prot · H50957 · 2018-01-18 00:00:00 — Därför undrar jag varför det inte finns några skrivningar i avtalet som betonar det kubanska folkets rättigheter och just rätten att välja sina egna politiska företrädare. Vilka fördelar ser vi med ett avtal som inte ställer tillräckligt tuffa krav när det gäller reformer? Det centrala med detta avtal måste ändå vara att stå upp för dem som lider under förtrycket på . 11 Utrikesminister (S): Tack, både och ! Jag tycker att det finns två väldigt viktiga frågor som vi måste vara upptagna av att försöka svara på. Den första är: Finns det en förskjutning? Tycker man att man ser steg i rätt riktning? Är det något vi kan berömma oss av? Hur ska vi betrakta situationen? Det historiska vet vi ju, och vi vet också att isolering inte ledde till några resultat. Det blev inte bättre på . Så var är förskjutningen? Om man skulle nämna något som vi sett är det att reseförbudet har lyfts och lagstiftningen har öppnats för vissa former av fri företagsamhet. Det finns en viss, begränsad tillgång till internet, och möjligheterna till fri debatt är något större än för 10–. Detta är ett försök att svara väldigt seriöst och leta efter något som är positivt, och då kan detta nämnas. är det helt riktigt som både och har sagt: Vi har sett förfärliga exempel på hur man fängslar ungdomar som bara har försökt att göra sina röster hörda. Föräldrarna får inte reda på var de är eller vad som ska hända med dem. Frihetskämpar har också råkat mycket illa ut. Så vad gör vi då? Vad tycker vi är vägen framåt? Regeringen anser det självklart att ska ha en dialog med företrädare för , men det viktigaste stöd vi ger är att vara ett ställe dit man kan komma och träffa företrädare för civilsamhällesorganisationer och opposition och alla dem som kämpar för ett annorlunda . Faktum är att här finns ett stort intresse. Det vet jag från våra företrädare från UD som har varit på . Just seminarier kring yttrandefrihet och demokratins principer väcker störst intresse. Så för deras skull är det också viktigt att vi visar att vi fortsätter dialogen. Man behöver inte ha överdrivna uppfattningar om hur snabbt detta ska gå. Men vad är alternativet? Avtalet är väldigt allmänt hållet och talar om att vi nu ska etablera en dialog för att kunna tala direkt med varandra och föra fram exakt dessa synpunkter. Trakasserierna och begränsningarna av MR-försvarares möjligheter att resa fritt på hör till det som är mest oroande . Det är mycket viktigt att vi, även om det kommer att ta tid, insisterar på att finnas där för dem och att vi har en dialog och framför våra synpunkter till den kubanska regeringen. Vi har haft representanter för det civila samhället och oppositionella med under förhandlingarna. Det finns en MR-klausul, och i avtalet erkänner parterna civilsamhällets roll i genomförandet av det. Det sägs också att parterna ska vidta åtgärder till stöd för ett större deltagande av det civila samhället. Skrivningarna är viktiga, men vad vi fyller avtalet med framöver är det allra viktigaste. har vi en plattform och kan agera gemensamt och ställa gemensamma krav. 12 (L): Jag instämmer när utrikesministern lyfter fram att det absolut är viktigt att ha en dialog med alla möjliga parter i ett land. Men man kan fråga sig om det finns förutsättningar för en dialog som kommer att leda till något, när en av de största motparter som kommer att signera avtalet är en kommunistisk enpartidiktatur, som inte verkar visa någon avsikt att bli något annat. Trots löften och trots den amerikanska öppenheten och vissa europeiska trevare har man faktiskt inte heller visat sig gå i rätt riktning. Mycket av det som har nämnts tidigare, att man har sett en viss ekonomisk öppenhet på sina håll och större möjligheter att resa för en del personer, har faktiskt rullats tillbaka. Det var ett slags våg som kom, som var positiv och som många av oss applåderade. Men det är enormt svårt för den del av befolkningen som inte håller med om den kommunistiska enpartistatens åsikter. De är ännu mer utsatta på många håll. Jag tycker att en fråga är väldigt viktig att ta upp. Man jobbar på ett mycket smartare sätt än tidigare från den kommunistiska enpartidiktaturens sida, kanske för att kunna få lite tjusigare statistik på papperet på sina håll. Jag tänker mycket på den kubanska säkerhetstjänstens strategier – hur man attackerar oppositionella nu jämfört med tidigare. Man har ett nytt arbetssätt mot olika människorättsförsvarare. I stället för att gripa dem när de har börjat demonstrera har man placerat ut säkerhetstjänsten direkt vid personernas hus när de exempelvis ska gå till kyrkan eller till sitt arbete. Detta gör att många inte ens går ut, och då är det klart att antalet gripanden går ned. Människor lämnar inte ens sina hus för att de vet att de går rakt i polisens famn. Detta duperar väldigt mycket, så jag tycker att man måste ta den utveckling vi ser på många fronter med en nypa salt. Det finns en annan fråga som jag tycker att man måste ställa sig, inte minst med tanke på att som nation har en historik av att, på ett sorgligt och förkastligt sätt, ge biståndspengar till enpartidiktaturer, oavsett om de är socialistiska eller kommunistiska eller har annan kulör. Vi har sett hur vi har pumpat in bistånd i länder som exempelvis och , men inte har det blivit mycket friare för folket i dessa länder. Det är en läxa vi har lärt oss, och ska vi inte öppna upp för ett annat land där medborgarna lever i samma stängda och förtryckande system. Jag tycker, precis som i diskussionen om tidigare, att demokrati i sig är en förutsättning för att ett land ska få komma in i en global värme och åtnjuta privilegier som kan leda till mer öppenhet, handel med mera. Här ser vi inte ens intentioner att gå i rätt riktning, och det är väldigt sorgligt. Jag tycker att vi måste ta det på största allvar. Så länge vi inte ser någon förändring är åtminstone vi från Liberalernas sida inte beredda att säga ja till ett avtal där man inte kan se en förändring. Vi tror att det vore väldigt kontraproduktivt. Hon lyfter ofta fram att det finns åsiktsskillnader. Absolut, men hon kommer inte med mycket mer än så när det gäller tydlighet om demokrati och mänskliga rättigheter. Det är beklagligt att hon i sitt senaste utspel när hon varit där har sagt att hon inte gillar den nya amerikanska politiken mot landet – den kan man verkligen ha sina åsikter om – men inte haft några kommentarer om den bristfälliga kubanska politiken när det gäller demokrati och MR. Vi riskerar att EU har en alltför flat hållning här. 13 (KD): Tack, utrikesministern, för svaret! Jag uppskattar att utrikesministern försöker lyfta de små ljusglimtar som regeringen ser på . Det är viktigt. Vi kristdemokrater välkomnar också steg som tas för att stärka dialogen mellan och EU och initiativ som ökar respekten för mänskliga rättigheter och ett oberoende civilsamhälle. Vi anser dock inte att dessa steg får tas inom ramen för den kubanska regimens definition av vad som är mänskliga rättigheter eller vad som är ett civilsamhälle. När EU:s höga representant besökte tyckte jag att det lite grann manifesterade gentemot den kubanska regimen. Det är nästan som om vi har köpt deras definition. Vår förhoppning är såklart att förändringarna på och den ekonomiska utvecklingen ska komma den kubanska befolkningen till del och att detta ska leda till politiska förändringar. Men vi ser inte att det finns något i avtalet som garanterar detta, utan EU och riskerar i stället att bidra till att hålla en regim under armarna som förtrycker sitt folk och oliktänkande. Detta vill vi inte att ska bidra till. Därför skulle jag avslutningsvis vilja fråga utrikesministern: När det handlar om att ratificera avtalet, kommer då regeringen att låta säga sitt? Om vi ges den möjligheten kommer vi kristdemokrater att ha väldigt svårt att trycka på ja-knappen, för vi anser inte att detta avtal duger. 14 Utrikesminister (S): Jag ska försöka förklara hur avtalet har kommit till och vad som är bevekelsegrunderna bakom det. Det finns en kontinuitet vad gäller målen för den europeiska utrikespolitiska linjen gentemot , och målet förblir att bidra till en utveckling i riktning mot större respekt för mänskliga rättigheter, politisk pluralism och ekonomiska reformer. Det är viktigt att utnyttja de öppningar som ges och också nå en bredd av aktörer som kan vara med och påverka en utveckling. Inte ens en diktatur eller enpartistat som existerar för evigt. Man kan aldrig veta när förändringen kommer. Det är otroligt viktigt att upprätthålla en dialog och att vara ett stöd för alla dem som är oppositionella. Detta etablerar den här dialogen – vi säger att vi är intresserade av att ha en dialog. Syftet med avtalet från EU:s sida är att konsolidera redan existerande relationer med . , när förhandlingarna påbörjades, hade den gemensamma position som fanns de facto redan spelat ut sin roll. Då hade flera av EU:s medlemsländer redan påbörjat bilaterala samarbeten och slutit egna avtal med landet. Då var det viktigt att ena oss, för vi blir starkare om vi talar med en röst. Vi tänker inte bidra med en massa pengar till eller hjälpa regimen, utan vi är där för att vi också ska kunna främja våra värderingar. Det är det viktigaste vi kan göra i det här läget. Jag vet inte vad alternativet är. Är det att stänga igen, att inte ha någon dialog och inte försöka påverka regimen? Vi är ju inte naiva, utan vi kan se att detta är oerhört problematiskt. Då kan vi säga ifrån, och vi kan göra det utifrån en EU-gemensam position och linje. Det är ett brett anslag i avtalet. Det går inte ned på detaljnivå över huvud taget, utan det säger att vi bör upprätthålla dialogen och tala utifrån våra värderingar, och vi bör också se till att ta hjälp av civilsamhällets aktörer och andra. Politisk dialog, också om MR-frågor, ger ju en politisk påverkansmöjlighet. Ekonomiska reformer och handel ger en annan påverkansmöjlighet. Samarbetet i bred bemärkelse ger en möjlighet att nå förändringsaktörer på flera olika nivåer i samhället som kan stödjas på olika sätt. Därför är det civila samhället helt centralt i den här regeringens prioriteringar. 15 (L): Det finns nog ingen i denna kammare som tackar nej till dialog. Men man måste alltid ställa sig frågan: Dialog på vems villkor? Detta har ju varit en process som har handlat mycket om dialog just utifrån den kubanska diktaturens villkor. Vi ska komma ihåg att den kubanska demokratirörelsen aldrig var med i förhandlingarna om avtalet och inte heller fick vara en stark referenspart. Inga oberoende kubanska journalister fick delta vid presskonferens med mera. Processen var väldigt sluten. Man kan fråga sig: På vems villkor och på vilket sätt dialogen har skett? I mycket är det utifrån en av världens mest kompakta diktaturer, som också råkar vara av kommunistisk art. Detta tror jag att man ska betona. Vi kan också konstatera vad som har hänt . Många av de mest framträdande människorättsorganisationerna har försvunnit från landet när nästan alla ledande personer har tvingats gå i exil, till exempel Cubalex och Hablemos Press. Inte minst har många av de starka och modiga kvinnor som ledde Damas de och deras olika allierade lämnat landet. Många av dem som skulle ha kunnat vara förändrande och positiva krafter för kvinnors frihet, för demokrati och för mänskliga rättigheter är inte kvar längre. För den kommunistiska diktaturen har det i mycket varit en vinn-vinn-situation. Regeringen har vunnit två stora avtal: ett med EU som kommer , och har man ett med . Enskilda länder söker sig närmare, men man har inte behövt rucka på sitt eget maktinnehav eller låta demokratiska röster fritt säga sitt, vilket gör mig väldigt bekymrad. Detta gör att vi liberaler menar att det här avtalet inte kommer att skapa en starkare demokratisk relation till . 16 Utrikesminister (S): Tack till både och ! Som det ser ut står inför ett skifte. Obamas utsträckta hand har delvis dragits tillbaka av Trumpadministrationen, som har en helt ny Kubapolitik. , som har varit en allierad, är i djup kris, och vinden har vänt också i flera andra latinamerikanska länder, där tidigare fått visst stöd. tar också Castroeran slut. Kanske skulle EU ändå kunna axla en ny roll i just det här läget, om vi använder det hela på rätt sätt. Annars finns det andra krafter och andra aktörer som absolut är redo att göra det. På det sättet är tidpunkten för det här avtalet lyckosam. Det är klart att vi följer utvecklingen mycket noga och med stor oro av just de skäl som och har läst upp här. Man ska inte gå in i detta med någon naivitet, men jag har heller inte hört vad alternativet skulle vara. Vi menar att man måste etablera en dialog och en öppenhet, där vi kan tala direkt med varandra och också ställa krav. Men vi måste implementera det på det sättet att vi engagerar oss med civilsamhällets organisationer, med dem som är opposition och förespråkar fria medier, fri debatt och faktiskt är de progressiva krafterna i landet. Man måste, som jag ser det, kunna göra både och. Detta är den här regeringens hållning. Tack för debatten! Överläggningen var härmed avslutad. § 4 Svar på interpellation 2017/18:275 om åldersdiskriminering 17 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat arbetsmarknads- och etableringsministern vilka nya åtgärder ministern avser att vidta för att motverka åldersdiskriminering på arbetsmarknaden. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Målet för regeringens politik mot diskriminering är ett samhälle fritt från diskriminering. ska vara ett land där alla människor har tillgång till lika rättigheter och möjligheter. Ett starkt skydd mot åldersdiskriminering är ett uttryck för ett samhälle som slår vakt om alla människors lika värde och ger alla möjligheter att utvecklas utifrån sina individuella egenskaper och förutsättningar och efter sin egen förmåga. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder på diskrimineringsområdet. Det inkluderar förstärkningen av bestämmelserna om aktiva åtgärder, som bland annat omfattar alla grunderna i diskrimineringslagen, inkluderat ålder. , , har tillsyn över att diskrimineringslagen följs och har därmed en central roll i arbetet mot diskriminering. DO tillfördes permanent och kommer att få ytterligare 10 miljoner för att kunna utöka sin tillsyn över diskrimineringslagen. 18 (M): Jag börjar med att tacka demokratiministern för svaret. Ja, självklart är det så att ingen vill att diskriminering ska förekomma i samhället. Vi arbetar aktivt för att det inte ska förekomma. Men vi vet att det ändå gör det. Arbetsmarknaden är ett exempel där vi kan se att det finns diskriminering på grund av ålder. Vi vet att det behövs både unga och gamla på arbetsmarknaden, och vi vill att fler ska kunna jobba längre. För att detta ska kunna uppnås måste vi vara medvetna om möjligheten att byta arbete och arbetsgivare mitt i livet. Det måste finnas en trygghet och en kunskap om äldres villkor. Vi tycker att det är viktigt att ta till vara äldres kompetens. Många äldre känner att det finns ett tryck på dem att lämna arbetsmarknaden. Ofta tror man att man ska kunna ge jobbet till en yngre person. Det skulle kunna vara sant om det fanns ett jobb att dela på, men vi vet att det inte är funktionaliteten på svensk arbetsmarknad. Ändå vet vi att det förekommer diskriminering. Enligt ny forskning börjar åldersdiskrimineringen redan så tidigt som . I en fältstudie skickade man ut 6 000 fiktiva arbetsansökningar. Resultatet visade att sannolikheten att bli kontaktad av en arbetsgivare minskade efter . Det finns också en könsaspekt på detta. Kvinnor blev i ännu lägre grad kontaktade av arbetsgivarna. Alltså riskerar kvinnor att bli dubbelt diskriminerade på arbetsmarknaden. Trots förbud mot diskriminering står kvinnor svagare på arbetsmarknaden. Då är min fråga: Vilka åtgärder tror statsrådet kommer att vara de viktigaste för att motverka detta? 19 Kultur- och demokratiminister (MP): Tack, , för den fortsatta diskussionen! Ja, åldersdiskrimineringen är ett problem som vi alla delar. har länge velat att den som vill arbeta längre ska kunna göra det. har regeringen och flera i oppositionen en överenskommelse om pensioner. Den välkomnar jag. Jag tror att den och de regelförändringar som förhoppningsvis kommer att träda i kraft kommer att påverka äldres möjligheter att delta på arbetsmarknaden. Precis som Polfjärd beskrev finns det studier som visar att det finns en diskriminering som dessutom slår mot kön. Äldre kvinnor diskrimineras särskilt. Det är just därför som vi behöver säkerställa att lagstiftningen har en effekt. Land ska med lag byggas – det är ett av mina motton. Lagstiftningen har förändrats . Och i och med de särskilda resurser som vi tillför kommer DO att med större kraft kunna utöva sin tillsyn. Vi i regeringen har också meddelat, så sent som strax , att vi kommer att tillsätta en utredning som ska se på möjligheterna till sanktioner. Det är nämligen någonting som många intresseorganisationer men också arbetsgivare och andra delar av samhället har lyft. Avsaknad av sanktioner kan bidra till att lagen inte efterlevs i den utsträckning som den bör efterlevas. Med en tydlig lagstiftning och med en myndighet som utövar tillsyn och som har kraft att göra det hoppas jag att vi tar tydliga steg mot åldersdiskrimineringen. 20 (M): Ja, vi vet att bygger diskriminering inte på fakta utan på fördomar och osanna antaganden. Det gäller även vid åldersdiskriminering. Men vi vet också att vi är piggare, att vi lever och att arbetslivet med ganska små medel kan finnas till för både de unga och de äldre. Det finns fördomar i form av att äldre skulle vara mer teknikfientliga och att de inte med enkelhet skulle kunna lära sig nya saker. Det vet vi är felaktigt. För att ska kunna vara en nation där tillväxten fortsatt är hög behöver fler jobba längre. Därför blir diskrimineringen också ett tillväxthinder. Statsrådet nämner sanktioner och , som garanten för att diskriminering inte ska ske på arbetsmarknaden eller i samhället. Men jag tror inte att detta är det allenarådande svaret. Jag tror att vi behöver fler förebyggande insatser och åtgärder. Jag måste då fråga statsrådet: På vilket sätt vill man jobba förebyggande? Vilka är de viktigaste åtgärderna för att detta inte ska hamna hos utan att det faktiskt ska finnas en arbetsmarknad som är till för alla? På vilket sätt fortsätter regeringen att arbeta mot diskriminering – inte bara på demokratiministerns ansvarsområde? 21 Kultur- och demokratiminister (MP): Ja, vi behöver definitivt arbeta förebyggande. Det finns studier som visar att kännedomen om den lag som har varit i kraft är förskräckande låg hos arbetsgivare. En av de insatser som vi nu arbetar intensivt med handlar om att föra dialog och skapa förutsättningar för utbildning och kommunikation kring vad lagen faktiskt föreskriver, så att vi inte behöver hamna på efterkälken med repressalier. Det handlar om att bygga upp kunskap om vad lagen föreskriver men också om på vilket sätt detta är lönsamt för hela vårt samhälle. Vi behöver ju människor som arbetar längre. De som kan och vill ska inte hindras. Självklart delar jag uppfattningen att vi behöver göra förebyggande insatser, och det görs. Men det tål också att påminna om hur hela paketet skapar förutsättningar. Land ska med lag byggas. Det handlar om en tydlig lagstiftning och om förebyggande arbete utifrån de studier som till exempel visar att kännedomen är låg, så att arbetsgivare känner till vad den nya lagen innebär. Men det handlar också om att titta på om sanktioner kan komma att spela roll. Men allt detta hade varit kraftlöst om vi inte också säkerställde att myndigheten – det är kanske ett tydligt fall kopplat till diskrimineringslagen – har resurser. Därför har regeringen prioriterat att förstärka DO kraftigt. Vi har också förstärkt anti-diskrimineringsverksamheter runt om i vårt land. Många av de verksamheterna arbetar inte enbart med att driva fall utan också med att informera och ge kunskap om vad lagen säger och vilka effekter som ett samhälle fritt från diskriminering kan bidra till. Det som gläder mig alldeles särskilt är att det finns en tydlig enighet hos majoriteten i riksdag, för vi kommer att behöva vara många som arbetar med detta på olika sätt. har engagemang i frågan. Och inte minst vet vi hur stor roll arbetsgivarna och det svenska näringslivet spelar i arbetet mot diskriminering – det gäller alla sju diskrimineringsgrunder. Då tror jag att vi har alla möjligheter att säkerställa att blir ett land som tar tydliga steg mot att vara ett land fritt från diskriminering. 22 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Det finns naturligtvis mycket som vi är överens om, bland annat att detta också är någonting som är viktigt för vår tillväxt och, som statsrådet sa, för lönsamheten i samhället. Vi behöver de människor som är arbetsföra och som kan jobba. Vi vet att man till exempel i kallar äldre för det grå guldet. Det finns en kompetens som vi är ganska dåliga på att tillvarata, nämligen de äldres kompetens på arbetsmarknaden. Att få höra och läsa att man redan betraktas som äldre, och dessutom har sämre möjligheter, är någonting som inte kommer att föra framåt. Även säger att det är väl känt att det finns en åldersdiskriminering på arbetsmarknaden och att det dessutom finns ett ganska stort mörkertal, det vill att säga att det som upplevs som diskriminering inte alltid kommer till DO:s kännedom. Jag tror att vi också behöver jobba med attityder och värderingar. Även om vi har en diskrimineringslagstiftning, som demokratiministern menar inte är tillräckligt känd, tror jag att det finns andra värderingar i samhället som vi behöver arbeta med. Jag tackar för svaret. Jag ser fram emot att ministern återkommer till och redogör för vilka resultat man har uppnått med de insatser som regeringen har gjort än så . 23 Kultur- och demokratiminister (MP): Att ska vara ett land som är fritt från diskriminering är för regeringen – vilket vi ofta uttalar – något som inte bara är ord utan någonting som vi prioriterar och investerar i. Det är på alla sätt och vis olönsamt att diskriminera. Vi behöver säkerställa att alla människor som vill bidra till välfärden och till vårt samhälle också får möjlighet att göra det. Det ska inte finnas hinder som diskriminering i vägen. Det betyder att vi behöver vara många som har fokus på just detta och som är beredda att ta dessa diskussioner. Det finns ett lager av dåliga argument som kommer upp när man ska diskutera vikten av att människor får möjligheter att arbeta även om de är äldre. Det grå guldet tycker jag är ett fantastiskt sätt att uttrycka det på. Vi har så otroligt mycket erfarenhet och kunskap som vi behöver tanka in i nya generationer. Det finns uppgifter som det krävs mängder av erfarenhet för att kunna utföra. Att , ett av världens bästa och rikaste länder, inte skulle kunna ta vara på detta är ett underbetyg utan dess like. Här har vi att göra. Vi investerar och satsar. Vi känner att vi kan bygga på det som vi är överens om i denna kammare, vilket är helt centralt, och det kommer vi att fortsätta att göra. Jag ser fram emot att få komma tillbaka och berätta om vilka effekter detta har haft. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera sammanträdet till , då frågestunden skulle börja. Jag vill hälsa statsråden välkomna. Frågorna besvaras av utbildningsminister , statsrådet , kultur‑ och demokratiminister och statsrådet . Utbildningsminister besvarar såväl allmänpolitiska frågor som frågor inom sitt eget ansvarsområde. 25 (M): Min fråga går till statsrådet . försökte en lärare avstyra ett bråk mellan elever. En elev svarade med att hänga sig runt lärarens nacke och boxa mot nacken med upprepade slag. ”Jag kan inte längre arbeta på grund av det som hänt”, berättar läraren. skriker en elev och kastar pärlor i ett klassrum. Vid tillsägelse började eleven slå, sparka och misshandla läraren.