prop · H503225 · 2018-04-19 00:00:00 — Paragrafen har delvis sin motsvarighet i 18 § lag. Genom paragrafen genomförs artikel 14.4 första och andra meningarna i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.7. I paragrafen föreskrivs att de begränsningar av transportörens skade- ståndsansvar som följer av vissa i paragrafen angivna unionsrättsakter, internationella instrument och lagar ska gälla även i fråga om arran- skadeståndsansvar. Paragrafen gäller såväl begränsningar av förutsättningarna för att skadestånd över huvud taget ska utgå som begränsningar i fråga om vilket skadeståndsbelopp som ska betalas. Paragrafens hänvisningar till unionsrättsakter är statiska, dvs. avser en viss angiven lydelse av den aktuella unionsrättsakten. 11 § Om en resenärs rätt till ersättning för skada inte är begränsad enligt 10 §, får den begränsas i paketreseavtalet. En sådan begränsning får dock inte innebära att resenärens rätt till ersättning understiger paketresans pris. Begräns- ningen får inte heller avse ersättning för personskador eller sådana skador som orsakats uppsåtligen eller av oaktsamhet. Paragrafen anger förutsättningarna för att i paketreseavtalet begränsa ar- rangörens skadeståndsansvar. Den saknar motsvarighet lag. Paragrafen genomför artikel 14.4 sista meningen i direktivet. Över- vägandena finns i avsnitt 5.6.7. Paragrafen innebär att i andra fall än då ansvarsbegränsningar regleras av de unionsrättsakter, det internationella instrument eller de lagar som anges i 10 § får ansvaret begränsas genom paketreseavtalet. En sådan begränsning får dock inte innebära att resenärens rätt till ersättning understiger paketresans pris. Begränsningen får inte heller avse personskador eller skador som orsakats uppsåtligen eller av oaktsamhet. 12 § Arrangören ska utan onödigt dröjsmål tillhandahålla resenären lämplig assistans om resenären befinner sig i svårigheter. Om resenären uppsåtligen eller av oaktsamhet har orsakat behovet av assistans, har arrangören rätt att ta ut en avgift för assistansen. Avgiften ska vara skälig och får inte överstiga arrangörens faktiska kostnader. Paragrafen innehåller bestämmelser om arrangörens skyldighet att till- handahålla resenären assistans. Den motsvaras närmast av 16 § fjärde Paragrafen genomför artikel 16 i direktivet. vägandena finns i avsnitt 5.6.9. Av första stycket framgår att arrangören är skyldig att tillhandahålla resenären lämplig assistans om han eller hon befinner sig i svårigheter. Det kan gälla situationer då resenären är i behov av hälso- eller sjukvård eller av någon anledning måste kontakta en lokal myndighet. också vara fråga om situationer när resenären har råkat i svårigheter som berättigar till ekonomiskt konsulärt bistånd. Det kan vidare gälla mer praktisk hjälp som att få tillgång till en telefon eller dator (jfr skäl 37 i Skyldigheten gäller även när svårigheterna har uppkommit helt utan arrangörens förskyllan, t.ex. till följd av oundvikliga och extra- Innebörden av det uttrycket berörs i författ- ningskommentaren till 3 kap. 8 §. I andra stycket föreskrivs en rätt för arrangören att ta ut en avgift för assistansen, om resenären orsakat behovet av assistans uppsåtligen eller I andra fall får arrangören inte ta ut någon avgift för Avgiften ska vara skälig och får som högst uppgå till arrangörens faktiska kostnader. Det kan röra sig om kostnader för telefonsamtal och liknande som arrangören har haft med anledning av 13 § I den utsträckning en arrangör eller återförsäljare betalar ersättning till eller på något annat sätt kompenserar en resenär för fel i paketresan, inträder arrangören eller återförsäljaren i resenärens rätt till ersättning från den som Paragrafen innehåller en bestämmelse om rätt till återkrav. Genom paragrafen genomförs artikel 22 i Övervägandena finns i avsnitt 5.6.10. Enligt paragrafen inträder en arrangör eller en återförsäljare som utger ersättning till en resenär eller på något annat sätt kompenserar honom eller henne för fel i paketresan i resenärens rätt till ersättning från den som orsakat felet. De återförsäljare som träffas av bestämmelsen är de som ansvarar på samma sätt som en arrangör på grund av att arrangören är etablerad i en stat utanför EES (se 1 § andra stycket). även tillämplig på näringsidkare som har underlättat uppkomsten av ett sammanlänkat researrangemang och som, enligt 5 kap. 3 §, omfattas av felansvaret i 4 kap. till följd av att näringsidkaren underlåtit att informera resenären i enlighet med 5 kap. 1 § eller att ställa säkerhet i enlighet med resegarantilagen (2018:000). Rätt till återkrav förutsätter att arrangören, återförsäljaren eller den nä- ringsidkare som ansvarar på samma sätt som en arrangör har ersatt eller på något annat sätt kompenserat resenären. Det kan vara fråga om såväl prisavdrag och skadestånd som annan typ av kompensation, t.ex. ett erbjudande om ersättningsarrangemang. I dessa fall inträder arrangören, Prop. 2017/18:225 återförsäljaren eller näringsidkaren i resenärens rätt till ersättning från den som orsakat felet. Återkravsrätten kan därmed aldrig gå utöver vad resenären själv hade kunnat kräva av den som orsakat felet. Paragrafen utesluter inte att arrangören, återförsäljaren eller den näringsidkare som ansvarar på samma sätt som en arrangör begär inom- eller utomobligatorisk ersättning av den som orsakat felet. Det finns inte heller något som hindrar t.ex. en arrangör och en resetjänstleverantör från att reglera rätten till återkrav dem emellan på något annat sätt än som följer av paragrafen. Paragrafen reglerar inte ansvarsfördelningen i sådana fall där flera svarar för ett fel eller en skada. Vid bestämmandet av ansvarsfördel- ningen tillämpas allmänna ersättningsrättsliga principer. 1 § En näringsidkare som genom förmedling eller på annat sätt underlättar uppkomsten av ett sammanlänkat researrangemang ska, innan resenären blir bunden av ett avtal om en resetjänst som leder till att ett sådant researrangemang uppkommer, informera resenären om 1.att resenären inte kommer att omfattas av de regler som gäller för paketresor, 2.att varje resetjänstleverantör ensam ansvarar för att fullgöra de resetjänster som leverantören ska utföra enligt respektive avtal, och 3.i vilken utsträckning resan kommer att omfattas av resegaranti enligt resegarantilagen (2018:000), och vem som i så fall ansvarar för utbetalning av ersättning enligt resegarantin. Informationen ska ges i ett standardformulär som fastställs av regeringen. Om det inte finns något standardformulär, ska den ges på ett klart och begripligt sätt. Paragrafen anger vilken information som en näringsidkare som genom förmedling eller på annat sätt underlättar uppkomsten av ett samman- länkat researrangemang ska ge till en resenär innan ett sådant rese- arrangemang uppkommer. Paragrafen saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artikel 19.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Genom första stycket åläggs den näringsidkare som genom förmedling eller på annat sätt underlättar uppkomsten av ett sammanlänkat rese- arrangemang att ge resenären viss information. Informationen ska ges innan resenären blir bunden av ett avtal som leder till uppkomsten av ett sammanlänkat researrangemang. I praktiken innebär detta att närings- idkaren i många fall kommer att vara tvungen att ge resenären informa- tionen innan näringsidkaren vet om något sammanlänkat researrange- mang kommer att uppkomma. Enligt punkten 1 ska resenären informeras om att han eller hon inte kommer att omfattas av de regler som gäller för paketresor. Syftet är att tydliggöra för resenären att de rättigheter som gäller för paketresor inte kommer att gälla honom eller henne. 2017/18:225 Enligt punkten 2 ska resenären informeras om att varje resetjänst- leverantör ensam ansvarar för att fullgöra de resetjänster som närings- idkaren ska utföra enligt respektive avtal. Enligt punkten 3, som är utformad enligt Lagrådets förslag, ska resenären informeras om i vilken utsträckning resan kommer att omfattas av resegaranti enligt resegarantilagen. Resenären ska i så fall informeras om vem som ansvarar för utbetalning av ersättning enligt resegarantin. Enligt andra stycket ska informationen ges i ett standardformulär. Regeringen avser att fastställa formulären i förordning och att föreskriva att ska tillhandahålla information om formulären och möjliggöra nedladdning av dem från sin webbplats. Om det inte finns något relevant formulär för det sammanlänkade researrangemanget i fråga, ska näringsidkaren ge informationen på ett klart och begripligt sätt, se vidare om detta i författningskommentaren till 2 kap. 2 §. Information till en näringsidkare 2 § Om ingåendet av ett avtal om en resetjänst leder till att ett sammanlänkat researrangemang uppkommer, ska den näringsidkare som ingår avtalet ge information om avtalet till den näringsidkare som har underlättat uppkomsten av researrangemanget. Paragrafen anger vilken information som den näringsidkare som ingår ett avtal som leder till att ett sammanlänkat researrangemang uppkommer ska ge till den näringsidkare som genom förmedling eller på annat sätt underlättat uppkomsten av det sammanlänkade researrangemanget. Para- grafen saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artikel 19.4 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Genom paragrafen åläggs en näringsidkare som ingår ett avtal om en resetjänst med en resenär sedan en annan näringsidkare har underlättat uppkomsten av ett sammanlänkat researrangemang, att underrätta den första näringsidkaren om att avtalet har träffats. Utebliven information är inte förenad med någon sanktion (jfr 3 och 4 §§). Påföljder om information inte ges eller säkerhet enligt resegarantilagen inte ställs 3 § Om den näringsidkare som genom förmedling eller på annat sätt underlättar uppkomsten av ett sammanlänkat researrangemang inte ger information enligt 1 § eller inte ställer säkerhet enligt 5 § resegarantilagen (2018:000), tillämpas 3 kap. 1 och 8–10 §§ samt 4 kap. 1, 2 och 4–13 §§ i fråga om de resetjänster som ingår i det sammanlänkade researrangemanget. Det som i dessa bestämmelser föreskrivs om paketresan och om arrangören ska i stället gälla det sammanlänkade rese- arrangemanget och den näringsidkare som har underlättat uppkomsten av detta. I paragrafen anges de civilrättsliga följderna av att en näringsidkare inte ger viss föreskriven information eller inte ställer säkerhet för ett sam- manlänkat researrangemang enligt resegarantilagen. Paragrafen saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artikel 19.3 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Enligt paragrafen får näringsidkarens underlåtenhet att ge information enligt 1 § eller att ställa säkerhet i enlighet med 5 § resegarantilagen som följd att i paragrafen angivna regler om paketresor ska gälla för de Prop. 2017/18:225 resetjänster som ingår i det sammanlänkade researrangemanget. inte tillräckligt att informationen ges. Den ska också ges på rätt sätt och i rätt tid. Underlåtenhet innebär att resenären ges samma rätt att avbeställa resan och överlåta avtalet som om det hade varit en paketresa. Den näringsidkare som genom förmedling eller på annat sätt har underlättat uppkomsten av det sammanlänkade researrangemanget åläggs också samma ansvar för fullgörandet av alla de resetjänster som ingår i det sammanlänkade researrangemanget, alltså även sådana resetjänster som sålts av en annan resetjänstleverantör. Resenären kan också rikta prisavdrags- och skadeståndskrav mot den näringsidkaren för samtliga resetjänster som ingår i det sammanlänkade researrangemanget. Sam- tidigt får näringsidkaren motsvarande möjligheter som en arrangör att bl.a. ställa in en resa i enlighet med 3 kap. 8 § och ta ut en över- låtelseavgift enligt 3 kap. 10 §. Näringsidkaren inträder även enligt 4 kap. 13 § i resenärens rätt till ersättning från den som orsakat felet i den mån näringsidkaren t.ex. betalat ersättning till resenären för fel i paketresan. 4 § Om den näringsidkare som genom förmedling eller på annat sätt underlättar uppkomsten av ett sammanlänkat researrangemang inte ger information enligt 1 §, tillämpas marknadsföringslagen (2008:486), med undantag för bestämmel- serna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. I paragrafen anges de marknadsrättsliga följderna av att den näringsid- kare som genom förmedling eller på annat sätt underlättar uppkomsten av ett sammanlänkat researrangemang inte ger föreskriven information. Den saknar motsvarighet lag. Paragrafen genomför artikel 25 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Hänvisningen till marknadsföringslagens bestämmelser innebär bl.a. att en näringsidkare som inte följer informationsbestämmelserna kan åläggas att vid vite fullgöra sina skyldigheter. Bestämmelserna om mark- nadsstörningsavgift ska dock inte tillämpas (jfr prop. 2007/08:115 s. 172). Skadestånd till följd av bokningsfel 5 § En resenär som bokar en resetjänst som ingår i ett sammanlänkat researrangemang har rätt till ersättning från en näringsidkare för den skada som resenären drabbas av till följd av 1.ett sådant tekniskt fel i ett bokningssystem som näringsidkaren ansvarar för, 2.ett fel som görs vid en bokning som näringsidkaren har påtagit sig att utföra. Resenären har inte rätt till ersättning om felet beror på resenären eller på oundvikliga och extraordinära omständigheter. Ersättningen omfattar ekonomisk förlust och ideell skada till följd av felet. Paragrafen, som är utformad efter synpunkter från Lagrådet, innehåller bestämmelser om skadestånd för fel som inträffar vid bokningen av rese- tjänster som ingår i ett sammanlänkat researrangemang. 2017/18:225 svarighet lag. Paragrafen genomför artikel 21 i direktivet. Över- vägandena finns i avsnitt 5.8. I paragrafen föreskrivs ett ansvar för en näringsidkare för den skada som en resenär drabbas av till följd av fel som uppkommer vid bok- ningen av en resetjänst som ingår i ett sammanlänkat researrangemang. Ansvaret kan åvila en näringsidkare som säljer en resetjänst som ingår i ett sammanlänkat researrangemang eller som har tagit på sig att boka en sådan resetjänst. För en kommentar till paragrafen i övrigt, se författ- ningskommentaren till 2 kap. 13 § med undantag för det som där sägs om arrangörer och återförsäljare. 1 § utövar tillsyn över att denna lag följs. I paragrafen, som motsvarar 21 § lag, anges att Konsument- verket utövar tillsyn över att lagen följs. Paragrafen genomför delvis artikel 24 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.9. I och med att tillämpningsområdet utvidgas i förhållande till lag, utvidgas tillsynsområdet i motsvarande mån (jfr prop. 1992/93:95 s. 97 och 98). En skillnad i förhållande till lag är att det inte särskilt föreskrivs att tillsynen ska utövas så att den inte vållar större kostnad eller olägenhet än som är nödvändigt. Att detta ändå gäller följer av 9 § förvaltningslagen (2017:900). 2 § Näringsidkaren ska lämna de upplysningar om verksamheten som Konsu- mentverket begär för tillsynen. har rätt att för tillsynen göra inspektioner hos en närings- idkare och ta del av de handlingar som behövs. Om näringsidkaren inte lämnar upplysningarna eller inte tillhandahåller hand- lingarna, får förelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldig- het. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Paragrafen innehåller närmare bestämmelser om vilka befogenheter har vid utövandet av tillsynen. Bestämmelserna har sin motsvarighet i 22 § lag. Paragrafen genomför delvis artikel 24 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.9. En ändring i förhållande till lag är att rätten för Konsument- verket att utse någon annan att göra inspektionerna tas bort. I övrigt är ingen skillnad i sak avsedd (jfr prop. 1992/93:95 s. 97 och 98). 3 § Om enligt 2 § tredje stycket har förelagt en näringsidkare att lämna en upplysning eller att tillhandahålla en handling, får beslutet över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut av enligt 2 § får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om överklagande av tillsyns- Prop. 2017/18:225 myndighetens beslut i tillsynsfrågor, motsvarar 23 § lag. grafen genomför delvis artikel 24 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.9. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (1992:1672) om paketresor. 3.Den upphävda lagen gäller fortfarande för avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Enligt punkten 1 träder lagen i kraft . Då upphör, enligt punkten 2, lag att gälla. Av allmänna principer följer att lagen är tillämplig endast på avtal som har ingåtts efter ikraftträdandet. Av dessa principer får anses följa att samtliga avtal som ingår i en paketresa eller ett sammanlänkat researran- gemang ska ha ingåtts efter ikraftträdandet för att den nya lagen ska gälla. Av punkten 3 framgår att lag ska gälla i fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Övergångsbestämmelsen gäller naturligtvis endast för sådana avtal som omfattas av den lagen. Övervägandena finns i avsnitt 7. 9.2Förslaget till lag om ändring i bostadsrättslagen (1991:614) 3 a § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vem som får ges behörighet som intygsgivare, om tillsyn över intygsgivare och om disciplinära åtgärder mot intygsgivare. Paragrafen, som är ny, innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om intygsgivare. Övervägandena finns i avsnitt 6. Bemyndigandet omfattar föreskrifter om vem som får ges behörighet som intygsgivare, om tillsyn över intygsgivare och om disciplinära åtgärder mot intygsgivare. Bestämmelser av det slaget finns i 9 § andra stycket och 10 och 10 c §§ bostadsrättsförordningen (1991:630). 2017/18:225 9.3 Förslaget till lag om ändring i sjölagen 15 kap. Om transport av passagerare och resgods 8 § Om transportavtalet avser en bestämd person, får den personen inte överlåta sin rätt enligt avtalet till någon annan. Sedan resan har påbörjats får överlåtelse inte ske, även om avtalet inte avser en bestämd person. Första stycket gäller inte avtal som omfattas av bestämmelserna om paketresor i paketreselagen (2018:000). Paragrafen innehåller vissa begränsningar av rätten att överlåta ett transportavtal. Övervägandena finns i avsnitt 5.10. I paragrafen ändras en hänvisning i andra stycket så att den i stället lag avser bestämmelser om paketresor i den nya paketreselagen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Enligt första punkten träder lagen i kraft . I andra punkten anges att äldre föreskrifter tillämpas på avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 7. 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt Ombildning till kooperativ hyresrätt genom förvärv av hus Beslut om förvärv för ombildning Intygsgivare 4 a § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vem som får ges behörighet som intygsgivare, om tillsyn över intygsgivare och om disciplinära åtgärder mot intygsgivare. Paragrafen, som är ny, innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om intygsgivare. Övervägandena finns i avsnitt 6. Bemyndigandet omfattar föreskrifter om vem som får ges behörighet som intygsgivare, om tillsyn över intygsgivare och om disciplinära åtgärder mot intygsgivare. Bestämmelser av det slaget finns i 7 § andra stycket och 8 och 8 c §§ förordningen (2002:106) om kooperativ hyres- rätt. Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler Avtal om varor och icke finansiella tjänster 1 § Detta kapitel gäller för avtal varigenom en näringsidkare överlåter eller upp- låter lös egendom till eller utför en tjänst åt en konsument. Med tjänst avses i detta kapitel också uthyrning av fast egendom. För avtal om finansiella tjänster eller om överlåtelse eller emission av finansiella instrument gäller i stället 3 kap. Detta kapitel gäller inte för avtal som 1.avser uthyrning för varaktigt boende, 2.avser uppförande av byggnad eller annan fast anläggning på mark eller i vatten, 3.ingås med hjälp av en varuautomat eller annan liknande automat eller i en automatiserad affärslokal, 4.ingås med en operatör genom användning av en offentlig telefonautomat, 5.avser en tjänst som fullgörs genom användning av en telefon-, internet- eller faxuppkoppling, om tjänsten utförs vid ett enda tillfälle, 6.avser vadhållning, kasinospel eller andra lotteritjänster, 7.avser försäljning av livsmedel eller andra dagligvaror för hushållet som levereras till en konsuments bostad eller arbetsplats i ett distributionssystem med regelbunden utkörning, eller 8.omfattas av lagen (2011:914) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt eller omfattas av bestämmelserna om paketresor i paketreselagen (2018:000). Kapitlet gäller inte för avtal utanför affärslokaler, om det pris som kon- sumenten sammanlagt ska betala understiger . I fråga om avtal om transport av personer gäller endast 3 § tredje stycket och 9 §. I paragrafen anges tillämpningsområdet för lagens bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler när det gäller varor (lös egen- dom) och icke finansiella tjänster. Paragrafen genomför delvis artikel 27.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.10. Paragrafen ändras på så sätt att hänvisningen i punkten 8 i stället lag avser avtal som omfattas av bestämmelserna om paketresor i den nya paketreselagen. Avtal om resetjänster som ingår i ett samman- länkat researrangemang som omfattas av paketreselagen undantas där- emot inte från kapitlets tillämpningsområde enligt den aktuella punkten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Enligt första punkten träder lagen i kraft . I andra punkten anges att äldre föreskrifter tillämpas på avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 7. 2017/18:225 9.6 Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) 1 § Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i –tobakslagen (1993:581), –lotterilagen (1994:1000), –sjölagen (1994:1009), –lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, –lagen (1996:1006) om valutaväxling och annan finansiell verksamhet, –lagen (1996:1118) om marknadsföring av kristallglas, –lagen (1999:158) om investerarskydd, –lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster, –lagen (2004:46) om värdepappersfonder, –lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, –prisinformationslagen (2004:347), –lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler, –försäkringsavtalslagen (2005:104), –lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, –lagen (2006:484) om franchisegivares informationsskyldighet, –lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, –lagen (2010:510) om lufttransporter, –radio- och tv-lagen (2010:696), –lagen (2010:751) om betaltjänster, –alkohollagen (2010:1622), –konsumentkreditlagen (2010:1846), –lagen (2011:914) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt, –lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, –lagen (2013:1054) om marknadsföring av modersmjölksersättning och till- skottsnäring, –lagen (2014:1344) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningar, –lagen (2015:671) om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden, –lagen (2015:953) om kollektivtrafikresenärers rättigheter, –lagen (2016:415) om förmedlingsavgifter för kortbaserade betalningstransak- tioner,