prot · H50988 · 2018-03-21 00:00:00 — gjorde en rapport där man frågade svenska bolag om investerarskydd var viktigt för deras verksamhet. Nej, det var det inte, var svaret. Inte alls viktigt. Det är helt andra saker som är viktiga när man gör investeringar, till exempel utbildningsnivån på befolkningen i det land där man investerar, att det råder lag och ordning, att det finns en lokal marknad som kan köpa ens produkter och så vidare. Det är sådana saker som är viktiga, inte att man ska bygga upp direktörsdomstolar där tvister kanske kommer att avgöras i . Vilka har råd att resa dit och vara där med advokater? Det är ju så, , att när EU förhandlar om andra frihandelsavtal som ligger på bordet, till exempel , och Nya , finns det inga investerarskydd där, utan det går alldeles utmärkt att sluta mer klassiska frihandelsavtal med dessa länder. Varför ska bolagen ha ett separat skydd just i det här avtalet, ? svarade inte på frågan om förlängda licenstider. Det är alltså så att läkemedel väldigt ofta är belagda med patent, men när patenten löper ut kan man göra kopior av dessa läkemedel. Man kan göra generiska mediciner som sänker priset kanske med faktor 100, och då blir det tillgängligt för folket på ett annat sätt. har EU i CETA förhandlat fram ännu längre licenstider. De stora läkemedelsbolagen kommer att tjäna ännu mer pengar, men det är vi som kommer att betala priset. 100 HANS (M) replik: Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt strategiskt partner-skapsavtal mellan EU och dess medlemsstater och Där kom det igen: storbolagen. Det är alltid storbolagen som är de farliga och onda krafterna. Jag trodde att det var arbetslöshet, miljöförstöring, naturkatastrofer, brottslighet, kriminalitet, sjukdomar och epidemier som var hotet mot mänskligheten – inte storbolagen. Jag ber att få säga som min kollega i fråga om licenstider: Jag kan inte svara på det fullt ut. Men någonstans kan man konstatera att om det är något som regeringen ska analysera efteråt och utvärdera är det en sådan fråga. Jag tycker fortfarande inte att det finns detaljer som gör det värt att slå sönder ett frihandelsavtal mellan och . Jag skulle vilja ge ett exempel på hur det kan fungera när man tvistlöser. Det finns en ö mellan och . Den heter passande nog . och har i ett antal decennier tvistat om ön. När patrullbåtar åker dit sätter de upp en flagga på ön. Danskarna ställer dit en flaska akvavit och sätter dit en flagga och markerar att det är deras ö. kommer den kanadensiska patrullbåten och sätter dit en flagga och en flaska kanadensisk . Det är ett handelskrig som fungerar mellan civiliserade länder. Det här är något som borde fungera som en symbol för tvistlösningsmekanismen för och , för den samlade avgrundsvänstern som ser mörkrets krafter i handelsavtalen. Jag kan bara säga, : Låt oss utvärdera avtalet . Jag är säker på att du inte kommer att ha så rätt som du tror. 101 (MP): Det här är ett komplicerat ärende, men mitt inlägg kan också bli lite komplicerat. Det är mycket vi behöver ta upp. Det finns ett par saker som alla är överens om som ärendet egentligen inte handlar om, nämligen att är en nation som har byggt mycket av sitt välstånd på handel, att kvoterna mellan och till stora delar har spelat ut sin funktion och att ingen av oss vill ta bort statens möjligheter att reglera för miljö, folkhälsa och så vidare. Men sedan läser man avtalet. Det är då saker börjar bli komplicerade. Varför sluter vi avtal med andra länder? Vi behöver handel, men vi behöver inte satsa all vår kraft på att öka handeln på bekostnad av att underlätta för myndigheter att hjälpa till i arbetet mot klimatförändringar eller sociala klyftor eller att tillhandahålla vård, skola och omsorg. Det är här konflikterna börjar. Innan man köper något ska man kanske kolla vad man får. Vad får vi? I bästa fall, i det mest optimistiska scenariot, kan det bli en permanent engångseffekt på bnp på . Vädret spelar en större roll. I bästa fall försvåras inte miljöbeslut och skydd av hälsa och folkhälsa och så vidare, men mest sannolikt blir det så. Sedan undrar man vilken handel vi kan främja. Jo, det är tjänsterna. Tullarna är inte en så stor del av avtalet. Det är inte de som har de ekonomiska effekterna, utan det är tjänsterna. Det är där detaljerna ligger. Men sedan finns även frågan om vissa produkter. Vill vi verkligen öka exporten till av maskiner för att utvinna tjärsand eller effektivare skogsmaskiner som kan hugga ned ännu mer urskog? Vill vi verkligen sälja pepparkakor och köpa brownies i stället för att byta recept? Är det logiskt? Är det viktigt när vi nu försöker bekämpa klimatförändringarna? Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt strategiskt partner-skapsavtal mellan EU och dess medlemsstater och Vi är glada över att vi minskar utsläppen, men orsaken är att vi inte räknar in transporternas utsläpp. Vill vi verkligen öka transporterna och öka utsläppen? Men båda länderna kan säga att utsläppen sjunker i den nationella statistiken. Att jaga tillväxt och ökad handel av likvärdiga produkter – halva jordens handel sker med likvärdiga produkter – är relativt meningslöst. Den halva som handlar om olika produkter kan vara meningsfull. Det här avtalet innebär för dem som vill ha tillväxt i bästa fall i engångseffekt. Men vad kostar avtalet? Jo, det kostar så här många sidor, som den proposition jag håller i mina händer, i detaljreglering. Det är en detaljreglering som inte reglerar hur företag ska sköta sig utan hur stater, regioner, kommuner ska sköta sig. Det är en enorm detaljreglering. Det är inte frihandel, utan det är omreglerad handel. Regelbördan läggs på våra kommunanställda i stället för på de företag som vill handla, som ibland måste anpassa sig efter nationella regler utformade efter nationella demokratiska procedurer. Om man ska köpa avtalet, få så lite fördelar men så mycket nackdelar, blir det som att köpa en bil för att få rattmuffen gratis. Det är inte värt priset. Folk säger att det kommer att bli lägre priser. Om 4 miljarder total export ökar en aning, kommer det att påverka priserna i hela EU? Hur blir det med de saker vi faktiskt handlar? Det enda vi säkert kan säga är, som statsrådet sa – hon har gått från kammaren – att det kommer att bli i höjd EU-avgift på grund av minskade tullinkomster. Det kan vi säkert säga. Vi kan säkert säga att det kommer att kosta att betala del i nya domstolen. Det kan vi säkert säga. Resten är spekulationer. Vad ska vi göra? Jo, vi ska underlätta varandras handel genom att öppna tjänstesektorn. Det är tråkigt att det inte framgår i propositionen vad som faktiskt händer. För dem som är ambitiösa nog att faktiskt läsa avtalet är det inte alltid så lätt att se vad som händer. Låt oss läsa artikel 9.7. artiklar handlar om marknadstillträde och marknadsöppning. Sedan finns möjlighet att göra förbehåll. I artikel 9.7, 1 c, framgår att dessa artiklar inte är tillämpliga på: ”En ändring av en oförenlig åtgärd som avses i led a i den mån som ändringen inte minskar åtgärdens förenlighet, så som den var före ändringen, med artiklarna 9.3, 9.5 och 9.6.” Det är det som är standstill and ratchet . Men det står inte i avtalet. Det får man tänka ut själv med sin kunskap om hur andra handelsavtal fungerar och hur marknadstillträde fungerar. Men den lilla meningen i det tjocka avtalet är den stora skillnaden mot tidigare avtal. Det är första gången som vi utgår från en annan logik, också i artikel 9, nämligen att vi öppnar alla tjänstesektorer, och sedan kan vi göra undantag. Det är nytt, och det borde vi ha diskuterat och utrett tydligare. I alla andra tidigare avtal har man med flit öppnat vissa sektorer. Sedan kan man göra undantag i två olika bilagor. Det har vi gjort på en del områden. Men undantagen är inte heltäckande. Till exempel har EU gjort ett undantag för hälsa som inte är heltäckande. Låt oss titta på analys av denna fråga. Jag tycker egentligen att de på det hela taget har gjort en bra analys. Det finns mycket bra och läsvärd information, men man ska inte glömma huvuduppdrag. Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt strategiskt partner-skapsavtal mellan EU och dess medlemsstater och Enligt 1 § i instruktionen ska verka för följande: ”ska verka för frihandel, fri rörlighet på EU:s inre marknad samt utgå ifrån det samlade svenska ekonomiska intresset mot bakgrund av regeringens övergripande mål för tillväxt och sysselsättning. Myndigheten ska även beakta näringslivets och konsumenternas intressen. Därtill ska myndigheten beakta utvecklingsländernas perspektiv och integrering i handelssystemet.” Frihandel, tillväxt, sysselsättning – det är där som fokuset ligger. Hållbarhet och miljö finns med på deras uppdrag, men det är inte huvudfokus. Det hade varit önskvärt att myndigheter med dessa fokus hade fått göra egna oberoende utredningar. Kemikalieinspektionen och svarar att det finns problem när man tittar närmare på avtalet. Det hade varit önskvärt att de hade fått tid på sig att göra en mer ordentlig analys. Det är rimligt att får information om kostnaderna för att genomföra beslut. har inte utrett kostnaden för alla kommuner, landsting och stat och myndigheter att analysera om varje beslut som de genomför är i enlighet med regelverket om legitima krav. Det är sant som många säger här, att vi får lagstifta för en bättre miljö och för arbetsrätt, men bara om det sker med hjälp av legitima krav och om det är förenligt med regelverket internationellt. Ska vi göra det måste vi ha kunnigt folk överallt. Jag vet inte om kommun har en handelsexpert som kan jämföra alla deras kommunala beslut mot internationell handelsrätt och dess jurisprudens. Jag tror inte det. Jag tror knappt att någon svensk kommun har det. Det blir många dyra konsulttimmar. Varför räknas inte de in i analysen? Sedan säger man att det enligt inte är några problem. Men är det så? I rapporten på s. 2 står det att i vissa delar finns det behov av fördjupad analys. Ja, det är sant. Varför gör ni inte det innan ni fattar beslut? Dessutom är det här med investeringsskyddet en intressant punkt. Jag läser vidare i : ”Det är vidare oklart var sätet kan placeras och vilka konsekvenser detta kan få för processen. Genom att den gemensamma investeringskommittén bland annat ges rätt att utse skiljemän, tolka avtalet och göra tillägg till artikel 8.10 har de facto överlämnat viss beslutandemakt jämfört med övriga investeringsskyddsavtal.” Nej, det stämmer inte heller som en del påstår, att det här är likadant som de andra. Är de undantag som vi försöker göra vattentäta, som det har påståtts här i debatten? Så här skriver : ”Ett exempel är Systembolaget som har monopol för detaljhandel av alkoholhaltiga drycker. Skulle avveckla det statliga monopolet och öppna marknaden för utländska aktörer kan enligt nuvarande åtaganden i ett senare skede inte återinföra det statliga monopolet.” Det har sagts att det har funnits avtal av den här typen tidigare. Men det är första gången någonsin som man har en omvänd logik. Logiken är att allt ska öppnas upp. Om man nu inte såg några hot har jag svårt att förstå varför ministern gör en deklaration. Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt strategiskt partner-skapsavtal mellan EU och dess medlemsstater och Avtalet säger att vi har en negativlista, det vill säga att man har marknadstillträde i . Vi har standstill- och ratchetklausuler som gör att det blir mycket svårt att ta tillbaka verksamheter. Varför gör man då en deklaration som säger att man vill ha kvar den rätten? Det uppstår en direkt konflikt med texten i avtalet. Och vem tolkar den? Jo, det gör skiljedomarna i den tvistlösning som finns. Även om har kommit ihåg att göra ett undantag och därmed har möjlighet att återreglera en sektor – om vi har kommit ihåg att göra ett undantag – är det undantaget inte skyddat från tvistlösningen. Även om vi skulle till exempel begränsa vinster i välfärden finns det en risk för att det kan hamna inför en stämning. Så det stämmer inte. Till och med skriver i sin rapport att det finns en sådan möjlighet, att det inte finns något garanterat skydd mot en sådan stämning. Om man läser det som står om tjänsterna har bekräftat det som tidigare finns med i studier. Avtalets investeringsskydd är fullt tillämpbart oavsett undantag. kan således stämmas vid en återreglering av till exempel välfärd hos befintliga undantag för sektorn gällande öppenhet. Det betyder att såväl förbud mot vinster i välfärden som avskaffande av privata investerare inom skolsektorn kan leda till stämningar från företag som definieras som kanadensiska investerare. En svaghet i analys är att de inte utförligare analyserar EU:s undantag på hälsoområdet i bilaga 2 – bilaga 2 är den bilaga som det normalt sett finns bättre täckning på. Därmed tillskrivs hälso- och sjukvårdssektorn undantag som den inte nödvändigtvis åtnjuter. hävdar även att tillräckliga undantag finns för att återreglera järnvägssektorn, vilket är högst oklart, och det strider mot det faktum att till exempel har lagt in ett explicit undantag för Express i avtalet. Samma resonemang gäller för kollektivtrafiken. Därmed är analys på dessa punkter motsägelsefull. och bedömning är att de tullkvoter för nöt- och fläskkött som ges via CETA inte kommer att påverka svenskt djurskydd eller jordbruk. Analysen kan kritiseras på två grunder, dels i antagandet om att svenska konsumenter premierat svenskt kött på bekostnad av billigare utländskt kött inte är testat i en lågkonjunktur, dels behandlas CETA som ett isolerat avtal i stället för att vägas samman med kommande avtal, till exempel och , om det blir av, där billigt kött under liknande produktionsformer ges tullkvoter på EU:s marknad. Det finns en berättigad farhåga att detta billiga kött riskerar att snedvrida konkurrensen och därmed leda till ett internt tryck på svenska standarder. Vi har redan det trycket jämfört med EU. Ska vi förvärra det trycket genom avtalet med ? Nej, säger jag. Dessutom finns det ett annat problem här. Våra avtal med och de tullfria kvoterna bygger på att de uppfyller våra minimikrav. Men avtalet träffas ju med den federala myndigheten, men i är kontrollen decentraliserad till den regionala nivån. Det betyder att vi inte kommer att ha särskilt stora möjligheter att säkerställa att det kött som kommer är i enlighet med avtalet. Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt strategiskt partner-skapsavtal mellan EU och dess medlemsstater och vill jag ta upp investeringsskyddet. Varför ha ett investeringsskydd? Det kan man verkligen fråga sig. har topprankat globalt när det gäller ett tryggt och bra klimat för investeringar. Vi har ingenting att tjäna på att stärka investeringsskyddet för kanadensiska bolag. De har redan en konkurrensfrihet att förlägga verksamheten i . Om de väljer är det smart att förlägga den i . Vi tjänar ingenting på det här. Dessutom finns det en ologisk koppling här. Om vi säger att vi med det här avtalet ska lita på varandras myndigheter och kontroller, varför inte lita på varandras domstolar? Det är fullkomligt ologiskt. Alla investerare har ett skydd i i svenska domstolar. Riksdag och regering fattar beslut om lagarna. Svenska domstolar tolkar dem, och vi kan lita på att de är neutrala. Jag förstår inte riktigt varför du inte kan vara äkta marknadsliberal här. Varför ska du bli statskapitalist? Varför kan du inte lita på att marknaden sköter det här? Varför kan inte företag som är oroliga för regulativa risker när de investerar köpa en försäkring mot regulativa risker och lita på att marknaden värderar det här? Varför ska stater införa domstolar med skiljemän som ska tolka detta åt oss? Varför inte lita på marknaden som en äkta moderat? Det hade jag önskat se från . partipolitik är här fullkomligt ologisk. Om man tror på marknaden ska marknaden lösa detta. Det ska inte stater göra med statskapitalism. När vi då har dessa domstolar, varför ska de täcka alla sektorer, även dem där vi har skaffat oss undantag? Det är också ologiskt. Om staterna är överens med om att man ska skydda vissa områden, varför täcks dessa områden av tvistlösningsmekanismen? Varför täcks vård, skola, omsorg, järnvägar och systembolag av tvistlösningsmekanismen? Varför går vi med på att det ska finnas domare utanför vår kontroll, som enligt är en utökning av jurisdiktionen och minskad kompetens för ? Varför går vi med på det? Det undrar jag. Sedan säger man att det är jättebra, att det är nya texter och svårare att stämma. Kraven på att kunna vinna är högre. Bevisbördan är omvänd. Den nya tvistlösningsmekanismen är modern och progressiv. Det är sant att öppenheten har ökat något. Det är sant att det finns lite möjligheter för tredjepartsinlagor, och det är en förbättring. Men det är inte särskilt progressivt. Det finns två olika sätt att se logiken i hur man får ersättning för indirekt expropriering, det vill säga att företag stämmer stater för att få pengar. Den traditionella effekten är sole effect. Jag vet inte ens vad det heter på svenska; jag har aldrig läst någon svensk avhandling på det här området. Med sole effect tittar man på vad som har hänt med företaget. Har det gjort några förluster ska staten betala. Det finns också det modernare konceptet powers. Då tar man hänsyn, vilket avtalet med gör, till om man har haft ett vällovligt syfte att reglera någonting. I sådana fall kan man göra regleringar och slippa undan skadestånd, om man har tur. Detta ska dock ingen svensk domstol tolka, utan det gör skiljedomstolen. Hur skiljedomstolen ska tolka detta vet ingen. Om detta råder en osäkerhet som till och med erkänner i sin rapport. Ingen vet alltså om eller kan säkert säga att vi inte kommer att bli stämda eller förlora. Vad vi vet säkert från tidigare handelsavtal är att det får en regulativ avkylningseffekt. Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt strategiskt partner-skapsavtal mellan EU och dess medlemsstater och Jag ser att fru talmannen tycker att jag talar . Jag begärde 40 minuters talartid, men då sas att traditionen är 12, så jag förvarnade fru talmannen om att det kanske kommer att bli uppemot ändå. Vi får se om jag kan vara lite snabbare. Låt mig återgå till ämnet. Det finns alltså en möjlighet att företagen kan förlora. Men vad vi har sett är att syftet med stämningar i allt högre grad är att uppnå det som vi har sett från tidigare handelsavtal och erfarenheter därifrån: Man vill få till en regulativ avkylningseffekt. Den innebär att länder skulle vilja göra saker men vågar inte av rädsla för att bli stämda. Vi kan se det i exemplet med , som stämde när landet ville ha neutrala cigarettpaket utan varumärken och reklam. Företaget visste nog från början att det skulle förlora, men syftet var inte att vinna. Syftet var att skrämma , och , som ville införa liknande lagstiftning. Denna lagstiftning blev dock försenad på grund av den pågående rättsprocessen. Det hjälper alltså inte att texter säger att det finns en minskad risk att förlora rättsprocesser. Syftet har i allt högre grad övergått till att skrämma stater och få en regulativ avkylningseffekt. Det finns forskning som visar vilka effekterna skulle bli om syftet är att vinna utan att skrämma stater. Det kan bland annat göra att företagen vinner en lägre andel av processerna, att de i högre grad offentliggör sina skadeståndskrav och att det blir en lägre grad förlikningar. Alla dessa tre indikatorer skulle tala för att företagen okynnesstämmer oss länder. Detta är precis vad vi har sett. Antalet förlikningar minskar, antalet vinster för företagen minskar och antalet publicerade höga skadestånd ökar. Syftet är skrämseltaktik. Varför ska vi öppna upp för skrämseltaktik när de har fullgoda svenska och kanadensiska domstolar att gå till? Låt mig läsa direkt från : ”Eftersom social välfärd och hälsosektorn inte är undantagna från kapitel 8” – alltså investeringsskyddskapitlet – ”finns det ingen garanti för att inte kan hamna i en tvist på dessa områden.” De som säger något annat har fel. Jag vill även säga något om miljö och folkhälsa och investeringsskyddet. Det är ingen slump att de kapitel som handlar om arbetarskydd, folkhälsa och miljö är undantagna från tvistlösningsmekanismerna. Det betyder att om stater vill stämma stater – den möjligheten finns nämligen också – finns ett undantag för dessa tre områden. Om avtalet hade haft som syfte att nå målen om högt miljöskydd, högt hälsoskydd och högt arbetarskydd skulle dessa områden omfattas av möjligheten att stämma varandra. Det skulle ha funnits en efterlevnadsmekanism för att skydda miljön och folkhälsan, men det gör det inte. Detta visar att avtalets fokus är att gynna företagens intressen på bekostnad av staternas. Det är inte så konstigt. När skulle utarbeta CETA- och TTIP-avtalen var av de inbjudna representanter för större och medelstora företag och var representanter för folkrörelser. Därför har avtalen utformats så här. Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt strategiskt partner-skapsavtal mellan EU och dess medlemsstater och Jag håller med om att det också finns problem med upphovsrättskapitlet. Det gäller exempelvis hur man bedömer och beräknar skadestånd. Det kan få orimliga konsekvenser för en stackars förälder som har laddat upp en populär Youtubevideo där barnen dansar till en känd artist. Föräldern kan behöva betala enorma skadestånd för detta. Vi hinner dock inte riktigt gå in på dessa detaljer. Jag blir förvånad när folk påstår att det här ger fler jobb. Varifrån kommer det? Vilket vetenskapligt underlag finns för det? Jag har inte sett en enda rapport som vetenskapligt visar hur det skulle kunna ge fler jobb. Varifrån kommer egentligen det? Jag vill gärna att någon hänvisar till en källa, för jag har aldrig sett en sådan. Tillsammans med några andra har jag skrivit en motion i frågan. I motionen krävde vi att det här skulle utredas vidare för att avtalet innehåller så pass nya mekanismer. Det gäller till exempel den negativa listan med marknadstillträde liksom ratchet och standstill , som hindrar oss från att återreglera verksamheter som vi vill återreglera utan att behöva betala skadestånd. Det regulativa samarbetet, som har tagits upp här i kammaren, är också ett problem. Syftet med det regulativa samarbetet är att främja handel och att undanröja handelshinder. Vi här säger att vi har likvärdiga standarder med och att vi ska lita på varandras lagstiftningar och regler. När avtalet skrevs med var det även tillämpbart för . Det är dock i som bilindustrin finns. Man tog då krocktester som exempel. Man tyckte att det var onödigt att krocktesta i både och EU. undersökte emellertid vad som skulle hända om vi tillämpar amerikanska krocktester i och europeiska i . Det visade sig då att på grund av vägkonstruktion, hastighetsbegränsningar, hur man utformar rondeller och så vidare krockar man på olika sätt. Föga förvånande var de amerikanska krocktesterna bättre på att förutsäga krockar i och de europeiska var bättre på krockar i EU. Om vi skulle lita på varandras tester skulle flera hundra fler dö i trafiken och flera tusentals skulle skadas. Till och med det paradexempel man hade för att vi ska regelsamverka visade sig alltså vara ett mycket dåligt exempel. För att se vad dessa regelförenklingar redan har lett till kan vi titta på bränslekvalitetsdirektivet. Där har vi redan sett effekter i och med att och hotade oss ifall vi ville gå vidare med det. Samma sak gäller regelverk om kloning. Där har redan hotet om avtalen hindrat EU från att gå vidare med den lagstiftning som vi hade velat ha. Ett annat bra exempel är gruvnäringen. har väldigt förmånliga gruvregler, men det skyddar oss inte från hot om vi skulle göra något åt dessa regler. Även om vi bara skulle försöka anpassa oss efter andra länders standarder finns det en risk att värdet på investeringar försvagas eller helt elimineras. Om vi exempelvis skulle införa en rejäl gruvskatt, som kan vara nödvändig för att bevara resurser till framtida generationer, eller bevara vatten eller andra intressen i samhället, såsom samernas rätt till mark, finns det ständigt en risk för stämningar.