prop · H503108 · 2018-02-20 00:00:00 — Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 23.1 e ska en säsongsarbetare ha rätt till likabehandling i förhållande till medborgarna i värdmedlemsstaten i fråga om tillgång till varor och tjänster och leveranser av allmänt tillgängliga varor och tjänster, förutom bostad, utan att det påverkar tillämpningen av avtalsfriheten i enlighet med unionsrätten och nationell rätt. Av 2 kap. 12 § diskrimineringslagen följer att diskriminering är förbjuden för den som utanför privat- och familjelivet tillhandahåller varor eller tjänster till allmänheten. Det finns inga begränsningar på grund av medborgarskap för att få tillgång till sådana varor och tjänster som avses i artikel 23.1 e. Direktivets bestämmelse om likabehandling tillgodoses således av gällande rätt. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling när det gäller utbildning och yrkesutbildning tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. direktivet att begränsa en utlännings rätt till likabehandling i fråga om studiestöd bör dock utnyttjas. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning Enligt artikel ska säsongsarbetare ha rätt till likabehandling i förhållande till medborgarna i värdmedlemsstaten i fråga om utbildning Av artikel 23.2 framgår att medlemsstaten får begränsa rätten till likabehandling till utbildning och yrkesutbildning som har en direkt koppling till den särskilda arbetsuppgiften och utesluta stipendier, studiemedel och studielån eller andra bidrag. Tillgång till grundskole- och gymnasieutbildning inom svenskt skolväsende beror på bosättning och är inte kopplad till svenskt Direktivets krav på likabehandling i fråga om grundskole- och gymnasieutbildning tillgodoses således genom gällande rätt. Bestämmelser om tillträde till högskoleutbildning vid statliga universitet och högskolor finns i huvudsak i högskoleförordningen (1993:100). Dessa bestämmelser gör inte skillnad på sökande på grund av medborgarskap. Ett undantag är dock möjligheten till separat antagning av studieavgiftsskyldiga tredjelandsmedborgare (7 kap. 4 a § högskoleförordningen). Vidare gäller enligt förordningen (2010:543) om anmälningsavgift och studieavgift vid universitet och högskolor att tredjelandsmedborgare ska betala anmälningsavgift och studieavgift för utbildning på grundnivå och avancerad nivå i högskolan. Tredjelandsmedborgare som har tidsbegränsat uppehållstillstånd i av andra skäl än studier är dock undantagna från sådana avgifter och därmed också från högskoleförordningens bestämmelser om separat antagning. En utlänning som har ett uppehålls- och arbetstillstånd för säsongsarbete har beviljats uppehållstillstånd på annan grund än studier och omfattas varken av skyldigheten att betala anmälnings- och studieavgift eller av högskoleförordningens bestämmelser om separat antagning. En sådan utlänning likabehandlas således med svenska medborgare. För vistelser som inte överstiger kommer säsongsarbetare inte att beviljas något uppehållstillstånd. Säsongsarbetare som inte har uppehållstillstånd omfattas av kravet på att betala avgift enligt huvudregeln som gäller för tredjelandsmedborgare i förordningen om anmälningsavgift och studieavgift vid universitet och högskolor. Artikel 23.2 ger medlemsstaterna möjlighet att begränsa rätten till likabehandling i fråga om utbildningar som inte har en direkt koppling till arbetsuppgiften. Högskoleutbildningar med direkt koppling till arbetsuppgiften för en säsongsarbetare torde vara ytterst sällsynta och inte aktuella för en säsongsarbetare som inte ska vistas i . Regeringen bedömer därför att de svenska bestämmelserna om anmälnings- och studieavgift och högskoleförordningens bestämmelser om separat antagning är förenliga med direktivet. När det gäller vuxenutbildning, inklusive gymnasial yrkesinriktad vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna samt svenskundervisning för invandrare görs ingen skillnad beroende på medborgarskap. Inte heller när det gäller i huvudsak eftergymnasiala utbildningar inom Myndigheten för ansvarsområde görs det någon skillnad mellan utländska och svenska medborgares tillgång till utbildning och yrkesutbildning. Direktivets krav på likabehandling i fråga om yrkesutbildning och vuxenutbildning tillgodoses således genom gällande rätt. På grund av att säsongsarbetares vistelse är tillfällig till sin natur har medlemsstaterna möjlighet att utesluta stipendier, studiemedel och studielån eller andra bidrag när det gäller rätten till likabehandling i fråga om utbildning och yrkesutbildning (artikel 23.2 och skäl 46). Enligt den nuvarande ordningen krävs en stark anknytning till för att få svenskt studiestöd. Möjligheten att begränsa likabehandlingen i fråga om studiestöd bör mot denna bakgrund utnyttjas. Detta bör gälla också Prop. 2017/18:108 studiestöd i form av studiebidrag och extra tillägg inom studiehjälpen som EU-rättsligt ses som en familjeförmån i enlighet med förordning (EG) nr 883/2004. Med hänsyn till vistelsens tillfälliga natur får även familjeförmåner uteslutas från likabehandlingen (artikel 23.1 d och 23.2 samt skäl 46). De utländska medborgare som ska jämställas med svenska medborgare när det gäller rätt till studiestöd räknas upp i studiestödslagen (1999:1395). Där anges också vilka utländska medborgare som kan få studiestöd. Eftersom säsongsarbetare inte finns angivna i den lagen är de redan uteslutna från möjligheten till studiestöd. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling när det gäller erkännande av examensbevis, utbildningsbevis och andra yrkeskvalifikationer tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning Enligt artikel 23.1 h ska säsongsarbetare likabehandlas med svenska medborgare i fråga om erkännande av examensbevis, utbildningsbevis och andra yrkeskvalifikationer i enlighet med relevanta nationella förfaranden. Erkännande av examens- och utbildningsbevis Möjligheten att få ett utländskt examens- eller utbildningsbevis bedömt är densamma oavsett sökandens medborgarskap. Universitets- och högskolerådet svarar för bedömningar av utländska utbildningar på gymnasial och eftergymnasial nivå (4 § förordningen [2012:811] med instruktion för Universitets- och högskolerådet). Detta gäller oavsett i vilket land utbildningen genomförts. Direktivets krav på likabehandling när det gäller erkännande av examens- och utbildningsbevis tillgodoses således genom gällande rätt. I den utsträckning som erkännande av yrkeskvalifikationer skulle bli aktuellt för en säsongsarbetare är möjligheten att få dessa kvalifikationer erkända inte beroende av sökandens medborgarskap (jfr prop. 2015/16:44 s. 47). Säsongsanställningsdirektivets krav på likabehandling när det gäller erkännande av yrkeskvalifikationer tillgodoses därför genom gällande rätt. 2017/18:108 14.7 Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling när det gäller skatteförmåner tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 23.1 i ska säsongsarbetare ha rätt till likabehandling i förhållande till medborgarna i värdmedlemsstaten i fråga om skatteförmåner om säsongsarbetaren har sin skattemässiga hemvist i den berörda medlemsstaten. Av artikel 23.2 framgår att medlemsstaterna får begränsa rätten till likabehandling i fråga om skatteförmåner till fall där den registrerade eller stadigvarande hemvisten för de familjemedlemmar som säsongsarbetaren ansöker om förmåner för ligger inom den berörda medlemsstatens territorium. En utländsk arbetstagare som har skattemässig hemvist i är obegränsat skattskyldig i . Arbetstagaren har därmed samma rätt till skatteförmåner som obegränsat skattskyldiga svenska medborgare. Direktivets krav på likabehandling i denna del tillgodoses således genom gällande rätt. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling när det gäller rådgivning om säsongsarbete som erbjuds av arbetsförmedlingar tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 23.1 f ska säsongsarbetare ha rätt till likabehandling i förhållande till medborgarna i värdmedlemsstaten i fråga om rådgivning om säsongsarbete som erbjuds av arbetsförmedlingar. Enligt 2 kap. 9 § diskrimineringslagen är diskriminering av arbetssökande och arbetstagare förbjuden i fråga om arbetsmarknadspolitisk verksamhet och arbetsförmedling utan offentligt uppdrag. Det finns inga begränsningar på grund av medborgarskap för att ta del av arbetsförmedlingars tjänster. Direktivets bestämmelse om likabehandling i denna del tillgodoses således av gällande rätt. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling när det gäller tillgång till lagstadgade pensioner tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inga synpunkter på bedömningen men ser vissa praktiska problem med att kunna söka fram och koppla den intjänade pensionsrätten till rätt person. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 23.1 andra stycket ska en säsongsarbetare som flyttar till ett tredjeland, eller efterlevande till en sådan säsongsarbetare som är bosatta i ett tredjeland när de erhåller säsongsarbetarens rättigheter, erhålla lagstadgad pension som är grundad på säsongsarbetarens tidigare anställning och som förvärvats i enlighet med den lagstiftning som anges i artikel 3 i förordning (EG) nr 883/2004, på samma villkor och samma nivå som den berörda medlemsstatens medborgare när de flyttar till tredjeland. De tillämpliga svenska bestämmelserna om utbetalning av arbetsbaserade förmåner vid ålderdom och förmåner till efterlevande till en person som vistas eller bor utomlands finns i 6 kap. 16 och 17 §§ socialförsäkringsbalken. Det handlar om inkomstgrundad ålderspension, inkomstrelaterad efterlevandepension och efterlevandeskydd i form av premiepension. Bestämmelserna är inte beroende av vilket medborgarskap förmånstagaren har. Direktivets krav på likabehandling i fråga om tillgång till de aktuella förmånerna tillgodoses således genom gällande rätt och kräver därmed inte några författningsändringar. ser vissa praktiska problem med att kunna söka fram och koppla den intjänade pensionsrätten till rätt person. Som påpekas av myndigheten torde sådana praktiska problem kunna lösas t.ex. genom att den säsongsanställde kan tilldelas ett samordningsnummer (jfr 18 a § folkbokföringslagen). 15.1Kontroll av villkoren för tillståndet Regeringens förslag: Regeringen ska få meddela föreskrifter dels om skyldighet för arbetsgivare att lämna uppgift om de anställningsvillkor som gäller för en utlänning som har beviljats ett tillstånd för säsongsarbete, dels om hur uppgiftsskyldigheten ska uppfyllas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att ett införande av efterkontroller även inom denna bransch ger en möjlighet för sanktioner mot oseriösa arbetsgivare men menar att en proportionalitetsbedömning bör göras. har vissa förslag om samverkan mellan Skälen för regeringens förslag: Av artikel 24.1 följer att medlemsstaterna ska vidta åtgärder i syfte att förhindra missbruk och överträdelser av direktivet bl.a. genom kontroll i enlighet med nationell rätt eller praxis. Av skäl 49 framgår bl.a. att valet av vilka arbetsgivare som ska kontrolleras huvudsakligen bör grunda sig på en riskbedömning som ska genomföras av medlemsstaternas behöriga myndigheter. ska då bl.a. tas till vilken bransch som företaget verkar inom och till eventuella tidigare fall av överträdelser. ska enligt 2 § första stycket 1 förordningen med instruktion för bl.a. motverka missbruk av reglerna. Enligt nuvarande ordning kan kontrollen av att villkoren för tillståndet är uppfyllda sägas vara uppdelad enligt följande. kontrollerar att villkoren är uppfyllda inför tillståndsgivningen. kontrollerar bl.a. den sökandes skötsamhet genom kontroll i belastningsregistret och att de erbjudna anställningsvillkoren uppfyller de krav som utlänningslagen uppställer. Vid en ansökan om förlängning ges tillfälle till en förnyad kontroll av hur arbetsgivaren har levt upp till de anställningsvillkor som legat till grund för det tidigare Till exempel ska sökanden visa upp kontrolluppgifter Under den löpande tillståndstiden görs kontroller om det på något sätt kommer till kännedom att det finns skäl att överväga en återkallelse av tillståndet. Det är i huvudsak , arbetstagarorganisationer, och som kan upptäcka missförhållanden på en arbetsplats. samverka med varandra framgår bl.a. av förvaltningslagen och myndighetsförordningen (2007:515). 2 § första stycket 6 förordningen med instruktion för samverka med andra ansvariga myndigheter inom området så att förutsättningar skapas för ett effektivt genomförande av de verksamheter som följer av de uppgifter som har. propositionen har regeringen föreslagit att ska tilldelas medel för att stärka arbetet mot osund konkurrens genom att samordna metodutvecklingen för myndighets- 14 avsnitt 4.7). utför även egna kontroller för att se till att det inte förekommer missbruk av reglerna och att de erbjudna kontrollera att den som har beviljats ett tillstånd har påbörjat arbetet från tillståndets första giltighetsdag och att förutsättningarna för arbetstillståndet är uppfyllda. 6 b § UtlF ska en arbetsgivare på begäran lämna skriftlig uppgift om de villkor som gäller för utlänningens anställning. Uppgifterna ska lämnas på heder och samvete. endast för tillstånd som har beviljats i enlighet med de allmänna reglerna om arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. För att uppfylla direktivets bestämmelser om övervakning och kontroll är det ändamålsenligt att utföra samma efterkontroller av tillstånd för för arbetstillstånd enligt de bör ges möjlighet att följa upp beviljade tillstånd och Prop. 2017/18:108 kontrollera att arbetet påbörjats även när det gäller tillstånd för Såsom anges i prop. 2013/14:227 ankommer det på att bestämma den närmare utformningen av kontrollförfarandet utifrån det övergripande syftet att motverka och upptäcka missbruk. Tyngdpunkten i kontroller ska även fortsättningsvis ligga på den prövning som görs inför tillståndsgivningen. Genom att föreskriva att får kontrollera att arbetet har påbörjats och att förutsättningarna för tillståndet är uppfyllda kan göra en proportionalitetsbedömning och anpassa kontrollerna till situationen i det enskilda fallet. En bestämmelse med denna innebörd kan tas in i förordning och kräver därmed inte någon lagändring. En arbetsgivare bör på begäran av lämna uppgift om de villkor som gäller för säsongsanställningen. Bestämmelser med denna innebörd bör införas i förordning, på samma sätt som för tillstånd som har beviljats i enlighet med de allmänna reglerna om arbetstillstånd. Det föreslås därför ett bemyndigande för regeringen att även för tillstånd för säsongsarbete meddela föreskrifter dels om skyldighet för arbetsgivare att lämna uppgift om de anställningsvillkor som gäller för en utlänning som har beviljats ett tillstånd för säsongsarbete, dels om hur uppgiftsskyldigheten ska uppfyllas. Regeringens bedömning: Direktivets krav på tillträde till arbetsplatsen och bostaden för kontroll tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 24.2 följer att medlemsstaterna ska se till att de organ som ansvarar för kontrollen av arbete, behöriga myndigheter eller organisationer som företräder arbetstagares intressen har tillträde till arbetsplatsen och, med arbetstagarens samtycke, till bostaden. utövar tillsyn över efterlevnaden av arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen medan kontrollerar att utlänningslagstiftningen följs. När det gäller arbetsmiljölagstiftningen är det övergripande syftet att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt att även i övrigt uppnå en god arbetsmiljö. Enligt 7 kap. 5 § arbetsmiljölagen (1977:1160) ska tillsynsmyndigheten ges tillträde till arbetsstället och får där göra undersökningar och ta prov i kontrollsyfte. Skyddsombud, som utses av och företräder arbetstagarna i arbetsmiljöfrågor, är utrustade med olika befogenheter och har bl.a. rätt att få upplysningar och begära undersökningar för kontroll av förhållandena på arbetsplatsen (6 kap. 6 och 6 a §§ arbetsmiljölagen). arbetstagare ska samverka om arbetsmiljön och bör som ett led i den 2017/18:108 regelbundna översynen av den bl.a. genomföra skyddsronder (7 § arbetsmiljöförordningen [1977:1166]). I 3 § lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen anges bl. a. att en arbetsgivare inte får hindra en facklig förtroendeman att fullgöra sitt uppdrag. Om uppdraget avser en annan arbetsplats än förtroendemannens egen, är arbetsgivaren på den arbetsplatsen skyldig att låta förtroendemannen få tillträde och vara verksam i den omfattning som behövs för uppdraget. Verksamheten får dock inte medföra betydande hinder för arbetets behöriga gång. Direktivets krav på tillträde till arbetsplatsen tillgodoses mot denna bakgrund genom gällande rätt. Någon ytterligare reglering behövs därför inte. När det gäller den del av bestämmelsen som avser tillträde till en bostad ska den enligt direktivet gälla under förutsättning att arbetstagaren samtycker till detta. Enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är var och en mot det allmänna skyddad mot bl.a. kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång. Om ett tillträde till en bostad inte är påtvingat eller med andra ord frivilligt torde det inte vara fråga om någon inskränkning av det grundlagsskyddet (prop. 1993/94:24 s. 39). Något hinder mot tillträde till en bostad under förutsättning att utlänningen lämnat sitt samtycke bedöms därför inte finnas enligt nuvarande ordning. 16 Sanktioner mot arbetsgivare 16.1Sanktioner mot arbetsgivare som inte uppfyller sina skyldigheter enligt direktivet Regeringens förslag: Regeringen ska få meddela föreskrifter dels om skyldighet för arbetsgivare som upplåter eller förmedlar en bostad till en utlänning som har beviljats ett tillstånd för säsongsarbete att lämna uppgifter om bostaden, dels om hur uppgiftsskyldigheten ska uppfyllas. Regeringens bedömning: Direktivets krav på sanktioner mot arbetsgivare som inte uppfyller sina skyldigheter enligt direktivet tillgodoses genom de förslag som lämnas i denna proposition och av gällande rätt. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i (LO) delar bedömningen att direktivets krav på sanktioner mot arbetsgivare som inte uppfyller sina skyldigheter enligt direktivet tillgodoses men anser att ytterligare sanktioner bör övervägas. anser att det är tveksamt om svensk rätt uppfyller kraven på effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner med tanke på de låga skadeståndsbelopp som svenska domstolar dömer ut. Skälen för regeringens förslag och bedömning Enligt artikel 17.1 ska medlemsstaterna föreskriva sanktioner mot arbetsgivare som inte uppfyller sina skyldigheter enligt direktivet, inbegripet utestängande av arbetsgivare som på ett allvarligt sätt bryter mot sina skyldigheter enligt direktivet från möjligheten att anställa säsongsarbetare. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. I artikel 17.1 anges inte vilka skyldigheter enligt direktivet som ska kunna läggas till grund för sanktioner mot arbetsgivaren. stället generellt utformad och hänvisar allmänt till skyldigheter enligt Av artikel 23.1 a följer att en säsongsarbetare ska ha rätt till likabehandling i förhållande till medborgarna i värdmedlemsstaten bl.a. i fråga om anställningsvillkor. Det innebär att en arbetsgivare inte får särbehandla en säsongsarbetare i förhållande till svenska medborgare när det gäller exempelvis lön. Som framgår i avsnitt 14.1 får en arbetsgivare enligt 2 kap. 1 § diskrimineringslagen inte diskriminera den som hos arbetsgivaren är arbetstagare. Den som bryter mot förbudet mot 1 § diskrimineringslagen betala diskrimineringsersättning för den kränkning som överträdelsen innebär och även ersättning för den förlust som uppkommer. När det gäller regler som specifikt behandlar arbetsvillkor och regler som gäller hälsa och säkerhet på arbetsplatsen finns inte någon särreglering som tar sin utgångspunkt i arbetstagarens medborgarskap. behandlar dessa frågor innehåller också regler om sanktioner. krav på sanktioner mot arbetsgivare tillgodoses därför i denna del genom Vidare följer av artikel 20.2 att arbetsgivaren har vissa skyldigheter för det fall en utlännings bostad tillhandahålls av eller genom arbetsgivaren. Enligt direktivet ska arbetsgivaren då tillhandahålla säsongsarbetaren ett hyresavtal eller liknande dokument där hyresvillkoren för bostaden tydligt framgår och se till att bostaden uppfyller de allmänna hälso- och säkerhetsbestämmelser som gäller i den berörda medlemsstaten. hyrans storlek inte stå i missförhållande till utlänningens nettoersättning eller boendets kvalitet. Hyran får inte heller dras automatiskt från I 8 § kvittningslagen finns en skadeståndsbestämmelse som omfattar den situationen att arbetsgivaren har dragit hyran automatiskt från Någon ytterligare reglering för att uppfylla direktivets krav på sanktioner i den delen är därför inte nödvändig. I detta sammanhang skulle det kunna övervägas om det bör införas en civilrättslig sanktion inriktad på det fall att arbetsgivaren tar ut en hyra som står i missförhållande till bl.a. utlänningens nettoersättning (artikel 20.2). Av flera anledningar framstår dock en sådan sanktion som mindre lämplig. Som anges i avsnitt 8.6 kommer hyrans storlek att vara ett av flera krav för att beviljas tillstånd. Vid tillståndsprövningen kommer därför hyrans inresevillkoren att bedömas av 2017/18:108 . Om hyran bedöms vara för hög, ska något tillstånd inte beviljas. Genom att sätta hyran för högt riskerar alltså arbetsgivaren att inte kunna anlita säsongsarbetare. Till detta kommer att det redan enligt den nuvarande ordningen finns en möjlighet för en hyresgäst att på civilrättslig väg göra gällande att den hyra som hyresvärden tar ut inte är skälig (se 12 kap. 55–55 e §§ jordabalken). Visserligen kan en sådan talan endast riktas mot den som hyr ut bostaden och alltså inte en hyresförmedlare. Det framstår dock som främmande att en aktör som inte är part i själva hyresförhållandet skulle kunna bli skyldig att t.ex. återbetala en viss del av hyran, särskilt eftersom denna inte har uppburit någon hyra. Sammantaget bedömer regeringen det därför inte lämpligt att införa någon särskild civilrättslig sanktion inriktad på hyran för bostaden (se även nedan under Uppgiftsskyldighet för arbetsgivaren). Det bör här även nämnas att en arbetsgivare är skyldig att på avtalsrättslig grund betala lön och annan ersättning enligt anställningsavtalet. Som anges i avsnitt 12 har en säsongsarbetare samma möjligheter som andra rättssubjekt att få till stånd en rättslig prövning av en fordran genom att vända sig till domstol eller med en ansökan om betalningsföreläggande enligt lagen om betalningsföreläggande och handräckning. En arbetsgivare ska enligt de allmänna reglerna för arbetstillstånd på begäran av lämna uppgift om de anställningsvillkor som gäller för utlänningen (6 kap. 6 b § UtlF).