trålar och vissa andra nätredskap är selektiva i fråga om fångst kan fiskare genom val av krok fiska selektivt. Det är vår uppfattning att regelverket bör ses över så att det harmoniserar med möjligheten att fiska selektivt med krok. Havs- och vattenmyndigheten bör sålunda ges i uppdrag att anpassa regelverket därefter. Vi vill också att fiske ska kunna bedrivas i större och i mindre skala och att möjligheten att fiska från flera hamnar i bevaras och utvecklas, inte minst vad gäller . Torskbestånden i är just nu mycket svaga, och det kan ha flera anledningar. Det är dock konstaterat att predatortrycket är ett betydande problem. En stor mängd fisk äts av andra än människor. Skarven har tagits upp här i kammaren, och den konsumerar, som sagts, avsevärda mängder torsk. Det är också vanligt att skarven skadar torsken utan att äta upp den och gör den obrukbar för marknaden – ett problem för fisket i allmänhet och det kustnära fisket i synnerhet. Även sportfisket påverkas naturligtvis. Till saken hör att den skarv som är vanligast i inte är en del av vår naturliga fauna. Den har sitt ursprung i . Dess inverkan på ekosystem beskrivs av biologer som negativ, och beståndet är stadigt ökande. Enligt fanns det över 30 000 skarvar bara i . Den ställer också till med skador på skog, har ett störande läte och luktar illa. Den är ett skadedjur i stor omfattning och ett direkt hot mot våra levande skärgårdar. Det enda rimliga är att vi får till en hårdare förvaltning av skarven . Då kan man till att börja med tränga undan skarven från de områden där den gör mest skada men även börja reglera det totala antalet. Detta hotar inte skarvens bevarandestatus, som är god, vilket innebär att allmän jakttid skulle vara i enlighet med EU:s fågeldirektiv. Ett liknande resonemang kan föras kring sälen, som också den har ökat dramatiskt i antal. Vi har avsevärt fler sälar utmed våra kuster än vad har. borde även den förvaltas hårdare. En licensjakt på säl, som utformas på liknande sätt som dagens regionala skyddsjakt, skulle inte alls hota sälbestånden. Däremot skulle licensjakt på säl kunna vara ett sätt att minska konflikterna mellan sälar och fiskenäringen, vilken känner av ökade skador på fiskeredskap och fångster. vill arbeta vidare med systemet med kustkvoter för att optimera dess funktionalitet för ett livskraftigt, kustnära fiske. Det är också vår uppfattning att regelverket bör ses över så att det harmoniserar med möjligheten att fiska selektivt med krok. Vattenbruket har tagits upp här i kammaren. Det finns många bra ambitioner hos regeringen i en del av livsmedelsstrategin. Dock är det ett problem att ambitionerna inte har fått någon praktisk påverkan på näringen, utan det som händer är att av näringen kommer att slås ut inom bara . Det är positivt att vi får till ett tillkännagivande . Men det krävs åtgärder om vi ska kunna ta vara på den potential som finns inom fiskodlingen i , så jag hoppas att tillkännagivandet kan bidra till situationen. 19 (MP): Vi är här för att debattera fiskeribetänkandet, ett område där det ofta råder ganska mycket konsensus. Jag tror att alla partier i ser att vi behöver ha en hållbar fiskeripolitik som vilar på vetenskaplig grund. Men det finns också lite meningsskiljaktigheter. Därför vill jag säga att vi står bakom båda våra två reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 13. Fiskeripolitiken regleras , som många redan har sagt här i talarstolen, av EU:s gemensamma fiskeripolitik. Det tog att få den på plats. Den håller fortfarande på att implementeras och ska verka fullt ut . Allt har inte varit frid och fröjd . Flera av de saker som vi trodde skulle vara lösta är inte lösta. Vi ser fortfarande problem med utkast, alltså att man slänger fisk och annan fångst över bord trots att man inte får det. Det finns problem med sättet att samla in data. är det ett så otroligt viktigt att detta görs på samma sätt i hela EU.