prop · H503250 · 2018-04-26 00:00:00 — han eller hon för att fortsätta eller påbörja verkställigheten här berövas friheten eller här får anses berövas friheten (dvs. i de fall den dömde redan är berövad friheten när han eller hon anländer svenskt territorium) för vidare transport till häkte eller kriminalvårdsanstalt. Den grundläggande utgångspunkten om att en utländsk dom i princip helt ska följa de svenska reglerna gäller dock inte undantagslöst. frågan om tidpunkten för strafftidens början gäller i det nordiska samarbetet att strafftiden räknas från verkställighetens början i det andra landet om verkställigheten har påbörjats (se 7 § andra stycket lagen om samarbete med , , och angående Prop. 2017/18:250 verkställighet av straff m.m.). Eftersom det nordiska samarbetet bygger på lagharmonisering som innebär att de nordiska staterna i stort sett har likalydande lagar gällande överförande av straffverkställighet (SOU 2013:21 s. 167) saknas enligt regeringens bedömning tillräckliga skäl för att i detta sammanhang anpassa regelverket till det svenska systemet. Vad som följer av 7 § andra stycket lagen om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. bör således gälla även i fortsättningen. Av regleringen om tidpunkten för strafftidens början och slut bör därför framgå att vad som sägs i den ska gälla för det fall annat inte framgår av särskilda bestämmelser. Vidare finns särskilda bestämmelser om strafftidens början i 12 § andra stycket lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll. Regleringen innebär att tidpunkten för strafftidens början i sådana fall tar sin utgångspunkt i den dag verkställigheten påbörjas i den dömdes bostad. Bestämmelserna om tidpunkten för strafftidens början och slut blir genom hänvisning i lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård tillämpliga även vid verkställighet av sluten ungdomsvård. Bestämmelserna gäller dock endast i tillämpliga delar. För den som verkställer sluten ungdomsvård gäller enligt 10 § sluten ungdomsvård, att om han eller hon när domen får verkställas är häktad eller intagen på ett särskilt ungdomshem med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, verkställigheten påbörjas . Av kommentarerna till bestämmelsen framgår att regleringen torde avse den situationen att den unge är häktad i det mål där påföljden ska verkställas (jfr Zeteo, m.fl., , En kommentar, 10 § lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård). Är den unge häktad i ett annat mål torde därför bestämmelsen inte vara tillämplig. En motsvarighet till den bestämmelse som föreslås om att verkställigheten ska påbörjas där den dömde förvaras, även om den dömde är häktad i ett annat mål, saknas således i lagen om sluten ungdomsvård. Tidpunkten för strafftidens början när fängelsestraffet redan har avtjänats genom tidigare frihetsberövanden Det förekommer att ett fängelsestraff med anledning av tidigare frihetsberövanden redan har avtjänats före det att domen eller beslutet har meddelats eller efter det att domen eller beslutet har meddelats men före det att domen eller beslutet blivit verkställbart mot den dömde. I sådana fall meddelas ett särskilt strafftidsbeslut i efterhand när domen eller beslutet fått laga kraft. Som exempel kan nämnas ett fall där en person som inte är frihetsberövad döms i tingsrätt till ett kortare fängelsestraff samt domstolen undanröjer en tidigare dom på skyddstillsyn och den dömde i samband med den skyddstillsynsdom som undanröjs varit frihetsberövad som motsvarar eller överstiger den tid den dömde skulle ha avtjänat med anledning av domen till fängelse. I ett sådant fall finns det vid strafftidsberäkningen inte någon dag för verkställighetens början att utgå ifrån eftersom tiden redan har avtjänats. görs strafftidsberäkningen i dessa fall med utgångspunkt antingen i anhållningsdagen (datumet för av det närmast föregående frihetsberövandet) eller beroende på omständigheterna dagen för laga kraft 2017/18:250 (t.ex. när frihetsberövandet föregått en undanröjd skyddstillsyn eller villkorlig dom och ligger långt tillbaka i tiden). Att det, som utredningen konstaterar, helt saknas en reglering om utgångspunkten för strafftidsberäkningen i de fall ett fängelsestraff redan har avtjänats med anledning av tidigare frihetsberövande är självklart inte en tillfredsställande ordning. Avsaknaden av en sådan reglering är särskilt problematisk med hänsyn till att den tidpunkten i sin tur blir avgörande för fastställandet av dag för t.ex. fullgjord verkställighet eller villkorlig frigivning och prövotid. Som utredningen föreslår bör därför frågan nu bli föremål för lagreglering. Enligt regeringens bedömning bör strafftidsberäkningen i dessa fall ta sin utgångspunkt i tidpunkten för laga kraft, dvs. den dag då fängelsestraffet fått laga kraft både i förhållande till den dömde och i förhållande till åklagaren och målsäganden. Det är också den ordning som i huvudsak tillämpas . En sådan ordning är också förenlig med systemet med villkorlig frigivning. Det innebär t.ex. att en dömd i ett sådant fall, trots att han eller hon rent faktiskt frigivits , kommer att anses som villkorligt frigiven från fängelsestraffet först den dag när straffet får laga kraft. Därmed kommer också prövotiden att börja löpa först . Det innebär t.ex. att för det fall en dömd begår nya brott sedan han eller hon frigivits men innan han eller hon är att anse som villkorligt frigiven från straffet, det saknas lagliga förutsättningar att i samband med lagföring för de nya brotten förklara den villkorligt medgivna friheten förverkad. Det följer av att det inte löper någon prövotid. Sammantaget föreslår regeringen således att om ett fängelsestraff redan har avtjänats genom tidigare frihetsberövanden tidpunkten för strafftidens början i stället ska anses vara den dag domen eller beslutet i den del som avser fängelsestraffet fått laga kraft. Med en sådan ordning uppnås en större överensstämmelse med det regelverk som systemet med villkorlig frigivning vilar på och negativa konsekvenser undviks, vilket i sin tur bidrar till ökad rättssäkerhet för den dömde. Regeringens förslag: Beräkning av strafftid ska göras enbart . Ett fängelsestraff i månader eller år ska omräknas till dagar så att med en månad ska avses och med trehundrasextiofem Om flera fängelsestraff verkställs , ska den sammanlagda läggas till grund för beräkningen av Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock att beräkningssystemet ska utformas med en omräkningsregel enligt vilken ett fängelsestraff i månader eller år ska omräknas till dagar så att med en månad ska avses och med ett år Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot utredningens om att strafftiden ska beräknas enbart . ombudsmän (), Hovrätten för och Prop. 2017/18:250 ställer sig särskilt bakom det förslaget. som också är positiv till förslaget ifrågasätter dock om det är en lämplig ordning att använda en omräkningsregel som innebär att den verkliga strafftiden tillåts avvika i så hög utsträckning från den strafftid som angetts i domen och efterfrågar en alternativ lösning för de långa fängelsestraffen. föreslår att det i införs en legaldefinition som motsvarar utredningens förslag om att med en månad avses och . Kriminalvården har förståelse för den beräkningsmodell som utredningen föreslår men anser att vissa följdproblem som en sådan modell medför inte fullt ut har analyserats. Vidare går det enligt myndigheten att argumentera för att under alla förhållanden ska anses vara , oaktat att en kalendermånad räknas som . En sådan ordning har t.ex. valts i . Skälen för regeringens förslag beräknas strafftid i såväl kalendertid som dagar. Vid verkställighet av fängelsestraff om sammanlagt högst ska strafftiden omräknas till dagar så att en månad ska anses utgöra (21 § första stycket strafftidslagen). Har omräkning till dagar väl skett ska den gälla även om ett senare straff förekommer och den sammanlagda strafftiden då kommer att överstiga (prop. 82–83 och 114). När strafftiden är bestämd endast ska beräkningen ske så att antalet dagar läggs till den dag från vilken strafftiden ska räknas (21 § tredje stycket). Vid verkställighet av fängelse överstigande räknas däremot strafftiden i månader och år (kalendertid). I sådant fall ska den dag som genom sitt tal motsvarar den från vilken strafftiden räknas anses som slutdag. Finns inte motsvarande dag ska i stället den månadens sista dag anses som slutdag. Ingår även dagar i strafftiden ska antalet dagar läggas till slutdagen för den övriga tiden räknad i månader och år (21 § andra stycket). Uppkommer vid beräkningen del av månad anses månaden utgöra . Del av dag bortfaller (21 § fjärde stycket). Tiden för tillgodoräknande av tidigare frihetsberövande respektive för tillägg efter avbrott i verkställigheten beräknas , medan tiden för tillägg sedan tidpunkten för villkorlig frigivning skjutits upp i stället beräknas i kalendertid. Behovet av en ändrad reglering Strafftidsberäkningen är av grundläggande betydelse för verkställigheten och viktig för den dömde. En felaktig beräkning riskerar att få som konsekvens att den dömde hålls felaktigt frihetsberövad eller att han eller hon friges för . Det är därför angeläget att regelverket om beräkning av strafftid är utformat på ett sätt som minimerar riskerna för misstag och felaktigheter vid tillämpningen. Det är också viktigt att lika fall behandlas lika. Det nuvarande regelverket innebär att strafftiden ska beräknas på olika sätt, i kalendertid eller , beroende på bl.a. fängelsestraffets längd. En kombination av dessa olika sätt att beräkna strafftid förekommer Beräkning av strafftid i kalendertid innebär att antalet faktiska 2017/18:250 dagar som en dömd har att avtjäna kommer att variera beroende på när verkställigheten påbörjas och i vilket skede tid för frihetsberövande tillgodoräknas, eftersom månadernas längd varierar mellan 28, (29 vid skottår), . Det innebär att det uppstår skillnader i antalet faktiska dagar att avtjäna trots att det i grunden rör sig om lika långa strafftider. I likhet med utredningen och de remissinstanser som uttalat sig i frågan anser regeringen att det inte är rimligt att antalet dagar i respektive månad påverkar hur länge en dömd faktiskt är frihetsberövad och att en sådan ordning ur rättvisesynpunkt är svår att motivera. Det nuvarande sättet att beräkna strafftid medför även i vissa fall problem för Kriminalvården att med säkerhet bedöma om det finns tid kvar för en dömd att avtjäna. I en sådan situation kan det uppstå osäkerhet i fråga om möjligheten att förelägga den dömde att inställa sig i avtjäna straffet. Vidare kompliceras sättet att beräkna strafftid genom att delvis olika beräkningssätt gäller för frihetsberövande som ska tillgodoräknas den dömde och för tillägg efter avbrott i verkställigheten samt vid uppskjutande av villkorlig frigivning. Tiden för tillgodoräknande av tidigare frihetsberövande respektive för tillägg efter avbrott beräknas , medan tiden för tillägg sedan tidpunkten för villkorlig frigivning skjutits upp i stället beräknas i kalendertid. Det nuvarande systemet med beräkning av strafftid i såväl kalendertid som dagar framstår även som både svåröverskådligt och komplicerat att tillämpa. Regeringen finner därför vid en samlad bedömning att det finns behov av att förändra regelverket så att det i grunden blir både enklare att förstå och tillämpa samt att nämnda brister undanröjs. En övergång till beräkning av strafftid enbart När det gäller frågan hur ett mer ändamålsenligt och lättillämpat sätt att beräkna strafftid bör utformas kan olika alternativ övervägas. Ett system som bygger på beräkning av strafftid enbart i kalendertid innebär å ena sidan att beräkningen kommer att överensstämma med det utdömda straffet i kalendertid, dvs. för den som döms till fängelse kommer också strafftiden att utgöra två kalendermånader. Å andra sidan kvarstår problemet med skillnader i fråga om antalet faktiska dagar som en dömd ska avtjäna, eftersom dessa alltjämt kommer att variera beroende på när verkställigheten äger rum och om månaden eller månaderna således har 28, 29 (vid skottår), 30 eller . Vidare kan ett system med beräkning av strafftid i enbart kalendertid inte tillämpas konsekvent. Det är inte möjligt att räkna kalendertid, t.ex. vid korta avbrott i verkställigheten eller vid tillgodoräknande av tid. Ett system med beräkning av strafftid enbart i kalendertid tillgodoser således inte kraven på likabehandling och avhjälper inte heller de problem som den nuvarande regleringen innebär. Ett sådant system framstår därför inte som ett ändamålsenligt alternativ. Med ett beräkningssystem i enbart dagar är det däremot möjligt att åstadkomma ett alternativ som kan avhjälpa de problem som den nuvarande ordningen leder till. Bland annat kan antalet faktiska dagar som en dömd ska avtjäna göras oberoende av när verkställigheten påbörjas och i vilket skede tid för frihetsberövande tillgodoräknas. sådant system skapar även i övrigt förutsättningar för ett mer ändamålsenligt och rättssäkert sätt att beräkna strafftiden. Det är också enklare att förstå och tillämpa. I likhet med de remissinstanser som uttalat sig i frågan, bl.a. JO och , anser regeringen därför att det bör ske en övergång till beräkning av strafftid enbart . En förutsättning för att ett beräkningssystem i enbart dagar ska fungera på ett ändamålsenligt sätt är dock att systemet utformas med en omräkningsregel som anger hur längden på månader eller år ska beräknas. Utredningen föreslår en omräkningsregel enligt vilken fängelsestraff eller månader ska omräknas till dagar enligt en grundschablon som innebär att med en månad ska avses och med ska avses (dvs. 12 månader x ). Som anför kan det dock ifrågasättas om det är en lämplig ordning att den verkliga strafftiden tillåts avvika i så hög utsträckning från den strafftid som angetts i såväl domstolens domslut som i de straffbestämmelser som domstolen tillämpat. Vidare finns det som hovrätten påtalar en risk för att straffsystemets trovärdighet minskar om den praktiska tillämpningen av straffbestämmelserna – i detta fall angivna straffskalor - i alltför hög utsträckning avviker från vad som kommer till uttryck i bestämmelserna. föreslår därför att en alternativ lösning bör övervägas där det föreskrivs en annan omräkningsregel för de långa fängelsestraffen. Även framhåller att förslaget innebär en risk för att vad domstolarna dömer ut och vad som på verkställighetsstadiet sedan vid strafftidsberäkningen avses med en månad respektive framstår som alltför olika. För att uppnå enhetlighet mellan vad som sägs i domen och vad som sedan bestäms vid strafftidsberäkningen anser tingsrätten därför att det bör övervägas om inte en generell bestämmelse, i vilken det anges att legaldefinitionen av en månad är och är , bör införas. Enligt tingsrätten kan en sådan bestämmelse införas i första kapitel. Även om utredningens förslag har goda skäl för sig, anser regeringen i likhet med bl.a. , att användningen av en beräkningsgrund som utformats med stöd av den föreslagna omräkningsregeln innebär en risk för att straffsystemets trovärdighet påverkas negativt. Enligt regeringens bedömning riskerar det att bli resultatet även med de förslag som och lämnar. En lösning med olika omräkningsregler för olika långa fängelsestraff framstår också utifrån andra aspekter som både problematisk och svårmotiverad. Som flera remissinstanser bl.a. Kriminalvården efterfrågar bör det därför övervägas om en alternativ omräkningsregel kan användas. I används ett system där ett fängelsestraff som dömts ut eller månader ska omvandlas till dagar så att blir och en månad blir (3 kap. 1 § finska fängelselagen [10.4. 2015/393]). Enligt det finska systemet ska det utdömda straffet eller straffen omräknas till dagar innan tidpunkten för strafftidens slut beräknas. Beräkning av tidpunkten för villkorlig frigivning ska i förkommande fall ske först sedan kvotdelarna (två tredjedelar, hälften eller en tredjedel) beräknats utifrån det omvandlade straffet. Eventuellt tillgodoräknande av tid som den dömde varit frihetsberövad och som han eller hon ska tillgodoräknas ska ske först sedan straffet omvandlats till dagar. I likhet med Kriminalvården anser regeringen att ett beräkningssystem med en omräkningsregel motsvarande den som 2017/18:250 använder bl.a. har den fördelen att med avses oaktat om med en månad avses . Med en sådan omräkningsregel uppnås en bättre överensstämmelse mellan den strafftid som den dömde ska avtjäna och den strafftid som angetts i såväl domstolens domslut som i de straffbestämmelser som domstolen tillämpat. En sådan beräkning av år och månader överensstämmer också väl med den allmänna uppfattningen av vad som avses med respektive en månad. Vidare innebär den att antalet faktiska dagar som en dömd ska avtjäna görs oberoende av när verkställigheten påbörjas och i vilket skede tid för Skäl som kan anföras mot användningen av en sådan omräkningsregel är att det uppstår en skillnad i antalet faktiska dagar som en dömd ska avtjäna beroende på om det är ett fängelsestraff som ska avtjänas eller två kortare fängelsestraff om t.ex. åtta (8) respektive fyra (4) Den som ska avtjäna en dom om ett års fängelse ska avtjäna 365 dagar medan den som ska avtjäna två domar om ska avtjäna (8 x ) plus (4 x ), dvs. Vid en sådan jämförelse bör dock beaktas att domstolen i det ena fallet dömt för viss brottslighet till ett längre straff, medan det i det andra fallet rör sig om brottslighet som en dömd gjort sig skyldig till vid två olika tillfällen och som vid respektive tillfälle motsvarat ett kortare straff. Regeringens sammantagna bedömning är därför att de fördelar som kan uppnås med en omräkningsregel enligt vilken med avses och med en månad avses , väger tyngre än de skäl som kan anföras mot en sådan omräkningsregel. Att strafftiden ska beräknas enbart innebär att även sådan tid som avser tillgodoräknande av frihetsberövande eller tillägg på grund av avbrott bör beräknas enbart (se vidare avsnitt 10.9 och 10.10). Även bestämmelserna om villkorlig frigivning och uppskjutande av villkorlig frigivning påverkas av det förändrade beräkningssättet. krävs därför även vissa justeringar i . bestämmelsen i 26 kap. 6 § första stycket ändras så att den minsta tid som måste ha avtjänats för att den dömde ska friges villkorligt i stället ska anges Bestämmelsen i 26 kap. 7 § om uppskjutande av villkorlig frigivning bör ändras på motsvarande sätt så att det i ett beslut om att skjuta upp den villkorliga frigivningen ska anges inte som ny tidpunkt när den dömde ska friges utan i stället med hur många dagar den villkorliga frigivningen ska skjutas upp. Även den yttersta gränsen med vilken den villkorliga frigivningen som högst får skjutas upp varje gång bör ändras till att i stället anges . således i stället ersättas . Även när det gäller bestämmelsen om prövotid i 26 kap. 10 § krävs en anpassning av lagtexten med anledning av det nya gäller en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid frigivningen, dock . och i stället ersättas . 26 kap. 11 § (beslut om övervakning i samband med villkorlig frigivning) bör som Kriminalvården påpekar ändras på motsvarande sätt. gäller i fråga om 26 kap. 18 § (beslut om övervakning på grund av misskötsamhet). Vidare bör också bestämmelserna i 12 och 14 §§ lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll anpassas med anledning av det nya beräkningssättet. gäller enligt 12 § bl.a. att bestämmelsen i 25 § strafftidslagen om sammanläggning av strafftider inte ska tillämpas under verkställighet utanför anstalt om det sammanlagda straffet då kommer att överstiga . Nuvarande bör ändras . Vidare gäller enligt 14 § att ett beslut om verkställighet utanför anstalt ska upphävas om den dömde innan verkställigheten har påbörjats, antingen döms på nytt till fängelse eller får villkorligt medgiven frihet förverkad enligt 26 kap. 19 § eller 34 kap. 5 § att han eller hon ska avtjäna fängelse . Nuvarande bör ersättas . När det gäller beräkningen av tioårsfristen i 3 § lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid görs i förarbetena en hänvisning till lagen om beräkning av strafftid m.m. (se prop. 2005/06:35 s. 59). Det innebär att beräkningsgrunden enligt den nya strafftidslagen även påverkar beräkningen av fristen när en ansökan om omvandling kan ske. Någon ändring i den lagen krävs därför inte. Sammanläggning av fängelsestraff vid verkställighet av flera straff Enligt nuvarande ordning gäller att om flera fängelsestraff sammanträffar på verkställighetsstadiet ska sammanläggning ske för bestämmande av slutdagen (25 § strafftidslagen). Som utredningen föreslår bör även fortsättningsvis gälla att om flera fängelsestraff ska verkställas fängelsestraffen ska sammanläggas vid strafftidsberäkningen. Det innebär att straffen ska behandlas som en enhet och att det är den sammanlagda tiden som ska läggas till grund för beräkningen av strafftiden. På samma sätt som bör som förutsättning för att sammanläggning ska få ske även fortsättningsvis gälla att det senare straffet kan börja verkställas innan den dömde frigivits från anstalt med anledning av det första straffet. Med hänsyn till att strafftiden i fortsättningen ska beräknas enbart samt till den omräkningsregel som föreslås ska med undantag för den situationen att fängelsestraffet redan anges (t.ex. 14 eller ), innan sammanläggningen sker, varje fängelsestraff för sig först omräknas till dagar. Således ska t.ex. om det föreligger två verkställbara fängelsedomar och respektive , respektive fängelsestraff först omräknas innan straffen läggs samman. Med det angivna exemplet blir således den sammanlagda 455 (1 x 365 + 3 x ) + 270 (9 x ) = 725. Sammantaget föreslår regeringen således att det ska införas en bestämmelse enligt vilken ska gälla att om flera fängelsestraff verkställs den sammanlagda ska läggas till grund för beräkningen av strafftiden. När det gäller fängelsestraff som verkställs utanför anstalt i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll gäller , enligt 12 § andra stycket lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll, att det verkställigheten utanför anstalt pågår inte ska ske någon sammanläggning av strafftider annat än om den sammanlagda strafftiden ändå inte kommer att överstiga . Som framgår ovan föreslår 2017/18:250 regeringen att även den bestämmelsen bör anpassas till det nya beräkningssättet på så sätt att ändras . Det innebär att bestämmelsen om sammanläggning i 19 § förslaget till strafftidslagen inte ska tillämpas under verkställigheten utanför anstalt om den sammanlagda fängelsetiden då kommer att överstiga . Upplysningsbestämmelser om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande och villkorlig frigivning Som framgått lämnar regeringen förslag om att strafftidslagen ska renodlas på så sätt att bl.a. bestämmelserna om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande ska flyttas till och samlas i en ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande (jfr avsnitt 10.3 och 10.10). Det innebär att beslut om tillgodoräknande av sådan tid i fortsättningen ska ske enligt bestämmelserna i den lagen. Med hänsyn till frågans betydelse för beräkning av strafftid bör som utredningen föreslår i strafftidslagen finnas en bestämmelse som upplyser om var den regleringen finns. Detsamma bör gälla i fråga om bestämmelser om villkorlig frigivning och prövotid efter villkorlig frigivning. Således föreslår regeringen att det införs särskilda bestämmelser som upplyser om vad som sagts. Regeringens förslag: En dömd ska meddelas ett strafftidsbeslut som fastställer dagen för strafftidens början, fängelsestraffets längd , antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberövande, och dagen för strafftidens slut. Om fängelsestraffet uppgår ska beslutet även fastställa tidigaste dag för villkorlig frigivning, återstående strafftid i dagar, och dagen för prövotidens utgång. Om ett strafftidsbeslut avser ett fängelsestraff på livstid ska beslutet