prot · H50988 · 2018-03-21 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollen för justerades. Tredje vice talmannen meddelade att (S) avsagt sig uppdraget som ledamot av . Kammaren biföll denna avsägelse. § 3 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2017/18:424 Interpellation 2017/18:424 av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2017/18:425 Interpellation 2017/18:425 Vinster i välfärden av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. § 4 Anmälan om faktapromemoria Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2017/18:FPM58 Meddelande och rekommendation om institutionella alternativ för effektivare EU‑arbete KOM(2018) 95 till § 5 Anmälan om granskningsrapport Tredje vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport hade kommit in från och överlämnats till finansutskottet: RiR 2018:7 Räkenskapssammandraget som underlag för kommunjämförelser – är kostnadsmåtten tillförlitliga? § 6 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2017/18:61, 127, 131, 144, 145 och 187 till skatteutskottet 2017/18:106, 155, 157, 169, 171 och 186 till socialutskottet 2017/18:143 och 180 till utrikesutskottet 2017/18:148, 149, 153, 158 och 159 till finansutskottet 2017/18:150, 176 och 190 till socialförsäkringsutskottet 2017/18:151 och 162 till 2017/18:164 till kulturutskottet 2017/18:174 och 177 till justitieutskottet 2017/18:179 till näringsutskottet 2017/18:182–184 till utbildningsutskottet 2017/18:185 till civilutskottet 2017/18:192 till miljö- och jordbruksutskottet 2017/18:90, 114, 136, 139, 146 och 188 till utrikesutskottet 2017/18:103 till 2017/18:RR2 till finansutskottet KOM(2018) 92, KOM(2018) 99 och KOM(2018) 110 till finansutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . KOM(2018) 113 till finansutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 7 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2017/18:NU26 Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till förordning om marknadskontroll av produkter 2017/18:NU11 Handelspolitik 2017/18:TU10 Luftfart 2017/18:SkU10 Punktskatter 2017/18:SkU11 Mervärdesskatt 2017/18:SkU13 Förändrad trängselskatt i för förbättrad tillgänglighet och transportinfrastruktur 2017/18:FiU35 Ett par frågor om kontoföring och clearingverksamhet betänkande 2017/18:JuU16 1 (S): Jag står bakom vår reservation, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till utskottets förslag. När jag funderade på vad jag skulle säga i denna fjärde debatt om kriminalvårdens verksamhet som vi har ögnade jag igenom de senaste fyra årens årsberättelser från Kriminalvården och slogs av att det är en ganska välmående verksamhet. Att fögderiet sköts på ett föredömligt sätt är den bild jag får, inte bara från torra siffror och årsredovisningar från myndigheten utan också genom att läsa JO-anmälningar och årsberättelse. Jag ser också hur man jobbar med det man inte är så bra på och får kritik för, för det finns förstås mycket inom kriminalvården där man inte når ända fram i uppdraget. De kunskaper som vi politiker har fått när vi har besökt fängelser, anstalter och frivårdsverksamheter verifierar också bilden av att verksamheten är väl fungerande. Droganvändningen, som ofta nämns, är låg, 1–vid screeningtester, och det är mycket ovanligt med rymningar, även om vi hade några incidenter. Låt mig lyfta fram två saker. Det ena är att jag är mycket tacksam för att kriminalvården bygger på vetenskaplig grund. Det är ett synnerligen uppfriskande förhållningssätt i av vetenskapsförakt och misstro mot fakta. Inte minst i programverksamheten och behandlingsmetoderna rensar man efter utvärderingar och valideringar kontinuerligt ut de metoder som inte fungerar. Detta är något som andra politikområden borde ta efter lite mer, särskilt med tanke på en del liberala skolpolitiker och partiledare. Det kan bero på det metodiska och vetenskapligt grundade arbetet. Det kan givetvis också vara ett resultat av att övriga rättsvårdande myndigheter inte har varit tillräckligt effektiva . Men jag vill tro att åtminstone en del av det faktum att återfallsfrekvensen har minskat med är ett resultat av framgångsrikt systematiskt strukturerat arbete inom kriminalvården. Det andra jag vill lyfta fram är att kriminalvården bygger på den värdegrund som i grund och botten omfamnas av oss alla. Det handlar om humanistiska, demokratiska värderingar hos personalen. Ska vi vara helt ärliga fanns det – eller , som en del partier kanske skulle säga – en del att göra vad gällde värdegrunden bland personalen. Att de intagna har problem med värdegrunden är ganska uppenbart, för det är ju en av orsakerna till att de sitter där. Men personalen, som arbetar klientnära med dessa individer, måste stå på en stabil grund. Jag brukar ibland, lite skämtsamt men också med visst allvar, säga att på mina studiebesök i kriminalvården möter jag fler humanister än i politiken. Personalen är oerhört besjälad av sitt arbete i den tuffa miljö de verkar i som professionella. Därför känner jag mig trygg. I många politiska korridorer är värdegrundsarbete nästan ett skällsord , men det är ett nödvändigt redskap för att personalen inom kriminalvården ska kunna göra ett bra jobb. Kriminalvården sticker ut på många olika sätt, inte minst i internationella jämförelser. Något av det viktigaste är att man jobbar så klientnära, nära individerna. Man låter inte enbart de intagna själva stå för normbildning och strukturer, utan man är nära. En annan sak är det dynamiska säkerhetsarbetet. Båda dessa är framgångsfaktorer som många besökare från världens alla hörn tittar på och försöker ta det bästa av. Detta kostar givetvis. Jämfört med många andra länder har vi en dyr kriminalvård per intagen. Men för samhället är det en synnerligen bra affär. Kriminalvården är mycket omvärldsorienterad, vilket är en märklig paradox med tanke på att man bygger murar mot omvärlden eftersom individerna där inne ofrivilligt inte har klarat av den omvärld och de normer och värderingar som finns där ute. Själva tanken med en anstalt är att stänga ute omvärlden. Men ändå kommer världen där ute innanför murarna och Gunnebostängslen. När problemen med extremism på den politiska högerkanten eller religiös islamism ökar märks det innanför murarna, och då måste kriminalvården möta detta med en ökad medvetenhet och konkreta handlingsplaner. Kriminaliteten i samhället minskar totalt sett. Våldsbrottsligheten har minskat , inte minst på grund av att vi dricker mindre sprit. När vi dricker mindre gör vi färre dumma saker, och att alkoholkonsumtionen nästan har halverats bland unga människor, som är de mest brottsaktiva i samhället, påverkar givetvis också kriminalvården, både vad gäller flöden och hur man ska arbeta med att hantera detta. I synnerhet i våra särskilt utsatta områden ställer de organiserade kriminella ligorna på sin spets hur vi hanterar rättssamhällets alla redskap. Detta kräver också helt andra förutsättningar vad gäller planering av intagna. Man har jobbat hårt med att skilja gängmedlemmar från varandra. Det var kanske lättare när man hade västar på sig eller när gängstrukturerna var fasta. är det inte så; är det flyktigt, och vänskaper bryts och förändras. Metoo-diskussionen kommer också in i kriminalvården och bland kriminalvårdens personal. Det är självklart. Det finns mängder med utmaningar som man står inför. Personalomsättningen är kanske den största. Förmodligen kommer verksamheten att få ”uppskiftas” med anledning av att rättssystemet kanske blir mer effektivt när polisen är färdigorganiserad. Man kommer kanske att få öppna nya anstalter, eller rättare sagt bygga ut de befintliga. Vi har gett uppdrag från till Kriminalvården när det gäller transporter som ska avlasta polisen. Vi behöver också se över gränssnitt och se till att kapaciteten byggs ut. Vi måste orka fortsätta jobba med verksamheten för att bryta isoleringen. Där finns fortfarande mycket att göra, inte minst på våra häkten. Slutligen vill jag lyfta blicken lite grann. Det går mycket bra för – anmärkningsvärt bra, får man säga. Vi är ett av världens mest välskötta länder och har egentligen varit det – till och med under de borgerliga åren, kan jag tillägga. Detta är naturligtvis någonting som sticker i ögonen på de värsta dystopikerna, som dessutom ofta brukar vara populister. Det är de som frossar i att stigmatisera redan utsatta grupper och som tar fram det gamla vanliga knepet att leta syndabockar – det enklaste knepet i den politiska verktygslådan. De drar sig inte för att politiskt exploatera tragiska händelser och skeenden i samhället. kan jag som gammal gråsosse känna att jag önskar ett lite mer stillsamt hantverk och en strukturerad långsiktighet i den politiska debatten. Just när det gäller kriminalvården vill jag nog säga att det är så. Vi har inte haft stora diskussioner och inte speciellt mycket bråk i utskottet om den, och det är väldigt skönt. Här har det varit de långa vågornas politik som har gällt. Vi är nog också i grunden överens om det som vi har sagt så , nämligen att det bästa beteendet för att inte få nya klienter i kriminalvården är att hålla ihop samhället, att se till att jobba brottsförebyggande, att se till att vårda de verksamheter som bygger människor och som skapar starka samhällen och att prioritera välfärd före skattesänkningar. Så enkelt är det faktiskt, och det kan vi nog vara överens om. 2 (M): debatterar vi ett motionsbetänkande gällande kriminalvårdsfrågor. För att jag inte ska glömma det börjar jag med att yrka bifall till reservationerna 1 och 15. Vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till dessa två reservationer. Kriminalvården står inför många nya svårigheter. Kriminalvården säger själv att den största svårigheten är hur man ska få bukt med de unga gängkriminella som sitter i fängelse. De är mycket svåra att nå, och det är mycket svårt att få dem att ta emot behandlingar. Dessa gängkriminella börjar ofta begå brott i tidig ålder – många innan de har fyllt . Många begår väldigt grova våldsbrott. Jag kan nämna att det 2017 skedde 320 gängskjutningar, 42 blev mördade och 140 skadades. Även oskyldiga människor har faktiskt mördats. Här måste samhället reagera med bestämdhet och mycket tidigare än vad man gör . debatterade vi ett motionsbetänkande gällande unga lagöverträdare. Tyvärr har den sittande regeringen varit väldigt långsam när det gäller att presentera åtgärder. I den debatten tog jag upp behovet av nya påföljder för unga mellan . Många inom rättsväsendet, både poliser och åklagare, säger att vi måste vidta nya åtgärder när det gäller denna åldersgrupp för att bryta deras kriminella bana. Ett bra förslag är ungdomsövervakning med fotboja. Trots ett tillkännagivande har regeringen alltså inte presenterat något förslag när det gäller detta. som har gått har många unga hunnit fastna i kriminalitet och också hamnat inom kriminalvården. Kriminalvården ska vara effektiv med bra kvalitet och hög säkerhet. Tiden på anstalt ska användas klokt. presenterade en rapport gällande återfall i brott. Den visade att av dem som har suttit i fängelse återfaller i brott . Det är en otroligt hög siffra. Mer än hälften av unga fängelsedömda begår nya brott efter att de har kommit ut från fängelset. Det är riktigt dåligt, och detta måste förbättras. Jag tror att det är ännu fler, eftersom det väl inte är någon som tror att alla åker fast när de begår brott – inte minst med tanke på den poliskris som vi har haft. Vi moderater har många bra förslag när det gäller detta, till exempel om sociala stödgrupper för 18–29-åringar och om tydligare samverkan mellan myndigheter. Vi har också en gemensam alliansmotion med bra förslag till exempel när det gäller skärpningar av villkorlig frigivning och att man ska jobba bättre med avhopparverksamhet. Vi får igenom tre tillkännagivanden , och det är bra. Ett av dessa tillkännagivanden gäller frivårdsinsatser för just denna svåra grupp med unga gängkriminella. Frivård är alltså kriminalvård utanför fängelset och innebär både kontroll och stöd för bland annat dem som har fått villkorlig frigivning. Frivården behöver utvecklas, särskilt för just denna grupp med gängkriminella. Vi anser att det är viktigt att införa större möjligheter till olika föreskrifter, till exempel om att de ska genomgå behandlingsprogram, utbilda sig och så vidare. Även kontrollen behöver stärkas, eftersom man måste kontrollera att de går på de behandlingar som det har beslutats om. Man måste öka frivårdskontorens säkerhet. Som det nu är kan gängkriminella komma in på frivårdskontoren utan att man har möjlighet att kontrollera om de har med sig farliga vapen och så vidare. Det är ett problem. Om de i frivårdslokalerna stöter på några personer från något annat gäng kan det faktiskt få mycket allvarliga konsekvenser. Reservation 1 handlar om uppsökande verksamhet på häkten. Denna verksamhet är mycket viktig, eftersom häktningstiden är en mycket bra tid för att få den intagne att börja fundera över sitt liv och sin framtid. Kriminalvårdens personal har uppsökande verksamhet, och avsikten är att motivera den som sitter häktad att försöka fortsätta sitt liv på den lagliga sidan. Unga häktade prioriteras, och det är viktigt att alla får dessa besök. Det är tärande att sitta häktad, och jag har hört många säga att häktningstiden har varit en vändpunkt för dem. Att sitta häktad kan faktiskt vara bra från denna synvinkel, inte bara för att man ska hinna utreda brotten. var jag på ett seminarium i . Det var , Kriminellas revansch i samhället, som anordnade det. Där var det en ung man som sa att det var först när han satt häktad som han på allvar började fundera på vad han skulle göra med sin framtid. Det var hans vändpunkt. Då fattade han ett beslut, och han hade hållit det när han var med på detta seminarium. Enligt årsredovisning var det som uppsöktes i häktena. Det var alltså som inte blev uppsökta, alltså var tredje. Det är alldeles för många. Var tredje fick alltså inte detta stöd och samtal för att kunna bryta den kriminella banan. I Kriminalvårdens årsredovisning sägs också att det är mycket stora skillnader mellan olika häkten när det gäller hur de jobbar med uppsökande samtal. Detta måste rättas till, och alla måste få möjlighet till detta stöd. Det är mycket viktigt för den intagne eller häktade, men kanske ännu viktigare för eventuella framtida brottsoffer. Reservation 15 handlar om att vi moderater vill att fler ska avtjäna sina fängelsestraff i sina egna hemländer i stället för i . Vi kan till exempel tänka oss detta när det gäller bostadsinbrotten, som ökar kraftigt i . Många utländska ligor kommer hit för att begå olika brott. Polisen säger att hälften av alla bostadsinbrott begås av utländska stöldligor. Polisen säger också att dessa stöldligor anser att är som ett smörgåsbord – det är bara att komma hit och ta vad man vill, för det är väldigt liten risk att åka fast. Och om man mot förmodan gör det är straffen väldigt låga. Det är bara vid av alla inbrottsstölder som någon blir dömd för brottet. Vi moderater har presenterat ett åtgärdsprogram mot dessa stöldligor. Bland annat vill vi införa ett nytt brott, inbrottsstöld, med fängelse som minimistraff. Ett av förslagen i vårt åtgärdsprogram finns med här, nämligen att fler utländska medborgare ska överföras för att avtjäna sitt straff i hemlandet. Detta är bra ur många synvinklar, så jag är lite förvånad över att inga andra hakar på det. Det innebär mycket bättre utslussning för dessa personer. Om de avtjänar straffet i sitt eget land är det lättare med permissioner eftersom de kanske har bostad och familj i närheten, och framför allt kan de språket. Här är det svårt med utslussning och permissioner. Man kanske inte känner någon här och kan inte språket, och då säger det sig självt att det blir svårt. Återanpassningen blir alltså lättare med vårt förslag. Detta är faktiskt också en ekonomisk fråga. Det sitter över 1 000 utländska medborgare i svenska fängelser. Ett fängelseår kostar 1,2 miljoner per person. Det är väldigt mycket pengar, som kan användas till något annat. trädde en europeisk lag i kraft som handlar om prövning av om en svensk dom ska verkställas i en annan medlemsstat. Kriminalvården konstaterar i sin årsredovisning att förväntningarna på fler överföringar inte fullt ut har kunnat infrias. Det finns också en internationell verkställighetslag som möjliggör överförande till länder utanför . Det är ganska få som överförs: var det 67 och 2017 var det bara 51 personer. Antalet går alltså ned, precis i motsats till lagens syfte. Vi moderater vill att regeringen ska vidta åtgärder så att fler avtjänar sina fängelsestraff i sina hemländer. Vi vill också minska återfallen. Den utredning som alliansregeringen tillsatte för att undersöka vilka återfallsförebyggande åtgärder inom som fungerar och vilka som inte gör det lade den här regeringen ned bara innan den skulle presentera sitt förslag. får vi igenom ett tillkännagivande om att en ny utredning med motsvarande uppdrag ska tillsättas. 3 (S) replik: Jag tänkte, , att vi skulle uppehålla oss lite vid den centrala delen av Kriminalvårdens verksamhet, nämligen återfallsfrekvensen. I ditt anförande nämner du att du inte riktigt tror på de siffror jag redovisade – du kanske har en annan verklighetsbild. Jag skulle gärna vilja ha ett förtydligande. Hur ser du på återfallsfrekvensen i Kriminalvården? Det är ju det kanske mest objektiva statistiska underlag man har för att se om verksamheten är framgångsrik eller inte. 4 (M) replik: Jag vet att Kriminalvården har presenterat siffror som visar att återfallsfrekvensen går ned lite grann, men man har inte riktigt kunnat säga vad det beror på. Polisen utreder sedan omorganisationen 2015 mycket färre brott – det är en massa brott de inte har haft kapacitet att utreda – och Kriminalvården har nämnt att det kan bero på detta. Så man kan inte riktigt säga vad det beror på. Vad jag syftar på är , som kom . Där kommer man fram till att av dem som lämnar fängelset återfaller . Det kanske har gått ned lite grann ; det kan jag väl gå med på. Men även om det skulle vara så är återfallssiffrorna väldigt höga, och då måste man göra allt man kan. 5 (S) replik: Jag förvånas lite över siffertrixande. Faktum kvarstår ju: Andelen som återfaller och kommer in i Kriminalvårdens hägn som återvändande klienter har minskat . Det är egentligen först som siffran har stabiliserats och inte sjunkit. Det ironiska är alltså att polisomorganisationen med alla sina fel och brister egentligen inte har inneburit någonting negativt. Däremot har minskningen av återfallsfrekvensen stannat upp, och det är illa nog. Men rent statistiskt är det färre som återfaller i brott. Detta står i svart på vitt i flera årsredovisningar från Kriminalvården. Det är viktigt att stå upp för den siffran, för den är kanske ett resultat av effektiviteten i rättsapparaten, som vi talat om tidigare, men visar också att verksamheten fungerar hyfsat bra och att de validerade metoderna ger resultat. Vi kan se detta inte minst när det gäller utslussningsåtgärder. Man har undersökt fyra av de vanligaste utslussningsåtgärderna för att försöka se vad som har störst effekt. Man har bland annat kunnat se att frigången har varit en väldigt viktig åtgärd. Jag tror att vi behöver enas om att trenden är positiv i Kriminalvården och att det fungerar bra. Vi kan inte bara tala om en bristande effektivitet i rättsapparaten, utan bilden är komplex. Vi ska också skörda segrarna. Minskningen i återfallsfrekvensen skedde framför allt under borgerliga år, så svartmåla inte i onödan, – framför allt inte när det handlar om er egen regim. 6 (M) replik: Jag vet inte om jag ägnar mig åt siffertrixande. Jag tycker nog att det är som håller på med en massa siffror. Jag hänvisar till , där det framkommer att av dem som lämnar fängelset återfaller i brott . Detta är väldigt höga siffror. Om det sedan har förbättrats lite är ingen gladare än jag, men jag tror inte att det har skett någon större förändring. Vi måste verkligen jobba med återfallsförebyggande. Därför är det väldigt konstigt att regering lade ned den utredning som skulle undersöka vilka metoder som fungerar inom och vilka som inte gör det. Jag tror att det skedde innan resultatet skulle presenteras. Som tur är får vi nu ett tillkännagivande om att en utredning ska tillsättas med motsvarande uppdrag. Man måste nämligen ta reda på vilka metoder som fungerar. Det får inte bara bli lite spridda skurar, utan det behövs en samlad bild: Vad fungerar och vad fungerar inte? Ta till exempel den uppsökande verksamheten, som jag nämnde i mitt anförande. Var tredje får inte det stödet. Det är en av de bästa möjligheterna till en vändpunkt för dessa kriminella. De sitter avskärmade och får tid att fundera på hur de vill ha det i resten av livet. De blir inte påverkade av kompisar, grupptryck och sådant. Var tredje får alltså inte den hjälpen, och det är ett misslyckande. 7 (MP): Denna debatt handlar om kriminalvården, som i sig har en ganska otacksam uppgift. Det är en verksamhet som måste ta hand om vårt samhälles misslyckanden. Kriminalvården gör detta väldigt bra. Jag vill ta upp det som var inne på när han talade om bland annat behandlingsprogram. Jag vill ta upp just att de vilar på vetenskaplig grund och att de faktiskt har haft en ganska bra utveckling. Att få bort av de dömda förbrytarna från brottets bana är fantastiskt. Det måste väl ändå vara en av de mest lönsamma insatser som vi kan göra i samhället? All kredd åt alliansregeringen, som arbetade med denna fråga . Detta är ju inte någonting som bara uppstod , utan det är en lång process. Jag förstod inte riktigt varför inte ville hålla med om att vi även ger den förra regeringen ett visst erkännande när det gäller detta arbete. Men det måste naturligtvis bli bättre. Det måste bli mycket bättre, och det måste utvecklas. Det är också detta – att behandlingsprogrammen blir fler – som vi har arbetat med . Det är naturligtvis inte bra om av förbrytarna återfaller. Det är hopplöst, och det måste bli mycket bättre. Men vi måste också se utvecklingen. Om vi inte ser utveckling – och dessutom en positiv sådan – blir det helt hopplöst för kriminalvården att arbeta vidare. Då handlar det mer om att låsa in folk och kasta bort nyckeln, och det är ju inte den världen vi vill leva i. Jag fick en påminnelse om detta när jag satte på radion och lyssnade på morgonprogrammet. Där tog de upp att det nu i dagarna släpps en bok om arbetet mot , där mycket handlar om att det var viktigt att ledande personer från den organiserade brottsligheten kom bort från gatan. Men det handlar också om att se till att de inte återfaller i kriminalitet och om att samhället med både piska och morot tvingar fram en annan utveckling av deras liv. Detta är inte ett liv som är värt att leva – det måste vara tydligt. Det kriminella livet måste brytas. I stället ska vi från samhällets sida hjälpa till, både med avhopparverksamhet och med behandlingsprogram. På alla sätt och vis ska vi se till att dessa människor återgår till samhället eller hittar vägen in i det igen. Det är ju det som detta handlar om. Jag tycker att det är väldigt positivt att vi på detta område har en relativt stor enighet i utskottet. Jag vill passa på att yrka bifall till förslaget i betänkandet. står naturligtvis bakom reservation 8, men för tids vinnande avstår jag från att yrka bifall till den.