prot · H50982 · 2018-03-09 00:00:00 — Det har lett till att 700 fler personer jobbar i skolan för att stärka barns och ungas psykiska hälsa. Inget barn i behov av hjälp ska behöva vänta på att få stöd. Enligt lag krävs inte någon särskild diagnos för att få rätt till extra anpassningar eller särskilt stöd i skolan. Men det är ett problem att det i praktiken ställs sådana krav, vilket ökar belastningen på barn- och ungdomspsykiatrin. vill satsa mer på elevhälsan och att elevhälsan ska bli mer jämlik över hela landet. Satsningar på första linjens psykiatri är viktiga för att öka möjligheterna att få hjälp i ett tidigt skede innan problemen har blivit så stora att det krävs specialistvård. Genom att ge ökade resurser till primärvård och ungdomsmottagningar kan dessa få möjlighet att anställa psykologer och kuratorer och snabbare identifiera och behandla lätt till medelsvår psykisk ohälsa, vilket alltså i sin tur avlastar barn- och ungdomspsykiatrin. Det måste vara snabba och lättillgängliga insatser för barn och unga. I kommuner och landsting kan mycket göras för att förbättra arbetet mot psykisk ohälsa. I och landsting vill till exempel erbjuda utbildningar om psykisk ohälsa bland barn och unga till skolpersonal och föreningar. Vi vill öka resurserna till mötesplatser för unga och öppna fler mötesplatser som riktar sig till hbtq-ungdomar. Vi vill ha psykologer och terapeuter med barnkompetens på varje vårdcentral och bygga ut ungdomsmottagningarnas psykosociala utbud. Slutligen: Ska vi ha en välfungerande barn- och ungdomspsykiatri där de som är i behov av denna specialiserade vård ska få det utan att behöva vänta i långa köer behöver vi vidta fler åtgärder. Tillgängligheten till barn- och ungdomspsykiatrin måste öka. Vi vill se en förstärkt vårdgaranti så att fler unga får hjälp . Ökade resurser kommer fortsatt att behövas till barn- och ungdomspsykiatrin under kommande mandatperiod. Målet är och måste vara att inget barn ska stå utan hjälp. Skola, socialtjänst och vården ska arbeta mer tillsammans när det gäller att identifiera och hjälpa unga i behov av hjälp. 14 (C): Jag tycker att den här debatten visar ganska tydligt på skillnaderna i svensk politik vad gäller hur vi ser på barn och ungdomar med psykisk ohälsa, först och främst vad gäller det förebyggande arbetet. Det finns två områden där vi vet att vi kan förebygga. Det ena handlar om att minska utanförskapet och se till att färre familjer och färre föräldrar är bidragsberoende. Där håller på att klyvas – utvecklingen går åt fel håll. Det kommer att leda till att fler barn och ungdomar drabbas av psykisk ohälsa. Det andra handlar om att se till att vi får en skola där fler elever går ut med fullständiga betyg. Där går utvecklingen åt fel håll . Fler ungdomar slutar skolan med ofullständiga betyg. Det kommer att leda till att fler drabbas av psykisk ohälsa. Det här andra området handlar om vad vi kan göra med dem som drabbas av lättare psykisk ohälsa. Där har i stort sett alla talare pekat på att det är viktigt att vi stärker elevhälsan. Det var också det som var alliansregeringens ingång. Vi ville se till att skapa en bra vad man kallar första linjens barn- och ungdomspsykiatri. Vi tillförde också medel till elevhälsan. Vi stärkte också kraven i skollagen. Vi satsade också pengar på att man skulle försöka hitta bra lösningar i . Vi gjorde egentligen precis samma saker den nuvarande regeringen gör. Jag tror att beloppet som vi satsade var 200 miljoner. Men det har inte hjälpt. fungerar det jättebra i vissa kommuner, men i andra fungerar det inte alls. Då måste man vara beredd att ta ett strukturellt grepp och säga: ”måste vi reformera elevhälsan. måste vi reformera systemet.” Oavsett om man bor i en socialdemokratiskt styrd kommun eller i en alliansstyrd kommun ska barn och ungdomar som mår psykiskt dåligt ha rätt att få snabb och enkel hjälp, och det ska de få samma vecka som de upplever problemet. Just det kommer att göra att de små problemen inte blir stora och att oron inte utvecklas till depression, ångest och nedstämdhet. Regeringen skulle kunna ta ett rejält omtag för att se till att det inte bara blir öar utan att det fungerar överallt. Jag tror att det skulle finnas ett stort stöd för det här i kammaren. Jag blir riktigt orolig när regeringen talar om köerna till barn- och ungdomspsykiatrin. De har tredubblats . Men regeringen säger att den inte har något ansvar utan att ansvaret ligger helt på alliansregeringen, eftersom den inte såg till att välfärden fick tillräckligt med pengar. Under våra år tillfördes 100 miljarder. Man säger också att vi inte satsade tillräckligt på utbildning. Men när det gäller köer i vården är det inte så enkelt. Det skrämmer mig lite grann att regeringens analys går ut på att problemet kommer att lösas om vi bara tillför tillräckligt med pengar och ser till att utbilda mer personal. När vi tittar på köutvecklingen i , i fråga om sjukvården och barn- och ungdomspsykiatrin, kan vi se en tydlig brytpunkt. Och det är 2014/2015. Då började köerna dra i väg på ett helt oacceptabelt sätt. Jag önskar att statsrådet skulle besöka till exempel Qulturum i , att hon skulle boka in med främsta experter på tillgänglighet och att hon skulle fråga: ”Är det så enkelt som jag försöker säga, att det räcker att bara utbilda mer personal och tillföra pengar? Är det så enkelt att korta ned köerna?” Svaret hon skulle få är: ”Nej! Det behövs pengar, och det behövs personal. Men det behövs också väldigt mycket annat.” När vi började angripa köerna inom barn- och ungdomspsykiatrin fanns det BUP-mottagningar där varje anställd träffade två patienter per dag. Det handlar alltså inte bara om pengar och personal. Det handlar också om att effektivisera arbetssättet, hitta nya metoder och att se till att man får bra hjälp. Återinför prestationsbaserade ersättningar! 15 (V): När vi har förhandlat med regeringen har ett av våra spår varit just den psykiska hälsan och barn- och ungdomspsykiatrin. Vi har exempelvis förhandlat in 650 miljoner för det här året och 1,15 miljarder och framåt, för att stärka BUP och lågtröskelalternativ. Det är det jag tänker tala om. Vi har också gått in med medel till ungdomsmottagningarna, som kan ses som en första linje och som behöver stärkas. Då behöver man också ta fler nationella tag för det. Ungdomsmottagningar behöver nå fler ungdomar och bli mer lättillgängliga. De finns nämligen där. I saknas det lättillgängligt samtalsstöd, en första linje, för att fånga upp unga med psykisk ohälsa. För att få det behöver man anställa fler psykologer och kuratorer. Och därför har vi förhandlat om medel och fått igenom det. Det är vi glada över. Det är genom de låga trösklarna och den breda kompetensen med psykologer, psykiatriker och sköterskor som man kan fånga upp unga . Satsningar på nya initiativ kan också handla om självinläggning, som sker på flera håll i landet. Unga vuxna som mår väldigt dåligt kan själva begära att bli inlagda. Det är viktigt. Det innebär också att de inte behöver bli så vansinnigt sjuka. saknas alternativ mellan öppenvård och slutenvård inom psykiatrin. Det leder som sagt till att patienter som är i väldigt dåligt skick hamnar inom slutenvården. Och det handlar till stor del om nyinsjuknade unga vuxna. Där måste vi göra mycket mer. På vissa orter har man satsat lite mer på unga som lever i social utsatthet och på bland annat ungdomsmottagningarna. Vi vet att unga som lever i social utsatthet riskerar att få dålig psykisk hälsa. Det finns en tydlig koppling där som man måste titta mer på. Jag ska nämna några exempel i där ett bra arbete pågår. Ofta är det öar. Och jag vill, precis som många av er andra här i kammaren , ta ett större nationellt grepp om de här frågorna. Det är nödvändigt att prata om strukturerna. Ungdomshälsan i erbjuder riktat föräldrastöd till föräldrar med hemmasittande unga i åldern 16–25. Hemmasittande unga är ett jättevanligt och växande problem. Och det är svårt för föräldrarna att veta vad de ska göra. Ungdomsmottagningen i län har en första linje. Man tar emot och erbjuder stöd och behandling till unga med lätt och medelsvår psykisk ohälsa. Vi måste göra mycket mer för att skapa en första dörr att knacka på för alla de som behöver någon att tala med. Men då krävs det också ett annat tänk när det gäller välfärd. Det innebär långsiktiga satsningar och inte skattesänkningar som dränerar välfärden. Det behövs mer nationella muskler i de här frågorna. Första linjen kan inte vara ett fritt valt arbete för landstingen. Vänstern vill se nationella tag här. , som har krävt att vi ska ha den här debatten, vill sänka skatterna med . Det kan jämföras med landets alla barnbidrag, som kostar 25 miljarder, eller löner för 66 000 sköterskor. Högern pratar gärna om vårdkris, men skattesänkningar och kömiljard kommer aldrig att bli ett svar. Man måste titta på helheten. Vi måste satsa på välfärden och på ett jämlikt samhälle. Det är först då, och när man arbetar med flera knivar i lådan än en kömiljard, som vi kan gå framåt. Det handlar om förebyggande arbete, det handlar om skolhälsovården – som jag kommer att tala om i mitt sista anförande – och det handlar om att fånga in barn och unga . Det kan man bara göra om man har en utbyggd välfärd. 16 (L): I mitt eget län, , gjorde BUP 643 utredningar . Det är jättebra. Men står 500 barn i kö för utredning, och behovet växer . Vi har också fått höra att barn och unga vårdas på vuxenavdelningar i brist på säkra platser inom slutenvården. Det finns dock även bra saker. Här i jobbar man med YAM som är en preventiv insats för att förbättra den psykiska hälsan och minska självmordshandlingar bland skolelever. Och i finns något som heter Deplyftet. Det handlar om att implementera riktlinjer för depression. har län gått från att ligga i topp tre för suicid bland barn och unga till att ligga lägst i landet 2016. Det här är goda exempel som behöver spridas nationellt. Vi liberaler vill stärka skolhälsovården. Elevhälsans uppdrag är att jobba främjande och förebyggande, och det behöver vi mycket mer av. Elevhälsans uppdrag är däremot inte att täcka upp för det som vårdcentralerna ska göra. Det är i mångt och mycket ett av de stora problemen, och det är där bristerna finns. Bristen på tydlighet kring uppdragen och bristen på samverkan leder till att vårdcentralerna inte gör det de ska. De är första linjen vad gäller psykiatri och ska ta hand om barn och unga med lätt och måttlig psykisk ohälsa. BUP är och ska vara specialistnivå. Därför satsar vi liberaler mycket på primärvården i vår budget. Som liberal är jag besjälad av skolan. Den är grunden för det mesta. Om skolan fungerar fungerar nämligen också det mesta. För de elever som redan mår dåligt är ett rörigt klassrum omöjligt att hantera. Det gäller inte minst de barn som har neuropsykiatrisk problematik. De drabbas extra hårt. Men för att skolan ska fungera måste också resten av kedjan fungera. Och det är inte skolans uppdrag att behandla barn. Skolan måste kunna lita på att när man skickar barn vidare inom kedjan finns det hjälp att få där. Framför allt behöver barnen veta att det finns hjälp att få. Jag talade i mitt första anförande om . Och i går var det en annan , som jag kände, inte orkade leva längre. 13-åriga satte sig framför tåget, eftersom hon inte trodde att det fanns någon inom vuxenvärlden som skulle lyssna på henne och hjälpa henne när hon hade utsatts för fruktansvärda övergrepp via nätet. Genom att tala om vart man kan vända sig ökar vi också chansen för att fler kommer att vända sig dit. Vi behöver stärka barns rättigheter att själva kunna söka vård. Ungdomar kan undvika den psykiska vården då det finns en risk för att vårdnadshavarna får reda på det. Här gör nätet stor nytta. Vi pratar ofta om riskerna med nätet, men det finns också goda exempel. Det finns appar, mötesplatser och sidor där barn och unga kan söka hjälp och få kontakt med barn- och ungdomspsykiatrin. Det gäller inte minst de barn och unga som på olika sätt lever i samhällets utkant eller som helt enkelt inte inkluderas. Det finns också något så enkelt som det som vi liberaler har föreslagit, att elevhälsan ska fråga om våldsutsatthet. Det skulle minska stigmat och visa att det är något som vi helt enkelt inte accepterar och att barn har rätt att få hjälp. På samma sätt kan vi jobba med psykisk hälsa. Det visar inte minst försöken med YAM, som kan liknas vid ett sätt att lära sig första hjälpen vid psykisk ohälsa. Ju mer vi pratar om någonting, ju mer vi visar att det finns hjälp att få, desto mer kommer barn och unga att vilja och kunna söka hjälp och veta vart de ska vända sig. 17 (KD): ”Anledningen till att jag mår dåligt är okänd även för mig. Men det kan ju vara så att det inte finns ett enda stort skäl som är orsak till att jag mår dåligt, utan att det är flera saker som bygger på alltihop. För mig känns det som att det stämmer bättre än att det bara är en stor grej.” Det var ytterligare ett citat från ytterligare ett barn i . Det är nog så här som det är. Det är många olika orsaker. Det betyder också att det måste vara många olika lösningar som man behöver söka för att fler barn och unga ska slippa att börja må dåligt och för att fler barn och unga, när de mår dåligt, ska få den hjälp som de behöver. Det är klart att de politiska besluten här spelar stor roll. Jag tycker att det är tråkigt när vi får höra i debatten: Ni vill bara sänka skatten. Ja, har ett mindre skatteuttag från medborgarna i vår budget. har vi 150 miljoner mer på just det här området än regeringen. Jag vill inte stå här och slå mig för bröstet och säga att våra 150 miljoner skulle lösa det här problemet. Jag tror inte att det skulle vara sant. Vi vet att det inte räcker med mer pengar. Det säger den kartläggning där man har tittat på hur BUP fungerar runt om i landet, Uppdrag psykisk hälsa. Där har man försökt att ta reda på vad vi behöver göra och hur vi ska jobba bättre. kan vi se att man på rätt många håll faktiskt jobbar sämre. har man blivit sämre på att möta behoven, och det är allvarligt. Det kan inte viftas undan med att säga: Jaja, men vi vill göra andra saker. Det ni föreslår här funkar inte. Nej, det funkar inte ensamt, men vi vet att när vi sätter fokus på att varenda unge som behöver hjälp ska få det direkt, då är det fler som får hjälp direkt. Vi måste använda pengarna bättre. Vi måste jobba bättre med att hjälpa barn och unga. En viktig sak som vi gjorde under våra år i regering var att tänka annorlunda kring stödet till barn och unga. Vi inrättade , ungdomsmottagningen på nätet. Vi såg att en del ungdomar inte ville gå till den fysiska ungdomsmottagningen. Man fick bättre hjälp om man kunde använda de kanaler man var uppkopplad på – ibland kanske lite för mycket av 24:7. Men det är viktigt att den finns tillgänglig på barnens och ungdomarnas villkor. Men sedan måste vi komma tillbaka till vad som är grunden. Vad är orsaken till att vi, fast vi har det så bra, mår allt sämre? Då får man titta i livet. Vad ger vi våra barn och ungdomar för chanser och stöttning? Vad ger vi dem för möjligheter att bara få vara barn och duga som de är? Hur ger vi dem förutsättningar att utvecklas till trygga individer? Där är stödet till föräldrar helt avgörande. Även storleken på barngrupperna i förskolan är helt avgörande. Förskolan är väldigt bra för många barn. Det finns barn som mår bättre av en annan omsorgsform, men förskolan är det som de allra flesta barn går i. Och där är grupperna för de minsta barnen för stora. 18 Socialminister (S): Vi ska ha en riktigt bra specialiserad psykiatri för barn och unga. Men de allra flesta måste, till skillnad från , kunna få en bra hjälp utan att behöva komma dit – i skolan, på vårdcentralen eller på ungdomsmottagningen. Den specialiserade psykiatrin ska inte vara den första anhalten. Det måste vi alla kunna vara överens om. Så måste det vara för att de som verkligen behöver den specialiserade psykiatrin ska kunna komma dit och för att resurserna ska räcka. Jag tänker inte stå här och plocka billiga poäng på barn och unga som mår dåligt. Mitt mål som socialminister är att föra en politik som på riktigt löser grundproblemen. Jag tänker inte ägna mig åt kosmetisk valpropaganda. Vi har i grunden en hälso- och sjukvård som inte är byggd för den ohälsa som vi ser i , som är dominerad av en psykisk ohälsa. Hälso- och sjukvården i fokuserar mer på ont i kroppen än på den psykiska ohälsan. Där måste vi bygga om och investera mer, inte mindre, i välfärden. Jag kan bli trött på den förenkling som jag hör i debatten här från från . , , och är S-ledda landsting som ibland samarbetar med C och L. Där har man klarat måtten bäst när det gäller tillgänglighet. Det är inte detta som det handlar om, utan det handlar om att vi , mot bakgrund av det som vi verkligen vet, måste göra rätt saker. Och där är inte en kömiljard vägen. 19 (M): Jag tror inte att någon som har lyssnat till den här debatten har kunnat undgå att höra att och Alliansen vill återinföra en prestationsbaserad kömiljard. Dessutom föreslår vi moderater att den utökas till att bli tredubblad. Men vi behöver göra en rad andra insatser också. Vi vill bland annat att man ska ta fram en nationell strategi för att stärka psykiatrin och minska den psykiskt ohälsan, inte olik den som Alliansen införde då första samlade nationella cancerstrategi infördes. Vi vill också prioritera hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser. Vi vill förbättra förutsättningarna för mer samarbete mellan psykiatri och den övriga somatiska vården, skolhälsovården, polisen och . Vi vill återupprätta det medicinska ledningsansvaret inom psykiatrin. Vi vill stärka kontinuiteten inom psykiatrin. De flesta patienter upplever ökad trygghet och kvalitet i sin vård om det finns en regelbundenhet i vem man som patient får träffa. Vi vill också stimulera till ett ökat samarbete mellan psykiatrin och de ideella sektorerna, till exempel idrottsföreningar och kultursektorn. Därtill vill jag ytterligare en gång trycka på elevhälsan eftersom jag har stor erfarenhet just från den. Ett annat exempel är första linjen. Jag vill också betona hur viktig förskolan är och att man ytterligare behöver se över BVC och så vidare. Det är något frustrerande att en sådan här debatt om tredubblade köer till barn- och ungdomspsykiatrin ens ska behöva äga rum. Men jag tycker att debatten har varit bra, och jag vill tacka alla meddebattörer för ett stort engagemang. Jag tycker att vi har haft väldigt lite av billiga poäng, utan i stället som sagt ett stort engagemang. Låt oss göra denna debatt till ett avstamp för att gemensamt nu ta krafttag för att möta alla de barn och unga som mår väldigt dåligt, vilket man inte ska behöva göra i ! 20 PER RAMHORN (SD): Inget av landstingen i nådde förra årets målsättning om att alla inom barn- och ungdomspsykiatrin ska få en första bedömning . Som vi har hört har köerna framför allt vuxit , och det har inneburit stora försämringar för barn och ungdomar. Situationen med växande köer ser likadan ut inom den övriga hälso- och sjukvården. Detta gör mig väldigt bekymrad, och säkert också er. Som jag sa tidigare i debatten ska man inte vara så säker på att man själv sitter inne med alla svar och lösningar på problemen. kan det vara riktigt bra att lyssna på varandra. Andra kan också ha bra förslag som man kan lära av. Jag är helt övertygad om att alla företrädare här inne från samtliga partier och från regeringen vill patienternas bästa. Men då gäller det återigen att ställa politisk prestige åt sidan för patienternas rätt till en tillgänglig vård av hög kvalitet. Att föra politik på annat sätt än att lyssna på varandra gynnar inte patienterna. Vi har ett ansvar gentemot patienter här i landet att på alla sätt och vis se till att de får bästa möjliga hälso- och sjukvård. Det gör vi inte genom att vi stångar pannorna mot eller kanske till och med kastar osanningar på varandra. Vi gör det i stället genom att lyssna på varandra och föra samtal på ett vuxet sätt. Detta är nog något som vi alla ska tänka på när vi lämnar kammaren efter debatten. Patienter i , unga som gamla, ska ha rätt till en tillgänglig vård av högsta kvalitet. Det är vår skyldighet som politiker att leverera det. Allt annat vore ett svek. Jag vill tacka alla inblandade för debatten. Jag tycker att vi har hållit en bra ton. 21 (MP): ansökte 35 000 ensamkommande barn om asyl i . De har drabbats av extremt långa handläggningstider och har varit tvungna att vänta på besked om uppehållstillstånd . Många har hunnit bli och får därför i större utsträckning avslag på sina asylansökningar än de hade fått om ansökningarna hade behandlats i rimlig tid. En oro och otrygghet för att bli avvisade till ett av världens farligaste länder och trauman gör att unga ensamkommande som har flytt hit är särskilt utsatta när det gäller psykisk ohälsa. En kartläggning som har gjort på uppdrag av visar att den psykiska ohälsan är väldigt utbredd. tog tolv ensamkommande unga sitt liv. Detta är ett mycket stor problem, och det krävs att vi agerar. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att förbättra situationen för ensamkommande, till exempel har ett nationellt kunskapscenter för ensamkommande upp till inrättats. Centret ligger under och ska arbeta med kunskapsspridning. Det ska samla och sprida aktuell kunskap, tydliggöra hur lagar och regler ska tillämpas och synliggöra insatser för att utveckla samverkan mellan socialtjänst, hälso- och sjukvård och skola. Regeringen har satsat extra på traumavård för asylsökande och nyanlända och arbetar även med en ny ensamkommandelag som kommer att göra att de flesta ensamkommande kommer att få en ny chans att stanna. vill se hur situationen för ensamkommande unga kan förbättras ytterligare. Det gäller inte minst psykisk ohälsa, suicidprevention och ökad rätt till vård. Den växande psykiska ohälsan är ett slöseri med mänskliga och ekonomiska resurser. För är det självklart att arbeta för att alla ska få chansen att leva ett socialt hållbart liv. Varje ung människas rätt till liv och hälsa ska värderas högt. Tack för debatten! 22 (C): Jag vill först säga några ord till från . Det är inte så enkelt som att om man höjer skatten får man in mer pengar och om man sänker skatten får man in mindre pengar. Under Alliansens tid vid makten sänktes skatten med 140 miljarder, men 100 miljarder extra kom till kommuner och landsting att bedriva välfärd för. Jag har även några ord till från . De ensamkommande är en grupp som är oerhört hårt drabbad av psykisk ohälsa, men de har blivit det på grund av beslut fattade av den nuvarande socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen. Glöm aldrig det! Slutligen vill jag säga några ord till från regeringen. Jag tror att det finns några områden inom vilka vi kan göra en bred överenskommelse som skulle kunna göra nytta för de barn som har drabbats av psykisk ohälsa. Det handlar först och främst om första linjens barn- och ungdomspsykiatri. Jag är helt övertygad om att det där inte räcker med att dutta med statsbidrag och sådana åtgärder. Både alliansregeringen och den här regeringen har provat det. Här måste strukturella grepp till så att man hittar en modell som fungerar över hela landet. Vi måste ta ett nationellt ansvar för detta, vilket Alliansen och regeringen skulle kunna göra tillsammans. Det är dessutom uppenbart för dem som ser utvecklingen av köerna inom den svenska sjukvården, inte minst inom barn- och ungdomspsykiatrin, att ett trendbrott skedde då man tog bort de prestationsbaserade ersättningarna. Jag tror inte för att det kommer att lösa hela problemet om man återinför dem, men det vore en enkel åtgärd som skulle bidra till att det blev en aning bättre. Det behövs dock även andra saker. Vi skulle kunna få en betydligt bättre debatt om ni kunde acceptera att ni gjorde fel 2014–2015. Gör om, gör rätt! Det skulle inte ta bort köerna, men de skulle bli betydligt kortare. Tack för debatten! 23 (V): Jag vill ge några förslag på vägen. Utred en sammanhållande barn‑, elev- och ungdomshälsovård!