prot · H50960 · 2018-01-24 00:00:00 — Med hjälp av muskelkraft, som vi får genom att själva trampa på våra pedaler, och energi, som vi får genom vår föda som förhoppningsvis är framställd på ett miljövänligt sätt, kan vi ta oss från punkt A till punkt B med en minimal mängd utsläpp och med minimal trängsel. För att detta ska vara möjligt är infrastrukturen avgörande. Många cyklister upplever att den infrastruktur som finns till hands inte håller måttet. Det måste vi som politiker vilja se och åtgärda. Vi lär oss från en rad andra transportslag att infrastrukturen för transportslaget är avgörande för tillväxten av antalet resande. Vi ser det på bilsidan, vi ser det bland tåg, vi ser det inom kollektivtrafiken och vi ser det också inom cyklismen. Det är självklart. Det spelar egentligen ingen roll hur många cyklar vi köper eller har stående i våra garage, på våra uppfarter eller i cykelställ om inte förutsättningarna att använda dem är tillräckligt gynnsamma för att vi sedan också ska göra det. Därför är det märkligt att regeringen bestämmer sig för att lägga pengar på en elcykelpremie. När en elcykelpremie kommer på tal skulle man kunna tro att elcykelbranschen går dåligt och att det är en bransch som behöver stora stimulanser för att komma igång. Men riktigt så tyckte jag inte att det såg ut när jag senast tittade på siffrorna. Mängden sålda elcyklar ökar nämligen i , dessutom ganska kraftigt. Det som oroar mig är huruvida vår infrastruktur faktiskt håller måttet så till den grad att den ökning som sker av elcyklar på våra vägar också kan hanteras på ett bra, effektivt och för resenären attraktivt och säkert sätt. Därför skulle jag hellre se en tydligare satsning på just infrastrukturen. Cykling är också en viktig fråga ur ett folkhälsoperspektiv. Vi rör på vår kropp för att må bättre. Vi mår bevisligen bättre av fysisk aktivitet, och det är självfallet någonting som också ska uppmuntras. Men all forskning som gäller just att öka volymerna av någonting visar att förutsättningarna för att använda dem också är nödvändiga för att det också ska bli lyckat. Det spelar ingen roll hur många elcyklar som köps till en billigare penning om de inte används. Jag yrkar bifall till reservation 1, men vi moderater står självfallet bakom alla våra reservationer. 22 (SD): I detta betänkande finns 22 reservationer och ett åttiotal yrkanden. Det är ganska mycket. Med detta sagt vill jag först och främst säga att vi står bakom våra reservationer och det särskilda yttrandet. Men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 13. Man märker att cykling berör, både politiskt och ute på gatorna, med tanke på vilket uppsving det har blivit för försäljningen av cyklar, framför allt elcyklar. Varför ökar cyklandet nu? Cykeln är ju inte någon ny uppfinning. Har medborgarna helt plötsligt fått upp ögonen för att det är bra för hälsan? Kanske är det så. Beror det på alla köer och all trängsel till och från arbetet? Kanske är det så. Beror det på att det är dyrt med trängselskatt och parkeringsavgifter? Kanske är det så. Till och med min egen mamma har valt bort bilen för cykeln. Och även min gamle far funderar på att köpa sig en elcykel, så att han kan cykla till och dansa . Oavsett vad det beror på ökar cyklandet bland vuxna, men inte alls bland barn. Vad beror det på? Det är jättesvårt att veta. Men cyklade vart och vartannat barn till skolan. Jag tror att det beror på otrygga miljöer. Det kanske inte bara beror på trafiksituationen utan på att samhället har förändrats. Det måste vi göra någonting åt. Vi måste kanske också satsa mer på information i skolan, så att man vet hur man ska bete sig både i trafiken och i övriga situationer när man tar sig med cykel till och från skolan. Men det är positivt att man väljer cykeln. Det blir mindre trängsel, man bättrar på folkhälsan och det blir lättare för dem som måste ta bilen till sitt arbete att hitta parkering. Det ser självklart olika ut beroende på var i landet som man bor. I glesbygden kanske det inte är lika attraktivt att ta cykeln när det är mycket långa avstånd. Det kan vara problematiskt att finna vägar där man kan ta sig med cykeln till och från sitt arbete. Det gäller inte minst om man tänker på två-plus-ett-vägar, där det i stort sett saknas vägrenar så att man kan cykla vid sidan av vägen. Det finns vajerräcken som det gör jätteont att köra på. Varken mopeder eller cyklar har alltså någon större möjlighet att ta sig fram på två-plus-ett-vägar. Där måste vi tänka till när vi bygger nya vägar, så att man får en vägren. Med ökad cykling ser vi tyvärr också att olyckorna ökar. Då måste vi se över säkerheten och regelverket. En krock mellan en cyklist och en fotgängare leder ofta till allvarliga skallskador och i värsta fall även till döden. Den cyklist som har hjälm får dock sällan huvudskador vid en sådan kollision. Antalet skadade till följd av krock mellan cyklist och fotgängare har ökat , särskilt under vårsäsongerna – man ska inte glömma alla singelolyckor som sker på grund av grusade vägar. Ofta handlar det om svåra skallskador och nackskador – men inte om man har hjälm. De som har haft hjälm klarar sig som sagt oftast utan sådana skador, och vi kanske borde se över möjligheten att få folk att använda hjälm i större utsträckning. I trånga städer kanske kommunpolitikerna får tänka om. Man kanske borde bygga i våningar – planskilja de olika sätten att ta sig fram. Det handlar om att bygga cykelbanor uppepå broar för att öka framkomligheten. Det är svårt att på markplan få plats med körfält för bilar, kollektivtrafik, gångbanor och cykelbanor. Enklare och tydligare regler i trafiken skulle förhoppningsvis också vara en åtgärd som minskar antalet olyckor. De flesta olyckor som sker mellan cykel och fordon i trafiken händer i korsningar. Det har till exempel kommit cykelöverfarter och cykelpassager, och jag tror att kunskapen om dessa är ganska låg. Vad gäller vid en cykelöverfart? Vad gäller vid en cykelpassage? Jag hade ingen aning innan jag sökte upp informationen själv. Cykelöverfart innebär egentligen att fordonen ska väja för cyklister, medan det vid en cykelpassage är cyklisterna som ska väja för fordonen. Jag tror att vi måste upplysa om trafikreglerna för dessa trafikslag, för att minska olyckorna. I detta anförande instämde Per Klarberg (SD). 23 (C): Att cykling i normalfallet har en positiv inverkan på folkhälsan vet vi alla. utgör cyklingen ett färdmedel som ger människor såväl mobilitet som tillgänglighet utan att för den skull öka utsläppen av växthusgaser eller ens orsaka nämnvärd trängsel. Cykeln som färdmedel är därmed rimligen ett av de verktyg vi har i vårt land för att ställa om till ett samhälle som är oberoende av fossila drivmedel. Därför måste , regeringens och myndigheternas arbete för regelförenklingar och infrastruktur som underlättar för nyttjande av cykel fortsätta. Föregående talare illustrerade väl den förvirring som råder avseende regler för cykelpassager och cykelöverfarter. Det måste vara lätt att göra rätt, och det finns som sagt flera förbättringar att göra för cyklister. Det kommer att stärka cykelns roll som transportmedel. som vi kan notera att trafiksäkerhetsarbetet i vårt land i stort går åt rätt håll – det är färre dödade och skadade – ökar antalet skadade i cykelolyckor. Cykel som transportslag avviker. Det är självklart inte acceptabelt, och därför krävs det ökade insatser för att det ska bli säkrare att nyttja cykeln som transportmedel. Jag tror att det är helt nödvändigt för att inte bryta en positiv trend. Fler måste våga använda sig av cykeln i vardagen. Som företrädare för noterade jag att regeringen behöver öka sin konkretion i handlingsplanen för hur detta ska kunna ske. Den cykelstrategi som presenterades , , var inte bara väldigt kraftigt försenad, utan vi menar att den även led svår brist på konkreta förslag. Det var många ord och vackra bilder, men det var inte särskilt mycket konkret. Det är dags att cykeln på allvar prioriteras i den nationella transportpolitiken. Samarbetsregeringen, det vill säga Socialdemokraterna och med stöd av , får sin chans att visa lite engagemang i frågan. Den kommer när regeringen fastställer den nationella transportplanen för tiden –2029. Då är det upp till bevis: Blir det mer resurser till cyklandet? Avsätts resurser för att förenkla cykelns roll i samhället och göra den tydlig? Blir det utpekade resurser regionalt och lokalt för att bygga cykelvägar och överfarter? Alliansregeringen var den första regeringen att avsätta särskilda resurser till färdmedlet cykel i en nationell transportplan, vilket den gjorde 2006–2010. Frågan är om samarbetsregeringen kommer att matcha detta. Jag yrkar bifall till reservation 1 i betänkandet. 24 (L): Jag står bakom alla Liberalernas förslag men nöjer mig för tids vinnande med att yrka bifall till reservation 5 och reservation 1. Som många redan har varit inne på är cykling verkligen ett klimatsmart transportsätt. Det är bra för klimatet, bra för folkhälsan och bra för att minska trängsel i bilköer och kollektivtrafik. Jag har själv färska erfarenheter från både och . Det ska vara enkelt att cykla även som turist. Varför satsas det inte mer på att möjliggöra cykling? Den frågan ställer jag mig ofta. I detta betänkande saknas det konkreta åtgärder, trots att det finns många bra förslag i motionerna. Det finns ett stort engagemang bland många ledamöter både i utskottet och i , men det är långt till konkret handling vad gäller beslut. kan och måste bli bättre – och våga testa nya förslag. Vissa åtgärder, som skyltning och att ändra regelverk, är ekonomiskt sett billiga åtgärder. Det kostar inte så mycket att förändra och förbättra. Allt handlar inte heller om pengar eller att pengar saknas. Kunskapen om cykelplanering är stor i samhället. Det finns många duktiga planerare där ute vars kunskaper vi borde ta till vara. Många cyklister och gångtrafikanter skulle sannolikt uppleva en stor förbättring om de slapp en del av de konflikter som finns. Statliga huvudmän måste samverka med de kommunala huvudmännen både när det kommer till anläggning av cykelinfrastruktur och när det kommer till drift och underhåll. Cykling borde ses som ett eget transportslag och transportsätt. Här vill jag påpeka att det används olika uttryck men att det handlar om att höja statusen för planering av cykelstråk. Det handlar om status, prioriteringar och att tydliggöra. Det skulle påverka utformningen av cykelinfrastruktur, liksom uppföljningen, finansieringen och planeringen – precis som för all annan form av infrastruktur. Det handlar verkligen om att höja statusen. Det handlar också om lagar och förordningar som ska höja cyklingens status. Det saknas infrastruktur för att ta till vara den potential som finns i att kunna välja cykeln som transportmedel. Att bygga hållbara livsmiljöer behöver i högre utsträckning möjliggöra för enskilda att kunna välja ett klimatsmart transportsätt. En större andel av bilresorna skulle kunna ersättas med cykel om infrastrukturen i högre utsträckning var anpassad för till exempel pendling. Investeringar för ett ökat cykelpendlande borde prioriteras liksom vi prioriterar andra satsningar. Jag kan konstatera att det är svårt att spåra specificerade satsningar på cykling, då det saknas bra redovisning av såväl åtgärder som uppföljning. Övriga transportslag har tydliga anslag och tydlig uppföljning. Cyklingen borde få samma status som övriga transport- och trafikslag. Därför tycker jag att det är viktigt att cyklingen tydliggörs i till exempel budgetanslagen, i likhet med de övriga. fattade beslut om ett tillkännagivande, men regeringen har valt att inte följa det. I detta betänkande anses frågan vara slutbehandlad. Varför vill inte regeringspartierna höja cyklingens status? Varför ska inte cyklingen betraktas som likvärdig med övriga trafik- och transportslag? Det är viktigt att vi får en bra infrastruktur. kan ansvara för riktlinjer för anläggning av cykelinfrastrukturen även när myndigheten inte är väghållare. ansvar för regionala stråk och förbindelseleder mellan orter är en möjlig lösning när det gäller ansvarsfördelningen för en mer sammanhållen cykelinfrastruktur. När man cyklar vill man gärna komma fram från A till B. Om man kör bil förväntar man sig detta, och även som cyklist förväntar man sig att komma från A till B. Så är inte alltid fallet – ibland tar stråken slut, och man kommer inte vidare. När det gäller satsningarna på en sammanhängande cykelinfrastruktur behövs det också moderna riktlinjer. Det ska kunna se olika ut beroende på vilket stråk det är eller om det handlar om pendlingsstråk för cyklister. Det ska vara lätt att hitta, och det ska vara lätt att göra rätt. Därför bör investeringar prioriteras. Regelverket vad gäller trängselavgifternas användning borde ändras så att det även går att vidta cykelrelaterade åtgärder där det är nödvändigt. Man måste bygga stråk som har en god standard, kvalitet och utformning när man anlägger nytt. Därför bör regelverket för statliga bidrag och medfinansiering till cykelstråk villkoras så att man får en god utformning och en god kvalitet. delar cyklister och gångtrafikanter ofta utrymme, vilket ibland är väldigt olyckligt. Denna utformning inverkar på säkerheten för båda trafikantgrupperna. Det bör vara säkert både att gå och att cykla, och därför bör man när man anlägger nya stråk separera cyklister och gångtrafikanter där det är möjligt. Dessutom borde cykelbroar naturligtvis ingå i infrastrukturplaneringen. Det är också väldigt svårt att få tag i mark när man ska anlägga nya stråk – den lagstiftning som underlättar framdragandet av vägar gäller nämligen inte för cykelstråk. Enligt gällande regler kan cykelvägar anläggas inom ramen för väglagen om de är att betrakta som en del av en väganordning. Däremot kan man, enligt väglagen, inte anlägga en cykelled om den saknar samband med en väg. Detta hindrar och stoppar möjligheten att anlägga cykelstråk. Nuvarande regler innebär att bara har möjlighet att få markåtkomst genom vägplaner eller genom frivilliga avtal. Om kommunerna inte använder sig av detaljplaneinstrumentet är det enda alternativ som återstår att frivilligt teckna avtal, och vi vet att detta inte fungerar överallt. Konsekvensen blir att det inte blir något cykelstråk. Det nuvarande systemet fungerar inte. Det borde vara både ett statligt och ett kommunalt intresse att anlägga sammanhängande stråk för gångtrafikanter och cyklister, liksom man gör för övriga trafikslag. Det behövs därför nya lösningar för att kunna möta behovet av tillgång till mark för planering av infrastruktur. Hur kommer framtidens cykling att se ut? Det finns lastcyklar. Det finns trehjulingar för vuxna. Det finns, som nämnts, elcyklar samt cyklar med släp. Detta innebär att kraven på vilken typ av infrastruktur vi anlägger kommer att öka. Därför måste vi finnas med i denna diskussion och se över hur vi anlägger de nya stråken, så att de också passar för framtidens cyklister. Det behövs olika åtgärder för att göra cyklingen mer attraktiv, för det ska vara lätt att göra rätt. En åtgärd som skulle underlätta för cyklisterna är till exempel att färgsätta banorna, så att man vet var man cyklar och var man ska ta sig fram. Detta skulle underlätta för cyklisterna att göra rätt. Dagens trafikregler är snåriga och bidrar inte alltid till ökad trafiksäkerhet. Detta gäller bland annat i gatukorsningar. Det vore välkommet om cyklister gavs prioritet, exempelvis genom allgrönt, som innebär att en korsning kan utformas så att cyklister från alla håll kan få grönt ljus och släppas på . Det ska vara enklare att passera korsningar, och framkomligheten ska öka. Det finns många länder som går före och som har testat olika lösningar vad gäller trafikregler. Där tycker jag att har mycket att lära. Det är också så att VTI presenterade en rapport om framkomlighet som påverkas av exempelvis vägarbeten. De regeländringar som är viktiga handlar bland annat, som har nämnts tidigare, om att man inte ska behöva cykla på vägrenen. Det handlar också om det regelverk som gäller för att köra om cyklister. Jag var i ett land och testade denna regel. Jag cyklade där det fanns ett regelkrav på att en bil som kör om en cyklist måste hålla en och . Det fungerade utmärkt. Sedan satte jag mig i en hyrbil och körde samma stråk. Jag körde förbi cyklisterna med en och en halv meters marginal. Denna regel påverkar faktiskt hur trafiken fungerar, för man gör inte omkörningar förbi en cyklist om man riskerar ett möte. Den är praktisk och tydlig. Varför inte testa detta regelverk i ? Det kostar ingenting, utan det handlar om skyltning. Det skulle vara ett bra sätt att pröva att öka trafiksäkerheten. Vi har också ett dilemma med kombinationsresor. Hur ser framtidens mobilitet ut? Ska jag kunna cykla en del av sträckan, byta till kollektivtrafik och kanske fortsätta med hyrcykel? Det är otroligt viktigt att vi börjar att fundera på mobilitet från A till B och att man kan resa smart och cykla delar av sträckan. Det vore en välgärning att se till att i alla fall kollektivtrafiken medgav att man kunde ha med sig cykel eller att man kunde växla över till en hyrcykel. Jag noterar att barns cykling minskar ganska drastiskt. Det är färre barn som cyklar . Det vore väl viktigt att satsa på att skapa bra och säkra stråk, så att barnen lär sig att cykla? Det skulle också vara en insats för folkhälsan. Men även här gäller det att planera infrastrukturen så att barnen tar sig fram till skolan eller förskolan. Cykling är också en frihetssymbol. Jag noterar att även om vi i kan cykla finns det faktiskt länder där kvinnor inte får cykla. Det ger för mycket frihet att sätta sig på en cykel och då kunna röra sig ganska långa distanser. Därför är det förbjudet med cykling för kvinnor i vissa länder. Jag tycker att det är viktigt att påminna om detta och att påpeka i hur viktig denna frihet är. Cykling är en frihets- och jämställdhetsaktivitet. Det är roligt att cykla, men det ska vara säkert. Det är också viktigt att ge många fler möjlighet att cykla. Här har en jätteviktig roll att spela. Ofta får man höra att det är kommunernas ansvar att ordna sådana möjligheter. När jag cyklar till cyklar jag genom tre kommuner. Dessa tre kommuner måste samverka för att jag ska komma fram. Detta visar på potentialen att möjliggöra för fler att få uppleva friheten av att cykla. 25 (KD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 16 och 17 samt till den alliansgemensamma reservationen 1. Cykeln fyller en viktig samhällsfunktion som transportmedel. Det är nödvändigt och positivt att fler ser cykeln som ett användbart transportmedel eftersom den har goda effekter för folkhälsan, miljön och trängseln i städerna. Ökad cykling minskar utsläppen av växthusgaser i både små och stora städer. anser därför att det är viktigt att fortsätta arbetet med att få fler att välja cykeln som färdmedel. Alltför många väljer bilen i stället för cykeln som färdmedel för korta resor på 5–. För att bryta denna trend är trafikmiljön viktig och måste anpassas för cyklister så att färre cyklister skadas eller dör i trafiken. Trafiksäkerheten är viktig för att få fler att välja cykeln som färdmedel och minska antalet cykelolyckor. Det finns fler förbättringar att göra för cyklister i stadsmiljön för att stärka cykelns roll som transportmedel: separata cykelvägar, mer sammanhängande cykelvägar och stråk, anpassad hastighet, regler som underlättar cykling samt skyddar cyklister i trafiken. Inte minst underhåll av cykelvägar är nödvändiga insatser som gör cykling mer säker och förbättrar framkomligheten. Detta är åtgärder som bidrar till att fler kommer att använda sig av cykeln som färdmedel. Det är uppenbart att trafikmiljön inte i tillräckligt hög grad är anpassad för cykling. När andra kategorier av trafikanter drabbas av färre dödsfall och allvarliga olyckor än tidigare är utvecklingen tyvärr inte lika gynnsam för cyklister. I genomsnitt har 23 cyklister omkommit i trafiken –2015. vill fortsätta att arbeta för att öka säkerheten för cyklister i trafiken. Det behövs mer av strategiskt och förebyggande arbete för att minska antalet cykelolyckor. anser att kommunerna bär ett stort ansvar för att vidta åtgärder för att underlägga för cykeltrafik. Det är viktigt att kommuner samarbetar för att hitta gemensamma lösningar för cykelstråk och cykelvägar över kommungränser och att blir behjälpligt med resurser och medfinansiering. Cykling har stor utvecklingspotential med såväl goda miljö- och klimateffekter som goda hälsoeffekter. Cykeln måste på ett tydligare sätt ses som ett eget trafikslag. Framkomligheten för cyklar behöver prioriteras högre i stadsplaneringen och vid infrastrukturinvesteringar. Det har visat sig att när så sker ökar också cyklingen markant. satsar därför i ett nytt anslag för säker cykelinfrastruktur. föreslår att det ska tillsättas en utredning om att skapa möjlighet för arbetsgivare att subventionera cykel- och kollektivtrafikresor till och från arbetet utan att det räknas som skattepliktig löneförmån. Alternativt bör man göra det möjligt med ett bruttolöneavdrag för kollektivtrafikbiljetter. Det är ett utmärkt förslag för att få fler att välja kollektivtrafik eller cykel som färdmedel. Därmed minskar koldioxidutsläppen. föreslår även att en satsning på informationsspridning om vikten av att cykla genomförs på olika språk. I denna satsning bör ideella organisationer spela en central roll. På olika sätt bör staten och föreningslivet aktivt verka för ökad cykling bland personer som inte är vana vid att cykla. Det gäller främst barn och ungdomar samt nya svenskar. Många behöver informeras och utbildas för att cykla i stället för att åka bil kortare sträckor. Vi föreslår att en särskild satsning görs för att främja cykling bland ungdomar och nya svenskar och att denna finansieras inom ramen för det nya anslag som föreslår för att främja ett ökat cyklande. Utefter allt fler vägar finns det väl fungerande cykelbanor. Men på många ställen måste cyklister fortfarande dela väg med bilister, vilket medför en trafikfarlig miljö för cyklisterna i samband med omkörningar. I dessa sammanhang måste trafiksäkerheten förbättras. Enligt trafikförordningen ska den förare som kör om lämna ett betryggande avstånd i sidled mellan förarens fordon och det fordon som körs om. Det finns dock inget angivet mått på vad som ska anses vara ett betryggande avstånd vid omkörning av en cyklist. Det innebär att det är upp till varje bilförare som gör en omkörning att avgöra vilket avstånd som är lämpligt. Den nuvarande ordningen skapar onödiga risker för cyklister. Detta behöver åtgärdas. Mot denna bakgrund anser vi att det behövs lagstiftning om ett säkerhetsavstånd. föreslår att detta avstånd ska specificeras i lagen till minst en och . Jag vill också instämma i vårt gemensamma alliansyrkande om att det behövs en konkret handlingsplan för att öka cyklandet i hela landet. Vi anser att regeringen behöver ta fram en konkret handlingsplan under innevarande mandatperiod för hur detta ska kunna ske. Handlingsplanen bör utformas i dialog med regioner, kommuner och cykelbranschen. mål är fler cyklister och färre bilar för att minska trängseln i städerna. Detta bidrar även till bättre klimat och hälsa. 26 (S): ska vi debattera trafikutskottets betänkande 5 Cykelfrågor. I betänkandet behandlas 78 yrkanden från den allmänna motionstiden. Jag vill börja med att tacka mina kamrater i utskottet. Cykelfrågan har verkligen lyfts under den här mandatperioden av olika skäl. Vi har en regering som är lyhörd för intresset av cykling. Det har också att göra med den nationella strategi som arbetades fram och som visat på konkreta åtgärder för att nå resultat. När vi hade den här debatten var det en stor förväntan på cykelstrategin, och har den landat. Det finns mer att göra på cyklingens område. Jag tänkte att jag skulle beskriva några delar som jag och vi socialdemokrater ser som viktiga frågor för framtiden.