prot · H509134 · 2018-06-18 00:00:00 — Det finns inte någon större anledning att kritisera säkerhetsrådskampanjen som sådan, men det finns stor anledning att kritisera sättet att dokumentera den. Jag instämmer helt i vad vice ordföranden i nämnde i kritiken av UD: Låt oss inte hamna i denna situation igen. Helt i onödan skapades misstankar och misstro kring något så väsentligt som vårt utrikesdepartement. Vi har granskat statsråden och ingenting annat. Men mellan raderna i betänkandet: Kära före detta kollegor på UD! Utsätt inte nästa utrikesminister för samma plåga och pinsamhet som den nuvarande fick uppleva. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) 32 (SD): I mitt förra anförande talade jag om informationshaveriet hos regeringen när det handlade om it-skandalen på Transportstyrelsen. Ytterligare ett haveri utspelade sig ungefär i anslutning till den uppmärksammade anstormningen av migranter . Det är inte första gången, och förmodligen inte sista, som vi talar om sommaren och i denna kammare. Frågan har därtill utretts av såväl KU som och en särskild utredare. Både och utredningen kretsade mycket kring huruvida den nu mer eller mindre legendariska juliprognosen från , som siade om hur många migranter som skulle komma till , stämde med det verkliga utfallet eller inte. Vi kan konstatera att den inte gjorde det – ganska långt ifrån. Det har emellertid också framkommit att och i vart fall fick signaler om att bedömde att uppemot 90 000 asylsökande kunde komma till , det vill säga en inte helt oansenlig ökning i förhållande till vad hade uppskattat . Hade denna information förts vidare inom och till berörda myndigheter kunde troligtvis beredskap ha varit bättre. Det hade förstås också varit klädsamt om före detta inrikesministern hade uttalat sig på ett sätt som bättre överensstämde med verkligheten. Förutom , och för all del även , finns det ytterligare ett departement som verkar ha en tendens att haverera mer eller mindre regelbundet, inte minst då det kommer till frågor som berör diarieföring och utlämnande av allmänna handlingar. Jag talar såklart om under ledning av . Jag tänkte sålunda uppehålla mig kring ett par kapitel om UD:s hantering av den beryktade säkerhetsrådskampanjen. KU granskade senast kampanj för att komma in i säkerhetsrådet. Vi fann och påtalade då bland annat en omfattande eftersläpning i diarieföringen. Inom nuvarande granskning har vi funnit ytterligare eftersläpning vad gäller registrering av en ytterst central handling på nästan 900 sidor när det gäller vilka åtgärder som regeringen vidtog mot övriga länder i för att få dem att rösta på som medlem i säkerhetsrådet. Detta är förstås helt i strid med principen om en handlings offentlighet och regelverkets grundläggande syfte om att skyndsamt garantera folket tillgång till allmänna handlingar. Att det dessutom tog många månader, efter att KU påtalade vikten av detta vid sin förra granskning, innan handlingen slutligen registrerades får förstås UD:s hantering att framstå som än mer anmärkningsvärd. Utskottet konstaterar att utrikesministern inte kan undgå ansvar för detta, och vi ser fram emot den utredning som ska säkerställa att något liknande inte inträffar igen. Att UD och i övrigt har svårt att hantera information på ett adekvat, genomtänkt och unisont sätt framgår också av granskningsärendena som rör Försvarsberedningens senaste rapport . Där anförs bland att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas, vilket av många bedömare har setts som en skärpning gentemot tidigare formulering om att ett väpnat angrepp mot är osannolikt. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) har emellertid anfört att hon föredrog den tidigare formuleringen snarare än riksdagspartiernas senaste och lät helt sonika de gamla uttrycken gå ut till utlandsmyndigheterna i deras talepunkter. Än mer förvirrande blir det av att andra ministrar och företrädare, däribland statsministern och försvarsministern, trots krav på gemensamhetsberedning och dylikt inom , har gått ut med andra uttalanden som ligger mer i linje med Försvarsberedningens uttryckssätt. Därmed riskerar att framstå som helt osynkroniserat i så avgörande frågor som rör rikets säkerhet och landets försvar. Avslutningsvis skulle jag vilja uppehålla mig något vid det ärende där vi har ett särskilt yttrande och som berör en anmälan om ett så kallat Natura 2000-område. Här är det kanske inte själva sakfrågan i sig som är det mest intressanta, då vi alla är överens om att regeringen undkom med blotta förskräckelsen i . Vad vi däremot inte är överens om i denna kammare är den principiellt intressanta frågeställningen, nämligen hur man lämpligast borde ha gått till väga om till slut inte hade gått regeringen till mötes utan kommit fram till en annan dom som skulle ha inneburit att regeringen hade varit tvungen att ändra det tidigare fattade beslutet. Här verkar regeringen och de övriga partierna vara helt tillfreds med att ett utslag från riskerar att bli fullständigt verkningslöst och att man överlåter åt några tjänstemän på i att bestämma om vad som ska hända i stället. I regeringens fall föreföll det dessutom vid utskottets utfrågning som att ansvarigt statsråd, miljöminister , inte ens visste eller förstod vad som skulle kunna bli konsekvensen av regeringens agerande och än mindre att man hade vidtagit några åtgärder vare sig för att utreda eller förhindra ett sådant scenario. Jag i min tur vet inte vilket som är värst, herr talman. Är det en aningslös regering, som inte vet vad den gör? Eller är det en regering som är fullt medveten om att man oåterkalleligt omintetgör alla möjligheter för en drabbad aktör att få sin sak prövad i svensk domstol men likväl väljer att med berått mod kringskära hela det svenska rättsväsendet när det passar ens politiska syften? Här är vår ståndpunkt att beslutsfattare i allmänhet och regeringen i synnerhet gör klokt i att vänta med att avhända sig möjligheten att korrigera fattade beslut tills den som eventuellt upplever sig ha blivit negativt drabbad av dem har kunnat få sin sak prövad i svensk domstol i enlighet med gällande regelverk. I det aktuella fallet, och kanske inte minst i kommande fall, bör regeringen alltså avvakta med att skicka in sina listor och beslut och överlåta den fortsatta beslutanderätten till kommissionen intill dess att slutligen har kunnat avgöra varje mål om rättsprövning som underställs dem inom en rimlig tidsfrist. Därigenom försätter regeringen inte, som , i en situation där man är utlämnad till utomståendes goda vilja för att kunna efterkomma ett domstolsavgörande, oavsett vilket det är och på vilka grunder. Det ankommer inte på regeringen eller någon annan att föregripa eller överpröva våra domstolars avgöranden. Det hoppas jag att vi i alla fall kan vara överens om. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) 33 (MP): Det är dags för kapitlet som heter ”Regeringens ansvar för förvaltningen”. Eftersom flera andra här har varit inne på de här frågorna tänkte jag enbart dyka ned i en fråga som har lett till oerhört mycket debatt . Den handlar om assistansersättningen. Anmälan handlar om ifall regeringen har lagt sig i tillämpning av lagstiftningen om assistansersättning. Det gäller framför allt en formulering i ett regleringsbrev till som av vissa skulle kunna tolkas som att har fått i uppdrag att minska antalet timmar till enskilda i strid med gällande rätt. KU skriver i betänkandet att det nog inte är troligt att detta var avsikten från regeringens sida. Men vi menar att det inte går att utesluta att bedömningar i enskilda ärenden skulle kunna påverkas. noterar vi att i sin årsredovisning bedömde att målet för assistansersättningen delvis var uppfyllt bland annat på grund av att kvaliteten i handläggningen hade höjts och att kontrollerna hade förbättrats. beskrev också att man genom att göra utbetalningar i efterskott till de assistansberättigade kunde höja kvaliteten och minska antalet återkrav. I granskningen har det således inte framkommit att målet att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen skulle ha förutsatt åtgärder från sida som står i strid med lagstiftningen om assistansersättningen. vi beredde ärendet fanns det en del funderingar från utskottets sida på att parallellt lyfta fram de olika domar från som också skulle ha kunnat påverka enskilda ärenden. Där bedömde vi att vår tid inte räckte till för en djupare granskning. Men jag tror ändå att det förtjänar att lyftas fram i debatten, då även detta kan ha bidragit till några av förändringarna i bedömningarna. 34 (C): Jag tänkte tala om assistansersättningsfrågan, LSS, i nästa ärende. Jag tänkte nu ta upp lite grann som gäller UD:s handläggning av säkerhetsrådkampanjen – den digitala arbetsytan där det inte skedde löpande diarieföring. Det ledde till att handlingarna blev diarieförda först , alltså efter att säkerhetsrådskampanjen hade avslutats och först när hade ställt frågor till UD om handlingarna. Detta visar på upprepade brister från sida, och därför är den kritik som KU riktar mot utrikesministern och UD ganska skarp i detta avseende. En annan punkt där utrikesministern och UD kritiseras gäller de talepunkter som UD lämnade efter Försvarsberedningens delrapport och som gick ut till svenska ambassader med synpunkter på den säkerhetspolitiska analys som Försvarsberedningen hade gjort. KU pekar på att det som sändes ut till ambassaderna från UD skapade en osäkerhet om hur man skulle tolka linjen. Olika ministrar hade i och för sig sagt olika saker, men just detta att Försvarsberedningens rapport var ett beredningsunderlag kom inte riktigt fram. Här blev det en hel del missförstånd, och detta är något som därför kritiserar. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Jag vill ta upp ett ärende som i sig inte leder till kritik av KU. Det handlar om utnämningen av till landshövding. Han utnämndes till landshövding i , men utnämningen togs tillbaka beroende på att de oegentligheter som skett i Allras premiepensionsfonder hade blivit mer uppmärksammade efter det att hade utnämnts. tog regeringen tillbaka utnämningen. KU ställde frågor till om detta, och det som får sägas var lite anmärkningsvärt är att då svarade att det var samma underlag som låg till grund för återkallandet som det man hade när man fattade beslutet om att tillsätta . Det låter något anmärkningsvärt, och slutsatsen är att regeringen från början borde ha insett att inte borde ha utsetts till landshövding i . 35 (V): är vi alltså inne på avsnittet om handläggning av vissa regeringsärenden. Jag tänker bara kommentera några få av dessa. Som jag sa i den allmänna delen handlar mycket om detta om information på olika sätt. Vi har bland annat granskat hur, eller snarare kanske om, regeringen agerade när informerade om att antalet asylsökande såg ut att bli fler än vad verket tidigare hade trott. Vi har inte kunnat få fram exakt när det kom tydlig och detaljerad information till regeringen, men det torde ha varit åtminstone . KU konstaterar att förvaltningsmyndigheterna förstås har ett ansvar för att ge relevant och uppdaterad information till regeringen när det gäller stora och viktiga händelser och saker som regeringen måste agera på. Men regeringen själv har också ett ansvar för att efterfråga uppdaterad information för att kunna vidta åtgärder. När situationer förändras och när det dyker upp stora saker i omvärlden har regeringen all möjlighet att efterfråga tydligare och mer uppdaterad information för att kunna agera snabbt och ordentligt. KU kan konstatera, som tidigare utredningar också har gjort, att regeringen inte agerade tillräckligt snabbt för att skaffa sig uppdaterad information i frågan. I den allmänna delen av debatten lyfte jag kortfattat fram frågan om hanteringen av handlingar inom . Jag hade tänkt återkomma lite till det under denna del, men jag konstaterar att Dag Klackenberg har beskrivit ärendet på ett alldeles utmärkt sätt. Jag delar helt och hållet hans bedömning i frågan och tänkte därför avstå från ytterligare kommentarer här och . Jag återgår nu till att tala om information. Jag nämnde att jag ibland kan få en känsla av att man lite grann vill missförstå. Så har jag nästan uppfattat läget vad gäller det svenska säkerhetsläget och den svenska försvarspolitiska linjen. När det gäller uttalanden om detta har KU konstaterat att statsminister , utrikesminister och försvarsminister uttalanden delvis skiljer sig åt. De har inte sagt exakt samma saker, men vi har också sett att det ändå är inom de ramar som regeringen har haft och inom det som har uttalat. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Det måste, enligt KU, finnas utrymme för att anpassa och nyansera uttalanden från olika situationer. Men KU talar också om att det är viktigt att man samordnar sina uttalanden så att man minskar risken för att saker missförstås. Här tror jag dock faktiskt att vi ibland gärna vill se de små skillnaderna mellan uttalanden – ”denna lilla ordändring betyder nog något annat” – eftersom vi vet att det har varit mycket diskussion om orden i detta sammanhang. Det är då självklart ännu viktigare att regeringen tittar på hur man ska uttala sig. Regeringen vet ju att det är en fråga där de politiska partierna ser olika på det hela och där man kommer att vilja hitta saker som inte riktigt stämmer. Då är det väl alldeles utmärkt om det samordnas ordentligt inom regeringen. 36 (L): Jag tillhör dem som tycker att det är viktigt att vi har en livlig politisk debatt med många partier och många olika åsikter som bryts mot varandra. Men det finns också någonting vackert med detta i KU, att en vänsterpartist går upp och stryker en del av sitt anförande till fördel för vad en moderat har sagt. Jag kommer att göra detsamma, också med hänvisning till Dag Klackenbergs inlägg och UD:s hantering av dokument. Jag tycker att det, som alltid, var välformulerat och definitivt beskrev den process som vi har haft i utskottet. Jag har dock två punkter kvar på min lista som jag skulle vilja ta upp, även om inte heller de är några nyheter. Det gäller regeringens informationshantering under flyktingmottagandet och UD:s talepunkter om Försvarsberedningens rapport. Vi kan väl summera båda ärendena med att det är viktigt vad regeringen faktiskt gör och lika viktigt hur man kommunicerar vad man gör, vad man tycker och varför. Det var till exempel viktigt vad dåvarande inrikesminister sa under en frågestund i kammaren 2017 om vilken information regeringen haft om det förväntade antalet flyktingar till . Både och en särskild utredning har granskat regeringens förberedelser inför och agerande under flyktingkrisen under framför allt . Av och den särskilda utredarens betänkande framgår enligt anmälaren att det fanns information i om att antalet asylsökande till skulle komma att bli betydligt större än vad man tidigare hade trott. Om denna information hade förts vidare inom eller till andra myndigheter hade beredskap för att hantera de stora flyktingströmmarna enligt anmälaren kunnat vara högre. Anmälaren ifrågasätter också varför uppgifter om att den aktuella informationen fanns i inte lämnades till redan i samband med granskningsärendet . Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Här kom KU fram till att regeringen inte agerade tillräckligt snabbt och proaktivt, trots att vi har mycket stor förståelse för den något kaotiska situation som vi alla befann oss i –2016 vad gäller antalet flyktingar och asylansökande som kom till vårt land. Informationen fanns, men den fördes inte vidare. Detta är tydligen ett återkommande problem inom . Att den dåvarande inrikesministern dessutom under frågestunden menade att antalet flyktingar och asylsökande inte skulle öka för var, som KU säger, inte helt förenligt med vad som framkommit i granskningen. Det kan vi väl alla ställa oss bakom. Vad gäller granskningarna rörande UD:s talepunkter om Försvarsberedningens rapport och uttalanden om det svenska säkerhetsläget och den svenska försvarspolitiska linjen får vi väl konstatera att utfrågningarna snabbt blev en tävling i semantik, där formuleringarna i uttalandena av utrikesminister , försvarsministern, statsministern och ordföranden för Försvarsberedningen vägdes mot varandra och på guldvåg. Visst finns det ibland, som föregående talare sa, en benägenhet att vilja missförstå och läsa in saker, men just därför är det otroligt viktigt att vi alla uttrycker oss helt korrekt och sakligt. Detta gäller speciellt erfarna statsråd, som kan kommunicera på ett sätt som kan leda till förvirring om ställningstaganden och ståndpunkter. Särskilt gäller detta i samband med så viktiga saker som utrikes- och försvarsfrågor. som vi alla naturligtvis förstår att statsråd måste ha möjlighet att nyansera sig och, i viss mån, att vara mänskliga är det av yttersta vikt att en minister inte går ut med uttalanden som kan förvirra debatten. Vi konstaterar alltså att talepunkternas innehåll har uppfattats som otydligt när det gäller beskrivningen av Försvarsberedningens bedömning i fråga om militära hot mot . I denna del understryker vi åter vikten av att talepunkter till sitt innehåll är formulerade så att de inte leder till missförstånd eller ger upphov till motstridiga tolkningar. 37 SKÅNBERG (KD): Vi är inne på kapitel 2. Det handlar om handläggning av regeringsärenden, och det finns ett par aspekter här som jag vill lyfta fram. Mycket har redan sagts – Dag Klackenberg har nämnts vid namn, och jag kan ställa mig bakom det. När det handlar om UD:s hantering av säkerhetsrådskampanjen uttalade KU att den omfattande eftersläpning som förekommit i departementets diarieföring inte var acceptabel; senast sas detta . I det aktuella ärendet handlade det om en granskning som skedde , det vill säga efter att ärendet hade slutbehandlats hos UD. Det är en alltför stor tidsutdräkt, både i registrering och i diarieföring, och vi finner i KU att det står i strid med principen om handlingsoffentlighet och regelverkets grundläggande syfte att garantera allmänhetens tillgång till allmänna handlingar. Vi skriver i KU att det är klart att UD:s hantering av den aktuella handlingen inte var förenlig med gällande regelverk för registrering och diarieföring av allmänna handlingar. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) I ljuset av den tidigare granskningen, som avslutades drygt handlingen registrerades, framstår UD:s hantering som anmärkningsvärd. För detta kan utrikesministern inte undgå ansvar. Jag vill gå vidare och tala om ord och ords betydelse. Frågan gäller om ett väpnat angrepp mot är fortsatt osannolikt eller, med Försvarsberedningen ord, om ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. Den diskrepans som definitivt finns i ordalydelsen, och även till någon del i själva betydelsen, har utskottet haft anledning att ta ställning till. I anslutning till att Försvarsberedningens delrapport presenterades tog fram och översände talepunkter till utlandsmyndigheterna under departementen, alltså ambassader och liknande. konstaterar att det av utredningen framgår att regelbundet översänder sådana här talepunkter till utlandsmyndigheterna och att dessa talepunkter tjänar som underlag vid frågor i samtal på den aktuella ort där man är stationerad. Utskottet har inga invändningar mot detta förfarande, men vi vill understryka vikten av att innehållet i talepunkterna är korrekt, vederhäftigt, tydligt och väl kontrollerat. Talepunkternas innehåll har uppfattats som otydligt när det gäller beskrivningen av Försvarsberedningens bedömning i fråga om militära hot mot . I denna del vill utskottet understryka vikten av att talepunkter till sitt innehåll är formulerade så att de inte leder till missförstånd eller ger upphov till motstridiga tolkningar. Vi konstaterar att utrikespolitiken i viss mån skiljer sig från andra politikområden. Bland annat måste utrikesministerns uttalande anses ha särskild auktoritet när det gäller regeringens hållning i en utrikespolitisk fråga. Ett uttalande som uppfattas stå i strid med regeringens officiella hållning kan skapa oklarhet och risk för komplikationer. Detta gäller särskilt när det rör förhållandet till en annan stat. Särskilda krav måste därför, enligt KU, ställas på uttalanden som görs av den minister som ansvarar för utrikespolitiken. Inom utrikespolitiken förekommer så kallade performativa uttalanden, det vill säga uttalanden som i det att de uttalas skapar en ny verklighet att förhålla sig till och som deklarerar landets ställning eller förhållningssätt till något. Uttalandena rör svensk såväl utrikespolitik som försvars- och säkerhetspolitik, och i det aktuella fallet skiljer de sig delvis åt. KU skriver att de aktuella uttalandena i debatten uppenbarligen har missförståtts och uppfattats som motsägelsefulla. Mot bakgrund av de särskilda krav som ställs på uttalanden inom det aktuella området vill KU understryka vikten av att företrädarna för regeringen – i det här fallet är det statsministern och utrikesministern – samordnar sina uttalanden för att säkerställa att de formuleringar som används inte leder till missförstånd eller ger upphov till motstridiga tolkningar. 38 HANS (S): Det var snudd på att jag strök mig från debatten. Det jag tänkte tala om är just uttalandena och de olika nyanserna i samband med Försvarsberedningens rapport. Jag tycker att det är en lite komplicerad fråga, herr talman. Man ska nämligen komma ihåg att Försvarsberedningens rapport inte automatiskt utgör en ny svensk utrikespolitik. Det gäller lite grann att komma ihåg det. Då kan det också vara så att statsråd och inte när en försvarsberedning gör ett ställningstagande kan kommunicera det som landets nya utrikespolitik eller som nya bedömningar av förutsättningarna. Jag tycker att det är rätt viktigt att betona det. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Sedan måste man väl också konstatera att uttalandena inte strider mot varandra. Däremot är det så att Försvarsberedningen har avstått från att göra en sannolikhetsbedömning i sina ställningstaganden, vilket kan leda till att vi kommer att uttrycka en annan politik. Jag funderade dock på vilken reaktion det hade blivit – eventuellt hade det blivit en KU-anmälan – om , beroende på Försvarsberedningens rapport, hade skickat ut en ny svensk utrikespolitisk linje i bedömningen av säkerhetsläget. Det kanske hade väckt lite uppseende också om en parlamentarisk utredning automatiskt formulerade den svenska politiken på en gång. Lite försiktighet när vi tassar fram i de här markerna tror jag alltså att vi måste ha. Jag måste också erkänna att detta känns som en lite onödig fråga. Om berörda statsråd hade synkat sina uttalanden med varandra lite mer hade frågan nämligen inte uppkommit. Jag tycker att det finns anledning att påpeka det. Det är en onödig diskussion. När utskottet har försökt ta reda på om detta har påverkat någonting i utrikesrelationer när det gäller var står och vad tycker har det inte heller verkat som att frågan har väckt särskilt mycket förvirring i andra länder. Däremot verkar det väldigt påtagligt att detta har blivit ett stort plask i den svenska säkerhetspolitiska ankdammen. 39 (M): Det var väl en synnerlig tur att kommer upp i talarstolen efter . Hon har nämligen tillbringat två tredjedelar av sitt yrkesliv i denna försvarspolitiska och säkerhetspolitiska ankdamm och har väl kanske en lite annorlunda syn på vikten av dessa frågor. När det gäller årets granskningsbetänkandes kapitel 2 om handläggningen av vissa regeringsärenden vill jag fästa uppmärksamheten vid två anmälningar som har valt att hantera sammanfört. Så tänker jag också göra i debatten. Likt mina kvinnliga företrädare hade jag tänkt inleda med en liten vända vad gäller granskningsärendet om UD:s säkerhetsrådskampanj.