prot · H60933 · 2018-12-19 00:00:00 — Under utskottets hantering fick vi höra att plötsligt hade och kanske också några andra som hängt på kommit på att de här sakerna som man vill ta bort bidragen från redan har fått en del av bidragen utbetalade eller utlovade, och det måste man hantera på något sätt. På sittande möte kom man sedan på att man kan flytta 100 miljoner från ett anslag till ett annat. Det får man väl säga är minst sagt ganska oseriöst. Dessutom ska de utbetalade resurserna hanteras av myndigheten mot segregation, som ska läggas ned. Det blir en skojig uppgift för personalen där; medan de arbetar med sin egen avveckling ska de också följa upp tidigare utbetalade bidrag. Det är som sagt ganska anmärkningsvärt. Tillbaka till det faktiska innehållet. Det handlar alltså om nedläggning av Delegationen mot segregation och om att ta bort 378 miljoner, som det kanske blir då, från arbetet som skulle vara långsiktigt och till för att förbättra situationen i socioekonomiskt utsatta områden. Det skulle göras på ett långsiktigt sätt för att man skulle kunna följa upp och lära sig nya saker. Det tycker högergänget här att man kan stryka; det är ingenting att ha. Det är förstås fullt möjligt att göra andra prioriteringar i politiken. Det är liksom lite det det går ut på. Det är också möjligt och fullt rimligt att tänka sig att man ska göra saker med andra myndighetsstrukturer – fine! Men det ska gärna vara saker som man har tänkt igenom och som man argumenterar för på ett begripligt sätt. Titta bara i betänkandet som styr det som händer här . Det är inte direkt eftertanke som präglar den servettskiss som budgetreservationen består av. Vi kan gå igenom argumenten. De är ganska få och ganska korta. Man kan egentligen hitta dem i en och halv mening i betänkandet. , som har levererat politiken som har gått igenom, ”anser att segregation bör motverkas genom reformer som leder till att fler människor arbetar”. Jaha, tänker man, det var roligt att höra. Vad är det för reformer? Det står det inte något om i betänkandet. Om man läser resten av budgetreservationen kan man dock komma på att det handlar om att sänka skatten. Detta eviga panacea ska lösa alla problem, oavsett vilka de är, trots att vi inte ser någonstans – varken i eller internationellt – att lägre skatter löser alla problem. Man kompletterar dessutom skattepolitiken med omfattande neddragningar på arbetsmarknadsområdet och andra åtgärder. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Ett annat argument man kan hitta är satsen ”och genom förbättrad integration”. Det är intressant att segregationen, alltså dålig integration, ska hanteras genom bra integration. – som ungdomarna skulle säga. Vad går det här ut på då? När det gäller integration – om vi förstår det rätt – kan människor som flyttar till vårt land närma sig levnadsstandard, arbetsmarknadssituation och inkomster för de som redan bor här. All moderat politik man kan hitta, både den som finns i budgeten och den som ligger i pipelinen, går ut på motsatsen. Det är skattepolitik för vidgade inkomstklyftor. Det är en välfärdspolitik som går rakt in och minskar inkomsterna för dem som redan har det dåligt ställt och behöver extra stöd. I det här fallet handlar det också om kraftiga nedskärningar på Arbetsförmedlingen, vilket drabbar just dem som står långt bort från arbetsmarknaden. finns det ett argument till, nämligen ”att fler lär sig svenska och att fler går ut skolan med fullständiga betyg”. Det är jättebra. Jag tänker inte dra upp de debatter som har varit här på utbildningsutskottets område, men låt oss konstatera att den marknadsfundamentalism som har lett till mycket stora problem i svensk skola, särskilt när det gäller likvärdigheten, inte är något som den kanten vill dra tillbaka – tvärtom. Det är något man hurrar för, omhuldar och vill ha mer av. Dessutom är inte sfi, svenska för invandrare, något som man vill ge tidigt eller värderar kvaliteten av. Inte ens allt detta, alla de här argumenten – som kan hittas på en och halv rad – håller för en närmare granskning. De faller platt. Det här är inte bara oseriöst. Det är ganska illasinnat. I stället för konkreta åtgärder vill man satsa på ett slags politiskt-religiösa förhoppningar om att både explicita och beprövade försämringar, på de områden som man själva nämner, ska leda till förbättringar. Det ska ske genom någon sorts mystiska dynamiska effekter som i princip endast har kunnat observeras på väckelsemöten hos Timbro och likasinnade församlingar. Det är inte okej. Det här är inte värdigt svensk politik i allmänhet och inte jämställdhets- och integrationspolitiken i synnerhet. deltar naturligtvis inte i beslutet. Vi hänvisar till vårt särskilda yttrande som vi har tillsammans med Socialdemokraterna och . 152 (L): har varit i fokus . Den har även varit i fokus i den här debatten. Då måste vi ställa oss frågan: Behöver verkligen en jämställdhetsmyndighet 2018? I ganska raljerande ordalag har det i den offentliga debatten pratats om bidrag till menscertifiering av arbetsplatser, pengar till ett mer jämställt samtal om kärnvapen och så vidare. Är det verkligen där tonvikten i samtalet om jämställdhet ska ligga? Det är i själva verket ett fördummande av debatten. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Vad behöver är ett fungerande arbete mot mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer. Kunskapsspridning om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer låg inom ramen för . Uppdrag att bedriva arbete mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål låg också inom ramen för . Även nationell kunskapsutveckling och strategiska övergripande frågor kring hedersrelaterat våld och förtryck låg inom ramen för . Det är inget arbete som kan viftas bort med begrepp som genusflum. Det handlar om kvinnors reella och faktiska utsatthet. Den utsattheten skär genom alla samhällsklasser och alla områden. Liberalerna har varit pådrivande i arbetet för att skulle bildas. Vi vidhåller att den fyller en viktig funktion som statlig expertmyndighet och därmed behöver finnas kvar. I Liberalernas budgetalternativ fanns den också kvar. Liberalerna lade fram en egen budgetmotion. Liberalerna röstade också på sin egen budgetmotion. Liberalerna driver liberal politik, ingenting annat. Om myndigheten skulle avvecklas är det angeläget att de uppdrag som har överförts till myndigheten återförs till de myndigheter som tidigare hade ansvaret. Man måste också säkerställa att ingen kompetens eller erfarenhet går förlorad. Till skillnad från andra välkomnar jag och anföranden här och de besked som har lämnats. Jag tackar för det. Det finns också andra områden inom jämställdhetspolitiken. Att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck har med rätta kallats vår tids största jämställdhetsutmaning. Att inte kunna välja vilka kläder man har på sin kropp, vad man gör på sin egen fritid eller sin partner är den yttersta ofriheten. Vi i Liberalerna föreslog därför i vår budgetmotion att arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck skulle prioriteras genom en särskild satsning på en halv miljard . Mycket har rört sig kring jämställdheten i den här debatten. Jag vill ta tillfället i akt och lyfta fram ett annat viktigt område som vi beskriver i vår budgetmotion. Vi har alla sett reportagen på tv om medarbetare på till exempel apotek som återkommande blir utsatta för påhopp, diskriminering och ren rasism. Detta är delvis en arbetsmiljöfråga som framför allt arbetsgivaren har ett ansvar för att hantera, men som vi alla medmänniskor har ett ansvar för att motverka. Alla oavsett bakgrund ska ha samma möjlighet att nå sin fulla potential utan att hållas tillbaka av fördomar eller diskriminering. Därför behövs det ett mer effektivt arbete mot diskriminering. Därför är verksamheten hos central för ett samhälle fritt från diskriminering. I vår budgetmotion betonar vi vikten av att säkerställa att DO:s verksamhet bedrivs rättssäkert och effektivt och att fler individer som utsätts för diskriminering får möjlighet till upprättelse. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Den nuvarande diskrimineringslagen har snart funnits . Det finns skäl att göra en utvärdering för att undersöka om lagen är ändamålsenligt utformad eller om det finns skäl att göra förändringar för att stärka den enskildes möjligheter att hävda sin rätt. 153 (MP) replik: Inledningsvis vill jag säga att jag inte för en sekund betvivlar vare sig eller Liberalernas engagemang i de här frågorna. Vi vet ju att det var er jämställdhetsminister som tillsatte den utredning som sedan förverkligades i och med . Det som jag ställer mig frågande inför är hur Liberalerna kom fram till den praxis som man nu har bildat. som vi har en övergångsregering lägger varje parti fram sin egen budget. Sedan låter man den största konstellationen – i det här fallet det konservativa blocket – få sin vilja igenom, trots att det inte finns en regering på plats, i stället för att samlas kring principer för en övergångsbudget utan nya reformer – detta i ett läge där det får dramatiska konsekvenser på viktiga områden. En stor del av den statliga jämställdhetspolitiken slaktas nu utan konsekvensanalys och plan. Samma sak gäller miljöpolitiken. Det görs också fullständigt ansvarslösa nedskärningar på som bara kommer att öka statens kostnader och människors lidande och så vidare. Min andra fråga är: Vad hörde i och – nu är de inte kvar i kammaren – anförande som jag missade? Någonting var det som välkomnade, men jag missade vad de sa som var så bra för jämställdhetspolitiken. 154 (L) replik: Tack så mycket för frågan, ! Det här är mitt första replikskifte, så jag ska göra mitt bästa för att hantera det hedervärt. Jag är statsvetare. Jag är inte jurist. Jag må vara statsvetare, men jag vet fortfarande inte riktigt hur jag ska svara på frågan om övergångsbudgeten. En övergångsbudget är inte en neutral budget. Det är en fortsättningsbudget som den föregående regeringen har lagt fram. Den är ju socialdemokratisk och miljöpartistisk med stöd av . Ni talar om att det skulle vara praxis att bryta mot detta. Såvitt jag vet står vi inför ett parlamentariskt läge som vi aldrig har haft tidigare. Att då bryta mot praxis är svårt eftersom vi inte har någon befintlig praxis. Jag kan inte ge ett bättre svar än detta. Jag vill understryka att liberaler driver liberal politik. Det var därför vi la vår egen budgetmotion. Det var därför som vi röstade på vår egen budgetmotion. 155 (MP) replik: har ju helt rätt i att det inte finns någon praxis. Det finns en del formuleringar som ändå talar för tanken att det ska vara en övergångsbudget som inte innehåller några nya politiska initiativ. Naturligtvis finns det ingenting här i världen som är neutralt. Men resultatet av den praxis som är bildad är att övergångsbudgetar inte kommer att gå igenom. Då röstar kammaren fram en budget som ska hanteras av en övergångsregering som inte får avgå utan som tvingas genomföra en politik som är hafsigt framtagen. Oavsett vilket parti det är som tar fram den är en motion till inte är gjord för att bli statens ekonomiska politik. jobbar ju med att ta fram statens ekonomiska politik. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Min andra fråga gällde det som och sa. Vad var det som var så himla bra? 156 (L) replik: Eftersom det här är ett nytt läge finns det de facto ingen praxis att bryta emot. Jag tror att jag ska stanna där. Jag vill ogärna prata om företrädare som inte sitter i salen. Jag uppfattade dock att och var tydliga med att de ville att dessa uppdrag ska återgå till tidigare uppdragsgivare – i och så vidare – och att de ville lämna det till en regering att besluta hur det ska till. Men jag lämnar det till och att ytterligare förklara detta. Jag kan bara stå för vad jag hörde. 157 SERKAN KÖSE (S): I mitt anförande tänkte jag fokusera på de delar som handlar om segregation. Våra politiska motståndare verkar inte ta utvecklingen på allvar. De borde anta utmaningen och göra något åt situationen. Vi behöver en seriös analys av varför insatserna har misslyckats med att bryta segregationen. Det behövs här en seriös diskussion. Det finns några problem som återkommer . För det första handlar det om kortsiktighet. Huvuddelen av insatserna har skett i projektform och . Projekt kan vara bra när nya metoder ska testas eller utvecklas, men det är en misslyckad form för att lösa strukturella problem. För det andra handlar det om sena insatser. Många av samhällets insatser sätts in när det redan har gått snett. Ofta blir det dyrt och det är svårt att vända en utveckling som har pågått . För det tredje handlar det om bristande samverkan. Staten, kommunerna och det civila samhället gör av och till insatser för att bryta segregationen. Tyvärr sker det sällan tillräckligt koordinerat och kraftfullt. Därför anser vi socialdemokrater att det behövs långsiktighet, tidiga insatser och ökad samverkan. Arbetet mot segregation har inte en början och ett slut . Det är ett långsiktigt arbete som krävs. Vi behöver mer av förebyggande insatser , redan från förskolan och framåt. Jag studerade väldigt noga kommittémotion för att förstå hur SD tänker bekämpa segregationen. Därför blir SD:s förslag om obligatorisk förskola enbart för tre- till femåringar väldigt svårbegripligt för mig. Det är ett förslag som de själva inte riktigt tror på. Förhoppningsvis ska detta kunna leda till att barn får med sig språket och en ökad känsla för det svenska samhället. Man ska inte uppleva samhället som något främmande, utan man ska få en relation till det när man har växt upp. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Det vore intressant att veta hur SD tänker. Förhoppningsvis ska det bidra till att 3–5-åringar får en ökad känsla för att förstå majoritetssamhället och bidra till att få bort segregationen. Någon från SD får gärna förtydliga detta och göra mig klokare. Jag tänker på alla barn som är ett till och alla sexåringar. Hur har kommit fram till att det enbart är tre- till femåringar som ska gå i förskola och sedan få med sig detta i resten av livet? Man behöver också fråga SD om segregation finns. Hur tänker de hantera den? Staten, kommunen, civilsamhället och näringslivet måste gå åt samma håll. Det är orimligt att samhällsservicen minskar i socialt utsatta områden som kommunen och andra aktörer har identifierat större behov av samhällets närvaro. Mot bakgrund av detta presenterade den socialdemokratiskt ledda regeringen ett reformprogram för åren 2017–2025. Det syftade till att minska segregation och lyfta de socialt utsatta områdena. Det var det första i sitt slag och visar att vi tar problemet på största allvar. Vad innehåller då programmet? Jo, det fokuserar på fem områden: lyfta skolor och elevernas resultat stärka samhällsservicen och minska bostadssegregation och trångboddhet stödja civilsamhället och arbetet för demokratiska värderingar. Till detta arbete har regeringen avsatt 2,2 miljarder för att få ned segregationen i . Min hemkommun är 1 av 32 kommuner som får pengar av regeringen för att minska segregationen . Jag vet att kommunerna är centrala aktörer i arbetet mot segregation. Många kommuner bedriver liksom min hemkommun redan ett aktivt och strategiskt arbete mot segregation och för ökad jämlikhet. Det handlar framför allt om olika sociala och arbetsmarknadsmässiga insatser som hjälper till att lyfta människor genom jobb och utbildning. Med ytterligare statliga resurser kan kommunerna utveckla sitt arbete. Det finns – för att använda statsminister ord – ingen quick fix för att minska segregationen, utan detta är ett arbete som måste göras grundligt för att komma åt allt som bidrar till ökade klyftor i vårt samhälle. och vill med hjälp av dock avveckla detta arbete och minska insatserna mot segregationen i vårt land. För mig är det helt ofattbart att dessa partier talar om trygghet när de i sin budget tar bort den största riktade satsningen för att komma åt och förebygga framtida otrygghet och bekämpa segregation. Segregation är inte bara en budgetpost. Det handlar om människor och deras möjligheter att delta i samhällslivet och att bygga sina liv. Det handlar om barn med hela framtiden framför sig, men kriminella krafter väntar likt rovdjur på rätt tillfälle att dra barnen med sig. Detta måste vi ta på största allvar, bekämpa och hantera. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Jag anser att det är oansvarigt att avveckla stödet till socioekonomiskt utsatta områden som är utformat för att stärka kommunernas långsiktiga arbete, såsom tidiga insatser för barn och unga, satsningar på utbildning, ökad trygghet och ökad sysselsättning samt insatser för att stärka demokratin och det civila samhället. Avslutningsvis: Vi behöver inge hopp och framtidstro – det sas tidigare här i talarstolen, och jag vill understryka det – till alla de ungdomar som växer upp i fattigdom, till dem som står utanför arbetsmarknaden och till dem som utestängs från bostäder och utbildning på grund av trångsynthet. På allvar måste vi bekämpa diskrimineringen och rasismen i samhället och på arbetsmarknaden. Jag anser därför inte att lösningen är sänkta skatter. 158 (C): har blivit ett slagträ i debatten, som om en myndighet är det enda rätta svaret på frågan om man vill ha ett jämställt samhälle eller ej. står inte bakom och budgetreservation. Vi står heller inte bakom regeringens inrättande av . När regeringen beslutade att en ny jämställdhetsmyndighet skulle inrättas lämnade Statskontoret inför beslutet in förslag på hur en strategisk, tydlig och hållbar styrning, organisering och ansvarsfördelning kunde uppnås avseende de nationella uppdrag som , Nationellt centrum för kvinnofrid, i och i hade på delmålsområdet mäns våld mot kvinnor. Statskontoret bedömde att det fanns flera risker med att förändra organisationen och ansvarsfördelningen för de berörda myndigheternas uppdrag, såsom minskad produktivitet och effektivitet. Man såg en överhängande risk att uppbyggd kompetens skulle gå förlorad och att samverkansformerna skulle behöva byggas upp på nytt igen. I översynen fanns inget om att vinsterna med en förändring av ansvaret för frågorna skulle överväga riskerna. Regeringen följde över huvud taget inte Statskontorets analys och förslag. Det tar tid att bygga upp expertkunskap och att etablera samverkan och nätverk mellan myndigheter. Därför finns det starka skäl för en regering att ta vara på den kompetens, de samverkansformer och strukturer för kunskapsspridning som har byggts upp under de senaste 10 eller upp till 25 åren i befintliga organisationer. instämde därför i Statskontorets slutsats. Vid införandet lyssnade regeringen inte på sin egen myndighet gällande vilka risker man tog. Genom att inte förankra och utforma förslaget brett frångick man dessutom ett arbetssätt som gagnat jämställdhetsfrågorna . Jag försökte via samtal i utskott och andra möten, med interpellationer i kammaren och artiklar få ministern att inte riva den verksamhet som fungerade utan i stället bygga vidare på det som redan fanns och komplettera med strategiskt ansvar för övriga jämställdhetsmål i andra redan befintliga myndigheter. Historiskt sett har kvinnorörelsen varit duktig på att förankra brett så att arbetet inte blir politiserat och försvinner vid ändrade majoriteter. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Den dåvarande ansvariga ministern lyssnade tyvärr inte, justerade inte förslaget och förankrade inte det hela brett. Hur blev det då? Generaldirektören för myndigheten gästade oss i utskottet . Det som presenterades var arbete som utförts eller utförs på andra enheter, med skillnaden att tar åt sig äran för det arbete som andra enheter gör. Det gäller till exempel i arbete mot prostitution och trafficking, som har flyttats, genussekretariatets arbete med jämställdhet inom myndigheterna, som har flyttats, och Nationellt centrum för kvinnofrids arbete, som dock tack vare hård strid inte flyttats men decimerats. De övriga jämställdhetspolitiska målen berördes inte vid generaldirektörens presentation hos oss i utskottet. Där händer fortfarande ingenting. Var finns då mervärdet? Generaldirektören beskrev myndighetens arbete med att ”verksamheten kan liknas med att planet byggs medan vi flyger”. Ansvaret för detta kan inte läggas på myndigheten; det läggs såklart på ansvarig regering som har infört detta under sådana förutsättningar. Det handlar alltså verksamheter som enligt Statskontoret levererade produktivitet och effektivitet som har raserats, och inget nytt har tillkommit. Dessutom har myndigheten dragits med en mängd andra problem såsom att av de anställda på den nya myndigheten riskerar att bli sjuka av jobbet, enligt en intern kartläggning. Det brister i ledningen, konstaterar fackförbundet . Vi i är inte nöjda med att myndigheten inrättades, ej heller med myndighetens ”flygtur” så här långt. Vad vill i stället se? fanns det inget sammanhållande ansvar för måluppfyllelse och uppföljning av de jämställdhetspolitiska målen. Det ansvaret behövde tydliggöras. Så långt instämde och instämmer i analysen. Vi anser däremot att arbetet med jämställdhet ska vara integrerat i alla myndigheter med ett tydligt uttalat ansvar och tydliga delmål som kopplas till de jämställdhetspolitiska målen, formulerade av ansvarigt departement. vill inte införa ytterligare en myndighet utan i stället integrera arbetet och ansvaret i redan befintliga myndigheter, alltså inte i den nya . Det ska synliggöras och hållas ansvar i alla delar av statens verksamheter. Stor del borde läggas på till exempel . skulle kunna vara lämpligt som ansvarigt för det mål som rör ekonomisk jämställdhet. På liknande sätt bör ansvaret för de olika delmålen sättas in där arbete för delmålen pågår. Det blir då en annan tyngd hos det arbete som måste göras. Det arbete som regeringen försökte flytta över eller vingklippa genom inrättandet av den nya myndigheten vill vi återföra. Det handlar bland annat om Nationellt centrum för kvinnofrids viktiga uppdrag som kompetens- och resurscentrum för målet om våld. Detta arbete och ansvar anser vi ska utökas. Vi vill också gärna se om det är möjligt att återföra och permanenta i tidigare uppdrag mot prostitution och trafficking och att permanenta och utveckla i läns nationella uppdrag att förebygga hedersrelaterat våld och förtryck. Med en sådan struktur tror vi på bättre och snabbare resultat för jämställdheten, trots att ingen av de ingående myndigheterna har jämställdhet i namnet. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Ojämställdheten finns med genom hela livet, i hela samhället. Elever begränsas av traditionella könsnormer vid studie- och yrkesval. Makt och inflytande är ojämnt fördelade mellan könen, och vi har könsrelaterade skillnader i lön och karriär. Obetalt arbete, lägre livsinkomst och därmed pensioner, social utsatthet, sjukskrivningar och självmord – konsekvenserna skiljer, men gemensamt är att ojämställdhet kostar. För att de jämställdhetspolitiska målen ska nås behöver vi arbeta strukturerat med att integrera jämställdhet i alla myndigheters uppdrag. Jämställdhet måste bli en del av deras ordinarie arbete. Eftersom budgetalternativ föll i rambeslutet och budgetbesluten bygger på ett sammanhållet alternativ avstår i de beslut som gäller anslagsanvisningen, inte bara i denna del utan i alla utgiftsområden. I detta anförande instämde (C). 159 (L): Jag trodde inte att jag skulle uppleva det bakslag som det innebär att man lägger ned av det skälet att aktivt jämställdhetsarbete kan utföras på många olika ställen inom myndigheter, universitet och så vidare. Då har man inte lärt något av historien. Det behövs en blåslampa på detta område – någon som ser till att arbetet bedrivs aktivt på de olika ställena, för det är för diskrimineringsgrunden jämställdhet som för de övriga: Många är inte medvetna om hur man behandlar jämställdhetsfrågorna, som det gäller i det här fallet, alltså relationerna mellan kvinnor och män.