prot · H509122 · 2018-05-30 00:00:00 — Läsa, skriva, räkna – en garanti för tidiga stödinsatser Allianspartierna menar också att det redan finns lagar som tydligt ställer krav på tidiga stödinsatser. skollag framgår tydligt elevens rätt till särskilt stöd när det befaras att eleven inte kommer att nå målen. Här ingår kravet på att upprätta ett åtgärdsprogram samt att en anmälan till rektor ska göras och hur programmet sedan ska kopplas till hur eleven ska nå läroplanen och kunskapsmålen. Där framgår också att åtgärdsprogrammet ska följas upp och utvärderas och vilka som är ansvariga för att detta görs. I lagen ställs också krav på utvecklingssamtal och en skriftlig individuell utvecklingsplan samt krav på tillgång till elevhälsa, psykolog och specialpedagogisk kompetens. Det finns här risk för en dubbelreglering av elevernas rätt till stöd, vilket flera remissinstanser också har påpekat. som den gällande lagstiftningen är ganska heltäckande kan vi dock konstatera att det är uppenbart att många elever fortfarande inte når kunskapsmålen i lågstadiet och inte får det stöd de skulle behöva. Om denna garanti kan förtydliga rätten till stöd är det välkommet. Det är bra att elevernas kunskapsnivå kartläggs tidigt, men det är ju inte själva kartläggningen som är viktig, utan stödet – att det verkligen sätts in och då av rätt utbildad personal, som jag har varit inne på tidigare. Jag vill bara lyfta ett varningens finger för att döma ut barn alldeles för . Barn är olika och måste få vara det, och de utvecklas i olika takt. Någon har lärt sig läsa innan de börjar förskoleklass; en annan knäcker läskoden på hösten i årskurs 2. Kartläggningen måste därför ha till syfte att upptäcka uppenbara svårigheter vad gäller språklig förmåga och logiskt tänkande. Med anledning av att lagstiftningen på området redan är heltäckande, som många elever inte får det stöd de behöver för att nå målen för läsning, skrivning och matematik, är det viktigt att denna lagstiftning följs upp och utvärderas för att det ska gå att se om den ger effekt. Därför vill vi i Alliansen att man ger Skolinspektionen i särskilt uppdrag att vid sina inspektioner särskilt fokusera på skolans arbete när det gäller stöd samt hur man följer skollagen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 41 Utbildningsminister (MP): Tack till utbildningsutskott! På väldigt många sätt påverkas våra liv som allra mest av det som händer i de stunder när vi behöver varandra som mest. Detta märks tydligt i skolan. När en elev stöter på svårigheter under de tidiga åren kan detta mötas på ett av två sätt. Antingen får eleven det stöd, den tid och de verktyg som behövs för att nå de kunskaper som är nödvändiga för de vidare studierna och för livet. Då blir ett litet problem aldrig mer än så. av lärande och det där tillfället när man övervunnit det som först var ett hinder blir också ett minne som bygger självförtroende: Jag kan lära mig. Det blir ett slags kunskapens muskelminne. Läsa, skriva, räkna – en garanti för tidiga stödinsatser Eleven lämnar sedan lågstadiet och börjar i fyran med alla förutsättningar att följa med på lektionerna. Eleven har tagit de viktiga stegen, kan läsa det som krävs för att lära och har de matematiska grunderna med sig för att kunna förstå och fortsätta lära sig i både de naturvetenskapliga och de samhällsvetenskapliga ämnena. Dessutom har alla i klassen, inte bara den enskilde eleven som varit i behov av stöd, lärt sig att vi ibland lär oss på olika sätt. Vi kan lära oss olika snabbt, och vi behöver olika verktyg för att nå kunskapskraven. Detta är en viktig sak att ha med sig, för vi kommer alla att möta hinder i vårt lärande och i de läransträngningar som och den sammantagna utbildningstiden innebär. Eller, herr talman, så får eleven inte det stöd som eleven behöver. Lärare varnar ofta, larmar och kräver att stöd sätts in och att man som lärare får de verktyg man behöver för att nå fram till just den här eleven, men det kommer liksom inte riktigt på plats. När eleven når fyran blir det svårt att hänga med på lektionerna. Självförtroendet, självkänslan, lusten att lära och trivseln i skolan har redan börjat brytas ned. Det blir en anledning att förstöra för sig själv och störa andra. Man har lärt sig att man inte är en sådan som lär sig. Föräldrar och skola hamnar då lätt i konflikt, när föräldrar kräver elevens rätt: att det som egentligen redan skulle ha skett nu ska ske. Det är på grund av detta, att det ser så olika ut beroende på vad vi gör tidigt, som det är så viktigt att det på varje svensk skola finns starka strukturer som ger varje lärare det stöd och de verktyg som den läraren behöver för att kunna stödja sina elever. Det är de strukturerna som skapar jämlikhet och säkrar att en elev får stöd när eleven behöver det, och inte för att man har föräldrar som vet att man kan anmäla. Vi är inte där . Jag är stolt över att vara i ett land med en politisk debatt där vi kan lyssna på företrädare från alla politiska partier som faktiskt ser den sanningen i vitögat. Elever får inte det stöd de behöver. Alldeles för ofta är vi i situationen att lärare larmar och vill få stöd för att kunna ge eleven stöd, men eleven får inte det. Precis som tidigare konstaterade blir ju detta dessutom mycket dyrare. När stödet kommer in alldeles för sent kräver det att man täcker upp för att det som först var ett litet problem har blivit ett hinder i många ämnen. Risken är mycket stor att man aldrig riktigt hinner i fatt med det stöd som eleven behöver och att man lägger grunden för det som kan bli ett livslångt utanförskap. När vi inte ger elever stöd tidigt slösar vi med talanger. Det är viktigt att vi ser detta. ger vi mest dokumenterat särskilt stöd i nionde klass. Vi och olika regeringar har gjort mycket för att försöka bryta detta. Men i de utvärderingar vi har är vi fortfarande där: Vi ger mest dokumenterat särskilt stöd i nionde klass. Alla förstår att detta för många elever är . Trots de starka insatser som då görs riskerar många att inte hinna i fatt. Därför behövs en lag som starkare säkrar och garanterar att de strukturer som ger eleven rätt till stöd är på plats. Det finns tre mycket tydliga saker som förändras i det förslag som utskottet nu ställt sig bakom och som voterar om , jämfört med gällande skollag. Läsa, skriva, räkna – en garanti för tidiga stödinsatser För det första innebär lagförslaget ett krav på att strukturerna är på plats – att det finns tydliga system från förskoleklass till och med lågstadiet för att upptäcka och ge stöd till varje elev som behöver det. Skolinspektionen konstaterar i sina remissvar att detta ger Skolinspektionen ett nytt verktyg för att följa upp när man ser att en skola har många elever som till exempel i de nationella proven i årskurs 3 inte når målen för svenska, svenska som andraspråk eller matematik. Man kan då också se vilket stöd dessa elever har fått och vilka indikationer som har funnits på att en elev inte skulle nå målen i årskurs 3. Vad skulle man ha kunnat göra tidigare? Genom den uppföljningen kan man också säkra att strukturerna byggs upp på skolan. Detta är inte, märk väl, en uppföljning som ska göras av enskilda dokument eller papperslappar som lagts i en låda vid olika tillfällen, utan frågor som kan ställas för att säkra: Upptäckte ni eleven? Upptäckte ni inte eleven? Vad är det som brister i strukturen? På så sätt kan strukturen byggas upp. Det andra som finns här är en lagstadgad rätt för lärare att ta stöd av personal med specialpedagogisk kompetens i de svåra bedömningar som behöver göras längs vägen. När läraren ser att det finns indikationer på att en elev inte kommer att få med sig läsningen, skrivningen och räkningen från lågstadiet, vad gör vi då? Då har jag som lärare rätt att få jobba med personal med specialpedagogisk kompetens. Det tredje är att vi genom det strukturerade arbetet, där vi inte bara använder mätmetoder utan också säkrar att mättillfällena kopplas till åtgärd, också har möjlighet att finna tidiga tecken på att någon har större behov under sin skolgång. Dem kan vi finna hos eleven oavsett om någon diagnos har ställts och innan konflikter har uppstått mellan föräldrar och skola. Givetvis, som flera av debattörerna har varit inne på, måste lagregleringen av läsa-skriva-räkna-garantin vara en del av ett mycket större arbete. Det är helt korrekt att vi är inspirerade av de starkaste skolsystemen i världen. I just de här frågorna behöver vi inte gå längre än över . brottas med många utmaningar i sitt skolsystem, men just när det gäller att säkra att elever får stöd tidigt är ett föredöme. Det vi kan se där är en kombination där rätten för eleverna är stark, kulturen är stark tidigt och det finns gott om speciallärare och gott om specialpedagogiska verktyg hos varje lärare. Den finska skolan har inte generellt sett fler lärare än den svenska, men man har fler speciallärare, och varje lärare har del av grundläggande specialpedagogisk kompetens. Därför jobbar vi på att få fler speciallärare i svensk skola. Vi har brutit utvecklingen mot färre speciallärare. Tvärtom blir de fler, och det ska bli bättre förutsättningar för befintliga lärare att läsa vidare och bli speciallärare. Vi bygger upp ett stort fortbildningsprogram, Specialpedagogik för lärande, för att alla lärare ska få del av grundläggande specialpedagogisk kompetens. Vi reformerar lärarutbildningarna, med start i speciallärarutbildningarna, för att alla ska få del av kompetens om neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Vi har också säkrat att de stora investeringar vi gör i skolan börjar med att mer resurser och fler anställda sätts in under de tidiga åren, så att lärarna där har tid med sitt kunskapsuppdrag. Som en del i detta större arbete krävs den lag som har lagts fram i . Läsa, skriva, räkna – en garanti för tidiga stödinsatser Det handlar också om jämlikhet. Alla vi som deltar i diskussionen vet nog vad som krävs för att vi ska åstadkomma jämlikhet och bygga ett starkt skolsystem igen. Det första är att resurser riktas till de skolor och elever som behöver det mest. har det alltför ofta varit de starkaste kommunerna och de starkaste huvudmännen som kunnat fånga mest resurser, och de pengar vi gemensamt satsar har inte nått fram till de elever och skolor som behöver dem bäst. Detta vänder vi . Det andra är att bryta segregationen. Svensk skola var som starkast när direktörens och lokalvårdarens barn möttes i samma klassrum. Dit behöver vi komma igen. Det tredje är att elever behöver starka rättigheter, så att de tidigt får det stöd de behöver. Det behöver inte vara beroende av att man själv eller ens föräldrar vet att slåss för ens rätt, utan dessa strukturer och system ska finnas på skolan. Det är detta som den här lagstiftningen handlar om. Det är en gedigen process som ligger bakom den lagstiftning som läggs fram. Det grundläggande lagstiftningsförslaget togs fram av docent , som bland annat varit ansvarig för läsförståelsedelen i de svenska PISA-proven. och flera av remissinstanserna tillstyrkte att en sådan lag skulle införas, men det har funnits en oro för att det skulle bli för mycket byråkrati och för lite effekt, ungefär som beskrev det i debatten. Därför valde vi att ta tillbaka lagstiftningsförslaget, föra konstruktiva diskussioner och se vad vi kunde stärka i lagstiftningen för att säkra att själva syftet uppnås. I det förslag som är föremål för behandling kan vi peka på fem tydliga förändringar. Det första är förutsättningar för en stärkt implementering. Genom att lägga statliga resurser genom skolmyndigheterna och till huvudmännen men göra ett skarpt införande finns det förutsättningar för att bygga upp en stark implementering hos varje huvudman och också få stöd från skolmyndigheterna för det. Det andra är ett tydliggörande av syftet. Det handlar inte om nya dokumentationskrav utan om att elever som behöver stöd ska få det . Det tredje är ett stärkt huvudmannaansvar, som vi kopplar samman med den lagstiftning som nu har fattat beslut om, med en tydligt utpekad skolchef hos varje huvudman. Vi skjuter till pengar för att uppnå detta, och då är det viktigt att de pengarna når fram till de elever som behöver dem. Det fjärde är ett tydliggörande av att garantin är uppfylld först när de insatser man har sett är nödvändiga och vet kan göra skillnad för eleverna faktiskt också har vidtagits för varje elev. Det femte är ett tydliggörande av att kartläggning i förskoleklassen kan vara en naturlig del av undervisningen där. Jag vill med detta tacka oppositionen – , , , och – för konstruktiva diskussioner under resans gång. Jag vill också tacka de många skolledare, lärare, specialpedagoger, forskare och inte minst företrädare för rörelsen för ett och en skola som ger alla elever oavsett funktionsvariation de bästa förutsättningarna som varit involverade i arbetet med att få den här lagstiftningen på plats. Den lägger en stark grund för skolan framöver. Läsa, skriva, räkna – en garanti för tidiga stödinsatser 42 (SD) replik: Jag var ofin nog att begära en replik på det sista anförandet, men jag tänkte inte hålla något brandtal. Jag har två frågor som jag är uppriktigt nyfiken på. Det må vara ovanligt i den här talarstolen. Första frågan gäller propositionen. Detta med stödinsatser, uppföljning och utvärdering finns ju redan stipulerat i skollagen. Jag läste skollagen mycket noggrant inför den här debatten. Allting finns redan där, i 3 kap. 5–8 § och i 3 kap. 9–10 §. har jag förstått att det som står i skollagen inte riktigt fungerar. Har regeringen funderat på varför det inte fungerar, eller kommer man bara med ett nytt förslag utan att ha utvärderat vad som inte fungerar med dagens lagstiftning? De faktorer som gör att dagens lagstiftning inte fungerar kan ju också göra att kommande förslag inte fungerar. Så kommer jag till andra frågan. Statsrådet talar om att föräldrar slår larm och protesterar. Jag har jobbat i skolan i . Det jag har upplevt att föräldrar mest slår larm om är bristande studiero i klassrummen. Det har vi ju talat om förut, statsrådet . Som jag upplever det i skolan är detta den allvarligaste enskilda orsaken till att studieresultaten i svensk skola har gått ned. Jag undrar om regeringen har samma syn och om man har tänkt på att komma med skarpa förslag på det här området. 43 Utbildningsminister (MP) replik: Tack, , för uppriktiga frågor! När det handlar om ledarskap i klassrummet för att skapa studiero är det dels viktigt att vi har starka nationella skolutvecklingsprogram, så att man kan dela verktyg och erfarenheter med varandra, lärare emellan. Det handlar om hur man ska göra för att skapa en god undervisningssituation. Det är viktigt med starka ordningsregler på skolan som också kan följas, med de påföljder som finns i ordningsreglerna. Det handlar också om ett starkt ledarskap genom rektor, som backar upp lärare i de situationer de hamnar i. Det är också viktigt med tillräckligt många anställda. Det är svårt att använda befogenheterna om man vet att man är ensam och det är tomt i korridoren utanför. Det vi diskuterar är också viktigt. Kunskaper i sig är faktiskt trygghetsbyggande. Om elever inte har med sig verktygen för att hänga med på lektionerna är det oerhört mycket svårare att skapa trygghet och studiero i klassrummet. Det leder tyvärr till att elever förstör för sig själva och stör andra. Därför är det avgörande med tidigt stöd också för studieron i de sena åren. Man kan, som , konstatera att det finns skrivningar om detta i skollagen . Tyvärr är flera av dem ganska allmänt hållna. Skolinspektionen konstaterar att de ger möjligheter att följa upp om någon anmäler, och man kan rikta kritik och gör det ofta för att skolorna ska bygga upp starkare system för särskilt stöd och extra anpassningar. Men vi har inte riktigt ett lagmässigt verktyg för att följa upp hur strukturen ser ut i de tidiga åren. Vi ser en skola där många lämnar trean utan att klara de nationella proven – vad är det då som har brustit? Har man inte upptäckt eleverna? Ofta har ju lärarna sett dem, men vad är det på systemnivå som inte har backat upp lärarna? Och om man har gjort insatser, var har de brustit någonstans? Har man hellre, som någon uttryckte det, gett det man har i stället för det som eleven behöver? Den här lagen ger Skolinspektionen dessa verktyg. 44 (SD) replik: Läsa, skriva, räkna – en garanti för tidiga stödinsatser Jag delar statsrådets uppfattning om hur man ska få bättre studiero i klassrummen: delade verktyg, tydligare ordningsregler med konsekvenser samt ledarskap. Jag vill ha skarpare förslag på alla dessa områden. Men inriktningen har jag ingenting emot. Jag har en sista fråga innan vi går på lunch. Det finns en annan elevgrupp som också orsakar stök i klassrummet och ställer till problem för lärarna. Det är inte en obetydlig elevgrupp. Det är de som ligger alldeles för långt fram och som inte får tillräcklig stimulans av lärarnas undervisning. Min erfarenhet är att dessa elever kan ställa till med oerhört stora problem för att de är understimulerade. Vi har faktiskt talat väldigt lite om denna elevgrupp. Har regeringen några förslag på hur man ska komma till rätta med detta problem? Det är inte ett obetydligt problem enligt min erfarenhet. 45 Utbildningsminister (MP) replik: Jag tycker att det är jättebra att lyfter fram detta. Individualisering av undervisningen och att hitta rätt verktyg för att nå fram till den enskilda eleven handlar nämligen om så olika saker för den enskilda eleven. Det vet man på skolor där man har börjat implementera arbetet med till exempel läsa-, skriva- och räknasatsningar. Elever som man trodde hade svårt med undervisningen och hade svårt att lära sig kanske egentligen hade ganska lätt för sig men var understimulerade och hade inte förutsättningarna att faktiskt bli utmanade av den undervisning som skedde. Det är därför som jag är så övertygad om att om vi bygger en skola där lärare har rätt uppbackning och kan dela erfarenheter med varandra när det gäller att bemöta olika elever är det inte bara bra för att säkra att de elever som har svårt att nå upp till kunskapskraven, utan det ger oss förutsättningar att möta elever som vi inte haft rätt förutsättningar att möta i svensk skola. Det gäller till exempel dem som behöver bli extra utmanade och som kanske behöver svårare uppgifter eller utmanas i att kunna stödja någon av de andra eleverna som ännu inte riktigt har förstått och lära ytterligare genom den starka teknik som det innebär att försöka hitta vägar för att hjälpa till att lära ut. Det handlar alltså om den typen av verktyg som starka lärare och goda ledare använder i sitt lärarskap . Det handlar om att göra en skola som är starkare på det specialpedagogiska området och som kan upptäcka elever och se elevers olikheter. Det når också fram till dem. Därför spelar denna lagstiftning roll, därför spelar det roll att vi får fler speciallärare och därför spelar det stor, och kanske allra störst, roll att vi börjar bygga ut så att alla lärare får grundläggande specialpedagogisk kompetens. Fler speciallärare och mer specialpedagogisk kompetens hos varje lärare är en framgångsfaktor i de starkaste skolsystemen i världen. Läsa, skriva, räkna – en garanti för tidiga stödinsatser Jag tackar för debatten och för den sista frågan. Jag återkommer gärna i interpellationsdebatter. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) § 10 FN och mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik FN och mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik betänkande 2017/18:UU15 FN och mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik 46 (M): När vi nu ska debattera utrikesutskottets betänkande om FN och mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik kan jag än en gång konstatera att det är ett mycket omfattande och digert betänkande som är svårt att omfatta med den begränsade talartid som står till förfogande. Jag ska göra ett försök. Att vi lever i en orolig tid, där hotbilden gentemot mänskliga rättigheter är omfattande och svårare , råder det ingen tvekan om. Men jag vill också stryka under att det finns motsatta situationer. Det finns faktiskt länder där utvecklingen av ökad respekt för mänskliga rättigheter går framåt. Men det är inte dessa länder som vi kommer att debattera . I dagens moderna och komplexa konfliktmiljö är det angeläget att de lagar som berör krig och folkrätt är anpassade efter hur situationen ser ut och att lagstiftningen utvecklas och förbättras. Den humanitära rätten måste utvecklas och förstärkas för att omfatta civilbefolkningen och civila strukturer. Här fyller FN en oerhört viktig och central funktion. FN behöver bli skarpare och vassare och bli mer aktivt när det gäller att motverka eskalerande konflikter, eftersom detta till stora delar drabbar civilbefolkningen. Det finns alltid en risk för att ett krig eller en konflikt fortsätter, att kriget utvecklas än mer negativt och att det blir ytterligare långdragna konflikter som i sin tur blir svåra att häva. Därför anser vi moderater att FN inte bara behöver stärkas utan också vässas. Ett exempel på FN:s svårigheter är vetorätten, där ett enda land kan blockera FN:s insatser för att stödja fredsbyggande åtgärder. är en stor bidragsgivare till FN och därför en viktig aktör som ska använda sitt mandat för att se till att FN utvecklas mer kostnadseffektivt och fokuserar mer på resultat. Jag vill i detta sammanhang också nämna , som är ett viktigt verktyg för att stödja att de personer som begår de hemskaste krigsbrotten ställs till svars. I en rättssäker värld måste den som begår övergrepp och krigshandlingar också ställas till svars för dem. Jag vill även nämna , som är ett grannland och en del i , där vi tydligt kan se hur mänskliga rättigheter alltmer ifrågasätts. Inte minst kan vi läsa hur en regimkritisk rysk journalist, , har blivit skjuten i . Det är ännu inte fastställt att det var som låg bakom brottet, men mycket tyder på det. FN och mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik När det handlar om vill jag också nämna den lagstiftning som har antagits och som faktiskt gör det legalt att misshandla kvinnor i deras egna hem. Detta har skett i modern tid . Jag vill också nämna det försämrade skyddet för hbtq-personer och hur det civila samhällets område krymps. Jag går därefter vidare till . är ett viktigt land, ett land vars betydelse har ökat alltmer. investerar i ett stort antal länder och har en växande ekonomi. Men med detta följer också ett ansvar för mänskliga rättigheter och ett ansvar för att bidra till en positiv utveckling för jordens befolkning. I detta sammanhang kan börja med att förändra internt i sitt eget land och se till att mänskliga rättigheter också följs i . Låt mig ge några exempel på den negativa utvecklingen för mänskliga rättigheter i . Lagstiftningen om begränsning av antalet mandatperioder som en president kan omväljas togs bort . är även en enpartistat som inte tillåter någon opposition och inte heller något oppositionellt agerande. Enligt UD:s finns det inskränkningar av åsikts-, yttrande-, förenings-, mötes-, demonstrations- och religionsfrihet, det vill säga alla former av mänskliga rättigheter. Dessutom sker det förföljelse och diskriminering av de organisationer som arbetar med hbtq-frågor. I detta sammanhang vill jag också nämna att det sker ett stort och omfattande förtryck av minoritetsgrupper. Jag tänker här på det förtryck som sker gentemot och Xinjiang. Den form av opposition som uttrycks gentemot den kinesiska regimen är inte tillåten. Personer boende i dessa områden tillåts inte heller utöva sin religion. Och den information som sipprar ut visar entydigt hur situationen för de boende i och Xinjiang försämras. Det är angeläget att FN och även agerar för att ett av de stora och ledande länderna i världen ska se till att respektera mänskliga rättigheter, herr talman. När det gäller finns där en negativ utveckling som har pågått , och det finns ingenting som tyder på att situationen har blivit bättre för rohingyerna. Snarare har svårigheterna eskalerat .