prot · H509119 · 2018-05-25 00:00:00 — Anledningen till att mina frågor uppstår är att ni inte i texten som finns på hemsidan tydliggör att ni tänker lyfta systematiska kränkningar av mänskliga rättigheter under resan. Mina frågor har du besvarat, , men det dyker upp nya när jag lyssnar till svaret. Statsrådet menar i sitt svar att den dialog som skapats i och med handeln ska bidra till att kan lyfta kränkningar av mänskliga rättigheter. Då undrar jag: Har det skett någon förbättring sett till de mänskliga rättigheterna? Min nästa fråga är: Ämnar träffa MR-organisationer eller civila på plats? Har UD eller något av statsråden på någon av resorna träffat MR-organisationer eller civila på plats? Varför, eller varför inte? Slutligen undrar jag hur regeringen avser att agera om svenska företag i inte följer regeringens utarbetade handlingsplan för företagande och mänskliga rättigheter, som ska hjälpa företagen att arbeta med socialt ansvarstagande och respekt för mänskliga rättigheter. 38 Statsrådet (S): MR-situationen är, som jag sa, mycket allvarlig i . Etniska och religiösa minoriteter, oppositionella och fackliga företrädare är hårt utsatta. hållning när det gäller dödsstraff är väl känd. Regeringen fördömer tillämpning av dödsstraffet i alla dess former. Det är ett omänskligt, grymt och oåterkalleligt straff, som strider mot de mänskliga rättigheterna. EU är en drivande aktör i arbetet för avskaffande av dödsstraff, och tar aktivt del i EU:s arbete. Det omfattande tillämpandet av dödsstraff i är mycket oroande. Regeringen har varit tydlig i dessa frågor. I vår dialog med påtalar vi tydligt de brister vi ser – på alla möten, vid alla resor och vid alla deltaganden av iranska företrädare. För att vi ska kunna ta upp bristerna vad gäller MR måste vi ha en dialog. Regeringens utgångspunkt är att det är genom utbyte och engagemang i kombination med tydliga budskap som vi kan bidra till en positiv utveckling. Det är därför angeläget att föra en dialog också med de länder som vi inte i alla avseenden är överens med. Det är mot denna bakgrund som vårt engagemang gentemot ska ses. Vi tar också återkommande upp enskilda fall av brott mot mänskliga rättigheter i genom EU och bilateralt. Genom vår ambassad i deltar vi i gemensamma EU-uppvaktningar av det iranska och rättsväsendet. Dödsstraffet är särskilt prioriterat i detta arbete. Vi har också tagit upp flera fall där fackliga företrädare har fängslats för sina aktiviteter. När det gäller frågan vad regeringen gör för den fängslade KI-forskaren i tar UD kontinuerligt upp fallen på hög nivå med företrädare för , såväl i som i . I våra kontakter framför vi med emfas och EU:s syn på dödsstraff. kräver att dödsdomen mot Ahmadreza Djalali inte verkställs, och vi har tillsammans med övriga EU protesterat mot straffet vid upprepade tillfällen. Vi fortsätter våra konsulära ansträngningar för Ahmadreza Djalali och begär kontinuerligt tillstånd för att besöka honom. 39 (V): Tack, för svaren, statsrådet ! Det är bra att ni tydliggör att ni tydligt har lyft upp dödsstraffet och att ni ska fortsätta att göra det. Detta ser vi positivt på. Jag vill återigen lyfta upp frågan om den dialog som enligt statsrådet möjliggjorts genom handeln mellan och . säger i svaret: ”Den isoleringspolitik som riktats mot , och som nu återigen förespråkar, har hindrat dialog, stärkt de konservativa krafterna i och inte lett till några positiva framsteg när det gäller respekten för MR, demokrati och rättsstatens principer. Genom dialog i kombination med tydliga budskap kan vi bidra till en positiv utveckling.” Vi i tror inte heller att ett förbud mot investeringar i eller handel med skulle gynna kampen för demokrati och mänskliga rättigheter, men vi anser att man måste iaktta stor försiktighet när man handlar med eller investerar i ett land som . exportfrämjande får aldrig bidra till att regimen i gynnas eller att brott mot de mänskliga rättigheterna begås. Vi har tidigare motionerat om att den bör inleda en dialog med de svenska företag som är verksamma i avseende de mänskliga rättigheterna, och har ju regeringen tagit fram en handlingsplan för de företag som investerar i eller handlar med . Detta är mycket bra. Jag undrar dock fortfarande, då jag inte tycker att jag riktigt fick svar på den frågan förut: Hur avser regeringen att agera om de svenska företagen inte följer denna handlingsplan? Som jag sade i mitt förra inlägg har det, enligt Amnesty, genomförts minst 507 avrättningar i , varav flera av barn. De systematiska kränkningarna mot kvinnor och flickor, etniska och religiösa minoriteter, hbtq-personer, fackligt aktiva och sympatisörer till oppositionsgrupper har fortsatt med oförminskad styrka, trots handeln och den fantastiska dialog som statsrådet säger att använder sig av för att lyfta upp de systematiska kränkningarna mot de mänskliga rättigheterna. Det är uppenbart att det som och även omvärlden gjort inte har varit tillräckligt. Jag är fortfarande nyfiken på om regeringens ansträngningar och omvärldens försök har minskat de systematiska kränkningarna av mänskliga rättigheter och hur statsrådet avser att öka ansträngningar för att påverka den iranska regeringen. 40 Statsrådet (S): Låt mig börja med att tala om hur den kärntekniska överenskommelsen och återinförandet av sanktionerna kommer att påverka svenska företag och svensk export negativt och vad detta sedan innebär för dialogen. Efter att ha varit i kan jag själv vittna om hur viktigt och möjligt det är att ha en dialog om såväl MR-frågor som fackliga rättigheter och kvinnors rättigheter. Vi kan se att svenska företag har gjort det möjligt för iranska kvinnor att gå ut i arbetslivet på ett sätt som de inte har gjort förut. H&M var det företag som var först med att låta kvinnor jobba i sina affärer. har låtit kvinnor bli chefer och jobba . Man har sett en direkt påverkan i positiv riktning när det gäller kvinnors rättigheter av det faktum att svenska företag finns där. beslut att lämna den kärntekniska överenskommelsen och återinföra sanktionerna kommer däremot att påverka svenska företags möjlighet att vara i och därmed möjligheten att få in svenska värderingar mycket negativt. Vår handel med fördubblades efter överenskommelsen. Vår export fyrdubblades efter det att sanktionerna togs bort. när , som är utrikesminister i , bekräftade att de kommer att föra in hårda sanktioner mot kommer detta att betyda mycket negativa konsekvenser. Jag välkomnar därför att EU:s höga representant har varit tydlig i sitt svarsuttalande efter tal, där hon understryker den enighet som råder i EU. Mogherini säger också att det inte finns något alternativ till den kärntekniska överenskommelsen. I nära samråd med våra partner i EU analyserar regeringen nu i detalj konsekvenserna för och de svenska företagen. kommer tillsammans med EU att göra vad vi kan för att försöka begränsa effekterna av sanktionerna för svenska och europeiska företag. Regeringen välkomnar de initiativ som har tagits i , inklusive den så kallade blockeringsordern. Detta är en viktig politisk markering från EU. Frågan hanteras nu på högsta nivå inom EU och kommer att tas upp på det utrikesministermöte som ska hållas , . Det finns inga beslut fattade ännu, men det är viktigt att vi agerar tillsammans. som regeringen gör allt detta för att minska effekterna av de återinförda sanktionerna vill jag varna för en tro på enkla lösningar. Eftersom betalningar till och från i praktiken omöjliggörs kommer det att bli mycket svårt att genomföra affärer. Ännu har vi inte sett några konkreta förslag som löser detta problem. Även företag från andra länder signalerar stora problem. Ett exempel är franska Total, som är en av de största investerarna i och som har meddelat att de drar sig ut. Förutom initiativ som kommissionen har tagit kommer regeringen tillsammans med övriga EU att fortsätta att främja handel och verka för en bred dialog med , naturligtvis inklusive mänskliga rättigheter, för att på så sätt förmå att stanna kvar i överenskommelsen. Det planerade så kallade blandkommissionsmöte som interpellanten nämnde är en del i detta arbete. 41 (V): Tack, statsrådet , för svaren! Visst är det olyckligt att Trump överger JCPOA. Det är högst oansvarigt, och vi ser positivt på att både och EU arbetar aktivt för att åtminstone försöka upprätthålla en dialog om det. Jag vill understryka att det är oerhört viktigt att de som behöver stöd i , nämligen de civila, får ännu mer stöd av och att regeringen, utöver den dialog som förs, behöver utarbeta fler planer för hur man kan trycka på regim så att de slutar kränka de mänskliga rättigheterna. behöver även i samverkan med andra länder arbeta för att fler gör detsamma. Visserligen gör man detta i EU i samband med JCPOA-deklarationen och att den ska försöka upprätthållas. fick jag dock höra att man försöker separera dialogen om MR-frågor och JCPOA-deklarationen. Man behöver styra upp detta arbete lite mer och vara tydlig med varför det är så oerhört viktigt. Vi kan konstatera att den dialog som har förts inte har gett några resultat, även om det finns företag som har anställt kvinnor, vilket är fantastiskt bra. döms människor till döden. utsätts kvinnor, flickor och minoriteter för systematiska kränkningar i . spär på konflikter i närliggande länder. Vi måste använda alla vägar som är möjliga för att få ett slut på det. 42 Statsrådet (S): För innebar sanktionslättnaderna i kärnteknikavtalet en möjlighet att öppna landet och förbättra relationerna med omvärlden och förbättra ekonomin. För och EU innebär det också att vi har kunnat fördjupa dialogen med om mänskliga rättigheter. Regeringen välkomnar överenskommelsen, och det internationella atomenergiorganet har vid upprepade tillfällen bekräftat att lever upp till sina åtaganden. har vi varit tydliga med att överenskommelsen måste följas av förbättringar i mycket allvarliga MR-situation. Överenskommelsen har stärkt de reformvänliga krafterna i . Dessa verkar för en ökad öppenhet gentemot andra länder och arbetar relativt sett i större utsträckning för att till exempel stärka kvinnors roll i samhället. När jag träffade vicepresident med ansvar för kvinnofrågor hade vi en konstruktiv dialog om bland annat vikten av kvinnors närvaro på arbetsmarknaden. Den nuvarande administrationen har fått igenom en ny narkotikalagstiftning som avser att minska tillämpningen av dödsstraff för brottslingar som var minderåriga när brottet begicks. MR-situationen i är, som sagt, utan tvekan mycket allvarlig, även med en reformvänlig regering på plats. Men att förbättra MR-situationen tar , särskilt i ett land där det finns starka konservativa krafter inom regeringen som försöker motarbeta framsteg när det gäller mänskliga rättigheter. Men det är bättre med en reformvänlig administration än med en konservativ. Därför är jag orolig över att beslut att lämna den kärntekniska överenskommelsen riskerar att stärka de konservativa krafterna i . Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2017/18:519 om omhändertagande av berusade personer 43 Socialminister (S): har frågat justitie- och inrikesministern om ministern anser att ansvaret för tillnyktring bör tydliggöras och vilka åtgärder ministern i så fall avser att vidta för att tydliggöra ansvaret. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen beslutade om en treårig satsning för att förbättra den medicinska säkerheten och omvårdnaden i samband med ett omhändertagande enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB). Syftet var att stimulera landstingen, kommunerna och att gemensamt utveckla alternativa lösningar till att föra omhändertagna till arrest, i synnerhet när det gäller personer . Målet var att ändra praxis så att färre skulle föras till arrest och i stället tas om hand på annat sätt. Tanken var också att underlätta och motivera till fortsatt stöd och behandling av de omhändertagna. Satsningen omfattade –2016. Myndigheten för vård- och omsorgsanalys, Vårdanalys, har haft i uppdrag av regeringen att följa upp den treåriga satsningen för förbättrade stöd- och behandlingsinsatser vid omhändertagande enligt LOB. Av Vårdanalys rapport framgår, precis som säger, att hälso- och sjukvårdens förutsättningar för att ta hand om personer som polisen för till dem varierar, både inom och mellan landstingen. Men av rapporten framgår även att det har skett en positiv utveckling, framför allt när det gäller samverkan. 15 län har inom satsningen tagit fram överenskommelser mellan till exempel , landstingen och kommunerna. Det finns en samsyn bland företrädare om att överenskommelserna, tillsammans med andra insatser inom ramen för satsningen, har bidragit till att samarbete mellan parterna antingen har påbörjats eller utvecklats. I flera län har satsningen inneburit att polisen, hälso- och sjukvården och samarbetar med varandra när det gäller omhändertaganden enligt LOB. Även om det finns utmaningar kvar för att säkerställa att personer som omhändertas enligt LOB får adekvata och säkra insatser, anser regeringen att den statliga satsningen har fått effekt och att det lokala och regionala utvecklingsarbete som har initierats nu tas vid av landstingen, och andra berörda aktörer. Regeringen avser nu att följa aktörernas fortsatta arbete och utvecklingen i frågan. 44 (M): Jag tackar ministern för svaret. omhändertar polisen ungefär 60 000 berusade personer enligt lagen om omhändertagande av berusade personer, LOB. Antalet är i stort sett oförändrat . Men glädjande nog har antalet omhändertagna under minskat . Det ska vi absolut glädja oss åt. Det finns stora geografiska skillnader, precis som ministern säger i sitt svar, både avseende antal och hur stor andel som förs till vård. Majoriteten av omhändertagandena sker i storstadslänen, men i förhållande till befolkningsmängd sker flest omhändertaganden i andra län. Enligt Vårdanalys uppföljning, som är en utmärkt skrift fakta samt bra och tänkvärda saker tas upp, är det fortfarande en övervägande majoritet som förs till arrest. , under pågående satsning, fördes till arrest. Det är anmärkningsvärt. Om personer förs till arrest eller vård beror på geografi och tillgång till vård, om de är utåtagerande och så vidare. Polisen gör alltså en avvägning i varje fall vart man ska skjutsa personerna. styrs detta i stor utsträckning av geografin och om det finns tillnyktringsenheter att tillgå. Arrestvakter har inte den medicinska kompetens som krävs, och polisen är ytterst angelägen om att ansvarsfrågan – vem som har det yttersta ansvaret för personer omhändertagna på grund av berusning – måste lösas . Jag sitter i polisens insynsråd, och vi fick där en kort föredragning just om Vårdanalys utvärdering och uppföljning. Vi fick också ett medskick om att detta är en mycket viktig fråga. Det handlar också om att det är en medicinsk risk om man förs till arrest där det finns personal som inte alls har den vårdkunskap som behövs. Men det handlar också om att det försvårar möjligheten att fånga upp de personer som behöver stöd, vård och behandling för sitt missbruk eller beroende. Det blir ännu mer tydligt när man vet att var femte person som omhändertas har omhändertagits mer än en gång. En person kommer till arresten, sover ruset av sig och släpps sedan ut. Men det finns inte någon uppföljning eller något stöd som handlar om missbruket. dör dessutom personer som har omhändertagits enligt LOB. Det finns i och för sig statistik enbart från polisen. Det kan vara så att den som har förts till vård och avlidit kan ha avlidit på grund av sitt missbruk. Detta går inte att hitta, men polisen har en statistik. Enligt den har tolv LOB:ade personer avlidit i arresten , och medelåldern på dessa har varit . Det finns dödsfall även hos vården bland personer som har förts dit när de varit omhändertagna, men den statistiken finns inte – där blir det i stället mer om man har avlidit av en hjärtinfarkt och så vidare, men orsaken bakom finns inte med. Sedan kan man ju tycka att om en person grips och kommer till arresten som LOB:ad, det vill säga omhändertagen för att den är berusad, måste man också säkerställa att den personen inte till exempel har minderåriga barn hemma. Det krävs alltså även en socialvetenskaplig kunskap för att ställa dessa frågor och ta reda på sådant. Finns det minderåriga barn behövs det verkligen hjälp i den familjen. 45 Socialminister (S): Tack för en bra interpellation, ! Jag är säker på att du väl känner till bakgrunden till att vi landade i den här LOB-satsningen. Som du kanske minns satt ju en stor missbruksutredning , som leddes av . Han lämnade sina förslag 2011, och ett av förslagen var att en särskild missbrukslag skulle införas. Förslaget innebar väldigt konkret att landstingen skulle ges ett tydligt ansvar för behandlingsinsatser, inklusive tillnyktringsenheter, och att kommunerna skulle få ett tydligt ansvar för de sociala stödinsatserna kopplat till de här personerna. kunde man konstatera att det saknades ett tydligt stöd – det var den dåvarande regeringens bedömning – för att genomföra reformen. I stället valde man att gå fram med de delar i utredarens förslag som handlade om förbättrad samverkan mellan huvudmännen när det gällde missbrukare och beroende. Vad som också gjordes var dock att det fördes in ett krav på samverkansöverenskommelser, både i socialtjänstlagen och i hälso- och sjukvårdslagen, av den typ som finns när det gäller till exempel personer som har en psykisk funktionsnedsättning. Men i och med att ansvar för tillnyktringsenheterna inte särskilt reglerades har det fortsatt varit upp till landstingen att besluta om inrättande av sådana. Då kan man väl säga att vi, i syfte att från regeringens sida stödja huvudmännen i arbetet med de frivilliga överenskommelserna, initierade LOB-satsningen 2014 – jag refererade till den i mitt svar – om 35 miljoner . Det resulterade i att vi ändå har fått överenskommelser till stånd på flera håll. Ett exempel är det samverkansavtal som finns mellan Polisregion , , , socialförvaltningen i och hälso- och sjukvårdsförvaltningen. Det är en överenskommelse som just syftar till att minska risken för medicinska komplikationer i samband med omhändertagande. Jag noterar också, precis som gjorde inledningsvis, att vi ligger ganska stadigt på 60 000 sådana här omhändertaganden . Det är dock väldigt glädjande att vi ser en successiv minskning när det gäller barn som är . Utöver de 15 lokala överenskommelser som finns i 15 län har utvecklingsinsatser inom ramen för den här satsningen påbörjats inom olika områden. Det handlar till exempel om utveckling av tillnyktringsenheter inom landstingen, men det handlar också om utveckling av till exempel screeningverktyg för polisen för att man ska kunna bedöma om individen i fråga har ett vårdbehov. Det har även handlat om utbildning av poliser inom det här området och om en del mobila vårdenheter, samt om mer sjukvårdspersonal i anslutning till arrest. Vi ser alltså att satsningen ändå har haft effekt, och vi ser att saker och ting går i rätt riktning. Som nämnde ligger siffran för hur många som skadas allvarligt i arrest ganska stadigt på fyra till sex fall . har tre fall anmälts. Jag tänkte komma in på ett pilotprojekt i mitt nästa inlägg. 46 (M): Jag läser i uppföljningen att det gjordes en utredning som hette Bot eller böter och som påtalade att polisens arrest inte är ett lämpligt ställe för omvårdnad av en berusad person. Detta är alltså ingen ny fråga på något sätt. Precis som ministern säger är det ungefär 60 000 fall , och det har det varit . När jag jobbade på socialförvaltningen var det så – jag är osäker på hur rutinerna ser ut – att socialförvaltningen meddelades när någon hade blivit LOB:ad. Vi skulle nämligen avgöra om personen i fråga skulle få behålla sitt körkort, och då blev det också ett sätt att få kontakt och kunna börja prata om hela situationen. Det är möjligt att det görs, men jag tror inte att det finns några riktlinjer nationellt. I stället är det mer upp till varje socialförvaltning hur man jobbar på det sättet. När det gäller tillnyktringsenheter är det där personal som är proffs på de här frågorna finns, och det behövs fler – i alla fall på mindre orter. I , och finns det kanske polikliniker och särskilda tillnyktringsenheter där man är van vid berusade personer, men i landsorten är det akutmottagningen som de här personerna förs till. Det är inte lämpligt. På akuten sitter personer som har andra, fysiska, problem och som kan känna stor rädsla om polisen kommer med någon som är berusad, aggressiv och så vidare. Det fanns tillnyktringsenheter på fler ställen tidigare, och jag tror att det vore väldigt bra om man tittade vidare på det. Satsningen var bra, men den måste fortsätta. Man hamnar nämligen i det där att man finner att samverkan i länen har blivit bättre, men vad är definitionen av ”samverkan”? Vad är det vi pratar om? Det är nämligen fortfarande så att det är otydligt i lagstiftningen vem som har det yttersta ansvaret för de här personerna. Det är här polisen flaggar upp frågan. Vi måste fortsätta jobba med att hitta ansvarsfördelningen. Det handlar inte bara om att samverka, utan det måste bli jättetydligt vem som har ansvar, vart personen ska föras och så vidare. Målet med satsningen var ju att få till stånd en tydlig och varaktig praxisförändring så att ett betydligt mindre antal personer förs till arresten jämfört med . I stället ska personerna omhändertas på annat sätt så att fler kan fångas upp för fortsatt stöd och behandlingsinsatser. Vårdanalys konstaterar att det är väldigt svårt att mäta om målet är uppfyllt, för det saknas mätbara mål. Min önskan är att man går vidare med den här satsningen, för efterfrågan finns hos inte bara hos Myndighetssverige utan även hos den enskilde som hamnar i den här problematiken. Jag tror också att det måste göras långsiktiga åtaganden från huvudmännen, , för att det ska ske en förändring. har jag inte siffror som är nyare än så, men 2015 fördes fortfarande till arrest. Det är en alldeles för hög siffra. Det innebär faktiskt en risk för de personer som förs dit. 47 Socialminister (S): Som konstaterat fanns det ju, med utgångspunkt i den missbruksutredning som kom 2011, egentligen förslag som gick betydligt längre när det gäller att lägga ett tydligt ansvar på landstingen både för tillnyktringsenheter och behandlingsinsatser. Det skulle också läggas ett tydligt ansvar för sociala insatser på kommunerna. Det är uppenbart att man med utgångspunkt i missbruksutredningen och remissvaren på den – den kom alltså 2011 – konstaterade att det inte fanns tillräckligt stöd för att genomföra en så långtgående reform. Till exempel Kommuner och Landsting var väldigt kritiska, vill jag minnas. I propositionen God kvalitet och ökad tillgänglighet inom missbruks- och beroendevården gjorde regeringen bedömningen att huvudmännen i samverkan med själva skulle avgöra hur tillnyktringsverksamheten skulle dimensioneras och organiseras samt att frågan om personer som skulle omhändertas enligt LOB lämpligen skulle kunna avgöras inom ramen för lokala frivilliga överenskommelser. Det var, återigen, därför som vi när vi sedan tillträdde landade i att försöka understödja och följa upp så att vi skulle få fler sådana här frivilliga överenskommelser. Som jag sa i mitt interpellationssvar kan vi se att 15 län nu har detta; för många är det första gången som man har ett sådant samarbete. Jag delar ingång – jag tror att vi noggrant måste följa utvecklingen på detta område och eventuellt också ta nya initiativ för att se till att nästa steg faktiskt tas. Det var också därför som jag i mitt förra svar utvecklade lite grann genom att säga att det med utgångspunkt från de lokala överenskommelserna har gjorts ett femtiotal olika utvecklingsinsatser inom olika områden för att stärka detta jobb. Det handlar både om att stärka polisens kunskap och kompetens när det gäller omhändertaganden och om utveckling av tillnyktringsenheter inom landstingen.