prot · H50955 · 2018-01-16 00:00:00 — Jag betonar till och med i mitt skriftliga svar och även här och att det inte finns några irrelevanta fakta. Om utgår från det svaret och tror på mig när jag säger det skulle vi kunna ha en fruktbar dialog om hur vi skapar fler möjligheter för väljare, medborgare och människor i allmänhet att få till sig information och fakta för att sedan kunna bilda sig en egen uppfattning. Men om är mer intresserad av att hålla en monolog om saker som inte stämmer, som jag aldrig har sagt och som jag aldrig skulle stå bakom blir det väldigt svårt att bygga ett starkt samhälle och ge människor den möjligheten. Även när det handlade om skattemedel och frågan om hur statliga myndigheter ska arbeta var mitt svar ”nej”. Det hade varit glädjande om hade utgått från det, för då hade vi kunnat föra en diskussion här i denna kammare utifrån vad jag faktiskt säger och vad säger. Om jag ändå ska ta på allvar och lyssna och försöka finna och tolka det bästa ur vad säger så handlar det om människors möjlighet att få till sig fakta och utifrån detta få journalistik som belyser fakta ur olika perspektiv, för det är ju vad journalister ska göra. Det är det som de ska hjälpa oss med. De ska fördjupa, och de ska granska sådana som och mig. De ska ställa frågor kors och tvärs och vända på frågorna och sätta dem i ett globalt perspektiv eller i ett väldigt lokalt perspektiv. Det är vad journalister ska göra med fakta. Det hör till. Det är deras uppdrag, och det är på så sätt de bär vår demokrati. Om och jag delar uppfattningen att journalistik är bärande för vår demokrati kan vi också enas om att vi behöver kämpa för att medierna och journalisterna i vårt land får de bästa förutsättningarna att uppfylla sin demokratibärande roll. Jag gör det med kraft som kultur- och demokratiminister genom att prioritera och fokusera på mediepolitiken. Det gör vi dels genom att ha gjort förändringar i det befintliga presstödet, dels genom ett intensivt arbete just nu för att kunna lägga fram en proposition för denna kammare där vi ytterligare stärker journalistikens möjligheter i vårt land. Där kommer vi att ha ett särskilt fokus på de vita fläckar som tyvärr har uppkommit, där människor lever i avsaknad av en lokal bevakning som just arbetar med att vända och vrida på perspektiven, fördjupa och granska sådana som mig och dig, . Sant är sant, och falskt är falskt. 42 (SD): Jag får återigen tacka. Hur ministern ser på mediernas roll var ju nästan poetiskt vackert, och jag håller med. Problemet är bara att det kommer väldigt dubbla signaler från regeringen när finansminister väldigt tydligt säger att det här med fake news är någonting som vi måste ta på allvar och bekämpa. Jag tror ju inte att har kommit på idén ur tomma intet – ja, vi startar ett projekt för att bekämpa fake news! – utan man lyssnar naturligtvis in signalerna från regeringen. Sådant ser man ju , till exempel när det kommer till energipolitiken: Regeringen skriver en lös sats någonstans i budgeten, inget lagförslag på något vis, och så lägger myndigheterna örat mot marken, lyssnar och genomför det. Det är alltså i allra högsta grad regeringens vilja att de fejkade nyheterna, som man kallar det, ska bekämpas. Jag tycker över huvud taget inte att det anstår statsmakten att lägga sig i detta. Det vore förstås jättebra om vi kunde få bort lögner ur medieflödet. Det hade väl alla varit glada över. Problemet är bara vem som ska sitta och vara domare. I det här fallet ger vi alltså skattemedel till , och , som systematiskt institutionaliserat lögnen, eller som DN själva uttrycker det, arbetar med ”agendasättande” journalistik. De har en agenda med det de skriver och gör; det gick de själva ut och sa för sedan. ska de sitta som något slags vakthundar och för skattepengar avgöra vad som är sant och falskt. Det är vad det till syvende och sist kokar ned till. 43 Kultur- och demokratiminister (MP): Det är anmärkningsvärt men avslöjande att så tydligt avfärdar en stor del av svensk mediesektor och insinuerar – eller rent explicit säger – att den driver en ohederlig och vilseledande agenda. Vi ska inte förvånas, men vi ska vara på vår vakt! Det ligger i linje med politik att hetsa mot den liberala demokratins kärna och en av våra absolut viktigaste institutioner, det vill säga våra fria medier. Det ligger i deras linje. De gör så inte bara i , utan de gör så över hela världen där de får makt och möjligheter till inflytande. Jag vill säga till alla som ser på denna debatt att detta att ifrågasätta journalistiken, att ifrågasätta dem som har till uppgift att granska sådana som mig och sådana som oss här i denna kammare, också är att ifrågasätta vår demokrati och dem som bär den. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2017/18:199 om placeringen av 44 Socialminister (S): har frågat utrikesministern om det har skett någon nordisk samordning i samband med att skulle flyttas från , hur hon har för avsikt att hantera den besvikelse som den danska regeringen ger uttryck för när det gäller bristande stöd för placeringen av i och därmed i samt om hon anser att det finns skäl att befara ett försämrat nordiskt samarbetsklimat som en konsekvens av att uppfattar sig som sviket av . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag vill inledningsvis understryka att alla medlemsländer var överens om att omröstningen skulle vara sluten, och den exakta fördelningen av röster kan jag inte gå in på av respekt för den överenskommelsen och för övriga medlemsstater. Jag vill även säga att processen som medlemsstaterna enades om vid stipulerar att det var ett land/en stad som kunde kandidera, inte en region eller en grupp av länder. 19 medlemsstater tävlade om att bli värd för och 8 medlemsstater om att bli värd för Europeiska bankmyndigheten, . , liksom våra nordiska grannar, har under hela omlokaliseringsprocessen verkat för transparens och objektiva kriterier. Vad gäller vill jag säga att jag förstår att de, precis som , var besvikna över att inte ha vunnit omröstningen om . relationer till är och förblir nära. Våra länder och befolkningar är integrerade på många plan, och vi har ett utmärkt samarbete i många frågor. Det råder en stor samsyn mellan våra länder i internationella sammanhang. tar över ordförandeskapet i . Regeringens ambition är att fortsätta att stärka samarbetet med och våra nordiska grannar. utgör sinnebilden för det svensk-danska samarbetet. Det gränsöverskridande samarbetet är omfattande. Det finns starka och många nätverk mellan företag, universitet, organisationer och individer. Flaggskeppet är ESS, European Spallation Source, med verksamhet på bägge sidor Sundet. Regionen är också att se som en gemensam arbetsmarknad för de nästan 4 miljoner människor, både danskar och svenskar, som bor i regionen. Det är dock av stor vikt att arbetet med att undanröja gränshinder fortsätter. Det så kallade – som omfattar regioner och kommuner på båda sidor Sundet – är ett viktigt partnerskap som verkar för detta. Avslutningsvis vill jag säga att regeringen bedömde att konkurrensen om skulle bli hård men att hade rätt förutsättningar att erhålla värdskapet för myndigheten. I det läget var det rimligt att kandidera för något som skulle kunna generera nya arbetstillfällen och investeringar i . Regeringen har arbetat aktivt för att få till . EMA-kandidaturen har också inneburit unika möjligheter för att visa att vårt land är internationellt ledande inom life science med såväl en dynamisk industri som stark forskning och välfungerande hälso- och sjukvård. Vi har även kunnat visa för life science-industrin att erbjuder en miljö som är attraktiv när man överväger nyetableringar, förflyttning av verksamhet eller andra investeringar. Det svenska kommer även fortsättningsvis att vara en aktiv, uppskattad och använd partner till . Regeringen fortsätter med oförminskad kraft sin satsning på life science. För har det varit angeläget att omlokaliseras till ett land som kan klara omlokaliseringen på ett tillfredsställande sätt i en miljö som garanterar en fortsatt framgångsrik verksamhet. 45 HANS (M): I grunden har jag fyra reflektioner kring svaret på min interpellation. Jag kan ta dem direkt, så kan statsrådet på tre och en halv minut fundera ut några riktigt bra svar. För det första: Varför Strandhäll? För det andra: Vad var det egentligen som hände? För det tredje: Vad kan detta få för konsekvenser? För det fjärde: Vad menade ministern med det sista stycket i svaret? Låt mig börja med den första reflektionen: Varför Strandhäll? Jag har inget personligt emot socialministern. Tvärtom respekterar och högaktar jag henne i hennes roll som socialminister. Min fråga väcktes dock, herr talman, till den nordiska samarbetsministern, nämligen vad detta får för konsekvenser för det nordiska samarbetet. Jag menar, i det här fallet, att resonemangen om läkemedelsmyndigheten utifrån mitt perspektiv, i den här frågeställningen, är av underordnad betydelse. Det centrala i min frågeställning, och det var därför jag väckte den mot , handlar om den nordiska dimensionen. I övrigt, om jag hade varit intresserad av andra svar, hade möjligheten funnits att väcka interpellationen direkt till Strandhäll. Tyvärr är detta ett mönster som vi ser i regeringen. När det blir svårt, jobbigt och arbetsamt duckar den. Jag har ägnat en hel del tid , herr talman, åt säkerhetshaveriet i Transportstyrelsen. Det är lustigt, men så fort man vänder sig till en central person är det något annat statsråd som ska ta frågorna och svaren. Så är det även i det här fallet. Vad var det som hände? Kan Strandhäll, socialministern, på något sätt utveckla genialiteten i den svenska strategin? Det var väl egentligen så att var ett av de länder som kom lägst när det gällde röstningen i ? kom efter , efter och efter . Hur såg egentligen strategin ut för att vara framgångsrik? Sedan kommer den tredje och centrala frågan: Vad får detta för konsekvenser? Vi som lever och verkar i , i , har sett hur danska ledande företrädare i danska medier återkommande har använt ett ord, nämligen svek. Man känner sig sviken. Man uppfattar inte att har stött . Man uppfattade att när inte fick och gavs det inget stöd, ingen support eller ingen acceptans för idén att skulle kunna vara en utmärkt etableringsort. Statsrådet sa i sitt svar att regioner inte kan söka. Det vet vi. Däremot bär vi i en insikt om att det som är bra för och är bra för . Det intressanta är att i finns en omvänd insikt om att det som är bra för också är bra för och . Det handlar inte om en region som sökte, men det hade otvivelaktigt inneburit stora fördelar även för om hade fått etableringen. är det så att strategin misslyckades. Det blev inte , och det blev inte . Och det finns det anledning att beklaga. Vad menade statsrådet med det sista stycket i hennes svar: ”För har det varit angeläget att omlokaliseras till ett land som kan klara omlokaliseringen på ett tillfredsställande sätt i en miljö som garanterar en fortsatt framgångsrik verksamhet.” Där borde vi vara överens om att hade varit en utmärkt plats, och hade också varit en utmärkt plats. 46 HANS (M): Tack, ministern! Regeringen arbetade med att få hit till . Det var bra. Tyvärr blev slutresultatet inte lika bra. På spel vid omröstningen stod bland annat närmare 900 högkvalitativa arbetstillfällen inom medicin, teknik och life science. Till det ska läggas alla positiva effekter som kan följa i deras spår. kandidatur åkte ut i första omgången. Regeringens förarbete och förberedelser inför ansökan om innehöll uppenbara brister. Att även skulle kunna vara en stark kandidat för ignorerades av regeringen på ett väldigt tidigt stadium, då man hade en stark övertro på som kandidatstad. Lanseringen av som kandidatstad missade några väsentligheter – inte minst att bostadssituationen i huvudstadsregionen är eftersatt, att redan har 150 myndigheter och att människor ute i landet inte riktigt var med på det tåget. Dessutom, vilket vi kunde höra i ett tidigare inlägg, var positivt inställt till att få denna myndighet till ett annat land. Därtill var , som så ofta, alldeles för sent ute i processen. När beslut ska fattas kan man inte börja sin kampanj . Då är det . vore det väl på sin plats att samarbetsregeringen lär sig förhandlingens konst och att lyfta blicken bortom tullarna men också att bygga allianser med andra länder, inte minst våra nordiska bröder och systrar, som kan bli till framtida gagn för . Det är långt mycket viktigare än toppmöten om sociala pelare, som är det sista behöver. Det var inte enbart förhandlingsteknikaliteter som var svaga kort. Ska hävda sig i världen räcker det inte att vara nästan lika bra som alla andra. Då handlar det om att ligga i den absoluta världstoppen av näringspolitiska förutsättningar för såväl företag som individer. När det gäller en högteknologisk näring som life science spelar detta roll, för i svallvågorna efter en myndighetsetablering kommer också näringar att etablera sig. Med goda näringsetableringar blir det också mer intressant för myndigheter på europeisk nivå att etablera sig. För företagens del är bolagsskatt och villkor för att kunna växa helt centrala. När omvärlden, inte minst inför brexit, tävlar om att erbjuda låg bolagsskatt duger det inte att smygsänker så som regeringen har aviserat. Det är för lite för att de goda effekterna ska överväga inkomstbortfallet. behöver en rejält sänkt bolagsskatt, och den ska vara genomtänkt. Det kommer att bidra till att göra mer attraktivt också i många andra sammanhang. Det finns mycket att göra för att etablera attraktivitet med förnuftiga skattevillkor för företag och deras anställda och en medveten satsning på att skärpa till bostadsmarknaden, som i det här sammanhanget var essentiell. Jag debatterade med socialministerns företrädare, , om den här etableringen. Det var när det stod klart att skulle kunna vara ett kandidatland. Då var det ganska vaga toner från . Han sa i den debatten att ”innan en kampanj kan inledas måste dock konsekvenserna analyseras noga. – – – När det gäller möjligheten till nödvändiga allianser, för det fall en kampanj ska drivas, finns det troligtvis stora fördelar med att göra detta med gemensamma krafter.” Mina frågor till är: Vad hände med att bygga allianser? Vilka var det byggde allianser med? Om byggde allianser hade man kunnat vara öppen med vilket land man röstade på. 47 Socialminister (S): Tack, , för interpellationen! Jag ska ta dina frågor i tur och ordning. Jo, därför att jag ansvarar för kandidaturen. har också varit förlagt till , och det är därifrån som arbetet har utgått. Naturligtvis har hela regeringen varit engagerad i att plädera för varför ska lokaliseras till just och , men det är därför som Strandhäll svarar på frågor om . Är det så att har övriga frågor om utrikespolitik som inte rör ska han naturligtvis ställa dem till utrikesministern i sedvanlig ordning. Ja, vad hände? Vad som hände var att , som är ett oerhört starkt land när det gäller life science, valde att kandidera när det fanns möjlighet att få en myndighet till som skulle kunna erbjuda ett mycket stort antal arbetstillfällen. Ni har också i era egna inlägg nämnt alla fördelar som kandidaturen och en lokalisering av till hade kunnat innebära. Vi bedrev – som ska korrigeras, då beslutet att kandidera för fattades – ett intensivt arbete . Betydligt senare beslutades det om kriterier inför att ett erbjudande slutligen togs fram. Men det är klart att det ligger oerhört mycket arbete bakom en kandidatur för en sådan här myndighet. En annan sak som jag vill passa på att nämna i detta är att och är en mycket stark kandidat. Till exempel har vi en av EU:s myndigheter lokaliserad till just : smittskyddsmyndigheten som förkortas ECDC. Det var en del som övervägde till och Solnas fördel utöver att vi har ett mycket starkt forskningscentrum just där. När det gäller är det enligt regeringsformen så att det är regeringen som bedriver utrikespolitik, inte enskilda politiker i lokala landsändar. Utrikespolitik bedriver regeringen. Det fanns heller inget samlat stöd för den danska kandidaturen i , vill jag säga, bara så att vi har klarat ut den frågan. Jag är mycket stolt över det arbete som gjordes under vår EMA-kandidatur. Det gav en unik möjlighet att lyfta fram otroligt många styrkor som vi har i i form av vårt starka life science-arbete och i form av att vi är en attraktiv nation att forska i. Den möjlighet att marknadsföra som funnits i samband med den här kandidaturen tror jag att vi kommer att ha gott av . När det gäller huruvida vi har avlagt våra röster på det ena eller det andra sättet har vi, medlemsländerna emellan, kommit överens om att den här omröstningen är sluten. Vi respekterar detta. Vi kommer självklart inte att avslöja hur vi har röstat, lika lite som vi vet hur lade sina röster. 48 HANS (M): Nej, vi vet naturligtvis inte hur enskilda länder har röstat. En sak vet vi dock som vi kan vara överens om: Det gick inte bra för . Jag har ingen anledning att inte hålla med statsrådet i hennes beskrivning av fördelarna med och vad det skulle innebära för platser som får den etableringen – alldeles oavsett, herr talman, om det skulle bli –eller . Där finns det ingen olikhet. Vad det däremot handlar om är varför det gick som det gick. Hur såg den grandiosa strategin ut? I ljuset av verkligheten blev det ju på inget sätt en framgång. Det statsrådet helt undviker att diskutera är den danska reaktionen. Det centrala ordet – jag får återigen påminna oss i kammaren om det – som man gång på gång använder i är ”svek”. Statsrådet påpekade själv att ett av de goda exemplen på saker och ting som finns i och därmed både i och i är ESS, den forskningsanläggning som efter många om och men har etablerat sig i och därmed i hela regionen. Jag är helt övertygad om att ESS-etableringen inte hade skett om inte hade format starka allianser och andra länder hade stått vid vår sida. Ett av de betydelsefulla länder som stod vid vår sida i samband med ESS-etableringen, och som har fortsatt att göra det, är . Det är därför, herr talman, som det i , på båda sidor av sundet, finns en känsla av svek. När man väl hade insett att det inte skulle bli och borde man i alla fall – det tycker alla – med trummor och trumpeter ha signalerat att självfallet var den logiska etableringen. Statsrådet säger dessutom att det finns andra röster i som inte ställer sig bakom en etablering i . Mig veterligen har starka aktörer, till exempel politiska ledning, över parti- och blockgränser, Sydsvenska och andra väsentliga röster, varit för, så statsrådet får gärna påminna mig om vilka röster det var som inte tyckte att var en bra etablering. Låt mig återge vad utrikesminister har sagt: Jag tror nog egentligen att svenskarna själva förväntar sig att det kommer att få konsekvenser i förhållande till hur vi arbetar tillsammans. Det som har hänt här är inte normalt. Statsrådet förklarar varför det är hon som svarar på frågorna: därför att läkemedelsmyndigheten tillhör hennes ansvarsområde. Hade jag velat ställa frågor av utrikespolitisk karaktär skulle jag, enligt socialministern, ha vänt mig till utrikesminister . Det var precis det jag gjorde, herr talman. Men regeringen ägnar sig åt det här pingpongandet: När det blir besvärligt eller obehagligt skickar man frågorna mellan varandra. Låt mig påminna om två av de frågor jag ställde i min interpellation: Hur har ministern för avsikt att hantera den besvikelse som den danska regeringen ger uttryck för när det gäller bristande stöd för placeringen av i och därmed i ? Anser ministern att det finns skäl att befara ett försämrat nordiskt samarbetsklimat som en konsekvens av att uppfattar sig sviket av ? De två frågorna skulle jag, herr talman, gärna vilja att något statsråd besvarade – gärna den nordiska samarbetsministern, men i brist på detta gärna statsrådet . 49 HANS (M): Jag noterar att ministern sopar konsekvenserna under mattan. Vi noterade att man kom igång . Ministern säger att man anmälde att man skulle ansöka. Jag stod här , och då kunde den då ansvarige ministern inte över huvud taget säga om skulle kandidera eller ej. Det hände alltså något direkt efter den debatten – mycket märkligt att svenska folket inte kunde få veta regeringens ambitioner redan då. Vidare var det för dåligt. Jag frågade om regeringen hade byggt några allianser. Regeringens life science-samordnare sa att det skulle bli en kamp mellan huvudstäder; därför var bara aktuellt. Då bortsåg man från de möjligheter som både och har. är det starkaste life science-forskningscentret efter . Där finns inte minst , och det hade varit ett utomordentligt gott komplement att ha där. Av de tre finalkandidaterna visade sig bara en vara huvudstad. Det skulle bli en kamp mellan huvudstäder, men det blev en kamp där den enda huvudstaden var , som nu säger att man inte stödde eller att man stödde; man säger över huvud taget ingenting. Och man säger inte om man byggde alliansen eller ej. De andra två var , som enligt ryktet stödde, och , som det blev – inte heller det någon huvudstad. Jag tycker att det är tråkigt att denna myndighet inte hamnade i och att förberedelserna inte var sådana att det gjordes möjligt. Jag hoppas att regeringen har lärt sig något av detta inför kommande övningar. 50 Socialminister (S): Jag är mycket stolt över vår EMA-kandidatur och det sätt på vilket vi bedrev den. Ett inrättades på . Detta har självklart varit helt transparent hela vägen. Det har inte på något sätt funnits några hemligheter. Däremot fattades beslut om kriterierna mycket senare, och hade man ungefär på sig att ta fram sitt slutbud. Det arbetet skedde . Cheferna från de olika nationerna var också överens om hur detta skulle gå till. Det har inte funnits några som helst hemligheter. Jag är stolt över vår kandidatur och det sätt på vilket den har bidragit till att sätta , vår life science-industri och vår forskningsmiljö på kartan. Jag är övertygad om att vi kommer att ha stor nytta av detta även framöver. Självklart fördes dialog med alla länder. Det är heller ingen hemlighet för någon av herrarna att i princip vartenda land kandiderade för eller för både och . Jag har inte de exakta siffrorna i huvudet, man jag tror att det till slutomgången var 19 eller 20 länder som låg kvar med sina kandidaturer. gick, efter avgörande, till . Man kan, vilket är väldigt glädjande, konstatera att det fanns många starka kandidater, som drev starka kandidaturer. Jag är övertygad om att vi kan känna oss trygga med att nu hamnar i . Det kommer att bli väldigt bra, och vi kommer från sida att fortsätta att vara en konstruktiv part i , precis som vi har varit då myndigheten har legat i . När det gäller vår relation till är den naturligtvis fortsatt god; det är ingen tvekan om det. Vi har under denna process vid upprepade tillfällen haft dialoger med och andra nordiska kollegor, på ministernivå och på andra nivåer. Vi har resonerat utifrån de olika kandidaturernas för- och nackdelar. Det fanns också ett skede där denna fråga diskuterades mellan de nordiska statsministrarna. Man var överens om att de nordiska kandidaturerna skulle bedrivas enskilt, precis som vi har gjort. Jag har stor respekt för den besvikelse som den danska utrikesministern naturligtvis kände och som också vi kände i samband med att EMA-beslutet inte gick i vår riktning. Men min bedömning är att frågan nu är utagerad. Det var en tävling, och alla de 18 eller 19 länder som inte fick EMA‑beslutet i sin riktning är naturligtvis besvikna. Vi har alla lagt ned ett stort och gediget arbete , något som jag tror att vi på lång sikt kommer att få mycket gott av. 51 HANS (M): Det statsrådet missar är att det inte handlar om allmän besvikelse över att man inte fick det man ville ha, att det gick som det gick eller att det blev ett misslyckande. I fallet med och känner man sig sviken. Det är det som har varit det centrala i det hela, och det är det som statsrådet visar en total oförmåga att förstå.