prot · H60933 · 2018-12-19 00:00:00 — Det är nämligen så att de barn som föds och växer upp där tyvärr har väsentligt sämre chanser statistiskt sett att lyckas med det som de vill lyckas med i livet. De löper även betydligt större risk att hamna i kriminalitet, arbetslöshet, missbruk och andra typer av utanförskap. De här barnen har inte valt var de ska födas. De är inte ansvariga för samhällsutvecklingen eller för de problem som vi pratar om här . För att vi på lång sikt ska kunna bryta utanförskap och ställa saker och ting till rätta kommer vi att behöva satsa mer på de här barnen. Därför är vi nu glada att kunna se att vårt förslag om obligatoriska förskolor i vissa av dessa områden får ett visst genomslag. Vi kommer att kunna se det . Detta är viktigt, eftersom många av de här barnen växer upp i en miljö där man har ganska lite kontakt med det svenska samhället. kan det vara så att föräldrar, grannar och släktingar inte talar språket särskilt väl. I många fall har i stort sett varenda klasskamrat, och kanske även personalen på skola och fritidshem, utländsk bakgrund. När dessa barn ska ut i vuxenlivet och kanske ska söka ett arbete eller en utbildning riskerar det svenska majoritetssamhället att framstå som obekant för dem. Det kan uppstå kulturkrockar och missförstånd som leder till olika typer av bakslag, vilket kan leda till frustration och hopplöshet och i förlängningen till en känsla av att vara annorlunda och inte passa in. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Förhoppningen är att den obligatoriska förskolan ska underlätta lite grann genom att fungera som ett fönster in i det svenska samhället. Fokus ska vara på språkinlärning så att när det här barnet sedan växer upp och ska ut i samhället ska förhoppningsvis varken det svenska språket eller den svenska kulturen längre framstå som någonting främmande utan tvärtom som någonting som känns bekant från barndomen. Förhoppningen är att detta ska kunna minska friktionen och de problem som kan uppstå och i stället göra det lite enklare för de barn som växer upp i utanförskapsområden att bli en del av det svenska samhället. Vi tror också att det här är någonting som genom att visa på ett alternativ skulle kunna hjälpa inte minst flickorna som växer upp i sammanhang där till exempel hederskultur råder. Det kan stärka dem och göra dem mer benägna och bekväma med att bli en del av det svenska samhället och kanske söka hjälp i den mån det behövs. Att lyckas vända den utveckling som de gamla partierna har ställt till med på invandrings- och integrationsområdet och återskapa trygghet, sammanhållning och gemenskap i vårt är den stora utmaningen för min generations politiker. Det är ingen liten uppgift. Jag kan inte lova att det blir en enkel resa, och jag kan inte lova att det kommer att gå fort. Men en sak känner jag mig faktiskt ganska säker på, inte minst när jag ser ut över den här församlingen och tänker på vad den har ställt till med, och det är att vi kommer att lyckas betydligt bättre än vad ni har gjort. 116 GULAN AVCI (L) replik: När det kommer till och deras syn på integration tycker jag att det blir väldigt märkligt när står i talarstolen och talar om anpassning till det svenska samhället. De som kommer hit måste anamma den svenska kulturen, lära sig svenska och stå för sin egen försörjning, säger han. Jag håller med om det, men det som jag inte förstår är att ni både vill ha kakan och äta upp den. Man kan inte kräva allt detta av dem som kommer till utan att som politiker vara beredd, om man nu vill ta ansvar för integrationen, att också vidta de åtgärder som krävs för varje individs möjlighet att kunna etablera sig i det svenska samhället och på arbetsmarknaden. Er politik innebär otroligt stora neddragningar både på etableringssidan och på de medel och resurser som kommuner som tar emot väldigt många nyanlända behöver. Ni kommer med era förslag och hur ni vill fördela anslagen inte att klara den etablering som vill åstadkomma, som han vill dra in alla de här stödinsatserna. Min fråga är: Hur ska de som kommer hit kunna anpassa sig till allt det som och vill att man ska göra när ni inte är beredda att ta ansvar politiskt och ekonomiskt och fördela resurserna därefter? 117 (SD) replik: Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Tack för bra frågor, Gulan Avci! Det man först och främst kan konstatera är att de stora besparingar som vi gör sker för att invandringen minskar med vår politik. Det kommer helt enkelt hit färre människor, och då blir kostnaderna lägre av det skälet. Sedan har vi valt att på olika sätt försöka effektivisera och satsa resurserna på de åtgärder som fungerar och inte bara på det som låter bra i form av olika typer av symbol- och signalpolitik på det integrationspolitiska området. Det som faktiskt fungerar är naturligtvis språkinlärning, och där satsar vi också extra pengar. Det är inte just på utgiftsområde 13, men på utbildningsområdet och även på kulturområdet. Där tittar vi på till exempel utökad samhällskunskapsundervisning för den som kommit till så att man på olika sätt kan få en introduktion och ett sätt att förstå och lära sig språket och hur det svenska samhället fungerar. Där satsar vi mer än vad regeringen gör. Andra saker som är viktiga är till exempel att komma i arbete. Där tittar vi som jag nämnde på lärlingsanställningar, som är ett sätt att sänka trösklarna för att komma in på arbetsmarknaden. Det kommer inte bara att underlätta för nyanlända utan också för svenska ungdomar och långtidsarbetslösa. Det som går som en röd tråd genom vårt sätt att se på det är att vi inte ska ha särlösningar där man på olika sätt försöker singla ut någonting som ska gälla för invandrare och någonting annat som ska gälla för svenskar. Det är bättre att vi försöker hitta lösningar som är generella och blir bättre för alla. Lärlingsanställningar är till exempel en sådan lösning. Vi har alltså ett stort antal sådana satsningar som faktiskt fungerar. Men som sagt, den stora skillnaden är också att vi inte vill satsa pengar på sådant som låter bra men som inte får någon effekt. Det är kanske den stora skillnaden mellan och övriga partier på det här området. 118 GULAN AVCI (L) replik: När man är nyanländ i kan man inte förväntas ta ansvar för sin egen etablering och integration. Det måste till specifikt riktade resurser för just den här gruppen. Jag håller med om att man självklart inte får missa alla de andra grupperna, exempelvis unga personer med låg utbildning, personer med funktionsnedsättning och de som generellt står långt från arbetsmarknaden. För dem måste vi också vidta åtgärder så att de kan komma in på arbetsmarknaden. Men det var inte det som var min fråga. Jag tycker att det ofta är väldigt svart eller vitt från sida när man pratar om integrationsmisslyckandena. Jag håller med om att de etablerade partierna inte har lyckats. Vi har ett enormt utanförskap som slår väldigt hårt inte minst mot kvinnors frihet och rätt att leva ett liv som alla andra. Men kan i alla fall erkänna att det finns tiotusentals företag i som drivs av invandrare och att över 700 000 människor går till jobbet som du och jag och är med och bidrar till det svenska samhället? 119 (SD) replik: Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Jag är den första att erkänna att det finns mängder av människor som har kommit hit till och som bidrar på arbetsmarknaden och på en massa andra sätt. målas det ibland upp som om klyftan i går mellan svenskar och invandrare i allmänhet, att klyftorna skulle bero på människors bakgrund. Vår målsättning är ju att det inte ska vara så. Vår målsättning är att det inte i första hand ska handla om var man är född, vad man har för bakgrund eller hur man ser ut. Klyftan i bör inte gå mellan vem som är född här och inte utan mellan den som är konstruktiv och vill bidra till ett bättre och den som är destruktiv och förstör. Klyftan ska gå mellan dem som bygger bilarna och dem som bränner bilarna. Då tycker jag att man visst kan ställa krav. Man kan ställa krav på att den som kommer hit tar ett personligt ansvar för att anpassa sig till det svenska samhället och för att följa de lagar och regler som gäller här. Det tycker jag definitivt att man kan göra. Vi ska hjälpa till med språkundervisning, samhällskunskap och så vidare, men det yttersta ansvaret ligger faktiskt alltid på individen. 120 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag vill uppmärksamma ledamöterna på att det är fri replikrätt endast i första omgången. Serkan Köse och som har begärt replik har inte möjlighet till replik . 121 (C) replik: Jag har två frågor till . Min första fråga: När ni generöst delar ut alla dessa miljarder, dessa inte bara tiotals utan hundratals miljarder som ni ska spara in, hur kommer det sig att ni på det här utgiftsområdet och på det som vi kommer att debattera har en sådan notorisk oförmåga att hålla reda på pengarna? När man tittar i era fotnoter och RUT-uppdrag upptäcker man att det inte alls framgår vart de tar vägen, de personer som ni tar bort från åtgärderna som ni vill spara in på. Till skillnad från alla andra partier anser ni att de kan försvinna ut i tomma intet. Gång på gång saknas det många miljarder i era budgetar. Min andra fråga har att göra med den retoriska finten som kommer här. Först utmålar ni invandring som modern till alla kostnader och alla problem. Ni säger i praktiken att de som kommer från krig och förföljelse, dem vill ni skicka hem. Ni vill skilja barn från deras föräldrar och föräldrar från deras barn. Sedan – lite generöst – kommer ni med medkänsla i form av integrationsförskola och lärlingsanställning, allt det vi har kommit med, och kallar det plötsligt er idé. Hur ska ni ha det egentligen? Är de som kommer hit våra framtida sjuksköterskor, våra framtida företagare? Eller framtida – det är faktiskt hundratusentals, inte tiotusentals, som har startat företag i och anställt personer. Vill du, , att integrationen ska lyckas? Ursäkta mig, frågan är: Tror du att integrationen ska lyckas, eller tror du innerst inne inte det? Hur är det – kan integrationen lyckas, eller kan den inte det? Hur ska du ha det? 122 (SD) replik: Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Jag tror att man kan konstatera att så länge och övriga gamla partier har stort inflytande över integrationspolitiken kommer den inte att lyckas. Den slutsatsen tror jag att man kan dra eftersom ni har haft det inflytandet under ett antal decennier. Man har bedrivit den här typen av integrationspolitik. Man har prövat varenda åtgärd inifrån och ut om, men man lyckas inte. Det blir bara värre. Segregationen ökar, kriminaliteten ökar, rekryteringen till gäng ökar – alla typer av problem som uppstår på grund av segregation, utanförskap och klyftor ökar i . Skulle man slå ihop alla dagens utanförskapsområden skulle det bli största stad. Det här har ett ansvar i, så jag har inte förtroende för er integrationspolitik. Jag tror att om vi ska lyckas återskapa gemenskap och trygghet i kommer vi att behöva en ny giv när det gäller detta, en som går ut på att ställa krav. Det måste vi våga göra. Vi måste våga ställa krav att den som kommer hit ska anpassa sig till det svenska samhället, lära sig svenska och på olika sätt försöka bli en konstruktiv del av . De kraven har man historiskt sett varit alldeles för dålig på att ställa. Vi måste också utföra de åtgärder som är effektiva. Vi måste sluta med symbolåtgärder och att ödsla pengar på saker som kanske låter bra men inte ger någon effekt. Vi måste titta på det som faktiskt fungerar. Om man skulle titta på sådana åtgärder, det vill säga om skulle få större inflytande över det här, kanske vi skulle lyckas bättre. Det tror jag. Jag tror också att vi måste våga prata om att kultur spelar en roll. Att man blir en del av det svenska samhället, inte bara genom arbete eller annat utan genom att på olika sätt anamma vårt sätt att leva här, är viktigt i sig. Framför allt är det viktigt att man låter sina barn göra det om de föds och växer upp här så att man inte bidrar till de parallella samhällen och strukturer där människor växer upp och känner främlingskap inför det svenska majoritetssamhället. Det är någonting som vi måste våga prata om. Vi är tyvärr fortfarande ganska ensamma om att våga prata om den kulturella aspekten av integration. 123 (C) replik: Jag noterar att inte alls svarade på frågorna. Att du som sverigedemokrat inte har förtroende för vår migrationspolitik förvånar mig inte, . Det har jag inga som helst illusioner om. För övrigt bär vi inte ansvaret för den misslyckade arbetsmarknadspolitiken eller den misslyckade rättspolitiken. Vi har verkligen föreslagit reformer på de områdena, och det ska jag återkomma till sedan. Det avgörande här är att du inte har svarat på någon av mina två frågor. Var är alla tiotals miljarder? Ni bara trollar bort människor i era beräkningar. Du har heller inte svarat rakt och klart på den andra frågan. Tror du, , att migrationen kan lyckas om vi gör som i , och – länder som har lyckats göra rätt saker? Eller tror du inte det? Klistra inte på mig alla misslyckanden! Det är saker som vi vill ändra på. Men svara själv på frågan! Tror du att integrationen kan lyckas över huvud taget? 124 (SD) replik: Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Jag får kanske uppmuntra att lyssna lite bättre. Mitt svar på frågan är att jag inte tror att vi kan lyckas om vi fortsätter i samma gamla hjulspår som förut, för det har bevisligen inte fungerat under ett antal decennier. försöker nu låta påskina att man inte skulle ha ett ansvar i detta. Ni satt i regering medan antalet utanförskapsområden bara ökade, och det ni vill göra nu är att ändra någon liten siffra i marginalen. Det man behöver göra om man vill komma till rätta med det här är att fullständigt ändra kurs. Vi måste fullständigt ändra kurs. Vi måste minska asyl‑ och anhöriginvandringen till , och vi behöver börja ställa krav på ett helt annat sätt på dem som kommer hit. Dit är inte berett att gå. Skulle vi gå i en mer sverigedemokratisk riktning tror jag att det finns en chans att vända utvecklingen. Det är svaret på frågan. Men med er politik är jag övertygad om att det inte går. Jag vill bara nämna någonting om det här med budgeten, som Ådahl talar om. Det är naturligtvis inte sant. Jag förstår inte riktigt vad jag ska svara på det. Det är påhittat av . Jag kan inte svara mer än så. 125 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag vill för kammarens skull uppmärksamma att vi alla använder inte du-form utan för‑ och efternamn i våra anföranden eller replikskiften. 126 (C): Innan jag talar lite om integration ska jag säga att vi har ett annat stort ämne i denna debatt: jämställdhet. Det kommer min partikollega att tala om . Detta om ni undrar varför det inte kommer upp här i inledningen. Integration kommer även min kollega att tala om. Själv tänkte jag börja i verkligheten med en helt sann historia. kom från inbördeskrigets till , närmare bestämt till Gesunda, där det finns ett asylboende. Han var en ung man bland många andra som kom till den hösten. Men öde tog en annorlunda vändning. Bolaget bjöd honom på en hockeymatch – vilket jag som leksing kan beklaga, men ändå. och hans vän fick chansen att gå på en hockeymatch, och sedan erbjöd Morakniv praktik på företaget. De jobbade hårt. De frågade mycket, och de fick lära sig mycket. kom till sin praktikchef med en exportplan. Så här berättar i en intervju: ”Jag kommer från och har rest i många grannländer där, men hade aldrig sett en Morakniv. Jag undrade varför. Så jag började läsa på om företaget, och gå igenom Moraknivs affär, på arabiska. Jag upptäckte att där fanns en stor publik som visst känner till Morakniv, men som inte vet var de ska köpa knivarna.” började ringa samtal på arabiska – han fick ju inte resa, då han inte hade uppehållstillstånd. På hade han femdubblat exporten till och . har den ökat med 1 , från bara en halv miljon till över 7 miljoner. har fått jobb. Hayder och hans kompis har fått jobb. Många fler på Morakniv har fått jobb. Lärlingsanställning, hårt jobb, svenska på jobbet, bra företagsklimat, framgång. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering undrar väl många om det här verkligen är möjligt. Än en gång: Är det möjligt att lyckas med integrationen? Av dem som lyssnar på mig nu tror jag att en del tänker att det här är en fin historia, men att det är ett undantag att nyanlända får jobb i växande småföretag. Integrationen kan ju inte lyckas. Så är det. SD har tyvärr rätt i någon mening. Integrationen i lider av de låga förväntningarnas tyranni. I stället för att möta människor med förväntningar om att jobba hårt, göra rätt för sig, plugga sena kvällar och tidiga morgnar och kämpa i sitt anletes svett har staten ofta mött dem som kämpat för att komma hit med väntan, sysslolöshet, undermålig svenskundervisning och till slut åtgärder, med en suck och en klapp på axeln. Flyktingbarnen, som av ödet placerats sida vid sida med klasskamrater vars ovanliga språk de inte känner, har ofta mötts av planlöshet och uppgivenhet. Alla de som ville kämpa fick inte kämpa. ska det sägas att statens brister runt om i vårt land ofta har kompenserats av fantastiska individer: fotbollstränare, lärare som läxläst sent på kvällarna, familjer som delat ut liggunderlag till barn som inte haft några på utflykten – alla dem som vi kallar eldsjälar och som vi politiker kallar för civilsamhället. De måste få mer pengar eftersom varenda krona till dem ger så mycket mer än vad byråkratin ger. Men de kan inte ensamma laga det som har brustit i vår integration och vårt mottagande. Vi i vill ha en ny start för integrationen i . Och det kan inte göras med en budget som antas av utan att vi ens har en regering. Därför kommer vi inte att delta i beslutet; vår budgetmotion har fallit. Detta kan bara göras långsiktigt, kraftfullt och på riktigt. Men tillbaka till och den chans han fick. Vi måste fixa till mottagandet. behöver vi intensiv språkundervisning, samhällsorientering och yrkespraktik – inte av väntan och av etablering. Det behövs ett intensivt integrationsår som börjar direkt när du anländer, med höga förväntningar, höga krav och långa timmar. Du gör din plikt, och sedan får du chansen till ett jobb och kan bli en del av . Men ska vi komma åt roten till problemen måste vi också komma åt strukturerna. Många undrar kanske varför under denna konstiga höst tjatat så mycket om strukturreformer. Det är därför att detta är kärnan i alltihop. Det rör sig om de systemfel som drabbat oss alla och placerat framför allt dem som är svagast längst bak i jobbkön och bostadskön. Det handlar om en arbetsmarknad som knuffat ut de allra svagaste från det första jobbet och stoppat småföretagen från att anställa dem. , när vi har passerat krönet på högkonjunkturen, är tre fjärdedelar av alla arbetslösa, 259 000 personer, i utsatt läge. Hälften av alla arbetslösa, 197 000 personer, är utlandsfödda. Många barn ser inte sina föräldrar gå till jobbet . Vi kallar det en framgång och en succé när hälften av dem som har kommit hit får jobb , oftast i statliga åtgärder. Vi måste höja förväntningarna! Vi måste minska skattebördan så att småföretagarna får en chans att anställa just dem som är mest utsatta. Vi måste återskapa de där första jobben, dem som , och har, där man börjar på lite lägre lön. Kalla det för inträdesjobb, lärlingsjobb eller enkla jobb – även om de aldrig är riktigt enkla annat än på papperet. Men folk får en chans. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Vi måste göra den fria arbetsmarknaden mer flexibel så att vi vågar byta jobb oftare och fler får chansen att komma in. Vi måste i grunden göra om Arbetsförmedlingen, som slösar tiotals miljarder som de mest utsatta bäst behöver, och inte belöna slöseri. I stället måste vi belöna de fristående, privata eller ideella aktörer som får resultat. Vi kan inte fortsätta att skicka nyanlända till sfi, där inte ens hälften lär sig svenska. Även där måste vi betala efter resultat och kvalitet. Lär sig ingen svenska på kursen ska den som håller i undervisningen inte få mer pengar. Men den som lyckas flytta fram dem som går kursen i språk och utveckling ska belönas och kunna expandera. Alla akademiker som kommit till behöver snabbt kunna komplettera sina betyg och fylla de otaliga hålen i näringslivet och i välfärden, som skriker efter ingenjörer, läkare och sjuksköterskor – apropå vad vi behöver i framöver. Slutligen måste vi ge hopp tillbaka till de kvarter och förorter som aldrig tillåts lyfta utan fastnar i otrygghet, med små och stora brott i vardagen, undermåliga skolor och själlös stadsplanering, där många människor fastnar i ett andra klassens samhälle och många kämpar för ett bättre liv men aldrig får chansen. Vi måste ta över och vända skolor, bryta hyreslängornas monotoni och se till att polisen är närvarande och upprätthåller den ordning som krävs tills gängen ger vika. Vi måste vända dessa områden och ta bort dem från polisens lista, som har gjort i med det första område som lämnade polisens lista. Vi måste kort och gott visa att det går, att det är möjligt. Vi måste ge hoppet tillbaka. Den, fru talman, som tror på ett öppet, internationalistiskt, humanistiskt, dynamiskt och på liberala värden om människans frihet och inte ryggar tillbaka inför den aggressiva nationalism och den främlingsfientlighet som växer i vårt samhälle utan, kort sagt, tror på allt det som gjort stort, rikt och framgångsrikt, måste också kunna visa hur integrationen kan lyckas och att integrationen kan lyckas och ge människor drömmen tillbaka, som fick på Morakniv. Lyckas vi med detta kommer vi inte att bli kvitt främlingsfientligheten, men vi kommer att höja förväntningarna. Och det, fru talman, är möjligt. I detta anförande instämde (C). 127 CICZIE WEIDBY (V): Detta var första gången som en övergångsregering lämnade en budgetproposition till . I regeringsformen, riksdagsordningen och budgetlagen finns bestämmelser om budgetpropositionen och dess innehåll. Någon särskild reglering av hur en budgetproposition som lämnas av en övergångsregering ska utformas finns dock inte. I en promemoria från Statsrådsberedningen hade vissa riktlinjer utfärdats för det praktiska arbetet i . har vid granskningar av en övergångsregerings befogenheter hänvisat till dessa riktlinjer. Enligt riktlinjerna bör en övergångsregering endast avgöra löpande eller brådskande ärenden. Vidare anges att en övergångsregering inte bör lägga fram propositioner som är politiskt kontroversiella eller har en tydlig partipolitisk inriktning. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering När det särskilt gäller en budgetproposition som lämnas av en övergångsregering anges att den inte bör innehålla förslag som har en tydlig partipolitisk inriktning. Av regeringsformen följer vidare att den senaste beslutade budgeten ska fortsätta att gälla för det fall inte har beslutat om en ny budget. Vid framtagandet av denna proposition har regeringen därför bedömt att budgeten bör utformas med utgångspunkt i budgeten , i väntan på att en ny regering tillträder och kan lämna de förslag till ändringar som följer av dess politiska inriktning. Med beaktande av detta har särskilda principer tagits fram för utformningen av denna proposition. Principerna har tagits fram efter kontakter med företrädare för regeringspartierna och samt , , och Liberalerna. Alla tycktes vara överens. Jag kan inte vara den enda som har vänner, väljare och grannar som undrar vad som händer i de här berömda korridorerna. Vad svarar man? Vad svarar ni? Att inget av detta har hänt tidigare och att vi faktiskt inte vet vad som händer nästa gång eller ? Att det rimliga vore att bilda en regering först och sedan driva sin ekonomiska politik och lägga fram en budget? Men, fru talman, och hade andra idéer. De ville, tillsammans med , visade det sig, skapa lite kaos. Vi ser en helig treenighet ta form – en treenighet av stockkonservativ form, som tycker att det där med jämställdhet nog har gått lite för långt.