prop · H503269 · 2018-06-19 00:00:00 — Enligt artikel 6.1 e är det vidare tillåtet att behandla personuppgifter om behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse. Enligt artikel 6.3 ska den rättsliga grunden för sådan behandling som avses i artikel 6.1 c och 6.1 e fastställas i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt. Idrottsorganisationernas uppgift att förebygga och förhindra ordnings- störningar vid idrottsarrangemang genom att se till att utfärdade tillträ- desförbud får effekt innebär att idrottsorganisationerna utför en uppgift av allmänt intresse. Som redovisas närmare i förarbetena till lagen om register över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang är det då nödvändigt att de kan behandla vissa personuppgifter rörande dem som har medde- lats tillträdesförbud. Reglerna om idrottsorganisationernas rätt att be- handla vissa personuppgifter i lagen bör därför behållas. Viss anpassning av bestämmelserna kan dock krävas. Idrottsorganisationernas personuppgiftsbehandling bör även fortsätt- ningsvis regleras i lagen om register över tillträdesförbud vid idrotts- arrangemang. Om lagen renodlas på det sättet att bestämmelserna om behandling av personuppgifter om tillträdesförbud i sin helhet regleras i polisens brottsdatalag bör dock namnet på lagen ändras. Den bör benämnas lagen om idrottsorganisationers behandling av uppgifter om tillträdesförbud. Lagrådet har, i likhet med vad som anförts beträffande myndigheternas sektorspecifika registerförfattningar, förordat att lagen ska upphävas och ersättas av en ny lag (jfr avsnitt 4.4). Den förevarande lagen gäller dock inte inom brottsdatalagens område och till skillnad från vad som gäller för de sektorspecifika registerförfattningarna uppkommer inte någon oklarhet i förhållande till brottsdatalagen genom att lagen behåller sitt gamla SFS-nummer. Lagen genomgår inte heller lika stora förändringar som de sektorspecifika registerförfattningarna. Bestämmelser flyttas visserligen till polisens brottsdatalag men det tillkommer endast en ny paragraf angående lagens förhållande till annan reglering. paragraf om gallring om till en paragraf om längsta tid för behandling. övrigt görs inte några ändringar i sak när det gäller idrottsorganisation- ernas personuppgiftsbehandling (se avsnitt 14.4). därför i likhet med utredningen att anpassningen till brottsdatalagen kan ske genom en ändringslag och att lagen, till skillnad från de sektorspeci- fika registerförfattningarna, inte bör upphävas och ersättas av en ny lag. Regeringens förslag: De nuvarande bestämmelserna om rätten att föra tillträdesförbudsregistret, om för vilka ändamål personuppgifter får behandlas i registret, om dess innehåll, hur länge uppgifterna får behandlas, under vilka förutsättningar de får lämnas ut och om den sekretessbrytande bestämmelsen, ska flyttas till polisens brottsdatalag. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och Riksidrottsförbun- det tillstyrker förslaget. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Syftet med be- handling av personuppgifter i tillträdesförbudsregistret är sådant att det ligger inom brottsdatalagens tillämpningsområde. De nuvarande be- stämmelserna om behandling av personuppgifter i tillträdesförbudsregistret bör oförändrade i sak föras över till polisens brottsdatalag. De bör placeras i det kapitel där vissa andra register som myndigheten för särregleras. Härigenom kommer fortsättningsvis all behandling av personuppgifter som utför när det gäller tillträdesförbud att regleras i den lagen. Många bestämmelser som reglerar behandling av personuppgifter i tillträdesförbudsregistret blir emellertid överflödiga om regleringen flyttas till polisens brottsdatalag, eftersom motsvarande bestämmelser redan finns antingen i den lagen eller brottsdatalagen. Det gäller bl.a. bestämmelserna om att behandlingen enligt huvudregeln ska vara automatiserad, om personuppgiftsansvar och om tillgången till personuppgifter. De kan därför upphävas utan att ersättas. Det behövs inte heller någon särskild bestämmelse om rättelse eller skadestånd. De bestämmelser som bör flyttas, och i förekommande fall anpassas, är bestämmelserna om rätten att föra tillträdesförbudsregistret (2 §), för vilka ändamål personuppgifter får behandlas i registret (6 §), dess inne- håll (8 §) och hur länge uppgifterna får behandlas (12 §). Någon föränd- ring i sak bör inte göras, men bestämmelserna behöver anpassas till polisens brottsdatalag. Det innebär bl.a. att gallringsbestämmelsen, av de skäl som anges i avsnitt 5.5.2, bör göras om till en bestämmelse om längsta tid för behandling. Även den sekretessbrytande bestämmelsen, som ger idrottsorganisa- tioner rätt att ta del av uppgifter ur registret trots den sekretess som gäller för sådana uppgifter (9 §), bör flyttas. Bestämmelsen, som bör placeras i 2 kap. tillsammans med övriga sekretessbrytande regler, bör inte ändras i sak. 2017/18:269 Förslagen kräver vissa följdändringar i förordningen (2015:54) om register över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. Regeringens förslag: En bestämmelse som anger hur lagen om idrottsorganisationers behandling av uppgifter om tillträdesförbud för- håller sig till dataskyddsförordningen och kompletterande nationell lagstiftning ska införas. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och Riksidrottsförbun- det har tillstyrkt förslaget. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Lagen om register över tillträdesför- bud vid idrottsarrangemang gäller utöver personuppgiftslagen. Den hänvisningen bör upphävas eftersom personuppgiftslagen har upphört att gälla. Det bör i stället införas en bestämmelse som upplyser om att lagen kompletterar dataskyddsförordningen och att, om det inte finns särregler i lagen, dataskyddslagen ska gälla vid idrottsorganisationers behandling av uppgifter som rör tillträdesförbud. Hänvisningen till dataskydds- förordningen bör vara dynamisk till sin karaktär, vilket. innebär att den avser förordningen i den gällande lydelsen. Vidare bör gallringsbestämmelsen göras om till en bestämmelse om längsta tid för behandling. I övrigt kan bestämmelserna om idrottsorgani- sationers behandling av personuppgifter behållas oförändrade. På grund av att bestämmelserna om behandling av personupp- gifter bryts ut krävs det omfattande redaktionella ändringar i lagen. Regeringens förslag: Hänvisningar till lagen om register över tillträ- desförbud vid idrottsarrangemang ska ändras till hänvisningar till lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och Riksidrottsförbun- det har tillstyrkt förslaget. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag Sekretessen för uppgifter i tillträdesförbudsregistret Sekretessen för uppgifter i tillträdesförbudsregistret regleras i 35 kap. 4 a § offentlighets- och sekretesslagen. avser förande av register enligt lagen om register över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang för uppgift om enskildas personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan men för den enskilde eller någon närstående. För uppgift i en allmän handling gäller sekretes- Prop. 2017/18:269 sen i högst . När bestämmelserna om tillträdesförbudsregistret flyttas till polisens brottsdatalag, och regleras i 5 kap. (nuvarande 4 kap. polisdatalagen) till- sammans med vissa andra register, kan det diskuteras om den särskilda sekretessbestämmelsen behövs. Enligt 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess för bl.a. uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften förekommer i register som för enligt 4 kap. polisdatalagen. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Den särskilda sekretessbestämmelsen för tillträdesförbudsregistret är dock inte identisk med den som gäller för övriga register som regleras i 4 kap. polisdatalagen. Skaderekvisitet i 35 kap. 1 § är vidare och omfat- tar både skada och men. Föremålet för sekretessen skiljer sig också på det sättet att sekretessen i 35 kap. 4 a § enbart skyddar enskilds person- liga förhållanden, medan sekretessen i 35 kap. 1 § skyddar enskilds per- sonliga och ekonomiska förhållanden. Mot denna bakgrund bör den sär- skilda sekretessbestämmelsen för tillträdesförbudsregistret behållas men en hänvisning behöver ändras när regleringen flyttas. Lagen och förordningen om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang I 8 a § lagen om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang föreskrivs att en polisman eller annan anställd vid får fotografera en person som har eller skäligen kan antas få tillträdesförbud enligt lagen, för att fotografiet ska kunna tillföras tillträdesförbudsregistret. Eftersom regleringen av tillträdesförbudsregistret flyttas bör hänvisningen till lagen om register över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang ändras. Det krävs även ändringar i förordningen (2005:323) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. 15.1Följdändringar i offentlighets- och sekretesslagen Regeringens förslag: Hänvisningar i offentlighets- och sekretesslagen till de lagar som ersätts av de nya registerförfattningarna ska ändras. Hänvisningen till lagen om polisens allmänna spaningsregister ska upphävas. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Tidningsutgivarna tillstyrker förslaget. remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Ett stort antal paragrafer i offentlig- hets- och sekretesslagen innehåller hänvisningar till en eller flera av de 2017/18:269 registerförfattningar som ska ersättas av de nya registerförfattningarna. Det gäller 18 kap. 2 och 18 §§, 35 kap. 1 och 10 §§ och 37 kap. 7 §, i vilka polisens, , , och åklagarväsendets registerförfattningar nämns vid namn. Hänvisningarna i dessa paragrafer behöver därför ändras till att i stället avse motsvarande bestämmelser i de nya registerförfattningarna. Vidare bör hänvisningarna i 35 kap. 4 a § och 10 b § ändras med anledning av de ändringar som genomförs beträffande regleringen av tillträdesförbudsregistret. Eftersom lagen om polisens allmänna spaningsregister upphörde att gälla , utan att ersättas av någon annan lag, fyller hän- visningen till den lagen inte längre någon funktion. Hänvisningen bör därför upphävas. När det gäller personuppgiftsbehandlingen vid ska regleringen i 6 kap. polisdatalagen fortsätta att gälla för myndigheten i avvaktan på att en ny reglering för Säkerhetspolisens personuppgiftsbehandling träder i kraft, se avsnitt 16. Hänvisningarna i 18 kap. 2 och 18 §§ och 35 kap. 1 och 10 §§ offentlighets- och sekretesslagen till den reglering i polisdatalagen som gäller för Säkerhetspolisen ska därför stå kvar. Lagen om internationellt polisiärt samarbete Regeringens förslag: Lagen om internationellt polisiärt samarbete ska gälla utöver brottsdatalagen. ringen i den lagen och personuppgiftsregleringen i andra lagar inom brottsdatalagens tillämpningsområde ska tydliggöras genom en be- stämmelse i förstnämnda lag, där också vissa bestämmelser ska anpas- sas till brottsdatalagens reglering. Bestämmelser i lagen om internationellt polisiärt samarbete som hänvisar till personuppgiftslagen i fråga om skadestånd ska i stället hänvisa till brottsdatalagen. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag Anpassningar till brottsdatalagen och registerförfattningarna I lagen om internationellt polisiärt samarbete finns det bestämmelser om informationsutbyte i 6–10 kap. Dessa behöver anpassas till den nya personuppgiftsregleringen i flera olika avseenden. Av 6 kap. 1 § framgår att lagen om internationellt polisiärt samarbete gäller utöver polisdatalagen, kustbevakningsdatalagen och tullbrottsdata- Det innebär att även de generella bestämmelserna i personupp- giftslagen som registerförfattningarna hänvisar till ska tillämpas vid behandling av personuppgifter vid internationellt polisiärt samarbete (se 2010/11:129 s. 47 f). För att samma reglering som ska gälla bör det föreskrivas att lagen om internationellt polisiärt samarbete ska gälla utöver brottsdatalagen. Det innebär att lagen bör tillämpas i den utsträckning den innehåller bestämmelser om personuppgiftsbehandling som avviker från bestämmelserna i brottsdatalagen och de särskilt upp- Prop. 2017/18:269 räknade registerförfattningarna. Dessutom måste hänvisningarna till polisdatalagen, kustbevakningsdatalagen och tullbrottsdatalagen ändras till att i stället avse de nya registerförfattningarna som ersätter dessa. I 7 kap. 7 §, 8 kap. 3 §, 9 kap. 5 § och 10 kap. 3 § lagen om internatio- nellt polisiärt samarbete finns hänvisningar till personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse och skadestånd. Hänvisningarna till bestäm- melser om skadestånd bör ändras till att gälla 7 kap. 1 § brottsdatalagen. Eftersom brottsdatalagen innehåller generella bestämmelser om rättelse och lagen om internationellt polisiärt samarbete föreslås gälla utöver brottsdatalagen behövs inga hänvisningar till brottsdatalagens bestäm- melser i den delen. I 9 kap. 4 § och 10 kap. 1 § lagen om internationellt polisiärt samarbete finns det hänvisningar till regleringen i 33 och 34 §§ personuppgiftslagen om överföring av personuppgifter till tredjeland. Hänvisningen i 9 kap. 4 § bör ersättas med en hänvisning till bestämmelsen om grundläggande förutsättningar för överföring av personuppgifter i 8 kap. 1 § brottsdata- lagen. När det gäller hänvisningen i 10 kap. 1 § är den av en annan karaktär. Den hör samman med att 33 § personuppgiftslagen förbjuder överföring till tredjeland. Eftersom brottsdatalagen har en annan lagtek- nisk utformning behövs inte någon motsvarande bestämmelse. Den bör därför inte ersättas. Viss anpassning bör också göras i förordningen (2017:504) om inter- nationellt polisiärt samarbete. Regeringens förslag: Lagen om elimineringsdata- bas ska gälla utöver brottsdatalagen. Bestämmelser som blir överflö- diga till följd av det ska upphävas. Bestämmelserna om gallring ska ändras till bestämmelser om längsta tid som personuppgifter får behandlas. Hänvisningen till per- sonuppgiftslagens bestämmelse om skadestånd ska ändras till en hän- visning till brottsdatalagen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 § lagen (2014:400) om Polis- myndighetens elimineringsdatabas gäller lagen utöver personuppgifts- lagen. Bestämmelsen bör ändras till att gälla brottsdatalagen. Förslaget att lagen om elimineringsdatabas ska gälla utöver brottsdatalagen innebär att 6 § om skyldighet att utse per- sonuppgiftsombud och 7 § om tillgången till personuppgifter inte längre behövs, eftersom det finns en generell reglering om det i brottsdatalagen. De paragraferna bör därför upphävas. 2017/18:269 Gallringsbestämmelserna i 11 § lagen om elimine- ringsdatabas är dataskyddsbestämmelser och bör därför ändras så att de i stället anger hur länge uppgifterna i registret får behandlas. I 12 § föreskrivs att personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse och skadestånd ska tillämpas på motsvarande sätt vid personuppgifts- behandling enligt lagen om elimineringsdatabas eller enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Eftersom lagen föreslås gälla utöver brottsdatalagen behövs det ingen särskild bestäm- melse om rättelse. Eftersom personuppgiftslagen är upphävd ska paragrafen ändras så att den i stället hänvisar till brottsdatalagens be- stämmelse om skadestånd. Viss anpassning bör också göras i förordningen (2014:405) om Polis- myndighetens elimineringsdatabas. 15.4Lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet Regeringens förslag: Hänvisningen i lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet till polisdatalagen ska ändras till att avse brottsdatalagen och polisens brottsdatalag. Hänvisningen till lagen om polisens allmänna spaningsregister ska upphävas. Det ska tydliggöras i lagen att Säkerhets- och integritetsskydds- nämnden har rätt att få tillgång till all information och alla upplysningar som den behöver för sin tillsyn. Nämnden ska kunna vägra utföra kontroll på begäran av en enskild om begäran är orimlig eller uppenbart ogrundad. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningens förslag utgår från att nämndens tillsyn enbart ska avse Säkerhets- polisens personuppgiftsbehandling enligt förslag i SOU 2016:65. Remissinstanserna: Datainspektionen tillstyrker förslaget om att nämnden ska kunna vägra att utföra en kontroll på begäran av enskild om den är orimlig eller uppenbart ogrundad. Datainspektionen påpekar dock att rätten att vägra en kontroll bör tillämpas restriktivt eftersom den en- skilde i övrigt har små möjligheter att få en behandling av personuppgif- ter kontrollerad. Skälen för regeringens förslag I 1 § andra stycket lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verk- samhet föreskrivs att nämnden ska utöva tillsyn över den behandling av personuppgifter enligt polisdatalagen och lagen om polisens allmänna spaningsregister som utförs av bl.a. och Ekobrotts- myndigheten. Tillsynen ska särskilt avse behandlingen av känsliga per- sonuppgifter. Av 1 § tredje stycket framgår att tillsynen ska syfta till att säkerställa att den verksamhet som tillsynen omfattar bedrivs i enlighet med lag eller annan författning. I propositionen Brottsdatalag tar regeringen ställning för att ska fortsätta att utöva tillsyn över polisens personuppgiftsbehandling på samma sätt som och inte enbart utöva tillsyn över Säkerhetspolisens personuppgiftsbehandling (prop. 2017/18:232 s. 271). Regeringen har således valt en delvis annan lösning för Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens tillsyn än vad utredningen har utgått från. Hänvisningen till polisdatalagen bör ändras för att anpassa lagen till brottsdatalagen och polisens brottsdatalag. Denna hänvisning kommer att medföra en marginell utvidgning av nämndens tillsynsområde, eftersom även behandling i syfte att upprätthålla allmän ordning och säkerhet omfattas av de nämnda lagarnas tillämpningsområde. Hänvisningen till lagen om polisens allmänna spaningsregister bör upphävas av de skäl som angetts under avsnitt 15.1. Enligt 4 § lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet har nämnden rätt att av de myndigheter som omfattas av tillsynen få de upp- gifter och det biträde som den begär. Regleringen omfattar alla uppgifter och handlingar som nämnden bedömer behövs för tillsynen. Biträde kan bestå i att tillsynsobjekten gör lokaler, arkiv och personuppgiftssamlingar tillgängliga för nämnden (se prop. 2006/07:133 s. 68 f. och s. 82). Det är viktigt att nämnden har tillgång till alla de handlingar och upp- gifter som kan behövas för att klarlägga de förhållanden som nämnden har tillsyn över. Regleringen bör därför ändras så att det framgår att nämnden har rätt till de uppgifter, upplysningar och information som den behöver för sin tillsyn. En begäran om kontroll bör kunna vägras Enligt 3 § lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet är nämnden skyldig att på begäran av en enskild kontrollera om han eller hon har utsatts för hemliga tvångsmedel eller viss behandling av person- uppgifter och om detta har skett i enlighet med lag eller annan författ- ning. Enskild ska enligt förarbetena tolkas så att kontroll kan begäras av antingen en fysisk eller en juridisk person (se prop. 2006/07:133 s. 81). Den enskilde ska underrättas om att kontrollen har utförts. Kontroller på begäran av enskilda fyller en viktig funktion. De kan dock vara mycket resurskrävande för tillsynsmyndigheten. Mot den bak- grunden har 5 kap. 3 § brottsdatalagen utformats på ett annat sätt än tidi- gare reglering. Enligt den bestämmelsen ska en enskild som begär kontroll visa att han eller hon först har begärt information av den person- uppgiftsansvarige för att kontrollen ska utföras. får vidare vägra att utföra kontroll om begäran är orimlig eller uppenbart ogrundad. Frågan är om det är möjligt att begränsa nämndens skyldighet att utföra kontroll på motsvarande sätt. I stora delar av verk- samhet hindrar sekretess enskilda från att få information om huruvida uppgifter om honom eller henne behandlas. Det kan därför inte göras till en förutsättning för kontroll att en begäran har gjorts hos myndigheten. En enskild kan inte heller känna till vilka behandlingar som utförs. 2017/18:269 ställa upp krav på att en begäran preciseras eller avgränsas på liknande sätt som i brottsdatalagen är därför inte möjligt. Det är då inte heller möjligt att begränsa nämndens skyldighet att utföra kontroll på begäran av enskild på det sätt som görs i brottsdatalagen. har nämnden ingen möjlighet att vägra att utföra kontroll ens om begäran om kontroll är orimlig eller uppenbart ogrundad. Det skulle innebära en viss lättnad om nämnden får stöd för att inte utföra någon kontroll i sådana fall. Som nämnts kan en vägran dock inte grundas på att den enskilde inte har gjort tillräckligt för att själv klarlägga om hans eller hennes personuppgifter behandlas eller om han eller hon varit föremål för hemliga tvångsmedel. Vid tillsynen bör det t.ex. kunna ses som orimligt att utföra upprepade kontroller med korta tidsintervall eller beträffande frågor som redan har kontrollerats av nämnden eller någon annan tillsynsmyndighet. Rege- ringen föreslår därför att nämnden bör ges möjlighet att vägra att utföra kontroll om begäran är orimlig eller uppenbart ogrundad. Även om nämnden måste fatta beslut om att vägra utföra kontroll är en sådan ord- ning mindre resurskrävande för nämnden än att genomföra orimliga eller uppenbart ogrundade kontroller. Enskildas möjlighet att begära kontroll bör inte begränsas utöver det, mot bakgrund av rätten till ett effektivt rättsmedel enligt Europakonven- tionen (jfr prop. 2006/07:133 s. 64 f. och SOU 2016:65 s. 177 f.). På sätt som Datainspektionen bedömer bör rätten att vägra en kontroll vidare tillämpas restriktivt eftersom den enskilde i övrigt har små möjligheter att få en behandling av personuppgifter kontrollerad. Nämndens avgöranden bör inte kunna överklagas Enligt 6 § lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet får nämndens avgöranden inte överklagas, vilket hör samman med att dess uttalanden inte är bindande. Det får till följd att den enskilde fritt kan återkomma med begäran om ny kontroll (se prop. 2006/07:133 s. 71). Ett beslut av nämnden om att vägra att utföra kontroll innebär inte heller något hinder för den enskilde att återkomma med en ny begäran. Det finns därför inte skäl att införa någon särskild möjlighet att överklaga ett sådant beslut av nämnden. Regeringens förslag: Hänvisningen i säkerhetsskyddslagen till lagen om polisens allmänna spaningsregister ska upphävas. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: I 12 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) finns en hänvisning till lagen om polisens allmänna spanings- register. Hänvisningen bör upphävas av de skäl som angetts under av- snitt 15.1. Regeringens förslag: De nya författningarna och övriga författningsförslag ska träda i kraft . De nuvarande registerförfattningarna ska upphävas. En sanktionsavgift ska inte få tas ut för överträdelse av bestämmel- ser om personuppgiftsbehandling i registerförfattningarna, om över- trädelsen har skett före ikraftträdandet av de nya lagarna. Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla för överträdelser som har skett före ikraftträdandet när det gäller kriminalvårdens behandling av personuppgifter.