prop · H50389 · 2018-02-20 00:00:00 — Regeringen finner dock skäl att understryka att trots den betydelse som tillsyns- myndigheterna har i sin rådgivande och stödjande verksamhet är det alltid den som är ansvarig för en säkerhetskänslig verksamhet som ska utbilda sin personal i frågor kring säkerhetsskydd. Frågor om utbildning m.m. utvecklas i avsnitt 8.3 om personalsäkerhet. Utredningen har föreslagit att rätten att meddela föreskrifter ska vara i huvudsak densamma som i nuvarande säkerhetsskyddslagstiftning, men med vissa justeringar som regleras i förordning. föreskriftsrätten fördelas främst mellan Säkerhetspolisen och Försvars- Regeringen delar utredningens uppfattning och föreslår att den nuvarande bestämmelsen om föreskriftsrätt förs över till den nya säkerhetsskyddslagen med i huvudsak samma ordalydelse. 14 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Den nya säkerhetsskyddslagen och övriga föreslagna lagändringar ska träda i kraft . Nuvarande säkerhetsskyddslag upphör då att gälla. En anställning eller annat deltagande som enligt säkerhetsskyddslag placerats i säkerhetsklass 1–3 ska motsvara en placering enligt den nya lagen i säkerhetsklass 1–3. En registerkontroll med stöd av 14 § säkerhetsskyddslag ska i den utsträckning som regeringen föreskriver motsvara ett beslut om placering i säkerhetsklass 3. Detta ska gälla till dess att ett nytt beslut om säkerhetsklass enligt den nya lagen fattas, dock längst till utgången av 2024. Utredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att den nya lagen samt övriga författningsändringar ska träda i kraft . Utredningens förslag till övergångsbestämmelse rörande beslut om placering i säkerhetsklass är inte begränsad . Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslaget i denna del. anför att de presenterade författningsförslagen innebär relativt stora förändringar samt omklassificering av personal, information och system. Det bör vara mellan det att författningarna beslutas tills de träder ikraft. Lämpligt ikraftträdande bör ske stegvis därefter. anser att övergångsbestämmelser även ska omfatta tid för förnyad säkerhets- skyddsanalys och som resultat av denna även tid för anpassning av myndighetens landsomfattande it-infrastruktur. är positiv till föreslagen övergångsbestämmelse om att registerkontroll enligt säkerhetsklass 3 likställs med registerkontroll med stöd av 14 § säkerhetsskyddslagen. framför att verksamheter som omfattas av bestämmelser om offentlig upphandling men inte är tvungna att ingå säkerhetsskyddsavtal, kommer att omfattas av ett sådant krav vid ett ikraftträdande av en ny säkerhetsskyddslagstiftning. Kravet på säkerhets- skyddsavtal påverkar utformningen av förfrågningsunderlaget vid upphandling för de nya verksamheter som kommer att omfattas. nya villkor i princip inte får läggas till i efterhand kan övervägas om det 2017/18:89 finns behov av ett tydliggörande i förslagen till lagstiftning med övergångsbestämmelser som anger att äldre bestämmelser gäller för upphandlingar som har påbörjats före lagens ikraftträdande. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att den nya lagen och följdändringarna bör träda ikraft . Eftersom den nya lagstiftningen innebär att nya och till viss del strängare krav ska ställas på verksamhetsutövarna och att dessa bestämmelser nu även direkt ska gälla för enskilda, finns det dock ett behov av god tid för förberedelsearbete. Det kan hos vissa verksamheter finnas anledning att genomföra förnyade säkerhetsskyddsanalyser. Den typ av krav som redan finns i gällande lag bör däremot inte påverka tiden för ikraftträdande. Dock innebär förslaget att också andra krav på åtgärder ställs på verksamhetsutövarna som är helt nya i förhållande till gällande lag, t.ex. klassificering av uppgifter i fyra säkerhetsskyddsklasser. Den föreslagna lagen innebär också bl.a. att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela ytterligare föreskrifter om säkerhetsskydd. Regeringen bedömer sammantaget, i likhet med flera remissinstanser, att det finns behov av en anpassningsperiod till dess att lagen träder ikraft. Den nya lagen och följdändringarna i övriga lagar bör därför träda i kraft . Det finns för vissa delar av den nya lagen behov av övergångs- bestämmelser. Det gäller den förändring som innebär att bestämmelsen om registerkontroll till skydd mot terrorism upphör att gälla och att dessa befattningar i stället ska placeras i en säkerhetsklass. Regeringen delar utredningens bedömning att ett beslut om registerkontroll enligt 14 § säkerhetsskyddslag ska motsvara ett beslut om placering i säkerhetsklass 3. Regeringen anser dock att detta bara ska gälla fram till dess att ett beslut om placering i säkerhetsklass enligt den nya lagen kan fattats och att detta ska ske senast vid utgången av 2024. Det är angeläget att verksamheterna utifrån en säkerhetsskyddsanalys tar ställning till vilka beslut om placering i säkerhetsklass som behövs och att säkerhets- prövningar genomförs . Då det kan vara fråga om ett stort antal befattningar bedöms det finnas behov av en övergångsperiod innan kravet på placering i säkerhetsklass kan gälla fullt ut. Utredningen föreslår inte någon övergångsbestämmelse när det gäller redan ingångna säkerhetsskyddsavtal, utan konstaterar att befintliga säkerhetsskyddsavtal inte påverkas av de nya bestämmelserna om ingående av sådana avtal. Detta ligger i linje med huvudprincipen i svensk rätt om att civilrättslig lagstiftning inte ska ges retroaktiv effekt. Avsteg från denna huvudregel bör bara komma i fråga om det finns tillräckligt starka skäl. Enligt regeringens uppfattning finns det inte skäl att tillämpa den nya lagen på säkerhetsskyddsavtal som har ingåtts före lagens ikraftträdande. Det framstår inte som rimligt att myndigheter, kommuner, landsting och enskilda tvingas omförhandla ingångna avtal och ställa högre krav på leverantören. Huvudprincipen på civilrättens område bör således gälla. Det behövs ingen särskild övergångsbestämmelse om detta. Regeringens bedömning: Den nya säkerhetsskyddslagstiftningen kommer att innebära att vissa myndigheter som har en särskild roll, bl.a. som tillsynsmyndighet, får en ökad arbetsbelastning. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att berörda anslag ökar med totalt . och framåt beräknas ökningen till . Utredningens bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen bedömer att förslagen inte medför annat än marginella kostnadsökningar som kan hanteras inom nuvarande budgetramar. Remissinstanserna: Flera remissinstanser invänder inte mot bedömningarna i denna del. delar i huvudsak utredningens bedömning att förslaget till ny säkerhetsskyddslag i sig inte är kostnadsdrivande utan att grunden ligger i lagens åligganden liksom förändringar i samhällets generella hot- och riskbild. anför att beskrivningen av alternativa lösningar och effekter är bristfällig. Ett stort antal remissinstanser, bl.a. , Säkerhetspolisen, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), , , , , , i , , , , kommun, , , , , , , Ekobrotts- myndigheten och invänder mot utredningens slutsats att förslagen inte bör innebära annat än marginellt ökade kostnader vare sig för det allmänna eller för enskilda jämfört med nuvarande lagstiftning. Säkerhetspolisen anför att förslaget innebär såväl en breddning som en ambitionshöjning när det gäller säkerhetsskyddet i landet. Detta innebär enligt myndigheten en rad nya uppgifter som med största sannolikhet kommer innebära ökade kostnader. Antalet personer som kommer att placeras i säkerhetsklass och säkerhetsprövas kommer att öka. Till detta kommer omställningskostnader i form av t.ex. utfärdande av nya föreskrifter, anpassning till fyra informationssäkerhetsklasser samt utbildning och rådgivning. () ifrågasätter om förutsättningarna för ett effektivt genomförande av förslagen har ägnats tillräcklig uppmärksamhet. påpekar särskilt att det i åtskilliga av de verksamheter som kommer att omfattas av den nya lagen finns stora mängder verksamhetsdokument som inte har den informationssäkerhetsklassning som är tänkt att införas. Skälen för regeringens bedömning Syftet med förslagen i propositionen är att åstadkomma en lagstiftning på området som säkerställer säkerhetsskyddet för verksamhet hos staten, kommuner, landsting och enskilda som är av betydelse för 2017/18:89 säkerhet eller som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd. I vissa delar, t.ex. avsnittet om informationssäkerhet, innebär propositionen en klar skärpning och modernisering av gällande lagstiftning. Förslaget syftar också till att åstadkomma en ändamålsenlig lagstiftning som ger ett tydligt rättsligt stöd för dess tillämpning, t.ex. i fråga om säkerhetsskyddad upphandling och internationell samverkan. Det finns ett stort behov av och en stor efterfrågan på en moderniserad lagstiftning. Effekten av att ingen reglering kommer till stånd skulle vara negativ för säkerhet. Det skulle innebära att säkerhetskänslig verksamhet, som i allt större utsträckning är beroende av informationssystem, inte skulle tillförsäkras nödvändigt skydd mot antagonistiska hot. Avsaknaden av en modern och tydlig lagstiftning gör också att internationella samverkan försvåras och att osäkerhet gäller för enskilda aktörer som bedriver säkerhetskänslig verksamhet. Regeringens bedömning är därför, även med beaktande av vad har anfört, att de föreslagna åtgärderna är nödvändiga för att värna säkerhet. Lagstiftningen kommer att innebära förändringar i den nuvarande strukturen för säkerhetsskydd och även innebära att fler enskilda måste göra anpassningar i sin verksamhet. Det finns därför behov av särskilda informationsinsatser. Tiden för lagens ikraftträdande har anpassats mot denna bakgrund. Ett flertal remissinstanser, t.ex. och Statens veterinär- medicinska anstalt, har framfört att den höjda ambitionsnivån som förslaget innebär kommer att medföra kostnadsökningar för såväl offentliga som enskilda verksamhetsutövare. Regeringen vill särskilt understryka att en del av ambitionshöjningen är en konsekvens av utvecklingen i samhället där förändringar i bl.a. hotbilden mot är ett viktigt skäl för en skärpt och moderniserad lagstiftning. Det hade oavsett det nya lagförslaget ställts krav på de aktörer som omfattas av säkerhetsskyddslagen, dvs. staten, kommuner, landsting och enskilda, att se till att nödvändiga åtgärder vidtas. Konsekvenser för statliga myndigheter, kommuner och landsting Den nya säkerhetsskyddslagstiftningen kommer att innebära att vissa offentliga aktörer får en ökad arbetsbelastning. Det gäller främst de myndigheter som redan har ansvar för tillsyn, rådgivning och stöd på området och som med den nya lagstiftningen får utökade uppgifter. Utredningen har föreslagit vissa förändringar när det gäller tillsyn. Regeringen har beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att bl.a. föreslå ett system med sanktioner i säkerhetsskyddslagen och hur en ändamålsenlig tillsyn ska vara utformad (dir. 2017:32). Uppdraget ska redovisas . I avvaktan på förslag från utredningen har regeringen bedömt att nuvarande tillsynsstruktur bör bestå. Säkerhetspolisen och Försvarsmakten har viktiga roller för säkerhetsskyddet. Fler verksamheter än kommer att omfattas av säkerhetsskyddslagen. Det kommer att föreligga ett ökat behov av rådgivning och stöd från Säkerhetspolisen och Försvarsmakten när det gäller bl.a. säkerhetsskyddsanalys, informationssäkerhet och säkerhets- Prop. 2017/18:89 skyddsklassificering av information. behöva utfärda nya föreskrifter. Säkerhetspolisen kommer även att få betydligt fler ärenden rörande registerkontroll och särskild person- utredning. Även de övriga tillsynsmyndigheterna (, , Transportstyrelsen och länsstyrelserna) bedöms få en ökad arbetsbelastning genom förslagen. Myndigheterna har uppgifter som innebär att de för vissa enskilda verksamheters räkning ska besluta om placering av anställningar och annat deltagande i säkerhetsklass och ansvara för ansökan till Säkerhetspolisen om registerkontroll till följd av sådana beslut. I vissa fall har de även det slutliga avgörandet i fråga om säkerhetsprövningen. Myndigheterna har även som uppgift att utöva tillsyn över enskilda verksamhetsutövare inom sina respektive områden. Dessa uppgifter bedöms öka genom förslagen, eftersom fler enskilda på ett tydligare sätt föreslås omfattas av den nya lagen och det också förslås införas ett tydligt stöd för att placera deltagande i enskild verksamhet i säkerhetsklass. Tillsynsmyndigheterna kommer också att behöva vägleda enskilda verksamheter i fråga om säkerhetsskyddslagens tillämplighet. Sådan vägledning kan innebära framtagande av manualer eller liknande som kan vara ett stöd för att kunna identifiera vad som inom det aktuella området (elförsörjning, elektronisk kommunikation etc.), utgör säkerhetskänslig verksamhet. Det kan också innebära att i samråd med Säkerhetspolisen och Försvarsmakten ta fram underlag i fråga om vilka hot som säkerhetsskyddet inom det berörda området behöver vara dimensionerat för. Även bedöms få en ökad arbetsbelastning genom sitt uppdrag att bl.a. stödja statliga myndigheter som hanterar information som bedöms vara känslig från sårbarhetssynpunkt. förväntas vissa myndigheter ha kostnader för förberedande åtgärder. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att berörda anslag ökar med totalt . och framåt beräknas ökningen till . När det gäller kommuner och landsting så kommer förslagen, till skillnad mot vad som anges ovan om vissa myndigheter som har särskilda roller inom säkerhetsskyddet, inte medföra väsentliga kostnadsmässiga konsekvenser. Vidare bedömer regeringen att förslagen, jämfört med den nu gällande säkerhetsskyddslagen, inte innebär någon ytterligare inskränkning av den kommunala självstyrelsen. Konsekvenser för enskilda verksamhetsutövare Förslaget i propositionen gäller för enskilda verksamhetsutövare på samma sätt som för det allmänna. En skillnad med den nya lagstiftningen är att det tydligare framgår att lagen ska tillämpas på alla aktörer. De höjda krav som lagstiftningen innebär gällande t.ex. informationssäkerhet kommer att påverka alla verksamheter och bedöms medföra behov av kostnadsdrivande åtgärder för att inrätta verksamheterna i enlighet med de krav som lagstiftningen innebär. Enskilda verksamhetsutövare får också ansvar för att förhandla och ingå säkerhetsskyddsavtal med underleverantörer när detta är nödvändigt med hänsyn till verksamheten. det arbetet ingår också skyldighet att kontrollera att leverantörerna lever 2017/18:89 upp till kraven i säkerhetsskyddsavtalen. Även denna nyordning bedöms innebära ökade kostnader. Det är inte möjligt, och inte heller önskvärt, att lista de områden eller verksamheter som omfattas av lagen. Vissa verksamheter kan dock identifieras. Det gäller t.ex. inom vissa högteknologiska branscher som på grund av sin internationella verksamhet kan antas vara intresserade av säkerhetsintyg. För dessa verksamheter innebär den nya lagstiftningen förenklingar. Regeringens förslag bedöms inte ha någon direkt inverkan på miljön. Förslagen bedöms vara förenliga med Förslagen bedöms inte medföra några konsekvenser för jämställdheten mellan män och kvinnor. Den nya lagen ersätter säkerhetsskyddslagen (1996:627). Allmänna överväganden om behovet av en ny lag finns i avsnitt 4. Den nya säkerhetsskyddslagen har en ny struktur och uppbyggnad i form av fem kapitel med löpande paragrafnumrering inom varje kapitel. Flera bestämmelser har förts över års säkerhetsskyddslag. Dessa paragrafer är utformade helt eller delvis i överensstämmelse med motsvarande bestämmelser i den lagen. I vissa paragrafer har det gjorts förtydliganden i förhållande till nuvarande lag. Ett antal nya bestämmelser har tillkommit. I följande avsnitt kommenteras förslagen till ny säkerhetsskyddslag, lagen om ändring i elberedskapslagen (1997:288), lagen om ändring i lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter, lagen om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL), lagen om ändring i lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet och lagen om ändring i lagen (2014:514) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder. Förslagen till ändringar i de övriga lagarna innebär endast att hänvisningar till säkerhetsskyddslag, eller till någon viss bestämmelse i den lagen, har ersatts med motsvarande hänvisningar till den nya säkerhetsskyddslagen. I vissa av lagarna har det även gjorts mindre språkliga och redaktionella ändringar. Lagen gäller för utövare av säkerhetskänslig verksamhet 1 § Denna lag gäller för den som till någon del bedriver verksamhet som är av betydelse för säkerhet eller som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd (säkerhetskänslig verksamhet). I lagen finns också bestämmelser om internationell samverkan i övrigt på säkerhetsskyddsområdet. I paragrafen, som delvis motsvarar 1 § säkerhetsskyddslag, anges lagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 5.1 och 10.2. I första stycket anges att lagen gäller för den som till någon del bedriver säkerhetskänslig verksamhet. Uttrycket ”säkerhetskänslig verksamhet” finns i 4 § 3 säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) och avser där verksamhet av betydelse för rikets säkerhet. Enligt den nu aktuella paragrafen avses med det uttrycket verksamhet som är av betydelse för säkerhet eller som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd. På samma sätt som säkerhetsskyddslag är lagen direkt tillämplig vid verksamhet hos staten, kommuner, landsting och enskilda oberoende av verksamhetsform. Med ”till någon del” avses tydliggöras att det för lagens tillämplighet inte krävs att hela verksamheten kan anses utgöra säkerhetskänslig verksamhet. När det gäller lagens tillämpningsområde finns två huvudsakliga förändringar i förhållande till säkerhetsskyddslag. ”rikets” ersatts med ””, dels har en kompletterande skrivning om för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd införts. Förändringarna syftar till en tydligare och mer modern lagstiftning och innebär att lagens tillämpningsområde är vidare än säkerhets- skyddslag. Uttrycket ”säkerhet” tar i enlighet med vad som uttalades i propositionen Förstärkt skydd mot främmande makts underrättelse- verksamhet (prop. 2013/14:51 s. 36) sikte på förhållanden av grundläggande betydelse för . Det innebär att lagens krav på säkerhetsskydd på samma sätt som tidigare gäller för såväl militär som civil verksamhet. Vilka verksamheter som är av betydelse för att upprätthålla säkerhet måste bedömas i ljuset av samhälls- utvecklingen. Vad som behöver skyddas för att förebygga hot mot säkerhet kan därför i viss utsträckning förändras . var uttrycket starkt förknippat med Försvarsmaktens verksamhet, eftersom det främsta hotet mot rikets säkerhet ansågs vara ett militärt angrepp. är samhället och hotbilden mer komplex och föränderlig, vilket i sin tur har fört med sig att uppgifter som rör förhållanden inom andra samhällssektorer också kan vara av betydelse för den nationella säkerheten. Det kan exempelvis gälla uppgifter om viktig civil infrastruktur såsom flygplatser, energianläggningar och förmedlings- stationer för telekommunikation. Även inom sådana områden som typiskt sett domineras av enskilda aktörer kan det finnas uppgifter som behöver skyddas enligt bestämmelserna i denna lag. Här kan nämnas olika former av elektronisk utrustning som används i syfte att skydda information eller informationssystem eller uppgifter om bl.a. tillverkningssätt och konstruk- tion av produkter inom telekommunikationsområdet. Med uttrycket ”som omfattas av ett för förpliktande inter- nationellt åtagande om säkerhetsskydd” avses uppgifter som är säkerhets- känsliga för andra stater och mellanfolkliga organisationer och som genom säkerhetsskyddsöverenskommelser har åtagit sig att skydda. Sådana överenskommelser gäller i förhållande till ett trettiotal stater och vissa mellanfolkliga organisationer, bl.a. EU och Nato. Bestämmelsen ger även stöd för säkerhetsskyddsåtgärder som följer av folkrättsliga förpliktelser i övrigt, bl.a. EU-rättsliga bestämmelser inom t.ex. luftfartsskyddsområdet. Alla delar i en verksamhet som har betydelse för säkerhet omfattas av paragrafen. Det kan t.ex. röra sig om uppgifter som är hemliga med hänsyn till säkerhet och som kan finnas i informationssystem eller fysiska handlingar. Det kan också röra sig om personal, fastigheter och andra anläggningar samt informationssystem som inte i första hand behöver skyddas för att de innehåller hemliga uppgifter utan för att de är vitala för förmågan att upprätthålla kritiska samhällsfunktioner, t.ex. för demokratiska statsskick, rättsväsende eller brottsbekämpande förmåga. I andra stycket anges att lagen innehåller bestämmelser om inter- nationell samverkan i övrigt på säkerhetsskyddsområdet. Härmed avses framförallt bestämmelserna om säkerhetsintyg för internationella ändamål, som har ett något vidare tillämpningsområde än lagen i övrigt. Det kan finnas situationer där säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter behöver utbytas med ett annat land trots att det inte finns något inter- nationellt säkerhetsskyddsåtagande. Vad som avses med säkerhetsskydd 2 § Med säkerhetsskydd avses skydd av säkerhetskänslig verksamhet mot spioneri, sabotage, terroristbrott och andra brott som kan hota verksamheten samt skydd i andra fall av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Med säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter avses uppgifter som rör säkerhetskänslig verksamhet och som därför omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) eller som skulle ha omfattats av sekretess enligt den lagen, om den hade varit tillämplig. I paragrafen definieras vad som avses med säkerhetsskydd. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Första stycket motsvarar, med de justeringar av lagens tillämpningsområde som följer av 1 §, i huvudsak 6 § i 1 säkerhetsskyddslag (prop. 1995/96:129 s. 22 f. och 74). Lagen ska skydda mot i första hand antagonistiska hot, exempelvis spioneri, sabotage och terroristbrott. Skyddet mot terroristbrott avser, till skillnad års lag, endast brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott som kan hota säkerhetskänslig verksamhet. Vidare motsvarar stycket delvis 6 § 2 säkerhetsskyddslag och 4 § 1 säkerhetsskydds- förordning. Paragrafen tar även sikte på skydd i andra fall av säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter. Därmed avses att sådana uppgifter inte bara ska skyddas mot brott. I likhet med gällande lag innebär säkerhetsskyddet att t.ex. handlingar ska förvaras på ett betryggande sätt och att spridningen av uppgifter i handlingarna så långt det är möjligt ska begränsas till personer som behöver dem för sin tjänsteutövning. I andra stycket anges vad som avses med säkerhetsskyddsklassificerade Prop. 2017/18:89 uppgifter. Utgångspunkten är att det är fråga om uppgifter som rör säkerhetskänslig verksamhet, vilket innefattar såväl uppgifter av betydelse för säkerhet som uppgifter som ska ha ett säkerhetsskydd enligt internationella säkerhetsskyddsåtaganden, även om de inte kan anses vara av betydelse för säkerhet. Det ska vidare vara fråga om uppgifter som på grund av att de rör säkerhetskänslig verksamhet omfattas av bestämmelser om sekretess i OSL eller som skulle ha omfattats av sekretess enligt den lagen, om den hade varit tillämplig. Det innebär att det inte uppställs något krav på att verksamheter som denna lag gäller för ska omfattas av bestämmelserna om sekretess i OSL för att en uppgift ska kunna anses vara säkerhetsskyddsklassificerad. Däremot förutsätts att en säkerhetsskyddsklassificerad uppgift till sin natur är sådan att uppgiften materiellt sett kan hänföras till en bestämmelse om sekretess, med hänsyn till antingen säkerhet eller förbindelser med någon annan stat eller mellanfolklig organisation.