prop · H50380 · 2018-01-30 00:00:00 — I översyn framkommer att enstaka kommuner även beviljat bidrag för brandvarnare, och att åtminstone en kommun beviljat bidrag för en sprinkler i ett utrymme i ett trapphus där en elrullstol förvarades, då det var ett krav från fastighetsägaren. gör bedömningen att bostadsanpassningsbidrag ska kunna lämnas för vissa brandskyddsåtgärder som går utöver det brandskydd som alla bostäder bör vara utrustade med enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, allmänna råd (SRVFS 2007:1) om brandvarnare i bostäder, (2010:900), plan- och byggförordningen (2011:338) samt byggregler (BFS 2013:14, BBR 20). Samma förutsättningar för att beviljas bidrag för brandskyddsåtgärder ska enligt förslag gälla som vid andra bostadsanpassningsåtgärder. frågade brukarorganisationer, fastighetsägare och kommunala handläggare i en enkät, om brandskyddsåtgärder ska kunna ligga till grund för bostadsanpassningsbidrag. Brukarorganisationerna och fastighetsägarna var övervägande positiva, medan de kommunala handläggarna var negativa. Sammanställningen av remissinstansernas utlåtanden över förslag ger en liknande bild. Den mesta kritiken riktas mot förslaget att det ska vara möjligt att bevilja bostadsanpassningsbidrag till automatiska släcksystem. Kommunernas remissvar och de kommunala handläggarna i enkätundersökningen lyfte fram svårigheten i att bedöma vem som ska styrka behovet av automatiska släcksystem och hur den krets av personer som behöver åtgärden ska fångas upp. argumenterar för att behovet ska styrkas på samma sätt som för andra åtgärder, genom intyg som visar på koppling till funktionsnedsättningen. tillägger att behovet även kan stärkas ytterligare genom anhörigas, och observationer, till exempel brännmärken i möbler, kläder och golv eller avbrända tändstickor och ljus på olämpliga ställen. Regeringen delar inte bedömning. Bostadsanpassningsbidrag söks av den enskilde för ett behov som den enskilde själv upplever sig ha. Att i lagen om bostadsanpassningsbidrag införa en möjlighet för en enskild att beviljas bidrag för en typ av åtgärd han eller hon kanske i första hand inte själv efterfrågar, ligger inte i linje med övriga delar av lagförslaget. Som flera av kommunerna påpekar finns det flera tveksamheter kring hur behovsbedömningen för åtgärder som förbättrar brandsäkerheten bör gå till. Därtill finns osäkerhet om ansvarsfrågan kring behovsbedömningen och beslut, om vilken brandskyddsåtgärd som är lämpligast och var och hur det förstärkta brandskyddet ska monteras. Att det i många fall finns ett behov av förstärkt brandskydd är väl dokumenterat genom MSB:s arbete, t.ex. i den nationella strategin mot brandolyckor. Där framgår det att funktionsnedsättningar är en riskfaktor för att omkomma vid eldtillbud. Regeringen medger det, men anser att svårigheten vid bedömningen av bostadsanpassningsbidrag för behov av förhöjt brandskydd inte bidrar till någon generell ökning av brandsäkerheten för personer med funktionsnedsättning. Ansvarsfrågan kring eventuella besluts kvalitet är också otydlig och kan ge upphov till osäkerhet för både sökande, närstående, bostadsägare och kommuner. Behovet av förstärkt brandskydd torde bättre kunna tillgodoses genom exempelvis insatser med stöd av socialtjänstlagen (2001:453) och ökad kunskap om brandskydd för de utpekade riskgrupperna. Bostadsanpassningsbidrag för att värna integriteten konstaterar i rapporten att det finns kommuner som lämnar bidrag för integritetsskapande åtgärder, men att hälften av de kommunala handläggarna upplever problem kring hur ärenden om bostadsanpassningsbidrag för att värna integriteten ska bedömas. De kommunala handläggarna lyfter fram gränsdragningsproblem mellan integriteten för personen med funktionsnedsättning och arbetsmiljön för dennes personliga assistenter, och hur kopplingen mellan integritetsskapande åtgärder och funktionsnedsättningen kan se ut. Det finns även osäkerhet om hur man ska hantera frågan om avskildhet för övriga familjemedlemmar. bedömer att bidrag för vissa integritetsskapande åtgärder bör kunna lämnas, för att underlätta för sökande vars hem också är en arbetsplats för utomstående. Regeringen medger att det ligger någonting i bedömning att omfattande assistans eller andra utomstående som verkar i bostaden kan verka störande för sökandens och dennes familjs privatliv. Men regeringen anser också att förslaget om bostadsanpassningsbidrag för åt- 2017/18:80 gärder för att värna integriteten saknar nödvändig tydlighet på flera punkter. Regeringen menar att kommunernas synpunkter i remissvaren är relevanta. Kommunerna menar t.ex. att skulle det bli svårt att avgöra hur omfattande en sådan åtgärd kan vara, beroende på vilken bostad som sökanden bor i. Om kommunerna beviljar bostadsanpassningsbidrag för en utbyggnad av ett småhus, så är det en åtgärd som inte är möjlig i de fall sökanden bor i en hyreslägenhet. Här uppstår frågor kring hur kommunen vidare ska hantera ärendet om sökanden har ett styrkt behov av åtgärder för att värna integriteten men åtgärderna inte kan utföras. Vidare lyfter kommunerna fram att det är svårt att avgöra vilka skäl för ökad integritet som ska anses vara giltiga och vem som ska kunna styrka behovet. Regeringen instämmer i synpunkten att det är svårt att utifrån lagförslaget få stöd i hur ärendet om integritetsskapande åtgärder ska bedömas. Förslaget riskerar att öka skillnaden mellan kommunerna i hur ärenden beslutas. Mot bakgrund av detta gör regeringen bedömningen att åtgärder för att värna integriteten, på det sätt som förslag är skrivet, inte ska ligga till grund för bostadsanpassningsbidrag. 5.7Bostadsanpassningsbidrag ska inte lämnas för åtgärder i särskilda boendeformer Regeringens förslag: Bostadsanpassningsbidrag ska inte lämnas för åtgärder i sådana bostäder som avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 7 § tredje stycket socialtjänstlagen eller i 9 § 8 och 9 lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna är överlag positiva till ett för- tydligande av vårdgivares ansvar men flertalet remissinstanser uttrycker oro för att situationen för enskilda kan komma att försämras. framhåller att många som beviljats boende i särskild form har ett extra stort behov av ett stabilt och permanent boende. förslag att erbjuda ett annat boende som lösning på bristande bostadsanpassning kan därför i många fall vara mindre lämpligt. Både och anser att regleringen kring bostadsanpassningsbidrag för boende i familjehem beviljade genom lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, eller socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, bör förtydligas. Myndigheten för delaktighet anser att förslaget bortser från den åldrandeprocess som personer i åldersgruppen 18–genomgår under sitt boende i särskild boendeform. menar att förslaget kan skapa risk för att parallella administrationer för bostadsanpassningar byggs upp inom kommunen, då flera kommunala enheter kan behöva hantera bostadsanpassningar. Flera funktionshindersorganisationer menar att förslaget medför risk för att möjligheten till individanpassningar av boendet minskar och att rättigheterna för dem som bor i särskilda boendeformer därmed försämras. Skälen för regeringens förslag: Kommunerna har enligt 5 kap. 5 och 7 §§ SoL ansvar för att inrätta bostäder med särskild service för personer som behöver stöd. Vidare är kommunerna skyldiga enligt 9 § 8 och 9 LSS att ge insatser i form av boende för både barn och vuxna som tillhör personkretsen. För vuxna är gruppbostad och servicebostad de vanligaste formerna. För barn finns familjehem eller bostad med särskild service för barn och ungdomar. Regeringen anser, i likhet med , att en person som beviljas en bostad efter särskild behovsprövning utifrån sin funktionsnedsättning enligt SoL eller LSS ska kunna utgå från att vårdgivaren säkerställer att bostaden blir ändamålsenlig. Detta gäller oberoende av om vårdgivaren är en kommun eller ett privat företag. Biståndsbedömningen syftar till att boendet är ändamålsenligt och därför är det inte rimligt att den enskilde efter att ha beviljats en bostad enligt SoL eller LSS ska behöva ansöka om bostadsanpassningsbidrag. Vissa slag av bostadsanpassningar skulle kunna ses som investeringar för vårdgivaren, och där kan lämpligheten i att anpassningarna ska finansieras av kommunen ifrågasättas. Samma reglering ska gälla för familjehem som för övriga särskilda boendeformer. Bostadsanpassningar i familjehem bör därför beslutas inom samma enhet som beslutade om insatsen familjehem. I alla beslut som rör barn ska barnets behov tas i beaktande. I de fall som Myndigheten för delaktighet lyfter fram, där personen genom åldrande eller av annan orsak förvärvar funktionsnedsättningar efter att ha beviljats en särskild boendeform, har vårdgivaren ansvaret för att göra individuella anpassningar av boendet. Regeringen anser att vårdgivaren vid de situationerna bör diskutera med den enhet som beviljat insatsen enligt SoL eller LSS om hur de nya behoven kan tillgodoses på bästa sätt. Den sammanlagda kostnaden för bostadsanpassningar i särskilda boendeformer uppgick till en procent av den totala kostnaden för bostadsanpassningsbidraget. Det rör sig således inte om särskilt många ärenden och därför torde det inte finnas någon risk för parallella administrativa system i kommunerna. Det är kommunens ansvar att tillvarata kommunens resurser på bästa sätt. Möjligheten för individuella anpassningar i särskilda boendeformer påverkas inte av förslaget men ska alltså inte utföras enligt lagen om bostadsanpassningsbidrag. Alla biståndsbeslut enligt SoL eller LSS ska utgå från individens behov och insatser ska utformas och genomföras tillsammans med den enskilde. Regeringen ser därför inte att den enskildes rättssäkerhet skulle försämras med förslaget, så som menar. Regeringens förslag ställer dock krav på kommunerna att den enskildes alla behov tydligt tillgodoses genom biståndsbeslutet, och att återkommande uppföljningar av beslutet genomförs. 2017/18:80 5.8 Bostadsanpassningsbidrag vid brister i Regeringens förslag: Bostadsanpassningsbidrag ska inte lämnas om de sökta åtgärderna behöver utföras på grund av byggnadstekniska brister, eftersatt underhåll eller avsaknad av eller avsevärda brister i grundläggande bostadsfunktioner. Bostadsanpassningsbidrag ska inte heller lämnas om de sökta åtgärderna behöver utföras på grund av avvikelser från bygglagstiftningens krav på tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Detta ska endast avse ansökningar som gäller ett en- eller tvåbostadshus som sökanden har låtit uppföra eller låtit utföra ändringar av, en lägenhet som innehas med bostadsrätt som sökanden har låtit utföra ändringar i eller en ägarlägenhetsfastighet som sökanden har låtit utföra ändringar i. förslag: Överensstämmer efter redaktionella ändringar i huvudsak med regeringens förslag. I förslag används ”egna- hem” i stället för ”en- eller tvåbostadshus”. I förslag tas inte Remissinstanserna: Myndigheten för delaktighet anser inte att bo- stadsanpassningsbidrag ska begränsas av bostadens byggnadsår eller förhållande till modern lagstiftning. Flera kommuner menar att det finns risk för att lagen om bostads- anpassningsbidrag blir en ”städlag” för de byggherrar som bryter mot konstaterar några kommuner att förslaget minskar risken för den enskilde att hamna mellan stolarna. kommun lyfter även fram vikten av att kommunen verkligen genomför tillsyn och kontroll enligt plan- och bygglagstift- Nästan samtliga kommuner menar att det är viktigt att tillgäng- lighetskraven är tillgodosedda från början, när bostaden byggs, snarare än att korrigera efterhand. Funktionsrätt anser att rätten att bo i ett eget hem ska vara ut- gångspunkten och att lagförslagen inte får utgöra ett hinder mot att bo kvar i sitt hem. tillstyrker förslaget, med tillägg att kommunerna måste ta sitt ansvar ifall avvikelser förekommer. och tillstyrker förslaget men anser att sökanden inte heller ska kunna nekas bidrag i de fall som sökanden inte är ansvarig för att bostaden har byggnadstekniska brister. bostadsanpassning anser att förslaget inte kommer att bidra till ett ökat ansvarstagande från byggherrar vid nybyggnation och ombyggnation. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande lag lämnas inte bostadsanpassningsbidrag om de sökta åtgärderna redan behöver göras av väsentligen andra orsaker än behovet av anpassningen. digitala handbok kan det utläsas att sådana andra väsentliga orsaker kan – behov av upprustning till dagens bostadsstandardförhållanden – brister i grundläggande bostadsfunktioner –avvikelser från de generella tillgänglighetskraven i bygglagstiftningen, som skett vid uppförande eller ändring av bostaden. Regeringen instämmer i bedömning att det finns behov av att tydliggöra reglerna i lagtext, genom att ange i vilka situationer som ansökan kan avslås av väsentligen andra orsaker. Enskilda sökande måste kunna utläsa vilka villkor som ställs för att få bidrag och handläggare behöver ett tydligt beslutsstöd för att uppnå en rättssäker ärendehantering. Regeringens lagförslag utgår från anvisningarna i , men frångår två av punkterna: behov av upprustning till dagens bostadsstandardförhållanden och trångboddhet. I enkätundersökning i samband med översynen av gällande lag framkom att handläggare upplever det svårt att avgöra om en åtgärd kan ses som en upprustning till dagens bostadsstandardförhållanden. anför i rapporten att hänvisningen till standardhöjande åtgärder är vag och blir överflödig med de övriga förtydligandena i lagtexten. Regeringen ser därför i likhet med inte att det finns behov av att ta upp standardhöjande åtgärder i lagen. När det gäller frågan om trångboddhet anser regeringen att den i stället ska prövas mot den i 5 § grundläggande förutsättningen för bostadsanpassningsbidrag, dvs. att bidrag endast lämnas endast om åtgärderna är nödvändiga för att bostaden ska vara ändamålsenlig för sökanden. I övrigt ligger regeringens lagförslag nära rådande praxis utom på sista punkten om avvikelser från bygglagstiftningen, se nedan. Regeringen håller med om det sakliga innehållet i förslaget. Till skillnad från anser regeringen att det är skillnad på byggnadstekniska brister och att en bostad inte uppfyller rådande tillgänglighetskrav. Regeringen bedömer att en skyldighet att åtgärda byggnadstekniska brister skulle utöka kommunernas åtaganden mer än vad som är rimligt. Offentliga medel ska inte heller användas för täcka upp för eftersatt underhåll eller för grundläggande bostadsfunktioner. Regeringen håller med om att fungerande men omoderna funktioner inte ska vara grund för att avslå ansökan om bostadsanpassningsbidrag. Ett exempel är att ett äldre kök med lägre diskbänk, som sökanden utan svårighet använde innan sökanden fick en funktionsnedsättning, bör kunna anpassas med bostadsanpassningsbidrag om sökanden kan använda diskbänken. Kommunen ska i varje enskilt ärende bedöma vad som är en rimlig anpassningsåtgärd, för att tillgodose sökandens behov. För närmare beskrivning av begreppen byggnadstekniska brister, eftersatt underhåll och avsaknad av eller avsevärda brister i grundläggande bostadsfunktioner, se författningskommentaren till 8 §. Avvikelser från bygglagstiftningens krav Den sista punkten i regeringens förslag innebär en förändring i förhållande till nuvarande praxis. Enligt nuvarande praxis ska ansökan om bostadsanpassningsbidrag avslås om åtgärderna som ansökningen om bidrag avser måste utföras för att den som uppfört byggnaden eller gjort ändringar i en bostad avvikit från bygglagstiftningens generella krav. 2017/18:80 Detta gäller oavsett vem som avvikit från kraven. konstaterar att nuvarande praxis har fått konsekvensen att sökanden har fått avslag på ansökan även när denne själv är utan ansvar för att bostaden avviker från bygglagstiftningens krav. Detta har exempelvis medfört stora problem för hyresgäster. Det finns visserligen en möjlighet för sökande att få rättelse för att bostaden avviker från bygglagstiftningens krav men det är ofta en lång process, därtill ofta krånglig och med oviss utgång. Sökande av bostadsanpassningsbidrag är ofta i behov av bostadsanpassning omgående. Lagen om bostadsanpassningsbidrag m.m. är en rättighetslag som syftar till att ge personer med funktionsnedsättning möjlighet att leva självständigt i egen bostad. Därför gör bedömningen att det är orimligt att kommunerna ska kunna avslå ansökan med hänvisning till att tidigare husägare eller byggherre inte har följt kraven i bygglagstiftningen. Regeringen instämmer i denna bedömning. Regeringen anser att bidrag ska kunna beviljas även om bostaden när den byggdes eller byggdes om avvek från gällande bygglagstiftning, under förutsättning att det inte är sökanden som låtit uppföra bostaden eller låtit utföra ändringar i den. Tillsynsansvaret ligger hos kommunerna att fastigheter uppförs i enlighet med bygglagstiftningens krav på tillgänglighet. Det är inte syftet med regeringens förslag att bostadsanpassningsbidrag ska användas för att tillgängliggöra fastigheter. Kommunerna har enligt plan- och bygglagstiftningen möjlighet att använda sig av andra verktyg för att förhindra avvikelser från bygglagstiftningen, som torde vara mindre kostsamma för kommunerna, och för att säkra ett tillgänglighetsanpassat bostadsbestånd. Det är angeläget att framhålla att det är bostadsägarna och byggherrarna som har det främsta ansvaret för att byggnader följer bygglagstiftningens krav på tillgänglighet. Regeringen håller med Föreningen om att förslaget inte ökar incitamentet för fastighetsägare och byggherrar att följa bygglagstiftningen. Däremot innebär lagförslaget, som Myndigheten för delaktighet anför, att personer med funktionsnedsättning inte går miste om rätten till bostadsanpassningsbidrag för en anledning som vederbörande inte själv rår över. Regeringens förslag avviker från på en språklig punkt. använder i sitt förslag ”egnahem”. Eftersom ”en- eller tvåbostadshus” används i annan lagstiftning, exempelvis (2010:900) och , anser regeringen att det är en lämpligare term. Bostadsanpassningsbidrag vid byte av bostad Regeringens förslag: Vid byte av bostad ska bostadsanpassnings- bidrag inte lämnas till sådana åtgärder som beror på att den nya bo- staden i fråga om storlek, planlösning, antal våningsplan eller andra nivåskillnader i eller i anslutning till bostaden är uppenbart olämplig med hänsyn till funktionsnedsättningen. Är den nya bostaden ett en- eller tvåbostadshus som sökanden låtit uppföra, ska bidrag endast lämnas för sådan anordning eller inredning som normalt bara används eller förekommer i sådana hus på grund av att en boende har en funktionsnedsättning. Bidrag ska inte kunna läm- nas för hiss. Bestämmelserna ska tillämpas i fråga om sådana åtgärder som är nödvändiga vid tiden för bytet av bostaden. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. förslag används dock ”egnahem” i stället för ”en- eller två- Remissinstanserna: Många kommuner lyfter fram att det är bra att reglerna förtydligas kring byte av bostad, att det kommer att underlätta kommun, kommun och kommun lyfter fram att det är bra att utredningen endast behöver ta ställning till kommun anser att det är bra att nybyggnads- bestämmelserna enbart är tillämpliga om sökanden är en byggherre. Några kommuner är mer tveksamma till att ta bort kravet på helhets- De menar att helhetsbedömningen är nödvändig för att säkerställa att de åtgärder som det beviljas bidrag för leder till att den enskilde kan leva ett självständigt liv. Många kommuner lyfter fram att förslaget är otydligt vad gäller bostadsanpassningsbidrag för hissar och Funktionsrätt efterfrågar en tydlighet avseende att behovet av åtgärder kan förändras . som anser att lagför- slaget är för restriktivt menar att lyftanordningar bör vara bidragsbe- rättigade då även mindre bostäder i många fall är byggda i flera plan. och jämlikhet anser att lagförslaget måste vara tydligare för en mer jämlik bedömning över landet. samhälle utan rörelsehinder anser att det är bra att personer med funktionsnedsättning får förstärkt rätt att välja sin egen bostad genom att ordet ”uppenbart” lyfts in i lagtexten. Skälen för regeringens förslag: lyfter i sin översyn fram att nuvarande regler för bostadsanpassningsbidrag vid byte av bostad vållar mycket bekymmer för både enskilda och de kommunala handläggarna. Regeringen håller därför med om att det är angeläget att både tydliggöra och modernisera lagstiftningen på området. Enligt nu gällande lag ska kommunen vid ansökningstillfället göra en bedömning av bostaden som helhet, och ta hänsyn till alla de åtgärder som vid en bedömning framstår som nödvändiga vid ansökningstillfället med hänsyn till funktionsnedsättningen. Förutom i de fall där det finns särskilda skäl, så finns det ingen möjlighet för exempelvis etappvis an- passning av bostaden. Uttrycket särskilda skäl beskrivs i förarbetena med två exempel: att bostaden ligger nära en vårdinrättning som sökanden bör ha närhet till, eller att sökanden trots omfattande försök inte lyckats få tag på någon annan lämplig bostad. Regeringens förslag skiljer sig från gällande lag på så vis att pröv- ningen av ärendet begränsas till de åtgärder som bidrag söks för. kommunala handläggarna behöver inte bedöma bostaden som helhet, eller ha kännedom om rådande läge på bostadsmarknaden i kommunen. stället prövas varje åtgärd för sig, om åtgärden är nödvändig och inte beror på att bostaden är uppenbart olämplig. Regeringen anser att det är rimligt att utgå från att enskilda strävar efter att inrätta sitt boende på Det kan innebära att enskilda väljer en bostad där tillgänglig- heten till vissa funktioner är begränsad, men bostaden ger fördelar på andra sätt genom t.ex. närhet till arbetsplats eller att den tillgodoser andra Utgångspunkten för lagförslaget är att delaktighet och självständighet för den enskilde inkluderar rätten att själv avgöra vad som är viktiga egenskaper för en bostad. Samhället bör inte ha synpunkter på den en- skildes preferenser, om det gäller närhet till vårdinrättning eller närhet till kommunikationer eller närhet till naturen eller annat. Däremot är det inte rimligt av samhällsekonomiska skäl att kom- munerna åläggs att betala ut större belopp i bidrag för samma persons behov. Därför anser regeringen att de begränsningar som anges i lagförslag är befogade. Att skriva ut begränsningarna i lagtexten syftar till att göra lagen tydlig och förutsägbar för både den person som planerar att byta bostad och för handläggare av bostads- Ansvaret för att välja en lämplig bostad ligger hos den person som ämnar bo där. Lagrådet anser att regleringen innebär att det finns en risk för att divergerande praxis kan komma att uppstå. Regeringen anser dock att den föreslagna regleringen blir tydligare för dem som ska tillämpa lagen. Ytterst får frågan om hur bestämmelserna ska tolkas i det enskilda fallet avgöras av domstol. Hissar är en stor kostnad för kommunerna, och därför bör rätten till hiss för enskilt bruk begränsas. Om det rör sig om en mindre hiss i exempelvis en entré till ett flerbostadshus kan det vara rimligt att bevilja bidrag för hiss om bostaden i övrigt är lämplig. I övrigt bör grundprin- cipen vara att en bostad som har nivåskillnader som är större än vad som kan åtgärdas med ramp är att anse som uppenbart olämplig för personer med behov av hiss eller liknande. Regeringen anser även, i likhet med , att det är nödvändigt att tydliggöra reglerna kring bostadsanpassningsbidrag vid uppförande av en- och tvåbostadshus. Det är ett rimligt krav att den som låter uppföra ett hus för sitt och sin familjs bruk strävar efter att bostaden ska vara lämplig för dem som ska bo där. Därför ska i sådana fall bostadsanpass- ningsbidrag endast lämnas för anordning eller inredning som bara före- kommer i bostäder på grund av en funktionsnedsättning.