prop · H503294 · 2018-09-04 00:00:00 — Förslaget torde i huvudsak innebära en temporär och begränsad ökning av arbetsbördan för då förslaget medför att ett fåtal företag kan förväntas söka omprövning av energiskatten för vissa redovisningsperioder avseende viss dubbelbeskattad el. Förslaget om en ny återbetalningsmöjlighet innebär att får en tillkommande arbetsuppgift. Den kommer att medföra dels initiala engångskostnader, dels ökade löpande kostnader. De initiala engångskostnaderna är främst hänförliga till it-systemutveckling men även till framtagande av nya blanketter och till information. Det bedöms att som ett led i sina informationsinsatser är bäst lämpat att avgöra om förslagen föranleder särskilt behov av information till företagen. Antalet återbetalningsansökningar bedöms dock vara begränsat. har gjort bedömningen att kostnaderna för anpassning av IT-stödet kommer uppgå till samt att förslaget tillsammans med övriga förslag i propositionen kommer innebära utökade kostnader för med . Regeringen anser att tillkommande kostnader för ska hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslaget bedöms inte påverka antalet mål eller på annat sätt påverka arbetsbördan i de allmänna förvaltningsdomstolarna och inte heller medföra ökade kostnader för andra myndigheter. Eventuellt tillkommande kostnader för myndigheter och de allmänna förvaltningsdomstolarna ska finansieras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslaget bedöms vara förenligt med energiskattedirektivet (rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet) och bedöms även i övrigt vara förenligt med . Förslaget bedöms endast ha försumbara effekter för hushållen. Förslaget bedöms inte ha effekter på det kommunala självstyret, 2017/18:294 sysselsättning, inkomstfördelning, den ekonomiska jämställdheten, miljö eller integration. Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt I paragrafen regleras de säkerheter som ska ställas av en upplagshavare. Bestämmelsen i fjärde stycket om att säkerheten ska kunna tas i anspråk från den dag ett beslut om återkallelse av godkännande som upplagshavare blir gällande utvidgas till att även gälla för den säkerhet som ska ställas enligt första och andra styckena. innebär att kravet i fjärde stycket även omfattar den säkerhet som upplagshavare ska ställa vid flyttningar av varor under uppskovsförfarandet, s.k. flyttningssäkerhet. säkerheterna får användas för anges i första-tredje styckena. flyttningssäkerheten som säkerheten enligt tredje stycket ska således kunna tas i anspråk av för svenska skattefordringar. Flyttningssäkerheten får även tas i anspråk för skatt som har påförts i ett annat EU-land om skattefordran är befogad och skatten inte har betalats i Säkerheten ska ställas hos , vilket innebär att det är som bestämmer om säkerheten får tas i anspråk. även i fråga om andra EU-länders skattefordringar. Ett annat EU-land som påfört en svensk upplagshavare skatt och som vill ta säkerheten i anspråk måste alltså vända sig till , som avgör om säkerheten får tas i kan i sådant fall vägra att säkerheten får tas i anspråk i de fall där anser att det andra EU-landets skattefordran inte Det kan exempelvis vara fråga om oenighet avseende i vilket land beskattning ska ske när varor som flyttas under uppskovsförfarande har försvunnit under flyttningen (jfr prop. 2001/02:127 s. 200). andra meningen i bestämmelsen anges även att flyttningssäkerheten efter återkallelsen får sänkas till ett belopp som motsvarar skatten på de varor för vilka flyttningen ännu inte har avslutats enligt 8 d §. bestämmelse är inte tvingande utan det är upp till upplagshavaren att bedöma om denne vill ta initiativ till att sänka säkerheten eller inte. En redaktionell ändring görs även i förhållande till den nuvarande bestämmelsen genom att det anges att tiden ska räknas från det att beslutet om återkallelse blir gällande. Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 4.1.2. I tredje stycket regleras varumottagarens skyldighet att ställa säkerhet för betalningen av skatten på de varor som tas emot. I bestämmelsen införs ett krav på att säkerheten ska kunna tas i anspråk från den dag beslutet om återkallelse blir gällande, om godkännandet som Genom detta ges större möjligheter att ta säkerheten i anspråk om det konstateras att skatt som Prop. 2017/18:294 påförts innan godkännandet återkallades inte betalas i rätt tid. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 4.1.2. Genom ändringen i paragrafens andra stycke gäller bestämmelserna i 11 § fjärde stycket om att flyttningssäkerheten ska kunna tas i anspråk från den dag ett beslut om återkallelse av godkännandet blir gällande även för den flyttningssäkerhet som ställs av registrerade avsändare. Även bestämmelsen om att flyttningssäkerheten efter återkallelsen får sänkas till ett belopp som motsvarar skatten på de varor för vilka flyttningen ännu inte har avslutats enligt 8 d § är tillämplig för den registrerade avsändaren. Se även kommentaren till 11 §. Därutöver görs en redaktionell ändring genom att orden ”ställande av” tas bort. Någon ändring i sak är inte avsedd. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 4.1.2. Lagen träder i kraft . Förslaget behandlas även i avsnitt 4.1.2. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt Se kommentaren till 11 § lagen om tobaksskatt, avsnitt 8.1. Se kommentaren till 13 § lagen om tobaksskatt, avsnitt 8.1. Se kommentaren till 15 § lagen om tobaksskatt, avsnitt 8.1. Se kommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen om tobaksskatt, avsnitt 8.1. 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi I paragrafen anges vad som förstås med KN-nr. I likhet med vad som gäller enligt artikel 2.1 i energiskattedirektivet (rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet) är hänvisningar till KN-nr kopplade till version av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om gemensamma 2017/18:294 tulltaxan, den Kombinerade nomenklaturen, se första stycket av Någon ändring görs inte nu i denna del. I ett nytt andra stycke införs en bestämmelse som upplyser om att det i genomförandebeslut som fattas av kommissionen med stöd av artikel 2.5 andra stycket i energiskattedirektivet finns uppdateringar av hänvisningarna till KN-nr som har skett till följd av ändringar i Kombinerade nomenklaturen för vissa av de produkter som omfattas av denna lag. Ett första genomförandebeslut om uppdateringar av hänvisningar av KN-nr beslutades , se kommissionens genomförandebeslut (EU) 2018/552 av om uppdatering av hänvisningarna i rådets direktiv /96/EG till nummer i Kombinerade nomenklaturen för vissa produkter. Nya uppdateringar kan komma att ske genom nya genomförandebeslut alternativt genom ändring i det fattade beslutet. Genomförandebeslut är direkt tillämpliga i medlemsstaterna. I detta fall får dock genomförandebesluten inte medföra någon ändring av vilka produkter som omfattas av de olika bestämmelserna i energiskattedirektivet utan endast uppdatera hänvisningarna för berörda bränslen till mer aktuella KN-nr (jfr artikel 2.5 i direktivet). Detta innebär att besluten inte heller medför någon ändring i sak vid tillämpningen i av de bestämmelser i lagen som genomför energiskattedirektivet. Det nya andra stycket är således endast en upplysning som är avsedd att förenkla för berörda företag genom att underlätta läsningen och förståelsen av lagtexten och dess förhållande till den information som ska lämnas i det datoriserade systemet EMCS. De uppdaterade KN-nr som följer av sådana genomförandebeslut används även i det datoriserade systemet EMCS enligt ändringar i bilaga IItill förordning (EG) nr 684/2009 om genomförande av rådets direktiv /118/EG vad gäller datoriserade förfaranden för flyttning av punktskattepliktiga varor under punktskatteuppskov. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.2. I paragrafen, som är ny, införs en definition av koncessionspliktigt nät. Med koncessionspliktigt nät avses ett ledningsnät som omfattas av en nätkoncession som meddelats med stöd av 2 kap. ellagen (1997:857). Definitionen överensstämmer med det uttryck som används i 11 kap. 2 och 10 §§ och medför därmed inte någon ändring i sak. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 7.2. Bestämmelserna om beräkning av säkerhet vid beredskapslagring av olja i nuvarande femte stycket flyttas med en redaktionell ändring till tredje stycket i enlighet med Lagrådets förslag. Detta innebär inte någon ändring i sak. Vad avser ändringen i fjärde stycket, se kommentaren till 11 § lagen om tobaksskatt, avsnitt 8.1. Se kommentaren till 13 § lagen om tobaksskatt, avsnitt 8.1. Se kommentaren till 15 § lagen om tobaksskatt, avsnitt 8.1. Ändringarna i första stycket punkterna 1 c, 5 och 6 d utgör följdändringar av att det i 1 kap. 17 a § har införts en definition av koncessionspliktigt nät. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 7.2. Ändringen i tredje stycket innebär att undantaget från skattskyldighetens inträde utvidgas till att även omfatta situationer där elen överförts till någon som inte är skattskyldig. Ett exempel på en situation när den utvidgade bestämmelsen ska tillämpas är vid överföring av el mellan två icke koncessionspliktiga nät (IKN-nät) via en koncessionspliktig ledning och IKN-näten innehas av någon som inte är skattskyldig. Vid överföring av el till det första IKN-nätet inträder skattskyldigheten för elen om överföringen sker till någon som varken är systemansvarig myndighet eller skattskyldig enligt 5 § första stycket 1, 2 eller 3. Om elen därefter överförs till någon som varken är systemansvarig myndighet eller skattskyldig enligt 5 § första stycket 1, 2 eller 3 via ett koncessionspliktigt nät eller ledning till annat IKN-nät så skulle skattskyldigheten ånyo inträda för samma el om undantaget inte utvidgats till att även gälla överföringar. Genom undantaget från skattskyldighetens inträde undviks således dubbelbeskattningen i dessa situationer. Ändringen innebär vidare att skattskyldigheten ska inträda enligt reglerna i första stycket 1 a och b för el för vilken det föreligger rätt till återbetalning enligt 13 § trots att skattskyldighet tidigare inträtt för elen. Vid denna bedömning av om rätt till återbetalning av energiskatt föreligger saknar det betydelse om ansökan om återbetalning lämnats. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 7.2. Ändringen i första stycket punkt 2 utgör en följdändring av att det i 1 kap. 17 a § har införts en definition av koncessionspliktigt nät. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 7.2. Med bestämmelsen införs en rätt till återbetalning av energiskatt på el som efter lagring på batteri återförs till det koncessionspliktiga nätet. Återbetalningsmöjligheten är endast tillgänglig för andra än skattskyldiga. Återbetalning medges endast för energiskatt på el som matats ut från ett koncessionspliktigt nät och som efter lagring återförts till samma koncessionspliktiga nät. Återbetalningen gäller således inte för skatt på el som används på IKN-nätet för annat ändamål, överförs till någon inom samma IKN-nät eller som överförs till ett annat koncessionspliktigt nät. Med batteri avses här en elektrisk ackumulator, ett 2017/18:294 s.k. sekundärt batteri, där laddningen sker genom tillförsel av el och där el genereras genom direkt omvandling av kemisk energi. I likhet med vad som gäller för övriga återbetalningar enligt 11 kap. 12– 15 §§ så finns det ytterligare bestämmelser om återbetalning i 16 §. Enligt den bestämmelsen kan bl.a. återbetalning medges under däri angivna förutsättningar. För månatlig återbetalning krävs enligt 16 § en viss beräknad förbrukning för de nedsättningsberättigande ändamålen i 12–15 §§. Då återbetalningen i 13 § avser återförd el kommer denna el inte att påverka om rätt till månatlig återbetalning föreligger enligt 16 §. Paragrafen som är ny föranleds av förslaget i avsnitt 7.2. Lagen träder i kraft . Av andra punkten följer att den nya 1 kap. 17 a §, ändringen i 11 kap. 7 § och den nya 11 kap. 13 § ska tillämpas retroaktivt . Detta innebär att skattskyldiga som överfört el för vilken skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet kan begära omprövning av redovisningsperioder och återfå skatt på el som omfattas av undantaget. Det innebär även att den som inte är skattskyldig kan begära återbetalning av energiskatt på el som uppfyller kraven i den nya 11 kap. 13 § för beskattad el som har återförts . 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter I paragrafen regleras skyldigheten för förare att på begäran legitimera sig eller på annat godtagbart styrka sin identitet. I ett nytt andra stycke införs en skyldighet för passagerare som transporterar punktskattepliktiga varor för annans räkning från ett annat EU-land att på begäran lämna sådana uppgifter som gör det möjligt för att med tillräcklig säkerhet fastställa personens Med passagerare avses samtliga personer som färdas med ett transportmedel och som inte är förare av fordonet. Detta innebär att även personer som inte är betalande resenärer vid exempelvis en kommersiell busstransport omfattas av begreppet passagerare, såsom reseledare eller representanter för arrangören, om dessa färdas med bussen. föreslagna bestämmelsen omfattar således alla som färdas i fordonet och som inte omfattas av första stycket. Med uttrycket att varorna transporteras för annans räkning avses alla situationer där varorna inte transporteras för egen räkning, dvs. för personens eller dennes familjs personliga bruk. Skyldigheten är således inte beroende av att det finns ett avtal om att agera som ombud utan den omfattar även situationer där det av omständigheterna följer att någon agerar för annans räkning. Formuleringen ”med tillräcklig säkerhet fastställa” är avsedd att medföra ett något lägre krav än det krav på att styrka sin identitet som följer av första stycket och som gäller för förare. fastställas på ett sätt som är tillräckligt säkert i förhållande till syftet att möjliggöra ett korrekt beslut om skatt eller transporttillägg. Det kan antas att skyldigheten att lämna information i praktiken ofta uppfylls genom att den enskilde uppvisar en giltig legitimation men den enskilde kan även lämna andra uppgifter som ger möjlighet att med tillräcklig säkerhet fastställa identiteten. Det kan variera vilka handlingar eller uppgifter som ger tillräcklig säkerhet i det enskilda fallet men det bör exempelvis kunna vara fråga om uppvisande av andra handlingar, kreditkort m.m., lämnande av uppgifter som kan kontrolleras mot t.ex. offentliga databaser eller andra personers intygande om identitet. Skyldigheten att lämna uppgifter föreligger bara om det finns anledning att anta att transporten av de aktuella varorna inte sker i enlighet med 1 kap. 6 §. Det innebär bland annat att om flyttningen av varorna har anmälts och säkerhet ställts av mottagaren i enlighet med gällande regler och passageraren kan uppvisa ett förenklat ledsagardokument för varorna så kommer någon skyldighet att lämna uppgifter inte vara aktuell. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 4.3.2. I paragrafen anges vissa skyldigheter för bland annat förare att se till att vissa angivna följedokument följer med transporten i enlighet med 1 kap. 6 § och att tillgängliga sådana dokument tillhandahålls vid en transportkontroll. I ett nytt andra stycke införs en bestämmelse om att passagerare som transporterar punktskattepliktiga varor för annans räkning från ett annat EU-land är skyldiga att se till att förenklat ledsagardokument följer med transporten i enlighet med 1 kap. 6 §. Med passagerare avses samtliga personer som färdas med ett transportmedel och som inte är förare av fordonet. Detta innebär att även personer som inte är betalande resenärer vid exempelvis en kommersiell busstransport omfattas av begreppet passagerare, såsom reseledare eller representanter för arrangören, om dessa färdas med bussen. Den föreslagna bestämmelsen omfattar således alla som färdas i fordonet och som inte omfattas av första stycket. Med uttrycket att varorna transporteras för annans räkning avses alla situationer där varorna inte transporteras för egen räkning, dvs. för personens eller dennes familjs personliga bruk. Skyldigheten är således inte beroende av att det föreligger ett avtal om att agera som ombud utan den omfattar även situationer där det av omständigheterna följer att någon agerar för annans räkning. Skyldigheten gäller om varorna ska åtföljas av förenklat ledsagardokument enligt de bestämmelser som avses i 1 kap. 5 a §. Bestämmelsen blir aktuell att tillämpa när punktskattepliktiga varor för vilka skattskyldighet redan har uppkommit i en medlemsstat inom EU flyttas till . Sådana varor ska enligt punktskattedirektivet åtföljas av förenklat ledsagardokument. Undantag från detta gäller om en enskild person själv medför varorna in i landet för eget bruk eller om varorna är föremål för s.k. distansförsäljning. Den skyldighet som följer av den nya bestämmelsen gäller parallellt med skyldigheten för föraren att se till att motsvarande dokument medföljer transporten. I andra meningen anges att vid en transportkontroll ska den som transporterar varor tillhandahålla tillgängliga förenklade ledsagardokument. 2017/18:294 avsedd att tolkas på samma sätt som skyldigheten i första stycket andra meningen för förare att tillhandahålla tillgängliga dokument. Bestämmelserna i nuvarande andra stycket flyttas oförändrade till tredje Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 4.2.2. I paragrafens första stycke anges vissa skyldigheter för förare och ägare till varor som ska kontrolleras vid en transportkontroll. bestämmelsen införs nu en motsvarande skyldighet för den som omfattas av den nya bestämmelsen i 6 § andra stycket, dvs. annans räkning transporterar varor som ska åtföljas av förenklat ledsagardokument från ett annat EU-land. Detta innebär en skyldighet att ge möjlighet att undersöka varorna och transportmedlen och ansvara för transport, uppackning och återinpackning av varorna. Bestämmelserna i tredje och fjärde styckena ska tillämpas även i dessa fall. Det innebär att de aktuella skyldigheterna endast gäller i den utsträckning som den enskilde förfogar över det som ska undersökas. exempelvis inte åläggas att öppna ett låst fordon om denne saknar möjlighet eller befogenhet att göra det. Om den enskilde åsidosätter skyldigheterna enligt första stycket ska denne ersätta staten för dess kostnader på grund av detta. Ersättningsskyldigheten ska dock efterges helt eller delvis om det är oskäligt att ta ut ersättningen. omständigheterna i det enskilda fallet som ska avgöra om ersättningsskyldigheten ska efterges helt eller delvis. framstå som oskäligt att kräva att en enskild ska ersätta kostnader som har uppkommit på grund av omständigheter som han eller hon inte kunnat råda Ändringen i andra stycket utgör en följdändring av att nuvarande 6 § andra stycket har blivit 6 § tredje stycket. Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 4.2.2 I paragrafens första stycke anges vissa skyldigheter för förare och ägare till varor som har tagits om hand att vid omhändertagandet utan kostnad tillhandahålla varuprov och svara för transport av den omhändertagna varan enligt anvisningar. I bestämmelsen införs en motsvarande skyldighet för den som omfattas av den nya bestämmelsen i 6 § andra stycket, dvs. passagerare som för annans räkning transporterar varor som ska åtföljas av förenklat ledsagardokument från ett annat EU- Se kommentaren till 7 § vad gäller ersättningsskyldighet. I tredje stycket görs en språklig uppdatering. Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 4.2.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om transporttillägg. Genom ändringarna i tredje stycket ska transporttillägg påföras den som omfattas av den nya bestämmelsen i 2 kap. 6 § andra stycket, dvs. passagerare som för annans räkning transporterar punktskattepliktiga varor som ska åtföljas av förenklat ledsagardokument från ett annat EU- land, om inte denne har med sig föreskrivet förenklat ledsagardokument. Detta motsvarar vad som gäller för föraren. Om det finns grund för att påföra såväl en förare som en passagerare som transporterar varor enligt 2 kap. 6 § andra stycket transporttillägg för samma varor får transporttillägg bara påföras passageraren. Härigenom undviks att transporttillägg tas ut två gånger för samma varor vad avser skyldigheten att medföra förenklade ledsagardokument. Transporttillägget är i dessa fall avsett som påtryckningsmedel på den som t.ex. agerar som oberoende mellanhand enligt 4 kap. 4 § alkohollagen (2010:1622) att medverka till att varorna transporteras i enlighet med punktskattedirektivet och att den svenska punktskatten därmed kan säkerställas. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelserna i 2–4 §§ om undanröjande av och befrielse från transporttillägg ska gälla även för sådant transporttillägg som påförs en person som transporterar varor enligt 2 kap. 6 § andra stycket. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 4.2.2. Genom ändringen i första stycket införs en hänvisning till reglerna i nya 9 a § om beslutanderätt för i vissa fall. Vidare görs det en redaktionell ändring genom att formuleringen ”Beslut om förverkande fattas” byts ut mot ”Frågor om förverkande prövas”. Någon ändring i sak är inte avsedd. Iandra stycket görs en språklig uppdatering. Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 4.4.2. Av paragrafen, som är ny, följer att en särskilt förordnad befattningshavare vid får pröva frågor om förverkande i vissa fall. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Nuvarande 9 a § får i stället beteckningen 9 c §. De grundläggande förutsättningarna för beslutanderätten följer av första stycket. För att beslutanderätt ska föreligga ska det vara uppenbart att förutsättningarna för förverkande är uppfyllda. Värdet av det som ska förverkas ska vidare uppgå till mindre än det prisbasbelopp som gällde när omhändertagandet verkställdes. Vid bedömningen av värdet av varorna bör normalt kunna utgå från varornas pris vid inköpet om varorna inköpts som beskattade varor i ett annat EU-land. Beslutanderätt föreligger inte vad avser förverkande enligt 3 kap. 7 § första stycket 2. Av andra stycket följer att inte har beslutanderätt om det i ärendet finns anledning att anta att det föreligger en särskild rätt till egendomen, exempelvis pantförskrivning. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 4.4.2. I bestämmelsen finns de processuella bestämmelser som är tillämpliga i ärenden där beslutanderätt för föreligger enligt 9 a §. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Iförsta stycket anges att bestämmelserna i 18 § och 19 § första stycket om motpart och föreläggande i mål om förverkande ska tillämpas även i ärenden om förverkande i . Samma regler ska således tillämpas som vid handläggningen av ett mål om förverkande i allmän Om ägaren till egendomen inte är känd eller saknar känd hemvist får därvid den som senast innehade varorna anses vara motpart i ärendet i stället för ägaren till egendomen. Om ägaren är okänd eller saknar känd hemvist ska vidare utfärda ett föreläggande i Post- och och andra lämpliga tidningar att ägaren ska ge sig till känna senast efter föreläggandet, vid påföljd att frågan annars kan avgöras. ska innehålla uppgifter om egendomen och om de förhållanden under vilka den omhändertagits samt övriga omständigheter som kan vara av betydelse för att identifiera egendomen. Eftersom inte har beslutanderätt i ett ärende där det finns anledning att anta att någon innehar särskild rätt till egendomen omfattar hänvisningen inte 19 § andra stycket.