prot · H60934 · 2018-12-20 00:00:00 — Det har vi haft, och det har vi. Det pågår en arbetsmarknadsutredning. I utskottet för hade vi utredaren, som berättade hur långt man hade kommit. Slutbetänkandet kommer att avlämnas . Att göra det alexanderhugg som man gör genom att en tredjedel av personalstyrkan på ungefär 14 000 personer riskerar att sägas upp är för mig väldigt märkligt. Jag har därför några frågor till , och . Vad är det för verksamhet på Arbetsförmedlingen som ska avvecklas? Vad är det man har gjort som inte har varit effektivt? Hur ska strukturen se ut framgent? Är det de lokala kontoren ute i våra 290 kommuner som ska förändras, eller var ska förändringen ske? Jag tror att man förväntar sig någon form av fingervisning när det gäller hur detta ska hanteras och vad den framtida planen är. När det gäller de åtgärder som jag har talat om, både de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna och inte minst Arbetsförmedlingens verksamhet, har de allra flesta kommuner ett gott och fungerande samarbete med Arbetsförmedlingen. Det är ett samarbete där , kommunen, , våra samordningsförbund och alla möjliga arbetar gemensamt och nära varandra för att kunna jobba med framför allt långtidsarbetslösa. Det jag ser att detta kommer att leda till – det är min egen slutsats – är ökade kostnader för kommunerna för försörjningsstöden till just den här gruppen människor. Vi ska heller inte glömma det lidande som individerna kommer att hamna i. Med det, fru talman, hänvisar jag till det tidigare särskilda yttrandet från Socialdemokraterna, . Jag förväntar mig svar på mina frågor. Det ser jag fram emot. 126 (KD) replik: Självklart ska jag försöka besvara de frågor som ställts här. Det jag tycker är värt att ha i åtanke är att även med och förslag har vi den näst högsta nivån någonsin när det gäller att lägga pengar på arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vad jag förstod handlade exemplet vi hörde här om en vän från som hade varit arbetslös , alltså långtidsarbetslös. Vad gäller långtidsarbetslösa vill ju vi reservera extratjänster för just den målgruppen. är det alltför många som får fel sorters åtgärder när de vänder sig till Arbetsförmedlingen, vilket ställer till det. Det fördröjer möjligheten för människor att komma i arbete. Personen i exemplet vi hörde studerar nu till förskollärare. Då kan vi meddela att med vår budget kommer den personen att få möjlighet att jobba som förskollärare där det finns tid för barnen, för tack vare M:s och KD:s budget skjuter vi nu till pengar till mindre barngrupper i förskolan. Vi kan också meddela att när man kommer ut i arbetslivet och jobbar som förskollärare kommer man att få behålla mer av sin lön och få lättare att stå på egna ben och planera framtiden med sin familj. 127 (S) replik: Tack, , för svaret – även om jag inte riktigt hängde med i alla dess delar! Det är lite olika grupperingar bland dem som är långtidsarbetslösa; det tror jag är viktigt att komma ihåg. De två exempel jag gav är lyckade exempel. Det finns de som har det mycket svårare, och för dem har framför allt extratjänsterna varit en bra åtgärd. Man har fått kontakt med arbetsmarknaden, kommit nära en arbetsplats, lärt sig hur det sociala livet är på en arbetsplats och inte minst kunnat meddela barn och anhöriga och andra att man har ett jobb att gå till. Det tycker jag inte att vi ska glömma. Jag tror att det ni i , nu gör kommer att få en arbetsmarknadspolitik som varit framgångsrik att haverera. Den har kostat pengar, men det kostar ännu mer pengar om man inte gör någonting och människor hamnar i utsatta områden med alla risker det innebär att hamna utanför samhället. Jag hörde också i ditt inlägg, , om satsningen på och lönebidrag. Det är åtgärder som jag kan tycka är rimliga. Det är sådant som vi har haft med i vår budget tidigare, framför allt lönebidrag. Men det är två olika grupper. Arbetsmarknaden och framför allt de som finns i gruppen långtidsarbetslösa ser annorlunda ut. Det är olika individer, men framför allt har de olika behov. Alla kommer inte att kunna utbildas bort. Alla kommer inte att kunna gå in i de åtgärder som finns inom hank och stör. är det också svårt att komma ut när det gäller lönebidragsanställningar och annat. Där har de här insatserna varit framgångsrika. Min fråga till är: Vad är er plan för att jobba med den här gruppen framöver? 128 (KD) replik: och lägger alltså 10,3 miljarder på arbetsmarknadspolitiska program och åtgärder. Det är mycket pengar. Det är inte bara vi som har dömt ut era åtgärder som ineffektiva. Det gör också . Någonstans kan man ju tycka att det är rimligt att rensa upp i ineffektiva system som inte fungerar på ett sätt som motsvarar vad de kostar. Min fråga är: Vad vill Socialdemokraterna göra när långtidsarbetslösheten växer och har det största sysselsättningsgapet mellan inrikes och utrikes födda? Vi tror ju att det krävs mer än ineffektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder, exempelvis att tillåta lägre ingångslöner. Men från Socialdemokraternas sida gör man ingenting. 129 (S) replik: Nej, vi tror inte på lägre ingångslöner. Framför allt ska vi inte lagstifta om det i , utan det är en fråga mellan parterna. Medskicket från parterna där var tydligt: Gå inte in och tafsa på ingångslöner, avtalsbildning eller andra delar! Det sköter vi som parter. Vi har sagt att vi är beredda att hitta etableringsjobb. Det pågår ett arbete med detta som ett led i att göra det mellan parterna. Det är ett sätt att gå vidare. Det finns många andra delar där vi gärna ser att de åtgärder vi har får verka – att man fyller på med ännu fler som får möjlighet att komma in i den arbetsmarknadspolitik som finns men parallellt med det självklart gör justeringar om behoven förändras. 130 (SD): avstår i voteringen, då vår budgetram överstiger utskottets förslag. Men vi har lämnat in ett särskilt yttrande. gick från jordbrukssamhälle till industrisamhälle. Folk flyttade in till städerna, och nya industristäder bildades. fick fler arbetare och färre bönder. Inom jordbruket var du din egen arbetsgivare, men arbetarnas situation var mycket dålig. Arbetsdagarna kunde vara 10–. Inom industrin var du tvungen att vara effektiv, annars kunde det hända att du förlorade ditt jobb. Arbetsmiljön i fabrikerna var också mycket dålig. Det var dålig belysning och ofta dålig hygien. Detta ledde till att sjukdomar lätt spreds. Arbetsskador var vanliga eftersom många maskiner var farliga och saknade skydd. Arbetarna tjänade dåligt och bodde därför ofta mycket trångt. Alla fattiga trängdes på samma ställe i stället för att bo i hus i skogen som de gjort tidigare. Detta belyste samhällsproblemen, som blev allt tydligare. har vi lyckligtvis en helt annan situation, och den svenska arbetsmarknaden är i världsklass. utformades den första arbetslöshetsförsäkringen. Det var en fantastisk utveckling och ett viktigt steg i formandet av den svenska modellen, som vi ofta tar för given. Jag är bosatt i strax utanför . kan jag prata med mina barn via både ljud och bild, vilket är en fantastisk digital utveckling. Det lindrar saknaden och gör mitt arbete här i betydligt enklare. Dock har den snabba digitaliseringen gjort världen mindre och mer globaliserad och urbaniserad, vilket naturligtvis har en påverkan på arbetsmarknaden. Utmaningarna har förändrats, och lagstiftning och regelverk behöver följa med för att skapa balans i en alltmer dynamisk och flexibel omvärld. Detta gäller som sagt också arbetsmarknadspolitiken. har jag haft privilegiet att bo i andra delar av världen, både i i-land och i u-land, och det har hjälpt mig att förstå det fantastiska privilegium det är att bo i , med en fantastisk välfärd och en svensk modell som gör att vi har ett otroligt skyddsnät att landa i. För oss politiker gäller det att vidmakthålla balansen mellan den svenska modellen och de utmaningar vi står inför i den globala förändringen. Utmaningen blir att skynda långsamt, som vi måste ha en pragmatisk hållning till de beslut som ska fattas. Jag tycker att det är viktigt att behålla de fundament som fungerar bra, som vi utvecklar och reformerar det som kan bli bättre – allt för att folket som vi representerar ska få utdelning av det som vi gemensamt bidrar med i form av skattemedel och samhällsengagemang, på kort men också på lång sikt. Arbetslöshetsförsäkringen utgör ett starkt fundament för trygghet hos den enskilde. Det vet jag inte minst av egen erfarenhet; jag har själv varit tvungen att utnyttja tjänsten. finansieras den svenska a-kassan till med skattemedel, medan finansieras med medlemsavgifter. Varför ska då inte alla som förvärvsarbetar och bidrar till vår välfärd kunna ta del av den trygghet som försäkringen ger? Jo, svaret är att a-kassan och fackförbunden har alltför starka kopplingar till varandra, och det är inte konstruktivt, tycker vi. Arbetslöshetsförsäkringen ska , per definition, vara skild från fackförbunden, som vi får rapporter om att skillnaden inte alltid är så glasklar som den borde vara. Detta tycker vi är oroväckande och i sak fel. Därför lägger vi i vår kommittémotion fram ett förslag som innebär att a-kassan ska vara obligatorisk och tillgänglig för hela befolkningen genom statlig finansiering. Detta menar vi är mer rättvist och ger en bättre fördelning. Allt pekar på att vi står inför en lågkonjunktur, och då behöver samhället visa att vi klarar av att skapa och ge trygghet till våra medborgare. Hade det inte varit tryggare för dem som riskerar att bli av med sitt arbete att veta att de kan söka arbete lokalt och inte behöver ställa sin familjs trygghet på kant? För dem som är engagerade i föreningslivet på lokal ort och kör sina barn till diverse aktiviteter, idrottsevenemang och annat kan det ha en förödande effekt att behöva flytta eller pendla till annan ort. Detta är ett exempel som visar varför vi tycker att det är viktigt att göra det tydligare att den arbetslöse får en chans att söka nytt arbete lokalt . Att bli arbetslös har stora konsekvenser för den enskilde, och därför vill vi arbeta för att höja ersättningstaket per dag . Detta är en viktig åtgärd för en tryggare tillvaro för arbetstagare. 131 ALIREZA AKHONDI (C): Man kan säga mycket om svensk arbetsmarknad. Frågar man Socialdemokraterna fungerar den mer eller mindre utmärkt, och de lyfter då den svenska modellen med starka parter på arbetsmarknaden som den givna förklaringen. Men är detta verkligen en sanningsenlig verklighetsbeskrivning? Är allt frid och fröjd, eller finns det brister som det talas tystare om? Arbetsmarknaden är ett svårt område att debattera utan att beröra andra utgiftsområden. reduceras debatten till frågor som skattereduktion för fackföreningsavgiften, Arbetsförmedlingens vara eller icke vara eller att de traditionellt borgerliga partierna vill avskaffa anställningstryggheten för vanligt folk. En och annan lyfter blicken och nämner de trösklar som omgärdar vår arbetsmarknad. Då och då lyfts också det faktum att vi har lägst andel enklare jobb – inte jobb som är lätta i sig, men arbeten med lägre formella kvalifikationer – i EU. Det rör sig, för att vara precis, om hälften så många som i våra grannländer och . Men problemen stannar inte där. Trots en brinnande högkonjunktur står flera hundra tusen människor utanför den reguljära arbetsmarknaden. Många företag i flera sektorer skriker efter kvalificerad arbetskraft. Är det ändå inte lite konstigt? Och vad händer när konjunkturen vänder nedåt? Var är beredskapen för det? Får vi fler arbetsmarknadspolitiska program med nya fiffiga namn? Från vänsterhåll menar man att problemet med missmatchningen på arbetsmarknaden går att lösa med en satsning på utbildningar. Men är det verkligen brist på utbildningar som är problemet ? Det går helt enkelt inte att utbilda bort arbetslösheten. Visst går det att tillfälligt frisera statistiken med extratjänsterna, men grundproblemen kommer att bestå. Jag menar att problemen snarare är av strukturell karaktär. Kostnaderna för att anställa är helt enkelt för höga i , och incitamenten för människor att gå från bidrag till ett första jobb är för små. Vi har också dålig rörlighet på arbetsmarknaden, även om den givet konjunkturläget har blivit något bättre . Missförstå mig rätt – jag är inte emot den svenska modellen. Jag har själv arbetat i partsvärlden och ser vikten av och fördelarna med att det är parterna som ansvarar för avtalsförhandlingarna. Men politiken kan inte med detta abdikera från sitt ansvar. Det finns mycket vi skulle kunna göra här i denna kammare för att hjälpa arbetsmarknadens parter att utveckla arbetsmarknaden. Vi behöver helt enkelt uppgradera den svenska modellen till 2.0. Men det kräver mod att våga kavla upp ärmarna, se utmaningarna i vitögat och fatta de svåra beslut som behöver fattas, och det helst i går. Låt mig konkretisera. Det finns nämligen flera saker som behöver göras parallellt då alla olika grupper på arbetsmarknaden naturligtvis inte är i behov av samma typ av åtgärder. För människor som har ett jobb måste vi säkerställa att begreppet livslångt lärande får en meningsfull innebörd. Vi måste se över studiestödssystemet så att det går att kombinera arbete på deltid med kompetensutveckling på deltid, även senare i arbetslivet. Det finns säkert många olika vägar att ta. En kan vara att ge omställningsorganisationerna möjlighet och ansvar att träda in innan ett faktiskt behov har uppstått. I ett sådant scenario skulle staten kunna gå in och bidra genom en växling av arbetsgivaravgiften, som företagen kan ta sin del av kostnaden inom ramen för kollektivavtalen. För lågutbildade arbetslösa måste kraftfulla utbildningsinsatser till. Vi måste bygga ut yrkesprogrammen och lärlingsutbildningarna kraftfullt. Den här satsningen kommer framför allt att kunna gynna utrikesfödda, men också skoltrötta ungdomar. Vi behöver också öka tillgången till kompletterande högskoleutbildningar för människor med utländska akademiska examina. Där finns det ett stort gap mellan utbud och behov. Vi behöver dessutom se till att för svenska för invandrare blir heltid i stället för deltid. Vi behöver minska antalet retroaktiva dagar i föräldraförsäkringen för nyanlända och bygga ut integrationsförskolor så att utrikesfödda kvinnor lättare och snabbare kan komma ut på den reguljära arbetsmarknaden. Men det kommer inte att räcka med detta. Det vore det en illusion att tro. Vi behöver göra ännu fler saker. Vi behöver generellt öka tillgången till enklare jobb. har ett förslag som går ut på att man tar bort arbetsgivaravgiften på arbetsmarknaden. Men det finns också en annan sak som man behöver göra: sänka skatterna för våra småföretag, som skapar jobben. har därför även där föreslagit ett borttagande av arbetsgivaravgiften för den första anställda . En översyn av bidragssystemet är också nödvändigt, något som jag har varit inne på tidigare. Bara –skickade Arbetsförmedlingen över 500 000 meddelanden till a-kassorna och om arbetslösa som inte hade skött sitt jobbsökande. Ta in siffran: 500 000 meddelanden på bara ! vill också rensa upp bland ineffektiva arbetsmarknadspolitiska insatser och statliga anställningssubventioner. Det känner ni ju till. Sänk kostnaden för att anställa i stället för att subventionera låtsasanställningar och därmed tränga ut riktiga jobb! Arbetsförmedlingens framtid är också viktig att ägna tankar åt. misslyckas myndigheten med flera av sina kärnuppgifter. Framför allt är det djupt beklagligt att myndigheten endast mäktat med att göra arbetsmarknadspolitiska bedömningar för var femte som är inskriven hos myndigheten. Just dessa arbetsmarknadspolitiska bedömningar, som ligger till grund för handlingsplaner och vidare insatser för individen, måste någonstans vara huvudprioritet för en statlig myndighet som vill värna effektivitet i uppdraget. Jag vill avsluta mitt anförande med en vädjan till oss alla i denna församling: Låt inte våra ideologiska skillnader vara en skygglapp och hindra det som de allra flesta av oss redan är överens om att vi måste göra, även i partsvärlden! Ska vi lösa dagens och framtidens utmaningar måste vi våga adressera problemen. Alternativet är fler utanförskapsområden, högre brottslighet och fler sociala problem. Vi har chansen att göra strukturella förändringar till gagn för vårt samhälle och för kommande generationer. Låt oss ta den! I detta anförande instämde och (båda C). 132 GULAN AVCI (L): I dessa tider av politisk stabilitet blir interna möten ibland lite viktigare. Därför står jag sist på talarlistan i detta ärende. Jag tänkte ändå att det skulle vara bra att få hålla ett kort anförande. Jag vill börja med att hänvisa till vårt särskilda yttrande. Sedan skulle jag vilja prata om . Han kom till från och jobbar på pilotprojekt i . Där får han både lära sig svenska, utbilda sig och arbeta med lön. tar hans traineeprogram slut, och han kommer att gå från nyanländ till nyanställd. När jag träffade för en månad sedan kunde han tala näst intill perfekt svenska, efter endast i . Det är helt makalöst! Ni borde ha lyssnat på hans sätt att tala. Det var helt fantastiskt. och den resa han har gjort representerar allt det jag står för politiskt. Vi måste tillåta fler människor som att komma in i det svenska samhället. Mina föräldrar har själva gjort den resa som gör . Jag vet hur mycket mina föräldrar ansträngde sig, och jag vet hur det är att växa upp i en förort med föräldrar som har ett annat modersmål än svenska. Det finns hundratusentals personer i situation som inte får möjlighet att testa ett jobb i butiker. Det finns en oerhörd inneboende kraft hos nyanlända män och kvinnor som hålls tillbaka av stelbenta regler och system. Liberalernas politik handlar om att fler individer, likt , ska få frigöra den inre kraften. Den senaste mandatperioden har handlat om att stänga dörrar, låsa igen dem, slänga iväg nyckeln och mura igen ingången för individer som . Flera forskningsinstitut och expertmyndigheter har framhållit vikten av fler arbetstillfällen utan förkunskapskrav för att individer ska kunna få ett första jobb, men den rödgröna regeringen har vägrat att lyssna på dem. Regeringen har gjort det svårare att tillämpa arbetsmarknads- och utbildningsprogram, likt nystartsjobb och yrkesintroduktionsprogram, genom att befästa dem med enorma regelverk. Regeringen har skadskjutit RUT-reformen, som har banat väg för 30 000 nya jobb i och möjliggjort för många, inte minst utrikesfödda kvinnor, att bli egenföretagare. Regeringen har valt en omhändertagandepolitik i stället för att erbjuda möjligheter och ställa krav. Mirakelkuren har varit att gömma individer i dyra och ineffektiva arbetsmarknadsprogram. Varje jobb som har tillkommit efter en extratjänst har kostat samhället och deltagaren ett flertal bortkastade timmar. Detta drabbar inte minst utbildningsföretag och företag som är specialiserade på att få ut personer på arbetsmarknaden, som tvingas dra ned på sin verksamhet när alla resurser går till extratjänsterna, som nästan aldrig leder vidare till jobb. Vårt ansvar som politiker är inte att diktera för individer vad de ska göra, tycka eller tänka. Det är inte upp till oss att avgöra huruvida en person som kommer till ska vidareutbilda sig till akademiker eller börja arbeta. Vår uppgift är att erbjuda möjligheter. Liberalernas arbetsmarknadspolitik kretsar därför kring att ge individen möjligheter. Vi vill införa inträdesjobb så att fler nyanlända kan få ett första arbete. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 10.) § 8 Areella näringar, landsbygd och livsmedel Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2018/19:MJU2 Utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel (prop. 2018/19:1 delvis) 133 (C): ”Jag är och är fruktansvärt orolig för att min far ska förlora sitt jobb på grund av denna torka.” Citatet kommer från ett brev som , dotter till en mjölkbonde, skickade till sin kommun i samband med sommarens torka, där hon bad kommunen att agera för att stödja kommunens lantbrukare. ord fångar den oro som många i Lantbrukssverige kände under sommarens torka men också det engagemang som fanns och den kraftsamling som gjordes hos konsumenter, lantbrukare, myndigheter och politiker för att hitta lösningar. Areella näringar, landsbygd och livsmedel har gått sedan de efterlängtade regndropparna äntligen kom, och när snön faller utanför plenisalen är det svårt att riktigt komma ihåg sommarens tryckande värme. Men även om minnet av sommaren falnat något är konsekvenserna av sommarens torka högst levande hos många lantbrukare i vårt land. Vi i menar allvar när vi säger att vi tror på svenskt lantbruks framtid, och vi avsätter därför totalt för åtgärder på lång och kort sikt med anledning av sommarens torka och för att stärka konkurrenskraften inom svensk livsmedelsproduktion. Ska vi nå det mål om ökad livsmedelsproduktion som fattade beslut om 2017 behövs kortsiktiga krisåtgärder för att stärka likviditeten här och . vill därför se ett nytt krisstöd . Det är viktigt att detta blir ett stöd som riktas till fler branschgrenar än , då man bland annat missade såväl grisuppfödning som växtodling. Men torkan visar också hur sårbart svenskt lantbruk är. krävs långsiktiga åtgärder som gör att företagen kan bygga en god lönsamhet, så att de klarar framtida dalar, och också ger lantbrukarna verktyg att hantera ett förändrat klimat. Det handlar om att sänka kostnader för arbete och insatsvaror såsom diesel, att säkerställa att lantbrukare kan bedriva sin verksamhet utan risk för hat och hot och att se till att regelverk och myndigheters agerande bidrar till lantbruksföretagens utveckling snarare än hindrar. Det handlar om att ställa om till fossilfritt lantbruk med tåliga grödor och system som kan hantera ett förändrat klimat med både för mycket och för lite nederbörd. Många som verkar inom de gröna näringarna är småföretagare med små marginaler och begränsad likviditet. Det är därför avgörande att myndigheters agerande, till exempel när det gäller stödutbetalningar, är tydligt och förutsägbart. ser därför mycket allvarligt på att har misslyckats med att betala ut de ersättningar som lantbruksföretagarna har rätt till, och det är av största vikt att myndigheten får de resurser och förutsättningar som behövs för att klara sitt uppdrag och återställa lantbrukarnas förtroende. Även inom skogsnäringen var 2018 som många kommer att minnas, inte minst på grund av de fasansfulla skogsbränder som drabbade delar av vårt land men också för att debattvågorna om skogen fortsatte att gå höga trots att regeringen presenterade ett nationellt skogsprogram som var tänkt att lösa upp flera av de knutar som funnits inom skogen. Skogen är oerhört viktig för svensk ekonomi. Den skapar jobb på landsbygden och har stor betydelse för vår omställning till en hållbar och långsiktig bioekonomi. är det viktigt att skydda värdefull natur och hotade arter så att vi stärker den biologiska mångfalden i skog och mark. Men när skogsägare känner sig överkörda, när de fråntas makten över den skog de har brukat och förvaltat och vars värden de byggt och när staten tar mark utan ersättning är det något som inte fungerar i svensk naturvård. anser därför att det behövs ett omtag kring skogsskyddet för att vi ska få en bättre fungerande naturvård. Areella näringar, landsbygd och livsmedel För att naturvården ska vara långsiktigt hållbar måste den bygga på legitimitet och delaktighet från dem som berörs. Vi vill därför se en översyn av artskyddsförordningen, stopp för nyckelbiotopsinventeringen till dess att metoden är mer rättssäker samt säkerställande av att vi har skyddsformer som är ändamålsenliga och där skogsägaren involveras i högre grad. Slutligen var 2018 också året då denna riksdag fattade beslut om långsiktiga mål för landsbygden. Men precis som med livsmedelsstrategin och det nationella skogsprogrammet är mål och strategier ingenting innan de omsätts i konkret handling. Vi i tror starkt på hela potential och möjligheter. Vi vill se ett där alla kan leva och förverkliga sina drömmar oavsett var de bor.