prop · H503258 · 2018-06-20 00:00:00 — Formerna bör i sin tur underlätta 16Regeringens skrivelse 2014/15:146, Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism, s. 14 och 18. 17Uppdrag till att vidta åtgärder för att införliva regeringens strategi mot terrorism , Ju 2015/06311/PO samt uppdrag till Säkerhetspolisen att vidta åtgärder för att införliva regeringens strategi mot terrorism , Ju 2015/06312/PO. 18Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism: Nationell strategi mot våldsbejakande extremism (2016). 19Regeringens skrivelse 2014/15:146, Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism, s. 14 och 18. 20Regeringens skrivelse 2014/15:144, Åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism, s 10. R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L utbytet av relevant information men behöver även kunna hantera eventuella problem med samverkan.21 ser att omständigheter relaterat till detta granskningsområde som kan försvåra samverkan t.ex. är brist på teknisk utrustning, eller praktiska aspekter såsom möjlighet till möten och kontakt mellan parterna. Även rättsliga aspekter kan försvåra och förhindra informationsutbyte, inte minst vad gäller utbyte av information som omfattas av sekretess. 1.4 Metod och genomförande Empirin i denna granskning består till stora delar av förstahandsmaterial som samlats in med hjälp av intervjuer. Därtill har skriftliga källor använts. Granskningen bygger på omkring 65 semistrukturerade intervjuer som genomfört februari . Intervjuer har genomförts med personer på nationell nivå, såsom myndigheternas avdelningschefer samt rikspolischefen och säkerhetspolischefen. I inledningen av granskningen har även företrädare för intervjuats. Merparten av intervjuerna har genomförts på regional nivå med personal i vars arbete det ingår att på olika sätt utbyta underrättelseinformation med den andra myndigheten, dvs. handläggare samt vissa grupp-, sektions- och enhetschefer inom regionala underrättelseenheter samt motsvarande inom regionala sektioner. Dessa intervjuer har sammantaget syftat till att ge en förståelse för hur utbytet av underrättelseinformation mellan och Säkerhetspolisen fungerar i praktiken. I grunden har samma frågor ställts till alla intervjuade på regional nivå, med möjlighet att ställa följdfrågor. I samband med intervjuerna har stämt av de minnesanteckningar som förts, för att säkerställa att intervjupersonerna bedömde dem som korrekta. har valt att anonymisera identiteten på de personer som intervjuats samt vilken region det rör.22 Intervjuer har genomförts i alla sju polisregioner. har även gjort studiebesök i två lokalpolisområden och där intervjuat lokalpoliser och kommunpoliser.23 Då intervjuerna har gjorts på ett systematiskt sätt, genom semi-strukturerade frågor, och med en tillräckligt stor andel av den personal som löpande arbetar med att utbyta underrättelseinformation mellan myndigheterna på regional nivå anser 21Se , , , (2007), Collaborative Governance in Theory and Practice i ; Danermark, (2004), Samverkan – en fråga om makt; , , , (2003), Producing human services. Why do agencies collaborate? i , vol. 5, nr 1 2003 63-81; Visam (2005), Mot en modern sammanhållen förvaltning. Erfarenheter från sex myndigheters samverkan i 15 projekt, s. 229 f., 233, 236 f. samt 245; , presentation Migration, polis och mångkulturella områden. 22I bilaga 1 presenteras en anonymiserad lista på de intervjuer som genomförts på regional och lokal nivå. 23I region D och F. 12 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N att iakttagelserna i allt väsentligt ger en sammantagen bild av rådande förhållanden. Då dessa svar till stor del utgör empiri, vill tydliggöra för läsaren hur stor andel av de intervjuade som delar en viss uppfattning. Därför finns specifika hänvisning i fotnot till vilka intervjuer iakttagelsen omfattar och i den löpande texten anges även andelen av intervjuerna med olika uttryck såsom några (), omkring hälften (cirka 30–) samt flertalet eller de flesta (). Då en del av informationsutbytet sker genom regelbundna möten mellan de båda myndigheterna på olika nivåer har deltagande observation genomförts vid ett urval av dessa möten i alla regioner förutom en.24 Observationerna har genomförts vid möten mellan regionala underrättelseenheter och Säkerhetspolisens regionala sektioner. En deltagande observation har också genomförts vid en av regionala operativa ledningsgrupper, där Säkerhetspolisen deltar. Syftet med deltagande var att ge en bättre förståelse för hur samverkansmöten går till i praktiken på regional nivå. Skriftliga källor har använts för att kartlägga hur samverkan är organiserad. I huvudsak rör det sig om de överenskommelser om samverkan som träffats mellan och Säkerhetspolisen. Även handlingar med relevans för det granskade området som är upprättade hos respektive Säkerhetspolisen har utgjort underlag i granskningen. Syftet med detta har varit att få kunskap om hur myndigheterna har utformat samverkan. Granskningen har genomförts av en projektgrupp bestående av projektledaren och har medverkat. Inledningsvis har även och medverkat i granskningen. Referenspersonen , fil. dr i företagsekonomi och forskare i offentlig förvaltning, har varit knuten till projektet och gett synpunkter på såväl ett granskningsupplägg som ett utkast till granskningsrapporten. Företrädare för Säkerhetspolisen och har fått tillfälle att faktagranska och i övrigt lämna synpunkter på ett utkast till granskningsrapporten. 24Anledningen till detta var att regionen inte höll något samverkansmöte då besökte den. R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L Granskningsrapporten är disponerad på följande sätt: I kapitel 2 redogör vi kortfattat för våldsbejakande extremism och terrorism. Vi beskriver också hur och Säkerhetspolisens uppdrag ser ut och hur underrättelseverksamheten är organiserad. Kapitel 3 innehåller granskningens empiri samt iakttagelser kring utbytet av underrättelseinformation mellan och Säkerhetspolisen. I kapitel 4 drar sina slutsatser med anledning av granskningen och lämnar rekommendationer till och Säkerhetspolisen. 14 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 2Förebygga och förhindra våldsbejakande extremism och terrorism I detta kapitel beskrivs våldsbejakande extremism och terrorism samt och Säkerhetspolisens roller i dessa sammanhang. Dessutom lämnas en kortfattad redogörelse för underrättelseverksamheten. Den våldsbejakande extremismen i består i huvudsak av tre inriktningar: högerextremism (vit makt-miljön), vänsterextremism (den autonoma miljön) samt islamistisk extremism. Enligt består de våldsbejakande extremistmiljöerna i av cirka 3 000 aktörer, av vilka drygt 2 000 är våldsbejakande islamistiska extremister medan övriga finns i vit makt-miljön och den autonoma miljön. Säkerhetspolisen bedömer att den våldsbejakande islamismen utgör det största hotet.25 Till detta kommer även ensamagerande som också kan utgöra ett hot mot demokratin. Det rör sig om personer som agerar på egen hand utan att vara knutna till någon grupp.26 2.1.1 En strategi mot våldsbejakande extremism Den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism har på uppdrag av regeringen tagit fram en strategi mot detta, och med anledning av denna strategi har regeringen lagt fram åtgärder. I strategin mot våldsbejakande extremism framhålls att tillgång till information på både nationell, regional och lokal nivå är avgörande för att kunna bedriva ett effektivt arbete. För ett välgrundat förebyggande och förhindrande arbete är det avgörande att Säkerhetspolisen och delar information med varandra.27 Regeringen understryker att och Säkerhetspolisen har en unik kunskap om brottsligheten och dess utveckling i specifika geografiska områden. Därför ska myndigheterna med hjälp av denna kunskap bidra med relevant information vid framtagandet av 25Säkerhetspolisen: Säkerhetspolisens underrättelseflöde allt mer omfattande, underrattelseflode-allt-mer-omfattande (hämtad ). 26Säkerhetspolisen: Ensamagerande, sakerhetspolisen-foljer/ensamagerande.html (hämtad ). 27Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism: Nationell strategi mot våldsbejakande extremism (2016), s. 23. R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L lokala problembilder som ska styra det lokala brottsförebyggande arbetet för att motverka våldsbejakande extremism.28 Terrorism är den allvarligaste formen av våldsbejakande extremism och syftar till att allvarligt skada en stat eller en mellanstatlig organisation, och syftet är att injaga fruktan i befolkningen, tvinga fram en åtgärd som annars inte skulle vidtas, tvinga fram att en viss åtgärd inte beslutas eller genomförs eller att skada grundläggande samhällsstrukturer. Det är brottsligt att uppmana, rekrytera, finansiera och utbilda i terrorismsyfte.29 Motiven till att utföra terrorbrott grundas ofta i extrema tolkningar av religion eller politik.30 2.2.1 En strategi mot terrorism Regeringens strategi mot terrorism utgår ifrån att statliga aktörer ska samverka inom tre olika områden: förebygga, förhindra och försvåra. I arbetet ingår även att myndigheterna ska kunna hantera ett terrorattentat. granskning är dock inriktad mot samverkan och informationsdelning för att förebygga och förhindra terrorism. Arbetet för att förebygga terrorism syftar till att motverka och minska avsikten att begå eller stödja terrorattentat.31 Det förebyggande arbetet innefattar inte endast och Säkerhetspolisen, utan även flera andra aktörer i samhället såsom socialtjänst, skola och kommuner. I regeringens strategi avses alltså med förebygga till viss del något mer utöver vad som ingår i brottsförebyggande arbete.32 Detta innebär att arbete sker parallellt med insatser från andra aktörer, och att myndigheten därför har en stödjande roll i förhållande till dessa.33 Säkerhetspolisen i sin tur har en indirekt 28Regeringens skrivelse 2014/15:144, Åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism, s. 10. 29Med terrorbrott avses bl.a. brott mot lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, lagen (2003:148) om straff för terroristbrott samt lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet. 30Säkerhetspolisens årsbok 2016 s. 32. 31Regeringens skrivelse 2014/15:146, Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism, s. 9. 32Intervju på med chefen för , . 33Polismyndigheten: Slutredovisning av regeringsuppdrag att införliva den svenska strategin mot terrorism i arbete, . 16 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N förebyggande uppgift genom att samverka med för att få en effektiv kunskapsspridning och bidra till att operativ information når ut lokalt.34 Att förhindra terrorism innebär enligt regeringens strategi att individer med avsikt att begå terrorattentat inte ska kunna uppnå förmåga eller möjlighet att genomföra ett sådant attentat. Säkerhetspolisen har huvudansvaret för att förhindra terrorism.35 Säkerhetspolisen ska kartlägga, bedöma och reducera hot från aktörer med avsikt och förmåga att begå ideologiskt motiverade brott (där terrorism utgör den grövsta formen).36 ska stödja Säkerhetspolisen genom att bistå med en god underrättelseförmåga samt genom att dela information om individer och aktiviteter som kan kopplas till terrorism.37 Detta sker inom underrättelseorganisation. Regeringen understryker att tillgång till och utbyte av information är en grundläggande förutsättning för att förhindra terrorism. Regeringen menar vidare att myndigheterna även ska ha möjlighet att agera med hjälp av den tillgängliga informationen.38 Säkerhetspolisen har huvudansvaret när det gäller att bekämpa terrorbrott och andra ideologiskt motiverade brott som utgör ett säkerhetshot eller som hotar grundläggande demokratiska funktioner. Till Säkerhetspolisens uppgifter hör att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott mot rikets säkerhet eller terrorbrott samt att utreda och beivra sådana brott.39 Med brott mot rikets säkerhet avses i första hand brott mot 18 och 19 kap. samt vissa allvarliga brott mot 13 kap. . Med terrorbrott avses bland annat brott mot lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, lagen (2003:148) om straff för terroristbrott samt lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet. 34Säkerhetspolisen: Redovisning av uppdrag att vidta åtgärder för att införliva regeringens strategi mot terrorism, . 353 § förordningen (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen. 36Säkerhetspolisen: Redovisning av uppdrag att vidta åtgärder för att införliva regeringens strategi mot terrorism, . 37Polismyndigheten: Slutredovisning av regeringsuppdrag att införliva den svenska strategin mot terrorism i arbete, . 38Regeringens skrivelse 2014/15:146 Förebygga, förhindra, försvåra - Den svenska strategin mot terrorism, s. 14–15 och 18. 393 § första stycket polislagen (1984:387). R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L För brottsbekämpningen i övrigt ansvarar, med några undantag,40 . Till uppgifter hör alltså att förebygga, förhindra och upptäcka all annan brottslig verksamhet samt att utreda och beivra brott som hör under allmänt åtal och där Säkerhetspolisen inte ansvarar.41 har därmed ett brett ansvar för alltifrån att förebygga brottslighet inom våldsbejakande extremistmiljöer till att ta emot rapporter från verksamhetsutförare42 om finansiering av terrorism.43 I och med att har det övergripande ansvaret för ordning och säkerhet i har den också ansvar för ingripanden vid ordningsstörningar, men även vid ett misstänkt terrorattentat.44 Sammantaget betyder detta att myndigheterna behöver samverka för att dels klargöra ansvarsfördelningen, dels för att via utbyte av underrättelseinformation få en fullgod lägesbild inom sina respektive ansvarsområden. 2.3.1Säkerhetspolisens verksamhetsområden kontraterror och författningsskydd Inom verksamhetsområdet kontraterror arbetar Säkerhetspolisen med att upptäcka och förhindra terrorattentat. Säkerhetspolisen ska exempelvis förhindra återvändande konfliktresenärer eller ensamagerande terroraktörer från att begå terrorbrott i Sverige.45 Dessutom arbetar Säkerhetspolisen för att försvåra och reducera verksamheter som stöder terrorism genom finansiering, logistiskt stöd, utbildning, rekrytering eller radikalisering. Säkerhetspolisen arbetar inom sitt verksamhetsområde författningsskydd med att förebygga och förhindra brott som hotar grundläggande demokratiska funktioner, och där aktören drivs av en politisk övertygelse. Verksamhetsområdet författningsskydd inkluderar de individer, nätverk och organisationer som planerar eller begår politiskt motiverade brott, vilket primärt innebär extremistmiljöerna inom vit makt-grupperingar och autonoma grupperingar. Förutom dessa grupperingar följer Säkerhetspolisen inom författningsskyddet ensamagerande gärningspersoner med ideologiska motiv.46 40Exempelvis företagsspioneri i vissa fall eller brott där våld, hot eller tvång har använts för politiska syften, om brottet riktar sig mot någon vars personskydd Säkerhetspolisen ansvarar för. Se 3 § första stycket 4–6 och 5 § förordningen (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen. 41Följer av 2 § 1 och 3 samt 3 § polislagen (1984:387). 42Banker, försäkringsbolag, värdepappersinstitut, m.fl. Se vidare under avsnitt 2.4.1. för finanspolisens uppgifter. 44Förordningen (2014:1102) med instruktion för . 45Säkerhetspolisens årsbok 2016, s. 32–33. 46Säkerhetspolisen: Författningsskydd, Aktörer som Säkerhetspolisen följer, (hämtad ). 18 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Verksamhetsområdet kontraterror är väsentligt större än författningsskydd sett till resursfördelning hos . Av myndighetens totala kostnader avser kontraterror och författningsskydd.47 2.3.2 verksamhetsområde inhemsk extremism Till skillnad från Säkerhetspolisen har valt att behandla all ideologiskt motiverad brottslighet och alla våldsbejakande extremistiska miljöer, inklusive terrorism, inom verksamhetsområdet inhemsk extremism (INEX). INEX omfattar såväl ensamagerande våldsverkare som nätverk, grupper och organisationer som begår den aktuella brottsligheten. De mest tongivande anses vara vit makt-miljön, den autonoma miljön och den islamistiska våldsbejakande extremistiska miljön.48 2.4Underrättelseverksamheten inom och Säkerhetspolisen De båda myndigheternas syfte med att bedriva underrättelseverksamhet är att på ett tidigt stadium kunna bidra till att förebygga, förhindra och upptäcka brottsaktiviteter. Detta sker genom att på olika sätt samla in information om grupper, företeelser och individer för att sedan bearbeta och analysera informationen. Detta avsnitt behandlar kortfattat hur underrättelseverksamheten är organiserad och hur den fungerar inom och Säkerhetspolisen. 2.4.1 Så här är underrättelseverksamheten organiserad Inom finns det en underrättelseenhet på Nationella operativa avdelningen (). I varje polisregion finns också en underrättelseenhet som regionpolisledningen har funktionsansvar för. Noas underrättelseenhet har dock processansvaret för all underrättelseverksamhet i Polismyndigheten.49 I polisområden finns underrättelsesektioner och i vissa lokalpolisområden finns även lokala underrättelsesamordnare, som hanterar de underrättelser som inkommer från första linjens polis, dvs. från kommun- eller områdespoliser samt från poliser i ingripandeverksamheten. Inom Noas underrättelseenhet finns en finanspolissektion (fortsättningsvis kallad finanspolisen). Till finanspolisens uppgifter hör bl.a. att ta emot information från 47Säkerhetspolisens årsbok 2016, s. 13. 48Ramöverenskommelsen mellan , bilaga A4 Överenskommelse angående arbete mot brottsaktiva inhemska extremistmiljöer samt riktlinjer (2016:52) för lokalt brottsförebyggande arbete avseende våldsbejakande extremism. 49I fråga om genomförandet av regeringens strategi mot terrorism är dock Nationella () vid utpekat som processansvarigt. R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L finansiella verksamhetsutövare.50 Dessa har enligt lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism skyldighet att rapportera till finanspolisen om det finns misstankar om att en kund skulle kunna vara involverad i finansiering av terror. Om en misstanke visar sig hållbar och relevant tar finanspolisen fram ett underrättelseuppslag som delas med Säkerhetspolisen centralt.51 Vid centralt finns en säkerhetsunderrättelseavdelning som ansvarar för att bearbeta och analysera underrättelseinformation. Chefen för denna avdelning är även Säkerhetspolisens operativa chef. Säkerhetspolisen har sju regionala sektioner52 som arbetar på uppdrag från Säkerhetspolisen centralt med underrättelseinhämtning och vissa hotreducerande åtgärder.53 Säkerhetspolisens regionala indelning överensstämmer med polisregioner. Inhämtning av information sker bland annat genom löpande kontakter med Polismyndigheten.54 2.4.2 Så här fungerar underrättelseverksamheten I uppdrag ligger att ha en god underrättelseförmåga samt att bland annat bistå Säkerhetspolisen i dess arbete genom att dela information om individer och aktiviteter som kan kopplas till terrorism och våldsbejakande extremism. Uppdraget är brett och omfattar att bedriva omvärldsbevakning, generera kunskap om brottslighet och kriminella aktörer, skapa underrättelsebaserade underlag till andra verksamhetsgrenar samt leda och bedriva förspaning i syfte att konkretisera eventuell brottslig verksamhet.55 Det lokala brottsförebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism och terrorism utförs i huvudsak av kommunpoliser, områdespoliser och poliser i ingripandeverksamheten.56 Underrättelseinformation inkommer till Säkerhetspolisen från bl.a. , allmänheten eller från utländska underrättelseorganisationer samt Säkerhetspolisens egen inhämtning av information. Den information som inkommer till Säkerhetspolisen analyseras och värderas centralt i syfte att avgöra 50Banker, försäkringsbolag, värdepappersinstitut, m.fl. 51Intervjuer på nr 49–50 samt med chefen för , . Intervjuer på Säkerhetspolisen med cheferna för inhämtningsavdelningen, och säkerhetsunderrättelseavdelningen . 52Sektion Nord, Mitt, och , Öst, Bergslagen, Väst samt Syd. 53Säkerhetspolisen: Regionala kontor, kontor.html (hämtad ). 54Säkerhetspolisen: Så skaffar Säkerhetspolisen information, sakerhetspolisen/sa-skaffar-sakerhetspolisen-information.html (hämtad ). 55Polismyndighetens årsredovisning 2016, s. 68. 56Polismyndigheten: Slutredovisning av regeringsuppdrag att införliva den svenska strategin mot terrorism i arbete, , s. 4 f. R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N om de kan bekräftas eller ska avfärdas. Många uppgifter avfärdas redan på ett tidigt stadium medan andra behöver mer bearbetning genom att man inhämtar mer information eller tillsätter resurser för att kunna bedöma om informationen innebär att det föreligger ett hot.57 Inflödet av information till Säkerhetspolisen har ökat kraftigt . 2016 hanterade Säkerhetspolisen närmare 5 000 underrättelser och ökade underrättelseflödet ytterligare då Säkerhetspolisen till och med juni hade hanterat över 6 000 underrättelser i månaden.58 En skillnad mellan myndigheterna är hur man internt valt att organisera inhämtningen av information. Hos Säkerhetspolisen sker all analys av information centralt, medan de regionala sektionerna endast inhämtar underrättelseinformation på beställning från den centrala nivån.59 Handläggare vid regionala underrättelseenheter har dock, relativt sina motsvarigheter vid , ett större ansvar för att både analysera och inhämta underrättelseinformation. och Säkerhetspolisen bygger genom sin underrättelseverksamhet upp kunskap om kriminella aktörer, fenomen och miljöer. Genom att följa underrättelseläget i specifika geografiska områden är syftet att kontinuerligt tillhandahålla aktuella lägesbilder som kan utgöra beslutsunderlag för den brottsbekämpande verksamheten och för beslutsfattare på alla nivåer. Lägesbilderna ligger därmed till grund för att exempelvis lokalpolisområdescheferna ska kunna styra resurserna dit de behövs bäst.60 För att få en så god lägesbild som möjligt på lokal, regional och nationell nivå behöver därför Säkerhetspolisen och löpande utbyta underrättelseinformation med varandra. 57Säkerhetspolisen: Så skaffar Säkerhetspolisen information, sakerhetspolisen/sa-skaffar-sakerhetspolisen-information.html (hämtad ). 58Säkerhetspolisen: Säkerhetspolisens underrättelseflöde allt mer omfattande, underrattelseflode-allt-mer-omfattande.html (hämtad ). 59Intervjuer på Säkerhetspolisen med chefen för inhämtningsavdelningen samt med chefen för säkerhetsunderrättelseavdelningen2017-10-12. 60Polismyndighetens riktlinjer (2016:52) för lokalt brottsförebyggande arbete avseende våldsbejakande extremism, s. 20. R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L 3Informationsutbytet mellan och Säkerhetspolisen Detta kapitel behandlar formerna för, och det praktiska utbytet av, underrättelseinformation mellan och Säkerhetspolisen för att förebygga och förhindra våldsbejakande extremism och terrorism. Första delen av kapitlet behandlar de överenskommelser om samverkan och informationsutbyte som slutits mellan Säkerhetspolisen och och hur de har införlivats på nationell och regional nivå. Andra delen av kapitlet behandlar hur informationsutbytet går till i praktiken på regional nivå.