prot · H50980 · 2018-03-07 00:00:00 — Det är det främsta motivet till att jag vill yrka bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på samtliga motioner, även om många av dem är både bra och intressanta. Jag vill ändå föregripa den kommande debatten och säga några ord om hur jag ser på gymnasieskolan. Gymnasieskolan är grunden för industrins och välfärdens kompetensförsörjning. Den är också en bas för rekrytering till högre utbildning och har ett uppdrag att bilda för livet. Vi har ju en del utmaningar med detta, som har lyfts fram tidigare i debatten. Trots många bra saker som kom med gymnasiereformen Gy 2011 var kommunikationen och debatten om reformen inte bra. Faktum var att man ville fördjupa och utveckla yrkesutbildningarna och återinföra ett lärlingsspår. Bra så, men vilka signaler sände man ut till lärare och elever? Detta har tidigare tagits upp av andra talare från vår sida. Därför tänkte jag passa på att ta chansen att lyfta fram Alliansens ståndpunkter i det hela. Förre utbildningsministern trummade in frasen att alla inte kan bli akademiker i människors öron och huvuden. Jag tycker att han hade fel. Vi måste ha höga förväntningar. Höga förväntningar ger bra resultat enligt forskning. Jag tror faktiskt att alla kan, men alla vill inte. Och vi har ju ett jättestort behov av gymnasialt utbildade yrkesarbetare i det här landet. Jag tycker att det var en väldigt dålig signal att skicka ut när man införde lägre intagningskrav till yrkesprogrammen och tog bort att högskolebehörighet skulle ges på yrkesprogrammen – man kunde välja till ämnen. Dessutom beskrev ministern lärlingsutbildningen som ett spår för skoltrötta. Lärlingsutbildning är ett väldigt bra spår för många, men det är inte ett spår för skoltrötta. Verkligheten har visat att detta har fått konsekvenser. Yrkesprogrammens attraktivitet har sjunkit, och vi har ett alldeles för lågt söktryck till yrkesutbildningarna. Därför har regeringen valt att satsa på att utveckla yrkescollege, satsat pengar tillsammans med och LO på att marknadsföra och informera om yrkesutbildningar och yrkestävlingar. Man satsar på en försöksverksamhet med branschskolor och avsätter 30 miljoner för att utveckla det arbetsplatsförlagda lärandet. Man har också tillsatt en SYV-utredning och infört obligatorisk prao i åttan och nian. Regeringen har också tagit fram 51 olika yrkespaket för framför allt yrkesvuxutbildningen men också för gymnasieskolans introduktionsprogram. Påbyggbara sådana, på tal om flexibilitet, är viktigt för det livslånga lärandet, så att man kan gå vidare i sin utveckling och ta många olika vägar framåt till arbete. Ett statsbidrag införs för gymnasielärlingar även på introduktionsprogrammen. I nästa debatt kommer vi att diskutera rätten till komvux, så att man senare i livet kan få en chans att ta sig in på högre utbildning. Det gläder mig förstås att regeringen nu går vidare med lagrådsremissen om grundläggande behörighet ska ingå i alla yrkesutbildningar som norm. Man ska ha möjlighet att välja bort ämnen, men man är garanterad att kunna läsa dem om man vill. Det gläder mig också att de flesta politiker och näringslivsföreträdare insett att det som införde inte var så lyckligt. har exempelvis i betänkandet en motion om att stärka elevers möjligheter att läsa in grundläggande behörighet. Det hedrar dem, tycker jag. En annan utmaning vi har är att för många inte fullföljer sin gymnasieutbildning. En gymnasieutbildning är en vattendelare på arbetsmarknaden, och all kraft vi har bör gå till att alla ska få och kunna genomföra en sådan på olika sätt och i olika steg i vissa fall. Regeringen aviserar en annan lagrådsremiss om några viktiga åtgärder, bland annat att alla ska ha en , att rektor på ett tydligare sätt ska utreda frånvaro och att det ska bli en bättre övergång mellan grundskola och gymnasium. Introduktionsprogrammen är, som många har sagt, en utmaning. De rekryterar fler ungdomar än yrkesprogrammen. En del åtgärder för att förbättra kvaliteten har redan vidtagits genom att tillförs . går vi vidare med att förbättra övergången mellan de introduktionsprogrammen och de nationella programmen. Förslaget är att även de ungdomarna ska få en garanterad undervisningstid. Ett estetiskt ämne föreslås bli obligatoriskt i den lagrådsremiss som ligger ute . Det ger faktiskt gymnasieskolans program en bred gemensam kunskapsbas och stärker lärandet i såväl praktiska som teoretiska ämnen. Det är så mycket som har framförts här i talarstolen, och jag antar att jag kommer att få någon replik så att vi kan fortsätta debattera det. Men jag vill nu kommentera en del. Alla har tagit upp ämnesbetygen, och där är vi helt överens. Statsrådet har aviserat att en utredning ska tillsättas. Jag tror verkligen att frågan behöver utredas, inte minst eftersom vuxenutbildningen också är kursbaserad. Där finns nog mycket att fundera över, men vi är överens. lyfter fram en ökad satsning på branschskolor, och det tror jag behövs. Det är ju ett enormt söktryck till den försöksverksamhet som ska starta . Detta kommer vi nog att behöva satsa på ännu mer. Frågan om lärlingarna har jag redan berört, och även tog upp den. Den borgerliga regeringen tillsatte en utredning, men branschen var inte så pigg på att ta ett större ansvar utan tyckte att branschskolor skulle vara en bättre väg att gå. Men naturligtvis ska vi fortsätta att diskutera lärlingsfrågan. Enligt mig är ett av de mest intressanta yrkandena i betänkandet om förbättrad dimensionering av platserna. Att de vill stärka styrningen är jätteintressant, och jag håller med. sa inte mycket om gymnasieskolan, men man sa att det är en nödvändighet med ett starkare nationellt ansvar för gymnasieskolans finansiering, dimensionering och lokalisering. Min talartid är slut, men kanske vill diskutera denna fråga med mig i ett replikskifte. 43 (M) replik: Dimensioneringen får vi tala om , för jag ska ta upp en annan sak i min replik, nämligen lagrådsutlåtandet om vinster i välfärden. Det är ingen hemlighet att vi moderater inte tyckte att det var något bra förslag från början, men tycker även andra att det är rejält dåligt. Jag ska upprepa de två citat jag hade i mitt inledningsanförande: ”Det kan inte uteslutas att ett stort antal … elever och föräldrar på olika sätt kommer att drabbas negativt av t.ex. nedläggningar, överlåtelser och organisationsförändringar.” Vidare: ”Både när det gäller konsekvensanalysen och utformningen av detaljerna kring vinstbegränsningen får, sammanfattningsvis, det nu framlagda förslaget anses ofullständigt som beslutsunderlag.” Det är ord och inga visor. En totalsågning, säger många i medierna, och jag är beredd att hålla med. Vi talar om 90 000 elever inom gymnasieskolan som riskerar att drabbas av detta – plus alla lärare och givetvis oroliga föräldrar till alla dessa elever. Tycker att det är ansvarsfullt att spela rysk roulett, som ni gör, med deras utbildning och lärarnas arbeten? 44 (S) replik: Rysk roulett – det var ett dramatiskt ordval. Jag tycker att det finns ett enkelt svar på denna fråga. har en ovana att ta upp vinstfrågan i varenda debatt oavsett vad vi har för frågor på bordet. Från Socialdemokraterna finns det bara ett svar: Vi vill att skattepengarna ska gå till elevers utbildning. Förslaget är kanske inte perfekt utformat, och regeringen kommer givetvis att ta hänsyn till Lagrådets synpunkter innan man lägger fram en proposition. Men vi måste se till att pengarna vi avsätter för utbildning går till utbildning. Vad är lösning på detta? Hur kan vi tillåta ett sådant här system i ? Hur gör man över huvud taget vinster i en skola? Jag har inte hört lösning på problemet att pengarna faktiskt inte går till utbildning. 45 (M) replik: Jag tror inte att har lyssnat uppmärksamt. Även när vi debatterade förskolan tog jag upp våra förslag för att öka kvalitetskrav, uppföljning och utvärdering. Vi vill inte ha oseriösa aktörer som håller låg kvalitet och försöker plocka ut pengar den vägen. Det har funnits några oseriösa aktörer som är borta, och det är vi lika tacksamma för som alla andra. Vi tycker att det är lika viktigt att man är tuff mot kommunala huvudmän som inte levererar den kvalitet som eleverna kan förvänta sig. Vi tycker att fokus ska läggas på att komma åt alla skolor, oavsett huvudman, som inte levererar den förväntade kvaliteten. Kvalitetskrav och tuffare uppföljning är vårt svar. Lagrådet tror dessutom inte att det förslag regeringen har lagt fram får den önskade effekten. Vill man begränsa vinstuttaget i välfärden är detta inte vägen att gå. Inte ens här ger Lagrådet regeringen rätt. Tycker att det är rimligt och ansvarsfullt av regeringen att lägga en proposition på bord i vår när det enligt Lagrådet är mycket kvar att utreda innan man får ett vettigt förslag som lever upp till de krav som ställs vad gäller beredningsunderlag och annat? är det 90 000 elever som går i fristående gymnasier, och de flesta är nöjda. äventyrar ni deras skolgång och lärarnas arbete. Är det ansvarsfullt att lägga fram ett förslag som fått så mycket kritik? 46 (S) replik: Det är intressant att vi hamnar i en vinstdebatt när vi diskuterar motioner om gymnasieskolan, men jag förstår såklart kopplingen. Jo, jag har lyssnat uppmärksamt på , och jag har hört ordet kvalitetskrav. Men vad är det för kvalitetskrav menar? Är det hur många lärare det finns? Är det hur många behöriga lärare det finns? Handlar det om lärarlönerna eller om betygen? Jag såg i en rapport från att man i friskolorna hade fått högre betyg trots sämre kunskaper för att klara av högre utbildning. Vad är det för kvalitetskrav? Frågan är retorisk, men jag kommer att fortsätta följa och försöka klura ut vad dessa kvalitetskrav är. Jag tror inte att det är den katastrof eller ryska roulett som säger. Vi ska självklart lyssna på Lagrådet, och vi ska självklart behålla de fina gymnasieskolor som finns där ute. Pengarna ska gå till verksamheten, till undervisning och lärarlöner, och vi måste hitta ett sätt för det. 47 (C): Jag yrkar bifall till reservation 13. Vi har en fantastisk teknisk utveckling som ger fantastiska nya möjligheter i . Något som har dykt upp är den otroliga utvecklingen på e-sportarenan. Det handlar om professionellt dator- och tv-spelande. Det är människor med ett seriöst yrke som också är professionella atleter. tjänar de mer pengar än vad många andra idrottare som gått idrottsgymnasium gör. sätter vår lagstiftning stopp för vilka idrottsutbildningar som kan startas. Det är som bestämmer vilka utbildningar med sportinriktning som får starta. Det krävs medlemskap i förbundet – något som vi politiskt inte kan påverka. Detta är såklart ett problem. Vi behöver likställa e-sporten med andra sporter så att vi kan ha e-sportgymnasier på samma sätt som vi har orienteringsgymnasier, fotbollsgymnasier och annat. Det är inte mer än rättvist. Man har lika stor chans att bli professionell e-sportare som professionell i andra idrotter, om inte större. I min hemstad har vi ett orienteringsgymnasium, men det finns fler professionella e-sportare i än vad det finns professionella orienterare. Då är det självklart att man ska kunna utbilda sig till det. Det handlar inte om att spela datorspel i skolan utan om ett professionellt utövande med coachning, fysiologi, kostlära med mera. Det handlar helt enkelt om professionella atleter. Vi måste likställa lagstiftningen på många områden, och gymnasieskolan är kanske det allra tydligaste området. Det finns e-sportgymnasier som lokalt tillägg, men de har inte samma möjligheter som andra utbildningar. För är det en självklarhet att de ska ha det. Det handlar också om visumregler, skatteregler och annat, men just gymnasieutbildningarna är en av de stora stötestenarna. Det finns företag som gärna vill in på denna marknad och starta dessa utbildningar, men de får inte samma chans som andra sportgymnasier. Att en fristående organisation utan politiskt inflytande, , bestämmer vilka utbildningar som får startas i är ett problem. Det blev ett väldigt tydligt problem när e-sporten ville vara med och sa: Nej tack, ni får vänta. Vi sätter er på väntelistan , och ska vi revidera våra stadgar. För mig är detta en tydlig signal om att man är rädd för denna utvidgning och för e-sporten. Då är det inte mer än rätt att politiken säger: Okej, om ni inte är intresserade av att ta in alla medlemmar som uppfyller era krav får vi ändra vår lagstiftning. Det är detta vi säger i reservation nr 13: Man ska ha samma förutsättningar för att kunna ha likvärdiga utbildningar. 48 (SD) replik: Jag har en kort fråga om detta, eftersom jag tror att vi skulle kunna ha ett riktigt bra utbyte. Att brinner för denna fråga finns det ingen tvekan om – det syns tydligt. Vi har också tittat mycket på dessa delar. Jag har gått på ett idrottsgymnasium för gymnastik och har den bakgrunden. Jag har tränat där och vet vad det innebär. Det vi såg som det största problemet var att få tillgång till kompetensen för att kunna driva olika gymnasier. Jag börjar med att fråga: Hur ser på denna fråga? Kan vi få tillgång till kompetensen? Det är där någonstans vi har fastnat i utredningen. Hur säkerställer vi att vi kan få tillgång till rätt personer som har en bra koppling till marknaden så att man får denna utbildning? Detta är något som gäller de flesta idrottsgymnasier. Vi har precis haft och lyckats extremt bra inom de olika sporterna. Det har att göra just med att vi har haft rätt tränare och rätt personer på rätt plats – fysiologer och allt som finns kring detta. nämnde i sitt anförande bland annat vikten av att ha hela det kompletta setet. Finns några tankar hos där? 49 (C) replik: För mig är det självklart att de som rekryterar, det vill säga rektorerna, också ska se till att det blir rätt kompetens. Det är inte vi här, från det statliga hållet, som rekryterar människor till gymnasieskolan. Självfallet behövs bra undervisningsmaterial och rätt personer på rätt plats och så vidare, men exakt vilka personer som ska rekryteras är inte något som vi sitter i och bestämmer. Det finns otroligt många spännande människor där ute – och företag, som sagt – som har specialiserat sig just på att hitta rätt människor, öva upp den typen av lärare, coacher, tränare, fysiologer och allt vad det kan tänkas vara. Detta finns där ute om man bara får chansen. Men det är inte vi i som ska bestämma vem som ska rekryteras, utan det är den enskilda rektorn. 50 (SD) replik: Jag är ödmjuk nog att kunna ge helt rätt i den frågan – självklart. Däremot måste vi kanske fortfarande tillsätta en utredning. Om vi ska få igenom en sådan tankegång här uppifrån måste vi som partier parlamentariskt komma överens om vissa kriterier. I det här fallet tror jag att det kan vara klokt att göra en utredning. Jag är den förste att sätta mig vid ett runt bord och diskutera denna fråga, för den är viktig. Det är en fråga för framtiden. Vi får inte hamna på efterkälken här i , utan vi måste snarare ligga i framkant. Jag sträcker ut handen till och hoppas att tar emot den. Jag kan sätta mig och ta en kopp kaffe vilken dag som helst. 51 (C) replik: Det är kul att höra nyväckta intresse för e-sportfrågorna. Jag ser fram emot att man kommer att driva dem ytterligare och också rösta för reservation i . Vi får se hur mycket den utsträckta handen i kammaren är värd när det väl kommer till beslut. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 12.) betänkande 2017/18:UbU15 52 (M): Jag ska börja med att yrka bifall till våra reservationer 5 respektive 18 under punkterna 2 och 9, så att jag inte glömmer det. Motionsbetänkandet och debatten handlar om den kommunala vuxenutbildningen, där även svenska för invandrare ingår, och om . På en hel del punkter är vi i och Alliansen överens med regeringen. Vi behöver bygga ut vuxenutbildningen, särskilt på yrkesvux. Vi behöver också göra detta när det gäller sfi. De stora skillnaderna handlar om hur och om att man som man bygger ut behöver vara noga med att säkra kvaliteten. Man måste inse att det finns en stor risk för att kvaliteten sjunker när man bygger ut stora system. Detta behöver man inse särskilt eftersom det , från första start, finns problem med kvaliteten. Jag tror att alla som har besökt vuxenutbildningen och träffat och pratat med personer som går den och som har läst statistik på detta område vet att dagens utformning av svenska för invandrare inte är särskilt effektiv. Det finns alldeles för många exempel på personer som har läst svenska år , som inte blir klara, som inte lär sig tillräckligt mycket och som definitivt inte får ett jobb. Detta är inte bara dåligt för oss som samhälle i stort, utan det är också en otroligt stor tragedi för de enskilda människorna. Vad vill då vi göra från moderat håll? Jo, vi tror att man behöver börja granska vuxenutbildningen på enhetsnivå – på skolnivå, om vi ska prata klarspråk – i stället för som , då Skolinspektionen granskar på kommunnivå och det sedan är upp till kommunen att följa upp ute i olika verksamheter. Det är det ena. Det andra är att vi har ett otroligt spretigt system. Eftersom det är upp till kommunen att lägga upp verksamheten, upphandla och ha egen drift är det många olika regler från kommun till kommun. För de aktörer som är med och som vi behöver för att bygga ut verksamheten blir det jättesvårt, och de lägger extremt mycket tid och resurser på att anpassa sig efter olika kommuner och regelverk. Detta är tid och pengar som hade kunnat läggas på att höja kvaliteten i undervisningen och utbildningen. Vi behöver ha ett mer enhetligt system. Därför vill vi bland annat införa nationella kriterier. Det finns en del kommuner som har börjat använda sig av något som kallas för auktorisation, där ersättningen kopplas mycket tydligare till resultat. Om man har bra resultat, får ut många i arbete, jobbar på ett sådant sätt att de studenter som läser exempelvis svenska lär sig språket fort, kommer ut i jobb och blir egenförsörjande får man en bonus för det. Då belönar vi att man har hög kvalitet. Detta testas och används i , , och på fler ställen runt om i landet. Det breder ut sig snabbt därför att det ger mycket goda resultat. Vi behöver ha mer av detta på nationell nivå – att man tar det som funkar bra och gör mer av det, som man har inspektioner och gör mindre av det som inte fungerar bra. Detta är en mycket pragmatisk syn och något som jag tycker att vi alla egentligen skulle kunna vara för. Något som talar emot det är att detta kräver att vi har valfrihet i systemet och att vi inför ett frivuxsystem där aktörer kan etablera sig utan att behöva upphandlas. Detta är ytterligare en av de saker som vi föreslår. Något som jag också vill nämna är ett förslag vi har som vi kallar för yrkesskola. Det är ett snabbspår – en kortare väg in på arbetsmarknaden. Vi kan kalla det yrkesintroduktion eller att man påbörjar en yrkesutbildning som gör att man kan få de första jobben på en arbetsmarknad. Sedan kommer man troligtvis att behöva komma tillbaka och utbilda sig mer. Detta liknar på sätt och vis Socialdemokraternas förslag om kurspaket. Även här skulle vi säkert kunna bli överens. Det är bara det att vi tror och vet, eftersom vi har pratat med branscherna, att dagens kursplaner inte uppfyller de krav som branscherna ställer. Så länge det är så och man i fråga om innehåll inte lär sig tillräckligt eller rätt saker och så länge branschen är skeptisk till innehållet i utbildningen kommer det inte att fungera tillräckligt bra. Detta behöver vi se över – det är vårt ansvar. Vi behöver också se till att inspektionerna av yrkesutbildningar – det gäller alla yrkesutbildningar – görs av inspektörer som kan yrket. Vi behöver mer av yrkeskunniga inspektörer, som är på plats på utbildningarna och på enheterna och granskar, snarare än byråkrater som kan skolsystem i stort. Det är kvaliteten och vad man lär sig som är viktigt. Det är viktigare än exakt hur systemet är utformat. 53 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationer 2 och 9. Det finns många saker som man skulle kunna tala om när det gäller vuxenutbildningen. Men jag ska försöka uppehålla mig vid två. Även här ser vi att ett statligt huvudmannaskap i vissa delar skulle vara nödvändigt för att säkerställa kvaliteten. Jag hörde nämna att vi måste styra upp vissa saker på nationell nivå. Det låter nästan som ett statligt huvudmannaskap i mina öron. Men det finns vissa saker som jag tror att vi behöver säkerställa för att få en bra kvalitet i alla delar. Jag fick möjlighet att besöka delar av för att undersöka hur det ser ut där uppe. Jag talade även med både komvux och folkhögskolor. Hur vi än gör sitter dessa två enheter ihop. Jag vet att folkhögskolorna inte tillhör vårt område, men jag kommer tyvärr att behöva nämna dem . Det som man berättade för mig är att kvalitetsskillnaderna inte bara har med lärarnas kunskap i sfi att göra utan även med geografiskt läge. Tyvärr har vi i detta fall geografiska olikheter i , vilket gör att det är mycket svårt att säkerställa bra kompetens på vissa områden. Det som chockade mig var att jag trodde att det skulle vara tvärtom. Jag trodde verkligen att det var här nere i som vi skulle ha tillgång till bra pedagoger och att ju längre upp i man kommer, desto sämre skulle det bli, eftersom det är mycket stora geografiska ytor. Så var inte fallet, utan det var snarare tvärtom. Där uppe var man mycket nöjd. Man såg till att mycket tidigt i sfi-utbildningen blanda in utbildning i vad som kommer att behövas. Är det sjuksköterskor, undersköterskor eller guider som behövs? Man gör detta för att människor ska komma i arbete där de bor. Denna del finns inte här nere. Hur visste man att denna skillnad var så stor? När individer som har gått sfi här nere i flyttade uppåt i landet visade det sig att de var så dåliga att de mer eller mindre fick börja om. De hade kanske läst sfi 1–3 och fick gå ned till sfi 2 eller 1. I de olika kurserna A–D fick de också hoppa tillbaka flera steg. Detta oroar mig mycket, men det kan vi inte lösa från talarstolen . Men jag tror att vi politiker måste vara medvetna om detta och våga titta på detta problem. Vår vuxenutbildning i är ett ganska unikt system. Det är få länder som är så duktiga som på att fånga upp vuxna, så att vi faktiskt kan byta inriktning senare i livet. I många länder studerar man en gång, och sedan jobbar man i denna bransch mer eller mindre hela sitt liv. Men vi är mycket duktiga på vuxenutbildning. Vi ser också att små, små saker kan leda till väldigt stora ekonomiska vinster. Bland annat är vi medvetna om att personer som behöver läsa om metallurgi för att kunna jobba i gruvnäringen inte uppmuntras över huvud taget så mycket som de borde. Gruvnäringen består egentligen av en stor vinst. Jag har haft förmånen att vara nere i en av gruvorna som har i norra . Man sa två saker till oss: Se till att försörja oss med personal, och se till att bygga ut logistiken. kan vi nämligen bryta – hur mycket som helst. Jag vet att pumpar in enormt mycket pengar i vårt system. Här har vi stora vinster att göra om vi bara kan fokusera på att ha en bra personalförsörjning. På de flesta orter är komvux mycket bra på att ha ett nära samarbete med de lokala näringsidkarna, så att man får komma in och faktiskt få en konkret genomgång när det gäller vad näringsidkarna söker och vad människor behöver läsa. När man har läst på komvux för att till exempel läsa upp gymnasiekompetens, vad bör man då välja? Var finns arbetet? Jag skulle nästan våga säga att komvux är bättre på detta än det lokala gymnasiet. Den första punkten, som jag vill uppehålla mig vid ordentligt, är att vi via komvux har ett unikt system som vi skulle kunna utnyttja. Vi gör inte det . Jag kommer från början från byggbranschen, och där är man ofta tidsbaserat anställd. Byggbranschen har nämligen under vissa delar av året mindre att göra. Byggfirmor vågar därför inte anställa för mycket personal, eftersom de då har personal som går arbetslös under en viss del av året.