prot · H50960 · 2018-01-24 00:00:00 — Jag kan också konstatera att det finns få partiskiljande frågor när det gäller cykling. Alla har målet att få fler att cykla av flera skäl: folkhälsoskäl, trafiksäkerheten och möjligheten att ta sig fram snabbare i trafikmiljön. Cykelstrategin pekar på fem insatsområden. Vi ska lyfta cykeltrafikens roll i samhällsplaneringen. Detta har vi visat genom att ge konkreta uppdrag som syftar till att ta fram ett underlag för detta så att vi får en bättre kunskapsbank om det här. Vi ska ha ett ökat fokus på grupper av cyklister. Många har här i debatten nämnt barn och unga. Jag instämmer i att detta område ska vara prioriterat. För er som inte har tagit del av det kan jag berätta att VTI kom med en första delrapport för det uppdrag som man fått från regeringen. De hade tittat på vad som krävs för att stimulera fler barn och unga att cykla. De visar på en komplex situation. Det handlar om alltifrån säkra miljöer till möjligheten att cykla till fritidsaktiviteter och om att koppla ihop detta med anläggningar, placering och samhällsbyggnadsfrågor. De visade också tydligt att det krävs att man bryter den trend som har rått att transportera barnen till aktiviteter på annat sätt, vilket självklart hänger ihop med säkerhetsaspekten och tryggheten, eller otryggheten, för barnen. Det handlar vidare om att främja en mer funktionell och användarvänlig infrastruktur. Detta kan man tydligt se. Cykelfrämjandet hade en föredragning för oss i trafikutskottet och redovisade då hur det ser ut med äsk-anden i de regionala trafikplaner som är ett underlag i den infrastruktursatsning som vi gör. Där kan man se att det lokalt och regionalt finns en väldigt stark efterfrågan när det gäller att satsa. Ansvarsfördelningen skiljer ju sig åt. finns ett delat ansvar, och i första hand är detta ansvar lokalt och regionalt. Det handlar också om att främja en säker cykeltrafik, och göra det på ett bättre sätt för att få fler att känna sig trygga i trafiken. Och det handlar inte minst också om forskning och innovationer. Regeringen har fattat beslut om att VTI ska vara den instans som handhar cykelforskningen, eller åtminstone är hemvist för den delen. Detta ser jag med spänning fram emot, eftersom medarbetarna på VTI är väldigt duktiga. Vi har ju träffat dem i olika sammanhang. Det finns ett antal saker som är ute på remiss, nämligen  cykling på körbana, även om det finns cykelbana  hastighet i tätbebyggt område  vägmarkering för cykelbox  förenklad markering av cykelpassage och cykelöverfart  gående på gång- och cykelbana  markering av övergångsställe på cykelbana. Många av dessa frågor har vi diskuterat i den här debatten. Allt detta har alltså varit ute på remiss, och jobbar de i med att sammanställa förslagen och sedermera återkomma om hur vi ska hantera allt på bästa sätt. Vad som också har skett är att elcykelpremien inrättas . Jag tror att det var som i sitt anförande tog upp elcykelpremien i lite negativa ordalag. Men med elcykelpremien kommer vi att nå en helt ny målgrupp. Jag har nära vänner som har bekymmer med olika hälsotillstånd. De ser elcykeln som ett alldeles utmärkt sätt att kunna transportera sig. De är för krassliga för att kunna cykla på sedvanligt sätt, men med lite elektrisk hjälp ser de en möjlighet att kunna ta sig fram i trafikmiljön. Det här kommer naturligtvis att ställa krav på oss som beslutsfattare – framför allt de lokala företrädarna – när nya bostadsmiljöer planeras. har vi ett väldigt högt bostadstryck i landet, och detta måste även inkorporeras i satsningen på framför allt infrastrukturen. Barn och cykel är kanske en av de mest angelägna framtidsfrågorna. Vi måste få fler unga att cykla. finns en grupp människor som är motionscyklister. Vi ser att detta tryck ökar , och de stora motionsloppen blir allt snabbare fullbokade. Denna grupp måste självklart dock få en påfyllnad. Det handlar då om att börja använda cykeln i tidig ålder. Det är oerhört värdefullt och väsentligt att jobba med att hitta sätt att underlätta för barn och unga att kunna cykla. Även en annan målgrupp är viktig. Vi har tagit emot ett stort antal nyanlända. Precis som någon tidigare anförde har dessa kanske inte riktigt samma tradition av att cykla, och det gäller framför allt kvinnor. Runt om i kommunerna finns det väldigt goda exempel med olika projekt och aktiviteter för att lära sig nyttja cykel som fortskaffningsmedel. Vi måste också stärka samverkan mellan aktörerna, och här tycker jag att det har hänt mycket. finns olika organisationer – jag ska inte namnge dem – som är väldigt på i frågan och som ser möjligheten att lyckas här. De offentliga har också anammat detta. Jag tänker framför allt på Svenska Cykelstäder, en framgångsrik organisation som driver dessa frågor. Vi i träffar dem med jämna mellanrum för att få en bra bild av vad som händer. Slutligen vill jag även trycka på trafiksäkerheten som en angelägen fråga att jobba vidare med. Vi måste fortsätta med de förslag som är framme och också naturligtvis vara lyhörda för att ta fram fler förslag för att öka den här delen. Vi kan aldrig vara nöjda så länge någon dödas i trafiken. Dessvärre står gruppen cyklister för en hög andel. Mobiliteten är också en fråga som är väldigt angelägen. Jag tror att den kommer att lyftas fram ännu mer framöver i takt med att det kollektiva resandet ökar. Men detta måste hänga ihop, och det gäller såväl kollektivtrafik som cykel och möjligheten att ta sig till och från olika resecentrum och annat. Vi här har ett stort ansvar för att se till att det finns resurser och möjligheter att hantera detta. Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. I detta anförande instämde , och (alla S). 27 (L) replik: beskriver här åtgärder som är viktiga , och han påpekar att det finns ett stort engagemang och att vi är överens om mycket. konstaterar jag att det i det här betänkandet, i vilket det finns väldigt många förslag på konkreta sätt att förbättra trafiksäkerhet, infrastruktur och regelverk, finns 22 reservationer på grund av att vi inte är överens. Det väcker förhoppningar när säger att vi ska satsa och göra förändringar för framtiden. Men här finns ett antal exempel där det är lite svårt att förstå skälet till att man inte kan påbörja arbetet . Om man läser betänkandet ser man att majoriteten till exempel avfärdar frågan om ett visst avstånd vid omkörning av en cyklist. Det gäller en och . Jag beskrev att jag själv har testat detta i ett annat land och att det fungerar utmärkt där. Det finns vidare heller ingen beskrivning av varför man inte vill vidta andra åtgärder som handlar om vägrenen eller allgrönt eller varför man över huvud taget inte vill se cykling som ett eget transportslag och transportsätt. Min fråga till är därför: Varför vill ni inte höja cyklingens status? Det fanns ett tillkännagivande 2015 i vilket man väldigt tydligt tyckte att det gäller att höja statusen eftersom det påverkar lagstiftning, förordningar, uppföljning etcetera. Varför ska man inte höja statusen? Jag har ytterligare en fråga, och den gäller de enkla åtgärder som inte kostar så mycket. Varför är ni inte ens beredda att titta på det här? Frågan om exempelvis omkörningar avfärdar ni helt i betänkandet. Varför vidtas inte de åtgärder som redan nu är möjliga? 28 (S) replik: Jag vill nog hävda att vi har höjt statusen för transportslaget cykel avsevärt i den här delen, inte minst med den nationella cykelstrategin. Den borgerliga regeringen gjorde en del utredningar. var en bra utredning, som vi har sett och läst. Men det blev inte så mycket mer efter den. har vi fått fram en cykelstrategi. Det är precis vad det låter som: en strategi. Det innebär att konkreta delar ska fyllas på sedan. Mycket av det har presenterats, men det är fortfarande saker som ligger kvar och som vi håller på och jobbar med. Jag nämnde de fem områden som just nu bereds i . Detta har hanterats på det sätt som saker och ting ska hanteras på i ett nationellt perspektiv – det ska beredas för att vi slutligen ska kunna fatta beslut i rätt instans. Det är precis detta som pågår. Frågan om omkörningar är inte uppe för behandling, precis som säger. Men återigen: Vi har gett förutsättningar och möjligheter att jobba betydligt mer med forskning och andra delar. Jag förutsätter att detta också kommer att ge resultat genom att visa på vilka lösningar som är de bästa för framtiden. Det är det vi vill ha fram för att kunna göra korrekta bedömningar och avvägningar och fatta korrekta beslut. 29 (L) replik: Jag noterar ambitionsnivå. Vi är båda två väldigt engagerade i cyklingens villkor. Det välkomnar jag. Men någonstans tryter tålamodet. Min kollega brukar säga att tålamodet är ens bästa vän. Men har det gått väldigt . Jag tycker att det finns lågt hängande frukter. Man skulle kunna förändra vissa saker snabbt. Det handlar om de regelverk som regeringen ansvarar för och som ansvarar för. Exempelvis kan jag notera att det vad gäller det här med minsta avstånd vid omkörning av en cyklist står i betänkandet att ”detta inte är en fråga som har varit föremål för förslagslämnande”. Men här har vi konkreta förslag i motioner som säger: Låt oss nu ändra regelverket! Jag har själv testat en och en halv meter-regelverket i ett annat land som både cyklist och bilist, och det fungerar utmärkt. Varför vågar vi inte i testa lite mer och se till att gå vägen fram? Jag förstår att det kostar pengar att anlägga stråk. Det handlar om planering och markåtkomst. Men vi har mängder av förordningar och lagstiftning som påverkar hur man ser på cyklisten och hur exempelvis trafiksäkerheten fungerar. Det handlar om korsningar, högersvängar, vägrenar och ett avstånd på en och . Varför inte börja vidta åtgärder för att förbättra trafiksäkerheten? Jag tror inte att det är så komplicerade frågor att ändra. Det är klart att man blir väldigt besviken som cyklist när alla pratar om att det här är viktigt men det inte kommer några konkreta åtgärder. Jag skulle vilja höra från när sådana i så fall kommer att komma. har ni suttit i regeringsställning . Detta borde gå att ändra väldigt snabbt. När är det lämpligt att göra det? kan jag konstatera att ni återigen avslår förslag som skulle kunna göra direkt skillnad. 30 (S) replik: Jag tackar för frågorna. Jag vill påminna om de uppdrag som vi har lämnat. VTI har fått ett uppdrag att titta på barn och ungdomars cyklande, som vi nämnde tidigare. Detta levererades till regeringen . Man har gett ett uppdrag att beskriva de främsta behoven inom cykelforskningen och ta fram förslag på hur cykelforskningen kan samordnas och stärkas. Då kommer det förhoppningsvis fram förslag på vad det är som behöver göras för att samla det här på ett och samma ställe men också konkreta förslag på vad det är för saker som ska ske. Det handlar väldigt mycket om metoder för mätning av cykeltrafik. Även det uppdraget har levererats. Om vi mäter och har statistik att gå efter kan vi se hur utvecklingen sker när det gäller olyckor, trafikmiljöer och annat. Det handlar om att fördela pengar till ideella organisationer, vilket vi gjorde , för informations- och utbildningsinsatser som främjar ökad och säker cykling. Det handlar också, precis som jag var inne på, om uppdraget till att få in cykling i samhällsplaneringen, vilket är enormt viktigt när vi nu bygger som vi gör i landet. Mitt svar på din fråga är väldigt tydligt, . Det krävs att vi har ett bra underlag när vi fattar beslut. Jag är väldigt förhoppningsfull. Med de här utredningarna kommer vi att få fram bra underlag som gör att vi kan göra korrekta vägval. Med den samsyn som jag upplever att det finns när det gäller cykelpolitik är jag inte ett dugg oroad. Vi kommer gemensamt här i kammaren att hitta de bästa lösningarna. 31 (MP): Jag kom väldigt hem från en studieresa i , där jag hade äran och glädjen att få besöka några av världens absolut bästa cykelstäder: , , , och förstås . Det var en riktig glädje att få testa på hur det är att cykla i ett så framgångsrikt cykelland som . Jag hade dessutom möjligheten att ta med mig cykeln ned. Jag har en vikcykel som jag kan ta med på tåget från hela vägen ned, så jag kunde cykla överallt, var jag än var. och vill jag lyfta fram särskilt. Vad gäller andelen resor som sker med cykel är världens bästa stad . I bygger man just nu världens största cykelgarage. Jag inleder med att prata om det här därför att man kan hämta väldigt mycket inspiration från . har gjort nästan allt rätt i sin cykelpolitik ända . Det var tydligt att man redan då började arbeta mot målet att cykling ska vara och det naturliga sättet att transportera sig om man inte går. Det har man helt enkelt lyckats med, och det tycker jag är fascinerande. Något som man märker i och som forskningen också är väldigt tydlig med är vilka ofantliga samhällsvinster det finns med cykling. Det blir naturligtvis friskare luft – om fler ställer bilen och tar cykeln kommer vi att få en bättre luftkvalitet. Vi får förstås mindre trängsel, och trängsel är ett problem som vi har i flera av de stora svenska städerna. Det är helt enkelt för många som tar bilen när de i stället kan ta cykeln. Lägre klimatutsläpp är en självklar del. Det är världens ödesfråga, och där kan cyklingen spela en viktig roll. Cykling ger bättre hälsa och bättre ekonomi för individerna. Och bara en så grundläggande sak som att man faktiskt blir gladare av att röra på sig och cykla! Alla de här fördelarna ser man i , och så fort man ser att cyklingen ökar ser man att mycket av detta kommer som ett brev på posten. När jag var i frågade jag runt lite. Vi träffade bland annat borgmästare, och jag frågade om det fanns ett motstånd mot den här utvecklingen , när man började stänga ute bilen och i stället gav cykeln som ett alternativ. Ja, det fanns det, fick jag veta. Stora delar av näringslivet var väldigt oroliga för att det här kanske skulle leda till att de inte fick några kunder därför att kunderna inte kom fram till deras butiker. Men i och med att utvecklingen blev bättre och bättre på cykelområdet märkte man successivt att hela samhället började skifta – från att vara skeptiskt till cykelns utbredning och begränsningen av biltrafiken till att vilja ha just det. Om man frågar näringsidkare i säger de unisont: Fram för cykeln och stopp för bilen! Det tycker jag är en spännande utveckling. När man väl ger tillfälle för utveckling på det här området välkomnas det slutligen av alla, även om det kan vara lite groll i början. Låt mig komma in på några av de politiska utvecklingsområden som jag ser som särskilt viktiga! Det första är något som många redan har varit inne på, nämligen regelförenklingar. Det handlar om att cykeln helt enkelt ska vara norm för vissa typer av resor. vet man som cyklist att många trafikregler är utformade på 60‑talet då man hade bilen som norm. Det var bilreglerna som fick gälla även för andra trafikanter. Det är ett skifte som vi nu behöver göra. Det kan handla om saker som gör det enklare att vara cyklist. Det kan till exempel vara att kunna svänga höger när det inte finns några gångtrafikanter men det är rött ljus. Det är en sådan sak som hade gjort livet enklare för oss som cyklar. Det handlar om väjningspliktsregler, allgrönt, som flera har varit inne på, och att göra det tydligare när man ska skilja gångtrafikanter och cyklister från varandra. Det handlar generellt om regeländringar för att göra cykel till norm för olika typer av transporter. Det andra området som jag vill nämna är mark och infrastruktur. när man talar om cykling och utmaningar nämner man sådant som säkerhet. kokar det ned till att de utmaningar som finns löses lättast genom en infrastruktur som fungerar och är tydlig. Här har vi långt kvar till att nå samma nivåer som de framstående cykelstäderna i eller för den delen i . Det handlar om att ha generellt bättre infrastruktur. Men det handlar också om att lättare kunna få till markåtkomst för cykelinfrastruktur. har kommuner och regioner problem när de ska exploatera cykelinfrastruktur därför att cykelvägar inte räknas som en egen väg enlig lagen. Det är någonting som kommer att vara helt avgörande för att vi ska få den infrastruktur som alla cyklister förtjänar. Det sista området som jag vill nämna är trafiksäkerhet, som många har varit inne på. Jag nämnde att för trafiksäkerhetens skull är infrastrukturen det absolut mest avgörande. Jag vill lägga in en brasklapp här och vara väldigt tydlig med en sak: Det är farligare att inte cykla än att cykla. Vi ska inte överdriva farorna med att cykla. Det är ungefär 20 gånger större hälsofördelar med att cykla sett till de små eventuella risker man utsätter sig för som cyklist. Det är en grund för diskussionen. Det är väldigt hälsosamt, nyttigt och positivt att cykla oavsett de små risker som finns. Likväl är en stor del av debatten när man talar om cykling att säkerhet skulle vara centralt. Man upplever att det finns en osäkerhet oavsett siffrorna bakom. Även här finns det utvecklingspotential. Som jag varit inne på handlar det väldigt mycket om att mota bilen i grind. Det handlar om att se till att infrastrukturen är säker och väl underhållen. För att återigen ta som exempel har de bland annat jobbat väldigt mycket med få ned bashastigheten för biltrafiken och se till att man har många cykelgator där cykeln helt enkelt är norm och bilarna får anpassa sin takt och allting sådant och ha väjningsplikt för cyklister. Det finns mycket mer man skulle kunna göra, men jag väljer att stanna där. Regeringen har tagit tag i cykelfrågorna den här mandatperioden. Vi såg en ganska passiv alliansregering . ser vi att regeringen har visat på en viljeinriktning när det gäller cykelfrågorna. De saker som har varit bäst och mest avgörande den här mandatperioden är först och främst stadsmiljöavtalen. Det är ett finurligt statsbidrag där staten går in med vissa medel och dessutom får någonting tillbaka från kommunen. Staten medfinansierar infrastruktur eller kollektivtrafik, och då lovar kommunen att vidta stadsmiljöhöjande åtgärder. kan man också söka för cykelinfrastruktur. Elcykelpremien är en utmärkt lösning för dem som bor lite längre från city. Vi vet att till exempel har 110 000 personer som bor på ett cyklingsavstånd från sina jobb. Det är 110 000 personer som skulle kunna ställa bilen och ta en cykel. Många kanske inte kan, vill eller orkar ta en vanlig cykel. Då är elcykeln ett väldigt bra alternativ när de bor i närförort och känner att de inte riktigt orkar ta en vanlig cykel. Här finns mer att göra, men det är en bra grund att bygga vidare på. Jag ska avsluta med saker där jag förväntar mig mer av regeringen. Det gäller bashastigheten, som jag har varit inne på tidigare. Den har man aviserat, och där hoppas jag att man snart kommer vidare. Vi har det tidigare beslutet från om att kunna cykla i gatan som också är centralt. Där förväntar jag mig också att regeringen som aviserat kommer fram med ett förslag. Vi har det som jag har varit inne på med markåtkomst, cykelgator och liknande. Jag noterar att i förrgår kom Trafikanalys med sitt förslag om hur man ska mäta cykeltrafiken och hur man eventuellt ska lägga upp ett mål för ökad cykling. Det måste man titta på för att se hur man går vidare med det. Med det yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde (MP). 32 (L) replik: Det är spännande att lyssna till . Det är många av oss som har egna erfarenheter av att resa i andra länder. Jag välkomnar att många av ledamöterna gemensamt i kammaren blickar mot de andra länderna. Men i finns nu möjlighet att fatta beslut om konkreta åtgärder. Det är någonstans lite grann sorgligt i sammanhanget. Det finns väldigt många goda förslag. I detta betänkande finns det förslag om mål och utgångspunkter för ett ökat cyklande, cykeln som eget transportmedel, infrastruktur för ökad cykling, färgsättning av cykelbanor, ökad trafiksäkerhet, säkerhetsavstånd för omkörning av cyklist, utbildning och insatser för ökad cykling vad gäller barn och vuxna och underlättandet av kombinerade resor med cykel. ger uttryck för att det finns en ambitionsnivå. Jag konstaterar återigen att det finns 22 reservationer. En del av frågorna har egentligen inte ens budgetbäring. Det handlar om lagstiftning, förordningar och omskyltning. En av mina frågor till är: När kommer det konkreta förslag? Den nationella cykelstrategin hade ingenting konkret som slutsats, utan det var ambitionsnivåer. Här finns det återigen konkreta åtgärder för att förbättra för cyklisterna. Det är vad man gör i andra länder som , och . Till och med i där jag var och tittade på deras cykelsystem vidtar man konkreta åtgärder. Varför vill inte att cyklingen ska ses som ett eget trafikslag och transportsätt och att man höjer statusen på cyklingen? Varför säger ni nej till det? 33 (MP) replik: Tack för frågan, , och för ditt engagemang i frågorna! Jag har läst dina motioner och tycker att du har många bra förslag och poänger. Jag sympatiserar i stor utsträckning med det du säger. Som väl känner till fungerar regeringsarbetet så att man arbetar aktivt och effektivt i regeringen. Det har gjort. Vi har fått till stora förändringar. En del av dem har jag redan nämnt. Det är stadsmiljöavtalen och elcykelpremien som är avgörande. Det finns visst konkreta förändringar i cykelstrategin och i det regel-pm som tillhörde. Mig veterligen sker det beredning inom på några av de avgörande frågorna när det gäller bashastighet och att cykla i gatan. Jag är övertygad om att det kommer att komma mer. Utöver det nämnde jag att cykelstrategin bör ses som en grund. Där har vi någonting att arbeta på. Det är regeringen tydlig med när den skrivit i sin cykelstrategi att det kommer att ligga till grund för fortsatt arbete för att kunna öka cyklingen och göra den säkrare. Jag är inte orolig för det. Jag känner tillförsikt inför vad som komma ska inom området. 34 (L) replik: Jag noterade precis som jag sa i den tidigare debatten att när det exempelvis står i betänkandet att avståndet vid omkörning av cyklist inte varit föremål för förslagslämnande blir jag väldigt konfunderad. Vi har konkreta motionsförslag som ni vill avslå. Det är ett väldigt konkret förslagslämnande. Engagemanget finns, och det finns ganska enkla åtgärder att vidta för att höja trafiksäkerheten. Det handlar om hur man beter sig i en korsning och om att kunna få lämna en smal vägren för att cykla på vägbanan för att som cyklist inte bli utputtad i ett dike. Det handlar om frågan om säkerhetsavstånd, som jag har nämnt och som jag själv testade i ett annat land både som cyklist och som bilist. Jag har alltså testat och sett hur det fungerar. Det fungerar utmärkt, för med detta gör man inte omkörningar med risk för att möta en bil och för att putta ut cyklister och utsätta dem för fara. Jag vet att det finns ett budgetsystem och att vi har olika budgetramar. Liberalerna har avsatt mer pengar än . Vi tycker också att man ska ha ett separat anslag. Jag förstår helt och hållet att det ställer till det när man ska planera cykelinfrastruktur. Men det finns också förordningar och lagstiftning som vi har rådighet över här. Många i utskottet är engagerade i att ändra denna lagstiftning. Men när förslagen finns här kommer vi ändå inte fram. Det kostar inte mycket pengar att sätta upp andra skyltar. Varför kan vi då inte enas om att detta är viktigt att genomföra? Det är det här som jag tror att många cyklister där ute känner: Varför kan ni inte bara fatta detta beslut så att vi får ökad trafiksäkerhet och nya skyltar som säger att man verkligen ska värna cyklisterna? Jag förstår inte det. 35 (MP) replik: Tack återigen för frågorna och synpunkterna, ! På en punkt vill jag rätta dig. Det handlar om att Liberalerna skulle satsa mer pengar. Det stämmer inte, för Liberalerna drar undan stadsmiljöavtalen från sin budget.