prot · H509100 · 2018-04-18 00:00:00 — Vi är många som får mejl från banken eller någon annan organisation där vi är registrerade. De berättar om sitt arbete med GDPR – om jag nu vågar säga det, Dag Klackenberg – och om möjligheterna att bli glömd om man vill det, rätten att få information när data flyttas med mera. I lagstiftningen handlar det vidare om att man inte längre ska behöva få information på ett sådant sätt att man bara måste acceptera något genom att kryssa i. finns det en tydlig rätt att man ska kunna förstå vad det är man säger ja till och att man ska kunna låta bli utan att vara helt utanför samhället. Det handlar också om att bolag inte längre ska komma undan genom att placera sig i ett land där det finns svaga integritetsskyddslagar. Lagstiftningen gäller nämligen för alla personuppgifter i hela EU. Det är många organisationer och företag som hör av sig till oss politiker och är oroliga över de höga viten de riskerar om de inte sköter sig. Jag har en viss förståelse för den oron. Liksom många av de internationella lagstiftningsprodukter som ska fungera i många länder är denna lagstiftning rätt komplicerad. Men Datainspektionen, som ska döpas om till , har gjort ett fantastiskt jobb med att på ett pedagogiskt sätt förklara den nya lagstiftningen. Man ger mycket stöd, information och utbildningar, precis som var inne på. Dagens produkt, KU23, behandlar inte själva förordningen. I stället behandlar vi lag med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning och avgränsningar. har redogjort för många av dessa avgränsningar. Det finns dock två saker som har varit uppmärksammade i debatten men som vi i utskottet inte har talat särskilt mycket om. Den ena gäller åldersgränsen för sociala medier. I förordningen föreslås en 16-årsgräns som standard, men vill sänka åldern för när man själv kan godkänna att vara med på sociala medier till den undre gränsen, . Detta har varit ganska omdiskuterat, och jag tror att denna lägre åldersgräns är mycket önskad. Den andra gäller sanktionsavgifter i offentlig sektor. Den nya integritetsskyddsmyndigheten kommer att kunna ta ut sanktionsavgifter på upp till 5 miljoner för mindre allvarliga överträdelser och upp till 10 miljoner för allvarliga överträdelser. Jag tycker att den nya EU-lagstiftningen är ett stort steg framåt. Vi kommer att se ett betydligt bättre integritetsskydd. Kompletteringarna är mycket bra, och därför yrkar jag bifall till utskottets förslag. 9 (C): För oss riksdagsledamöter som debatterar och ska besluta om den nya dataskyddslagen är det angeläget att kunna överblicka konsekvenserna av hela den nya dataskyddslagstiftningen. För dem som i sin verksamhet ska tillämpa den nya lagstiftningen och som kan drabbas av mycket höga sanktionsavgifter om lagstiftningen inte följs är det givetvis nödvändigt att förstå lagstiftningen. Regeringen anger dock i propositionen att en samlad konsekvensbeskrivning inte går att göra i detta enskilda lagstiftningsärende. I ett särskilt yttrande i betänkande i detta ärende har jag framfört kritik mot avsaknaden av konsekvensbeskrivning och mot att lagstiftningen i stor omfattning lämnar över till rättspraxis, alltså till domstolarna och Datainspektionen, att göra tolkningar av hur dataskyddslagstiftningen ska tillämpas. Jag kan ännu mindre än regeringen bidra med en konsekvensbeskrivning av dataskyddslagstiftningen, men lagstiftningsmässigt ersätter EU:s dataskyddsförordning och den dataskyddslag vi ska besluta om EU:s dataskyddsdirektiv och vår tidigare personuppgiftslag, PUL. För är dataskyddslagen det viktigaste ärendet i den kedja av lagstiftningsärenden som har sin grund i EU:s dataskyddsförordning och som träder i kraft . Regeringen kommer att besluta om särskilda dataskyddsregler för olika statliga verksamheter och om förordningar på dataskyddsområdet. Datainspektionen kommer att besluta om föreskrifter för skydd av personuppgifter. Datainspektionen kommer dessutom att utöva tillsyn och besluta om åtgärder och sanktionsavgifter för dem som inte följer lagstiftningens, förordningarnas och föreskrifternas krav på hur personuppgifter får hanteras och användas. I ett remissvar på utredningen, som ligger till grund för den nya dataskyddslagen, har det påpekats att många ideella föreningar kommer att drabbas av lagförslagets ökade krav på hanteringen av personuppgifter. Det gäller bland annat medlemsregistren och hur de får bearbetas. Jag anser liksom flera remissinstanser att det är anmärkningsvärt att förslagens inverkan på föreningar och civilsamhälle inte har nämnts i utredningsarbetet och inte heller blir belyst i den proposition vi nu behandlar. När jag gick in på internet och letade efter föreningar och dataskydd fann jag en artikel med rubriken ”?” Texten uppges vara en enkel introduktion eftersom de flesta föreningar kommer att påverkas. Det nämns också att det för en del föreningar kommer att finnas behov av att söka juridisk rådgivning. För de flesta föreningar kostar juridisk rådgivning pengar, pengar som föreningarna hellre vill använda i sin verksamhet än till kostnader för juridisk rådgivning. I EU:s dataskyddsförordning anges att medlemsstaterna bör vidta lagstiftningsåtgärder som fastställer de olika undantag som behövs för att skapa balans mellan grundläggande rättigheter, alltså yttrande- och tryckfrihet, i förhållande till personlig integritet. Ett sådant undantag finns i dataskyddslagens 1 kap. 7 § där rätten ges att för journalistiska ändamål och för akademiskt, konstnärligt eller litterärt skapande använda dataregister med personuppgifter och på olika sätt datamässigt bearbeta dessa registeruppgifter. Jag anser att dataskyddslagstiftningen skulle behöva tydliggöra vad som är konstnärligt och akademiskt skapande och göra avgränsningar i hur personuppgifter databehandlingsmässigt får användas i dessa verksamheter. Att i lagstiftningen helt överlämna tolkningen av vad som är konstnärligt och akademiskt skapande till rättspraxis ser jag som en stor osäkerhet om vad som ska gälla. Som ni förstår ser jag brister i denna lagstiftning, brister som är omöjliga att rätta till med det underlag vi fått i propositionen från regeringen och med tidsramen att lagstiftningen ska gälla från . 10 (V): Det är många som lovordar den nya lagstiftningen, och jag håller med. Den nya dataskyddsförordningen är bra. Den är tydlig och klar vad gäller skärpt integritetsskydd och rätten att faktiskt själv få bestämma över vilka uppgifter som ska finnas om en och hur de ska behandlas av olika myndigheter, företag, organisationer, föreningar och så vidare Det är en lite komplicerad lagstiftning. Det är dataskyddsförordningen, som kommer rakt in från EU-lagstiftningen, som gäller. Sedan måste den kompletteras med svensk lagstiftning på olika håll, och det har redogjorts för detta. Den nu gällande personuppgiftslagen tas bort, och det vi nu ska besluta om är dataskyddslagen – den svenska lagstiftning som blir ett komplement till och ett förtydligande av dataskyddsförordningen. som det är viktigt att integriteten skyddas måste vi se att det finns många bra skäl och viktiga anledningar att behandla personuppgifter. Det gäller företag men också föreningar, till exempel idrottsföreningar, politiska partier och olika sammanslutningar, som behöver kunna hantera sina medlemsuppgifter och ha adressuppgifter. Det självklara är att man gör detta på datorer. Man har inte papper och penna, utan det förs register, och dessa går att manipulera på olika sätt och komma in i, som med alla register. Det är jätteviktigt att detta hanteras på ett bra sätt och att man också ser att det finns vettiga skäl att behandla personuppgifter. Det som utskottet skriver och säger är viktigt – att vi måste se till att de som behöver hantera personuppgifter får stöd och hjälp i att kunna göra detta på ett riktigt sätt så att det blir bra gjort. när Datainspektionen byter namn till är det viktigt att informationen från den nya myndigheten är sådan att föreningar klarar av att göra rätt. Detta har man jobbat mycket med, och det är viktigt att det arbetas vidare med detta när det blir nya förordningar och förtydliganden av vad lagen innebär. Denna lag hanterar inte alla register. I KU kommer vi senare i vår att behandla de register som skyddas av utgivningsbevis. Där är det ibland lite andra tongångar, och man har mer uppfattningen att det är bra att ha register med utgivningsbevis när människor faktiskt blir uthängda för resten av livet. Balansgången mellan register som hanterar uppgifter om personer och register som har utgivningsbevis – hur det ska vägas – är en svår sak som vi måste återkomma till, men jag tycker att jag hör att det finns en viss ojämnhet i hur man ser på människors rätt till integritet. Detta är en bra lagstiftning, och därför yrkar jag bifall till utskottets förslag. 11 SKÅNBERG (KD): När jag var liten berättade min pappa om spioneri. Han hade varit med under kriget och berättade hur det gick till när de försökte supa militärer under bordet för att få fram uppgifter. Det lät som en sagobok. Och så kom jag till skolan, där man gnabbades så som skolelever och barn gör. Jag skulle inte säga att man mobbade, men man skickade lappar. låter det som en sagobok. kan man nå hela världen med en dator som man har i fickan. Man kan avslöja och bli avslöjad med global räckvidd. Hur i all världen ska vi lagstiftare kunna hantera en situation där människors hela liv förändras för alltid av det som läggs ut? Vi behöver inte direkt ta några dagsaktuella exempel – vi har sett dem i tidningar och på tv-skärmar – men vi kan tänka på vilka konsekvenser det får för människor när hela deras liv läggs ut. Här försöker utskottet nu värna människors integritet. Det är en avvägning när det gäller rätten till integritet, som är dyrbar då vi vet att risken finns att den fördärvas , redan från barnaår. ska vi leva i ett samhälle som fungerar. Vi ska kunna få sjukvård där det finns journaler, vi ska kunna byta skola där våra handlingar följer oss och mycket annat sådant. Hur ska denna avvägning göras? Jag noterar att EU hjälper oss. I många avseenden kan man sucka lite grann över EU, som kanske inte i precis alla delar kan synas vara det mest smidiga organet, men det är inte riktigt så. EU har hjälpt oss att ta fram det som vi inte kunde göra själva. Vi har fått ett bättre dataskydd genom dataskyddsförordningen, och kompletterar vi detta med en ny dataskyddslag. Det kan hända att det blir lite obekvämt och en del misstag. Jag tänker på föreningar som kan bli oroliga, ibland i onödan. I en del pilotfall kan det vara befogat, och man kan tycka att det blev lite för bra. Då ska man veta att vi är beredda att titta över detta och se till att det blir bättre. Det finns alldeles utmärkt information tillgänglig. Den ligger på webben. Vi hörde det nämnas tidigare – jag ska inte gå in på alla teknikaliteter – men det går att söka hjälp. Jag vill påminna om att man , , ska vara socialt vuxen och veta hur man sköter sociala medier. Det är ett enormt ansvar som ligger i människors händer. , när livet och kroppen rusar, kan det bli konsekvenser . Detta är ännu inte lagreglerat i tillräcklig utsträckning och måste kanske inte vara det heller, men utskottet kommer att fortsätta att försöka bevaka vår personliga integritet. Detta är ett steg i rätt riktning. Jag kan därför rekommendera kammaren att bifalla förslaget. Slutligen vill jag tillägga att jag har varit med i samma utredning som och , om integritet, och där har vi fått stöta och blöta dessa frågor. Jag trodde att jag var hyfsat välutbildad, men här är jag bara nybörjare. Ändå kunde vi tillsammans komma ett gott stycke på väg. Jag vill tacka för den gemenskapen, för de goda orden från och för det uppmärksammande av personlig integritet som hans arbete har inneburit och som har resulterat i en insiktsfull reservation, som jag härmed avstyrker. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 20.) § 7 Anpassning av valdatabaslagen till EU:s dataskyddsförordning betänkande 2017/18:KU24 Anpassning av valdatabaslagen till EU:s dataskyddsförordning (prop. 2017/18:115) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 20.) § 8 Anpassning av vissa lagar inom riksdagsområdet till EU:s dataskyddsförordning betänkande 2017/18:KU25 Anpassning av vissa lagar inom riksdagsområdet till EU:s dataskyddsförordning (framst. 2017/18:RS7) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 20.) betänkande 2017/18:KU36 12 (M): I det betänkande vi nu ska debattera, KU36 Författningsfrågor, finns, som jag ser det, ett av de viktigaste sakpolitiska ställningstaganden som gör den här mandatperioden: ett förslag om en utredning för att se över behovet av att ytterligare stärka domstolarnas och domarnas oberoende långsiktigt, särskilt i fråga om grundlagsreglering av justitierådens antal och pensionsålder, en möjlighet för de högsta domstolarna att sammanträda i särskild sammansättning samt organisation, styrning och roll. Därmed tillstyrks bland annat flera yrkanden i motioner från i KU. I andra frågor i betänkandet finns två reservationer som står bakom. För tids vinnande yrkar jag bara bifall till reservation 20. Jag kommer dock här enbart att tala om domstolarnas oberoende. För att en stat ska kunna betecknas som en rättsstat är det en förutsättning att den har ett oberoende domstolsväsen. grundlagsutredning sägs följande: ”Domstolarnas roll innefattar betydligt mer än att lösa tvister och pröva brottmål. Domstolarna ska värna rättsstaten och den enskilde medborgarens rättigheter bl.a. genom uppgiften att se till att de i demokratisk ordning beslutade författningarna tillämpas på ett korrekt sätt. Av regeringsformen följer vidare att domstolarna utövar normkontroll enligt principen om lagprövning – – –. Domstolarna har också rättsskapande uppgifter exempelvis genom de högsta domstolarnas roll som prejudikatinstanser. medlemskap i och de förpliktelser som följer av bl.a. har ytterligare tydliggjort domstolarnas roll i samhället och deras betydelse som en garanti för medborgarnas rättigheter.” har debatten om domstolarnas oberoende fått ny kraft och aktualitet, särskilt mot bakgrund av händelseutvecklingen i och , där respektive regering och parlament vidtagit åtgärder som på olika sätt strider mot de krav som bör ställas för att ett domstolsväsen ska kunna kallas oberoende. Till detta kan läggas andra oroande tecken i tiden, till exempel de utfall som president gjorde mot enskilda domare som underkände det inreseförbud han ville införa. Minst lika hätska var angreppen från brittiska politiker, som hade kampanjat för brexit, gentemot enskilda domare i of som avkunnat en kontroversiell dom med koppling till brexitfrågan. Bland annat hävdades att domarna var folkfiender som hade förklarat krig mot demokratin. I ljuset av dessa olika händelser i vår nära omvärld är det mycket angeläget att också vi i diskuterar om ytterligare åtgärder krävs för att värna domstolsväsendets självständighet och vilka åtgärder det i så fall bör vara. En sådan diskussion kan måhända uppfattas som överflödig mot bakgrund av att är en stabil demokrati och en mogen rättsstat. Svenska domstolar agerar självständigt i förhållande till regeringen och , och landets domare har typiskt sett hög integritet. Att den svenska rättsstaten upplevs vara ohotad betyder dock inte att den är säker , och därför bör vi agera nu och inte vänta på att hot ska uppstå. Mot ett ökat värn av domstolarnas självständighet har i debatten ibland anförts att sådana åtgärder inte har så stor betydelse eftersom en ond regim kan montera ned konstitutionella barriärer. Med denna utgångspunkt skulle dock varje konstitutionellt skydd för fri- och rättigheter eller något annat kunna beskrivas som poänglöst. Ingen förändring är i längden omöjlig att genomdriva för en auktoritär regim som kan tvinga medborgarna till underkastelse, men grundlagsfästa skydd för demokratiska institutioner och rättigheter försvårar för den som vill skapa en annan typ av samhälle. Det ska vara komplicerat att montera ned demokratin, och det ska inte gå att göra snabbt eller i tysthet. Regeringsformen innehåller redan flera bestämmelser som har till ändamål att värna domstolarnas oberoende. Frågan blir därför vilka ytterligare åtgärder som kan behövas. Låt mig ta upp de fyra frågor som nämns specifikt i tillkännagivandet. roll och makt i relation till domstolarna har diskuterats . Det är en myndighet under regeringen med uppgiften att ge administrativt stöd och service till de svenska domstolarna. I praktiken har det visat sig svårt att dra en gräns mellan myndighetens rent administrativa stödverksamhet och sådan verksamhet som i varje fall indirekt skulle kunna påverka domstolarnas dömande verksamhet. Med verkets administrativa ansvar och fördelning av pengar följer makt som skulle kunna påverka domstolarnas oberoende. Om en framtida regering skulle vilja utöka sin makt över domstolsväsendet skulle den kunna utse en lydig generaldirektör och ge mycket detaljerade föreskrifter när det gäller hur myndigheten ska utöva sin makt gentemot domstolarna. I många länder leds den centrala domstolsadministrationen av ett från regeringen och parlamentet avskilt råd som består av en majoritet domare. Rådet utser domstolsadministrationens chef och ansvarar ofta även för tillsynen över domstolarna. Därmed skyddas domstolarnas oberoende ytterligare. Inom EU finns till och med ett nätverk för denna typ av domstolsråd, Network of Councils for the Judiciary, ENCJ. Av EU:s 28 medlemsstater har 20 domstolsråd som är medlemmar i nätverket. Det skulle kunna ses som ett uttryck för att detta sätt att leda den centrala domstolsadministrationen är den rättsstatliga . är uppenbarligen ett av åtta länder som avviker från denna norm. En rimlig slutsats är därför att arbeta för att inrätta ett domstolsråd för att styra och utse dess generaldirektör. För att övergå till vissa frågor om och kan man först konstatera att HD och HFD i huvudsak regleras genom lag, inte genom grundlag. Det medför vissa risker. Å ena sidan skulle en regim som vill försvåra de högsta domstolarnas arbete kunna göra det genom att minska antalet justitieråd kraftigt. Å andra sidan skulle en regim som vill ta kontroll över domstolarna kunna utöka antalet justitieråd kraftigt och utnämna regimlojala domare till dessa befattningar. Båda dessa förändringar skulle kunna genomföras genom en enkel lagändring. Därför bör man i regeringsformen slå fast ett minsta och ett största antal justitieråd som ska finnas i HD och HFD. Frågan om justitierådens pensionsålder har blivit viktig i ljuset av det som har skett i och . En regering kan försöka stärka den politiska kontrollen över domstolarna genom att tvångspensionera domare som inte upplevs tillräckligt lojala. Konkret har det handlat om att sänka den ålder då domare är skyldiga att gå i pension för att bli av med alla domare som är äldre än så. Därför bör man överväga att i grundlag ange den lägsta ålder som ett justitieråd ska ha uppnått för att kunna åläggas att gå i pension. En fråga som är av ett något annat slag än de tidigare nämnda handlar om ifall det behövs en närmare samverkan mellan och . I principiellt hänseende kan man säga att det skulle kunna handla om en möjlighet att stärka domstolsväsendets auktoritet i samhället genom att etablera en delvis konsoliderad högsta prövningsprocess. Härutöver finns också mer praktiska perspektiv på frågan. Vad det konkret handlar om är att göra det möjligt för HD och HFD att avgöra mål i det som har kommit att kallas särskild sammansättning. Det skulle innebära att den ena domstolen begär att även ledamöter från den andra domstolen ska delta i avgörandet av vissa mål, främst mål av tre slag: För det första handlar det om mål där de normer som ska tillämpas inte utgör specifik behörighet för antingen allmän domstol eller förvaltningsdomstol, till exempel grundlagarna eller . Då skulle ett avgörande i särskild sammansättning göra att det kan etableras en gemensam praxis när det gäller hur grundlagarna och ska tillämpas, och man skulle undanröja risken för motstridiga domar i den ena eller den andra domstolen. För det andra handlar det om mål där det är oklart om det är allmän domstol eller förvaltningsdomstol som ska fälla avgörandet. Då skulle man undanröja risken för att mål faller mellan stolarna. För det tredje handlar det om mål där rättsfrågor som hör till allmän domstols behörighet har aktualiserats i ett förvaltningsrättsligt mål eller tvärtom, till exempel om det i ett skattemål som prövas av aktualiseras en bolagsrättslig fråga som egentligen hör till Högsta domstolens behörighet. Även då skulle särskild sammansättning undanröja risken för motstridiga domar – motstridig rättspraxis från de båda högsta instansernas sida. Sammanfattningsvis är överens om att en utredning bör se över dessa viktiga frågor om domstolarnas och domarnas oberoende. Det innebär att vi i riksdag brett över partigränserna tar ansvar för att stärka skyddet för rättsstaten i och i ett samhällsklimat när olika krafter hotar demokratiska institutioner på olika håll i västvärlden. Denna breda enighet är en stryka för svensk demokrati. 13 (SD): får måhända inte så mycket uppmärksamhet i medierna som vi kanske själva tycker att vi förtjänar. När vi väl uppmärksammas är det på egna meriter utan ofta i samband med vår granskning av något av regeringens alla klavertramp. Trots detta behandlar vi det kanske viktigaste område som har att ta ställning till, nämligen våra grundlagar. Flera av dessa grundlagar, till exempel tryckfrihetsförordningen, utgör onekligen en källa till stolthet och koppling till vår historia som vi ska vara försiktiga med och vårda ömt. Just tryckfrihetsförordningen har över 250-åriga anor. Den kanske mest fundamentala av våra grundlagar, regeringsformen, är i sin nuvarande tappning betydligt yngre och framstår tveklöst som en produkt av sin tid, nämligen det något beigea . Sentida revideringar för att försöka modernisera densamma till vår samtid har snarare gjort saker och ting sämre än bättre. Bland annat har man frångått att svensk grundlag naturligtvis ska åsyfta och åtnjutas av svenska medborgare till förmån för det betydligt vidare begreppet ”var och en”, vilket kan få en att börja fundera på exakt vilket folk det är som all offentlig makt ska utgå från i enlighet med portalparagrafen. Ska det också vara ”var och en”, oavsett vilket land eller vilket folk de personerna kommer ifrån? Det kan man fråga sig. Saken blir inte heller vare sig tydligare eller bättre av att man har smugit in EU:s makt över i grundlagen och därigenom i många fall en rätt för andra länders folk att styra över vilka regler som ska gälla för det svenska folket i . Även om vår nuvarande regeringsform förvisso fortfarande tar fasta på viktiga frågor såsom det demokratiska statsskicket och den kommunala självstyrelsen samt vilka rättigheter som svenskar och alltså även andra har i förhållande till det allmänna menar likväl att det vore på sin plats med en genomgripande översyn av densamma. hade ju ingen möjlighet att påverka revidering. Förutom att försöka avstyra några av de värsta avarterna, som jag nämnde alldeles , hade vi även önskat tillföra en hel del andra väsentliga saker. Som jag alltså redan har velat låta göra gällande är alltså det fundament som regeringsformen vilar på i första hand folkstyret. Men ingenstans i nuvarande grundlag sägs någonting om det folk som faktiskt förväntas styra riket. Eftersom folkstyret och regeringsformen är till för och svenskarna anser vi att grundlagen bör inledas med en berättelse om som land och svenskarna som folk. Det bör därmed införas en ny programskrivning med innebörden att är svenskarnas land samt en beskrivning av den svenska kulturella särarten, det svenska språket och den svenska historien såsom avgörande för framväxten av det moderna och att det nutida är en fortsättning på den svenska historien.