prot · H509132 · 2018-06-14 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. § 2 Anmälan om uteblivna svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2017/18:581 Interpellation 2017/18:581 Regeringens arbetslöshetsmål av (M) Interpellationen kommer inte att besvaras. Skälet till detta är andra, redan inbokade åtaganden och engagemang samt brist på tid i kammaren. Interpellation 2017/18:585 Interpellation 2017/18:585 Arbetsförmedlingen av (M) Interpellationen kommer inte att besvaras. Skälet till detta är andra redan inbokade åtaganden och engagemang samt brist på tid i kammaren. § 3 Anmälan om faktapromemorior Talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2017/18:FPM101 Omvänd skattskyldighet för handel med utsläppsrätter m.m. och snabba insatser mot momsbedrägeri COM(2018) 298 till skatteutskottet 2017/18:FPM102 Direktiv om mervärdesskatt vid gränsöverskridande handel – det slutgiltiga mervärdesskattesystemet COM(2018) 329 till skatteutskottet 2017/18:FPM103 Nytt punktskattedirektiv COM(2018) 341, COM(2018) 349, COM(2018) 346 till skatteutskottet 2017/18:FPM104 Ändring i alkoholskattedirektivet COM(2018) 334 till skatteutskottet § 4 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2017/18:NU22 Energipolitikens inriktning 2017/18:NU23 Elmarknadsfrågor 2017/18:NU27 Solidaritet vid kris i naturgasförsörjningen 2017/18:UU21 Politiken för global utveckling (PGU) 2017/18:UU23 om Sida-finansierad myndighetssamverkan 2017/18:SoU36 Utredningar för att förebygga vissa skador och dödsfall 2017/18:SoU29 Anpassningar av svensk rätt till EU‑förordningen om kliniska läkemedelsprövningar § 5 Otillbörliga handelsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan Otillbörliga handels-metoder mellan företag i livsmedelskedjan Miljö- och jordbruksutskottets utlåtande /18:MJU25 Otillbörliga handelsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan (COM(2018)173) 1 (S): Vi behandlar Otillbörliga handelsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan, MJU25. Jag vill börja med att yrka bifall till vår reservation. Till skillnad från utskottsmajoriteten delar vi regeringens bedömning av tillämpning av subsidiaritetsprincipen när det gäller förslaget om skydd mot otillbörliga handelsmetoder i livsmedelskedjan. Syftet med förslaget är att införa en gemensam miniminivå inom EU för skydd mot otillbörliga handelsmetoder – unfair trading practices, UTP – för de svagaste aktörerna i livsmedelskedjan. Trots år av diskussioner, analyser och rekommendationer har man inom EU inte lyckats ta fram en sådan miniminivå. Det är 20 medlemsstater som har nationell lagstiftning medan 8, däribland , saknar sådan nationell lagstiftning. Enligt kommissionen definieras UTP som handelsmetoder som avviker från principer om god affärssed, sunt förnuft och rättvis behandling. I praktiken handlar det om överföring av egna affärsrisker och kostnader från starkare till svagare aktörer i livsmedelskedjan. Otillbörliga handels-metoder mellan företag i livsmedelskedjan Det finns en utbredd enighet om att otillbörliga handelsmetoder förekommer i hela livsmedelskedjan. Ett riktat skydd för små och medelstora aktörer i livsmedelskedjan är motiverat eftersom de ofta saknar tillräcklig förhandlingsstyrka för att kunna försvara sig mot otillbörliga handelsmetoder. Dessa metoder är till exempel betalningstider längre än för färskvaror, annullering av order för färskvaror med kort förvarning, ensidiga och retroaktiva villkorsändringar och krav på att leverantören betalar för svinn som uppstått i köparens lokaler. Jag hörde talat om en gurkodlare som någon vecka innan skörd fick sin order annullerad, vilket betydde att han fick plöja ned hela fältet med gurkor. Vid tillämpning av direktivet i bedöms direktivet skydda ca 130 000 leverantörer i livsmedelskedjan vid deras affärer med köpare i livsmedelskedjan som sammanlagt har mer än 250 anställda och mer än i årsomsättning. Det är dessa ca 60 köpare som skulle kunna omfattas av direktivet och skulle kunna bli anmälda. Både livsmedelsföretagen och LRF vidimerar att otillbörliga handelsmetoder är vanliga. LRF bedömer att det behövs ett ramverk på EU-nivå med nationell anpassning. Utskottsmajoriteten ifrågasätter varför otillbörliga handelsmetoder ska vara nödvändiga att stävja genom EU-reglering inom just jordbrukssektorn när motsvarande problem kan förekomma även inom andra områden. Varför det behövs, beskrivs så här: Affärsrisker förekommer vid all ekonomisk verksamhet. Men osäkerheten är särskilt stor i samband med jordbruksproduktion, eftersom den är beroende av biologiska processer och av väderbetingelser och eftersom jordbruksproduktion i större eller mindre utsträckning är lättfördärvlig och säsongsbetonad. Inom jordbrukspolitiken, som är mer marknadsorienterad än tidigare, har skyddet mot otillbörliga handelsmetoder blivit viktigare för aktörer i livsmedelskedjan och särskilt för jordbrukarna och deras organisationer. Mot denna bakgrund anser vi att förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen, vilket är vad vi ska ta ställning till här . Medlemsstaterna har inte lyckats lösa problemet med otillräckligt skydd mot otillbörliga handelsmetoder i livsmedelskedjan. Därför finns det ett behov av åtgärder på EU-nivå för att komma till rätta med problemet. Det förslag som kommissionen presenterar innebär en låg grad av harmonisering där de allvarligaste otillbörliga handelsmetoderna förbjuds men där medlemsstaterna ges möjlighet att införa striktare lagstiftning. 2 (M): I det här betänkandet behandlar vi frågan om kommissionens förslag gällande otillbörliga handelsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Utskottets majoritet anser att kommissionens förslag inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen och föreslår att lämnar ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. Jag vill vara mycket tydlig med att vi från Alliansens sida anser att frågan om otillbörliga handelsmetoder som företag använder sig av i livsmedelskedjan ska tas på stort allvar. Vi menar dock att varken regeringen eller kommissionen har förmått att på ett tydligt sätt visa att förslaget syftar till att lösa gränsöverskridande problem på den inre marknaden. Vi anser därför att detta är en fråga som bäst löses på nationell nivå. Otillbörliga handels-metoder mellan företag i livsmedelskedjan Vi noterar också att menade kommissionen att det inte var motiverat med en reglering på EU-nivå. Det föreslagna regelverket kräver ordentliga analyser av konsekvenserna för de nationella regelverken. Man bör vara väl medveten om att förslaget inskränker den svenska fria avtalsrätten. Dessutom kan det noteras att problem med exempelvis långa betalningstider inte är unikt för livsmedelsbranschen, utan det drabbar små aktörer även i andra branscher. Det är viktigt att komma till rätta med de problemen. Men det är inte givet att det sker bäst på EU-nivå. Dock vill jag avslutningsvis tillägga att givet förhandlingsläget ser det ut som att det oavsett vad vi tycker i subsidiaritetsfrågan kommer att bli ett direktiv. I de vidare förhandlingarna är det självklart viktigt att är en konstruktiv förhandlingspart. 3 (S) replik: Jag vill börja med att konstatera att den fria avtalsrätten kräver jämbördiga partner för att man ska få jämbördiga villkor. LRF bedömer att det behövs ett ramverk på EU-nivå kring UTP. Frågan är generellt sett viktig på EU-nivå och har en koppling till den gemensamma jordbrukspolitiken. Den successiva reformeringen av CAP har försvagat den tidigare prisstödspolitiken. Vidare är åtgärder inom livsmedelskedjan ett viktigt komplement till andra åtgärder inom CAP i fråga om riskhantering. Det gäller exempelvis hur effekter av genomslag för låga världsmarknadspriset ska hanteras. varierar förhållandena mellan medlemsländerna vad avser UTP, varför en nationell anpassning av ramverk på EU-nivå behövs. Jag vill fråga vad hon säger till LRF. 4 (M) replik: Tack för frågan! Som jag sa i mitt anförande är det otroligt viktigt att vi ser till avtalsförhållandena i livsmedelsbranschen och också i andra branscher där man upplever att små aktörer har problem gentemot stora aktörer. I har vi ett väl fungerande rättssystem, och vi har ett effektivt rättsväsen. Vi har en avtalslag där man till exempel skulle kunna åberopa 36 § om otillbörliga avtalsvillkor. Många av de problem som har lyfts fram i samband med behandlingen av förslaget från EU:s sida handlar om avsaknad av effektiva rättssystem i andra länder. Kommissionen menade 2016 att det är för tidigt att gå vidare med direktiv eftersom man precis har vidtagit många frivilliga åtgärder i länderna. Man bör avvakta dem innan man går vidare. 5 (S) replik: Otillbörliga handels-metoder mellan företag i livsmedelskedjan Där har EU ändrat åsikt nu och säger att lapptäcket av regler om otillbörliga handelsmetoder i medlemsstaterna eller avsaknaden av sådana regler kan utgöra ett hinder för att nå en skälig standard för jordbruksbefolkningen. De otillbörliga handelsmetoderna sätter jordbruksproducenternas lönsamhet på spel och leder till att deras inkomster pressas ned. Styrningen av dem tillhör därför den gemensamma jordbrukspolitiken inom EU. Jag förstår inte varför vi inte kan följa detta. Svenska producenter har ju kunder också i andra länder. Om vi skulle ha nationella riktlinjer gäller de inte där. 6 (M) replik: Jag har stor förståelse för att man kan göra olika bedömningar i frågan. Detta är självklart någonting som vi måste följa nära framöver. Det är som sagt viktigt att vi är en konstruktiv förhandlingspart i de vidare förhandlingarna i EU nu när det ser ut att trots allt bli ett direktiv. Men de riktigt små aktörerna, som är de som har de riktigt stora problemen, handlar oftast inom landet. Det är oerhört viktigt att man får ett effektivt rättsväsen på plats. Där finns säkert mer att göra i . Jag tror att vi ska börja på nationell nivå i stället för att lyfta upp makten till EU. EU har nog med problem att brottas med för tillfället. 7 (V): Jag tror att vi är tämligen överens om att EU redan nu lägger sig i alldeles för mycket av det som medlemsstaterna gör. Därför bör vi alltid fråga oss när det kommer förslag på nya direktiv och förordningar från : Är detta verkligen någonting som EU ska bestämma över, eller kan medlemsländerna själva få lösa det? Därför finns den så kallade subsidiaritetsprincipen, som handlar om just detta. Om ett beslut kan fattas på en lägre nivå ska beslutet också fattas på den lägre nivån. I klartext: Om medlemsstaterna eller medlemsstaternas kommuner och landsting kan lösa någonting ska man inte rulla detta ansvar vidare till . EU ska fokusera på ett fåtal saker och göra det så bra som möjligt. finns ett förslag från EU om reglering – en harmoniseringslag om åtgärder mot så kallade otillbörliga handelsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan. Precis som från sa här tidigare kom så sent som fram till att någon reglering på området inte var motiverad. Man kanske faktiskt anser att den gemensamma jordbrukspolitiken är rätt byråkratisk redan som den är och att vi inte behöver lägga nya pålagor på våra svenska företag och konsumenter. Därför tycker även vi i att vi ska avfärda förslaget från . Jag tycker att det är viktigt att komma ihåg vad regleringen kan leda till för del. Vi har ingen detaljlagstiftning just om otillbörliga handelsmetoder i . Men det innebär inte att vi inte hanterar otillbörliga handelsmetoder. Vi har en avtalsrätt, och vi har mängder med lagstiftning kring otillbörlig marknadsföring och ekonomisk brottslighet. Man får inte fuska med EU-medel och så vidare. Att då lägga lök på laxen i form av ny lagstiftning på något som vi redan sköter tämligen väl blir bara extra byråkrati och krångel. Otillbörliga handels-metoder mellan företag i livsmedelskedjan Jag skulle vilja fråga Socialdemokraterna och , som vill ha denna harmoniseringslagstiftning från : Vad är det som inte fungerar i och som vi själva inte kan lösa? Varför ska vi ha nya pålagor från ? Den frågan tycker jag att socialdemokraterna och miljöpartisterna är skyldiga att ge ett adekvat svar på. Med detta vill jag passa på att yrka bifall till utskottets förslag att avfärda förslaget från EU. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 17.) § 6 Ny djurskyddslag Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2017/18:MJU24 Ny djurskyddslag (prop. 2017/18:147) 8 (M): Förväntningarna har varit stora inför den här debatten – den debatt när vi äntligen ska få debattera regeringens förslag till ny djurskyddslag. Tonläget har varit högt från regeringspartierna, egentligen ända när utredningen om en ny djurskyddslag kom. Både Socialdemokraterna och sa att propositionen skulle komma direkt när de satte sig i regeringen . Men det kom ingen proposition, och vi väntade, vi väntade och vi väntade. Det har ställts ett antal frågor här inne i kammaren till ansvarig minister om vad som händer med propositionen. På frågorna har ministern svarat att den har beretts i . Så kom då äntligen propositionen . har det tagit för regeringen att leverera en proposition till . Det är klart att förväntningarna har varit skyhöga på propositionen. Vi har förväntat oss ett välarbetat nytt lagstiftningsförslag som skulle kunna komma på plats efter alla de frågetecken som uppstod i och med utredningen. Men gissa om vi är besvikna nu! Här står vi och ska debattera den nya djurskyddstiftningen och de djurrelaterade frågorna från den allmänna motionstiden. Av regeringens mycket storslagna planer blev det inte mycket mer än en tummetott. Det är nämligen så att alla de kluriga frågor som vi väntade på att regeringen skulle lösa har man inte löst. Regeringen lämnar dessa frågor obesvarade i sin proposition och hänvisar till vidare utredningar. Regeringen har alltså haft på sig att utreda frågorna och komma hit till oss med ett lagförslag som vi i kan ta ställning till. Man skulle kunna fråga sig vad regeringen egentligen har gjort , och jag hade velat ställa den frågan till landsbygdsministern . Men han är inte här. Jag har förstått att landsbygdsministern i stället är på socialdemokratisk turné i inland och driver valrörelse. Det säger lite om hur regeringen väljer att prioritera när det gäller djurskyddslagstiftningen framöver. Vi står alltså här och ska debattera en ganska ofärdig proposition – en proposition som säger att regeringen ska jobba vidare med frågorna. Det här är en nyordning i riksdag. Normalt brukar nämligen regeringen komma hit med förslag som vi i ska ta ställning till och stifta lagar om. Men kommer regeringen i stället hit och vill ha någon form av bekräftelse och mandat från att utreda frågorna vidare. Jag är jätteledsen att behöva säga det, men det här duger inte för en regering som ska leda framåt. lantbrukare, djurägare och inte minst djuren själva förtjänar bättre och tydligare spelregler att långsiktigt kunna följa. och Alliansen yrkar inte avslag på propositionen, men vi är kritiska därför att vi har förväntat oss mer av regeringens propositioner än vad man har levererat . Samma sak var det med livsmedelsstrategin och senast även med landsbygdsprogrammet: många vackra ord men väldigt lite konkret. Det är tråkigt, för kan mer, och behöver mer. Vi i Alliansen har skrivit en följdmotion till propositionen, där vi förklarar vår inriktning för ett gott djurskydd. Det ska vara ett modernt djurskydd som bygger på fakta och beprövad erfarenhet, ett djurskydd som är för djurens bästa och inte för att vinna väljare, ett djurskydd som inte bara är bra för djuren utan även för djurhållarna som ska förhålla sig till de lagar och regler som vi skapar. I vårt ska det vara lätt att göra rätt. Jag tänker nämna några saker som för oss är viktiga med en modern djurskyddslagstiftning. En lagstiftning behöver vara målinriktad och inte detaljstyras från . Vi är nämligen inga experter eller forskare, utan vi är förtroendevalda representanter för folket. För djurens bästa ska expertisen därför lämnas över till just experterna, och de finns i branschen som arbetar med djuren och på ansvariga myndigheter som beslutar om detaljerna. är en långsam institution, och det ska den vara för att lagstiftningen ska vara ordentligt genomarbetad och långsiktig. Vi ska ha en hållbar lagstiftning i . Men för djurens bästa är det bra att det går ganska snabbt om man behöver ändra reglerna, och ska det göras av experterna på myndigheten. Ett modernt djurskydd måste också gå i takt med ett modernt jordbruk och en växande livsmedelsproduktion. Vi moderater ser att hela landet har en unik utvecklingskraft, tillväxtpotential och sysselsättningsmöjligheter som behöver utvecklas. Vi kan dessutom bidra till en hållbar tillväxt som är bra ekonomiskt, socialt och miljömässigt. Näringar inom mark, jord, skog och vatten kan i allra högsta grad hjälpa till med detta men behöver också en ändamålsenlig djurskyddslag som gör dem konkurrenskraftiga på en global marknad. Extrema djurskyddslagar i tvingar djurhållare att lägga ned sin verksamhet, och i stället för att skydda djuren exporterar vi våra problem och får en sämre djurhållning runt om i och i världen. Vi vill uppmuntra djurhållare i att göra rätt och tycker därför att djurskyddet i högre utsträckning ska kopplas till resultat i stället för till åtgärder. Hela syftet med en modern djurskyddslag är att djuren ska må bra och leva hälsosamt. Ett bra exempel på det är moderniserade regler för beteskrav, som ökar flexibiliteten. Svensk djurhållning är fantastisk. Vi har friska och välmående djur i . Vi har en minimal användning av antibiotika. Den används till sjuka djur och inte till friska djur, precis som det ska vara. Här skiljer vi oss markant från andra länder runt om i världen, inte minst i EU där antibiotikaanvändningen är alldeles för hög och används som kompensation för ett gott djurskydd. Antibiotikaanvändningen i världen är ett mycket större problem än vad vi antagligen förstår, och det är därför viktigt att regeringen fortsätter att driva frågan inom EU på ett tufft sätt. Undantagen får aldrig bli regel på det sätt som det varit inom Europeiska unionen. Det krävs en stabil och förutsägbar lagstiftning för att garantera långsiktighet i svensk djurhållning. Alltför tvära kast leder ofta till stora omställningskostnader för såväl företag som privatpersoner. Beslut om förändring av regelverk och nya bestämmelser bör tas med stöd av forskning och beprövad erfarenhet. Regeringen borde i sin proposition ha säkerställt att detta sker, men tyvärr lämnas många frågor obesvarade, vilket medför en stor osäkerhet för alla de människor och företag som håller djur på ett eller annat sätt där ute. Regeringen visar en oförmåga att komma med förslag till lagstiftning, och i stället växer nya frågor och en osäkerhet fram, och det drabbar djuren. Investeringar som hade behövt göras och planering för framtiden får nu vänta. Verksamheter stannar av, och osäkerheten är stor. Våra djur och våra djurhållare förtjänar bättre, och de kommer att få det bättre med en ny, alliansstyrd regering . Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation nr 1 om ett ändamålsenligt djurskydd. I detta anförande instämde (M). 9 (SD): har en av världens mest omfattande djurskyddslagar och dessutom många oerhört duktiga djuruppfödare. Vår lagstiftning kring djuromsorg är unik och går mycket längre än vad de andra stora livsmedelsproducerande, konkurrerande länderna gör. En god djuromsorg uppnås i de flesta fall för att lantbrukaren eftersträvar att djuren ska växa och må bra. En god djurhälsa, tillväxt och produktion hänger intimt samman. Vi i har friska djur och en låg antibiotikaanvändning, vilket ger goda skäl att bevara och utveckla lantbruket. Den nuvarande trenden, emellertid, medför en ständigt minskande svensk jordbruksproduktion, vilket per automatik innebär ökad import av livsmedel från länder med lägre ambitioner på miljö- och jordbruksområdet. En förutsättning för ett varierande kulturlandskap och mycket av vår biologiska mångfald är ett livskraftigt jordbruk. Öppna och levande landskap kan inte lagstiftas fram – de finns bara om det är lönsamt att bedriva jordbruk och hålla djur. Det var som fick den nuvarande djurskyddslagstiftningen. Den var internationellt banbrytande och är fortfarande något vi har anledning att vara stolta över. Grunden för lagstiftningen är att djuren har rättigheter. Särskilt viktigt är att understryka paragrafen om att alla djur ska ha rätt till ett naturligt beteende. Det är en väldigt fin paragraf. Däremot kan man ibland ifrågasätta om det verkligen är så det fungerar alla gånger. Mycket har hänt under de här 30 åren. kom en utredning med förslag till en ny djurskyddslagstiftning. Den drogs i långbänk av alliansregeringen, och vi fick aldrig se något lagförslag vid makten. Sedan fick vi ett regeringsskifte, och den nya regeringen har kommit med återkommande löften om att den nya propositionen ska komma , , och – så har det låtit. Den har utlovats i princip varje höst och varje vår, men slutligen levererades den. Det är såklart glädjande, men det är beklagligt att propositionen inte är riktigt färdig utan att ett flertal uppdrag nu skickas för nya utredningar. Flera frågor är obesvarade, och man skjuter dem . Det har tyvärr varit mer regel än undantag för den här regeringen att man lägger fram luddiga och okonkreta propositioner och skjuter svåra frågor . Det är inte så man borde regera . ser positivt på översynen av den svenska djurskyddslagstiftningen. Djurens hälsa ska vara i fokus som lagstiftningen behöver anpassas till dagens situation och dess villkor. Vi välkomnar att förslaget till en ny djurskyddslagstiftning tar steg mot att göra lagstiftningen mer målstyrd och mindre detaljstyrd. Men det är som sagt beklagligt att arbetet inte har slutförts. Vi ser vidare positivt på att det införs krav i lagen rörande djurhållarens kompetens. Propositionen anger även att djur bör hållas lösgående. Det är viktigt att detta arbete fortsätter. Vi ska vara öppna med att det existerar målkonflikter på området och att lantbruket inte alltid är så småskaligt som många skulle önska. I en idealisk värld skulle alla djur gå ute och leva i lagom stora grupper, och avvägningar skulle inte behöva göras mellan djurvälfärd och konkurrenskraft. är det faktiskt inte så. Ett stärkt djurskydd inom lantbruket kan få den direkta konsekvensen att fler djur föds upp i andra länder med betydligt sämre djurvälfärd och med konsekvensen att det drabbar svensk tillväxt, svenska jobb och svensk livsmedelsförsörjning. Av den anledningen vore det önskvärt om man tydligare kunde adressera den här målkonflikten. Vi skulle önska att man gjorde kostnads- och nyttoanalyser på djurskyddsområdet av just hur man kan göra så stor nytta som möjligt på djurvälfärdsområdet till minsta möjliga merkostnad för näringen. Av den anledningen yrkar vi bifall till reservation 2. Djur inom nöjesindustrin i allmänhet och på cirkusar i synnerhet är en fråga som har lyft upp i djurskyddsdebatterna här i kammaren. En god utvärderingsgrund för djurs välmående är om de får utlopp för sina naturliga behov och beteenden. Tillvaron som cirkusdjur innebär i de allra flesta fall stora inskränkningar i möjligheterna till detta. En viktig del i ett bra och trovärdigt djurskydd är att man ska vara försiktig med att använda djur enbart för nöjes skull. Vi anser att cirkusar ska omfattas av en tillståndsplikt, där endast cirkusägare som uppfyller vissa grundläggande krav beviljas tillstånd att hålla djur över huvud taget. Vid upprepade brott mot regelverket ska ett sådant tillstånd kunna dras in permanent. Dessutom bör de besiktningar som utförs efter beställning av cirkusägarna själva kompletteras med icke föranmälda inspektioner, både av transporter och av stationära förvaringsplatser.