prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — Några remissinstanser, , och uni- versitet och Södra djurförsöksetiska nämnd anser att be- stämmelsen ska kompletteras med ett bemyndigande om att dra in ett anser att den centrala nämnden ska vara råd- givande till de regionala i frågor av ny och principiell karaktär. djurförsöksetiska nämnd påpekar att tidsgränserna i EU:s för- söksdjursdirektiv gör att det inte finns realistiska möjligheter att hantera överlämnade ärenden inom den tid som står till buds varför frågan om överlämnande bör utredas vidare. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I 21 § första stycket djurskyddslagen anges att det, utöver tillstånd för verksamheten, för användning av djur i ett djurförsök krävs godkännande från etisk syn- punkt av en regional djurförsöksetisk nämnd innan användningen påbör- Vid prövningen av ett sådant ärende ska försökets betydelse vägas mot lidandet för djuret. Enligt andra stycket ska försöket utifrån graden av lidande hos djuret klassificeras i någon av kategorierna terminal, ringa svårhet, måttlig svårhet eller avsevärd svårhet. Av tredje stycket följer att en ansökan om djurförsök får bifallas endast om en sådan användning av djur kan anses angelägen från allmän synpunkt och förutsättningarna enligt 19 § första, andra och tredje punkterna är uppfyllda (den s.k. 3R- principen, se avsnitt 12.1). Det anges i fjärde stycket att vid prövningen av ärendet ska det även beslutas om försöket ska utvärderas i efterhand. Slutligen får en djurförsöksetisk nämnd enligt femte stycket återkalla ett godkännande enligt första stycket om djurförsöket inte utförs i enlighet med godkännandet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 21 a § första stycket meddela föreskrifter om ansökan om användning av djur i djurförsök, och undantag från kravet på godkännande av djurför- sök. I andra stycket finns ett bemyndigande att meddela ytterligare före- skrifter om prövningen av ett ärende om godkännande av djurförsök, och utvärderingen i efterhand av godkända djurförsök. Bestämmelserna om krav på etiskt godkännande och därtill hörande bemyndiganden i 21 och 21 a §§ djurskyddslagen fick sin nuvarande lydelse genom en lagändring som trädde i kraft och som skedde i syfte att genomföra försöksdjursdirektivet (se prop. 2011/12:138, s. 36–51). Regeringen bedömde i prop. 2013/14:41 att den djurförsöksetiska prövningens regionala organisation bör bibehållas och att hanteringen av mindre ändringar i etiska godkännanden som inte kan inverka negativt på djurens välfärd bör förenklas (prop. 2013/14:41, s. 30–36) Regeringen anser i likhet med utredningen och med hänsyn till be- stämmelsernas detaljeringsgrad att de regionala djurförsöksetiska nämn- dernas sammansättning och beslutsförhet även fortsättningsvis bör regle- ras i djurskyddsförordningen. Remissinstansernas synpunkter i den delen får alltså beaktas vid beredningen av den nya förordningen. Utredningen föreslår att de regionala nämnderna i vissa fall ska kunna överlämna ärenden till den centrala nämnden och hänvisar till ett förslag med samma innehåll som lämnades i det tidigare betänkandet Etiskt godkännande av djurförsök – nya former för överprövning, SOU 2007:57. Regeringen bedömde emellertid i prop. 2011/12:138 att det inte var möjligt att genomföra detta förslag med hänsyn till de tidsfrister för handläggningen av ärenden som föreskrivs i försöksdjursdirektivet (se prop. 2011/12:138, s. 74–76). Det finns inte skäl att nu göra någon annan bedömning. Utredningens förslag i den delen bör alltså inte genomföras. Utredningen föreslår vidare att de regionala nämnderna ska ges möj- lighet att godkänna användning av försöksdjur som innebär undantag från vissa av lagens bestämmelser och föreskrifter som har meddelats med stöd av dem. Många remissinstanser, bl.a. Försvarsmakten, universitet, , , Dju- rens Rätt, Djurens jurister, utan djurförsök och advokat- samfund ifrågasätter de vida ramar som sätts för de djurförsöksetiska nämndernas möjlighet att bevilja undantag från lagstiftningen. Regering- en bedömde också i prop. 2011/12:138 att det är tillräckligt att de region- ala nämnderna har möjlighet att godkänna användning av försöksdjur som innebär undantag från vissa bestämmelser på förordningsnivå och föreskrifter meddelade med stöd av dessa bestämmelser (se prop. 2011/12:138, s. 49–51 och nuvarande bestämmelse i 41 c § andra stycket Vissa av de bestämmelser som finns i djurskyddsförordningen (i 1 b § första stycket, 2 § första stycket första meningen, 3 §, 15 § första stycket och 29 § andra stycket), ska dock enligt regeringens förslag flyttas till den nya lagen. för de regionala nämnderna att med stöd av 41 c § andra stycket djur- skyddsförordningen bevilja undantag från dessa bestämmelser. ringen bedömer att detta bör vara möjligt även fortsättningsvis, bl.a. med hänsyn till att enligt artikel 2 i försöksdjursdirektivet är förhind- rat att införa nya strängare regler när det gäller användningen av försöks- Regeringen anser dock, till skillnad från utredningen, att möjlighet- en att bevilja undantag inte bör utökas utan i huvudsak bör begränsas till att gälla samma materiella bestämmelser som . Det bör dock läggas till en möjlighet för de djurförsöksetiska nämnderna att bevilja undantag från det nya kravet på bedövning vid operativa ingrepp som har föresla- gits i avsnitt 9.2. Utredningen föreslår vidare att det i lagen ska anges att de regionala nämnderna kan medge undantag från föreskrifter meddelade med stöd av vissa bestämmelser i lagen. Föreskrifter om detta bör dock alltjämt kunna meddelas på förordningsnivå med stöd av regeringens restkompetens enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Det bedöms inte heller som nödvändigt att ta in en uttrycklig upplysningsbestämmelse om detta. Utredningen föreslår också att ett uttryckligt bemyndigande ska ges re- geringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om de etiska nämnderna. Utredningen anger att bemyndi- gandet motsvarar nuvarande bestämmelse i 47 § djurskyddsförordningen. Utredningen anser dock att bemyndigande att hantera de djurförsöksetiska nämnderna bör utökas något så att det även omfattar nämndernas antal och att det är viktigt att har möjlighet att kunna göra vissa ändringar i nämndernas antal, organisation och ar- bete för att ytterligare förbättra deras arbete. Regeringen bedömer att något bemyndigande i lag inte är nödvändigt eftersom regeringen med stöd av sin restkompetens enligt 8 kap. 7 § regeringsformen kan meddela föreskrifter om de etiska nämndernas or- Innehållet i regleringen av nämndernas organisation och i vilken utsträckning bemyndiganden bör ges till att med- dela föreskrifter om organisationen bör avgöras vid beredningen av den Regeringen anser dock, till skillnad från utredningen, att det även fortsättningsvis i djurskyddsförordningen bör anges det minsta antalet regionala djurförsöksetiska nämnder som ska finnas med hänsyn till att regeringen i prop. 2013/14:41 bedömde att den djurför- söksetiska prövningen bör vara regional (s. 30 och 35–36). beslutade om ändringar i djurskyddsförordningen som föranleddes av lagändringarna enligt prop. 2011/12:138 (SFS Förordningsändringarna trädde i kraft . Det är, i enlighet med utredningens förslag, lämpligt att förtydliga att beslut om etiska godkännanden får förenas med villkor. Regeringen ser sammantaget inte något skäl att i övrigt ändra be- stämmelserna om krav på etiskt godkännande och därtill hörande be- Dessa bestämmelser bör därför överföras till den nya lagen med de tillägg som angetts ovan. Den centrala djurförsöksetiska nämnden Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser om den centrala djur- försöksetiska nämndens uppgifter, sammansättning och beslutsförhet överförs utan ändring i sak till den nya lagen. Regeringens bedömning: Regeringen eller den myndighet som re- geringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare bestämmelser om den centrala djurförsöksetiska nämnden. Det behövs ingen upplysningsbestämmelse om detta. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslår inte att den nuvarande lagens bestämmelse om att den centrala djurförsöksetiska nämnden ska ha till uppgift att utföra utvärdering i efterhand av godkända djurförsök ska föras över till den nya lagen. Utredningen föreslår inte heller några bestämmelser om den centrala djurförsöksetiska nämndens sammansättning eller beslutsförhet. Remissinstanserna: Förslaget om att det ska finnas en central nämnd har stöd bland samtliga remissinstanser som har lämnat synpunkter i denna del. Djurens Rätt anser att nämnden ska bestå av tre ledamöter med veten- skaplig kompetens och tre ledamöter som representerar allmänna in- tressen. Djurskyddet påpekar att det är viktigt med en balanserad sammansättning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I 21 b § djurskydds- lagen anges att det ska finnas en central djurförsöksetisk nämnd som ska pröva överklaganden av en regional djurförsöksetisk nämnds beslut och utföra en sådan utvärdering i efterhand som avses i 21 § fjärde stycket. Vidare finns i 21 c och 21 d §§ bestämmelser om den centrala djurför- söksetiska nämndens sammansättning och beslutsförhet. Slutligen anges i 21 e § att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om den centrala djurförsöksetiska nämnden. Nuvarande bestämmelser i 21 b–21 e §§ djurskyddslagen infördes ge- nom en lagändring som trädde i kraft . Regeringen redogjorde i förarbetena för de bedömningar som ligger till grund för bestämmelserna (se prop. 2011/12:138, s. 65–73). Regeringen ser inte något skäl att nu ändra dessa bestämmelser, som därför i huvudsak oför- ändrade bör överföras till den nya lagen. Regeringen anser dock inte att det är nödvändigt att i lagen upplysa om att regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer enligt 8 kap. 7 § regeringsformen kan meddela närmare bestämmelser om den centrala djurförsöksetiska nämn- den. Övriga bemyndiganden i fråga om Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrif- ter om villkor för eller förbud mot uppfödning, förvaring, tillhanda- hållande eller användning av försöksdjur överförs till den nya lagen. Detsamma gäller bemyndigandet att meddela föreskrifter om undantag från lagen i fråga om djurförsök. Vidare överförs nuvarande bestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att den som föder upp, förvarar, tillhandahåller eller använder försöksdjur ska märka djuren, upprätta instruktioner för verksamheten, föra an- teckningar och lämna upplysningar om verksamheten och djuren till den nya lagen utan ändring i sak. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår inte något bemyndigande att meddela före- skrifter om undantag från lagens bestämmelser. Remissinstanserna: anser att bemyndigandet ska ge rätt att meddela föreskrifter om hur märkningen ska genomföras, att ”anteckningar” ska bytas ut mot ”journal” och att det ska förtydligas till vem upplysningar ska lämnas. Skälen för regeringens förslag: Nuvarande bestämmelse i 23 § djur- skyddslagen om att regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer får meddela föreskrifter om att den som föder upp, förvarar, tillhandahåller eller använder försöksdjur ska märka djuren, upprätta instruktioner för verksamheten och föra anteckningar och lämna upplys- ningar om verksamheten och djuren infördes genom en lagändring som trädde i kraft och som skedde i syfte att genomföra försöksdjursdirektivet. Regeringen redogjorde i förarbetena för de be- dömningar som ligger till grund för bestämmelserna (se prop. 2011/12:138, s. 59–60). anser att bemyndigandet ska ge rätt att meddela föreskrifter om hur märkningen ska genomföras, att ”anteckningar” ska bytas ut mot ”journal” och att det ska förtydligas till vem som upplysningar ska lämnas. Regeringen anser dock att bemyndi- gandet att meddela föreskrifter om skyldighet att märka djuren innefattar en möjlighet att reglera hur denna märkning ska gå till. Regeringen anser inte heller att det i bemyndigandet behöver anges till vilken myndighet som upplysningar ska lämnas, detta bör i stället regleras i de föreskrifter som meddelas med stöd av bemyndigandet. Regeringen delar däremot bedömning att journal är ett mer lämpligt ord att an- vända än anteckningar. Någon skillnad i sak är dock inte avsedd. Formen för och innehållet i journalen bör alltjämt regleras i föreskrifter som har meddelats med stöd av bemyndigandet. Genomförandet av försöksdjursdirektivet föranledde däremot inte nå- gon ändring av bemyndigandet i 22 § första stycket djurskyddslagen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om villkor för eller förbud mot uppfödning, förvaring, tillhandahållande eller användning av försöksdjur. Inte heller utredningen eller remissinstanserna föreslår någon ändring i denna del. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen överförs till den nya lagen. Utredningen föreslår däremot inte att bemyndigandet i 22 § andra stycket djurskyddslagen om att regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer beträffande djurförsök får meddela föreskrifter om undantag från lagens bestämmelser ska föras över till den nya lagen. Regeringen bedömer dock alltjämt att det finns behov av ett sådant be- Regeringen har i avsnitten 6.2 och 6.3 föreslagit och re- Prop. 2017/18:147 dogjort för skälen för att den nuvarande definitionen av försöksdjur bör behållas och inte inskränkas till vissa djurklasser eller utvecklingsstadier. I stället bör det enligt regeringens mening fortfarande vara möjligt att i förordning eller föreskrift i vissa fall meddela undantag. Enligt artikel 2.1 i försöksdjursdirektivet är medlemsstaterna också förhindrade att införa nya bestämmelser som är strängare än direktivet. När nu nya och i vissa fall strängare bestämmelser föreslås införas i djurskyddslagen, t.ex. be- gränsningar i möjligheten att fixera djur (se avsnitt 7.6), måste det finnas möjlighet att beträffande djurförsök göra de undantag som krävs för att inte strängare bestämmelser än de nuvarande ska gälla. Regeringen har också i avsnitt 10.1 redogjort för behovet av undantag beträffande för- söksdjur från kravet på bedövning vid avlivning genom avblodning. Regeringen föreslår därför att bemyndigandet att meddela föreskrifter om undantag från lagens bestämmelser när det gäller djurförsök ska föras över till den nya lagen. Regeringens bedömning: Bestämmelser om bedövning av djur vid användning i djurförsök eller förbud mot att ge djur läkemedel i vissa fall bör finnas kvar i förordning. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens bedöm- ning. Utredningen föreslår att det i lagen införs en bestämmelse om att ett djur, innan det används i djurförsök, ska bedövas om inte bedövningen skulle orsaka mer lidande än användningen i sig och att djur inte får ges läkemedel som hindrar dem från, eller begränsar deras möjlighet, att uttrycka smärta, om de inte får tillräcklig bedövning eller smärtlindring. Utredningen föreslår också att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer ska få meddela ytterligare föreskrifter om krav på andra smärtlindrande åtgärder. Remissinstanserna: Den enda remissinstans som yttrar sig om försla- get, Kemikalieinspektionen, anser att konsekvenserna av kravet på be- dövning är oklara när det gäller studier där bedövningsmedlet kan på- verka effekterna av den kemikalie som man vill studera i försöket. Skälen för regeringens bedömning: En bestämmelse om krav på be- dövning av djur vid användning i djurförsök finns i 53 § djurskyddsför- ordningen. Regeringen har i avsnitt 5.2 gjort bedömningen att förord- ningen alltjämt bör innehålla materiella regler och anser därför att frå- gorna om bedövning och läkemedel bör regleras där. Sådana föreskrifter kan meddelas med stöd av det bemyndigande som har behandlats i av- snitt 12.5. Utredningens förslag bör alltså inte genomföras på lagnivå. Offentlig kontroll och myndigheternas Myndigheter som utövar offentlig kontroll Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelse om att offentlig kon- troll utövas av länsstyrelserna och andra myndigheter i enlighet med vad regeringen bestämmer förs över till den nya lagen utan ändring i Bestämmelsen om att kontrollmyndigheterna ska ha tillgång till djurskyddsutbildad personal i den omfattning som behövs för att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt förs över till den nya lagen. Det klargörs att bestämmelsen gäller utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som lagen kompletterar. Utredningens förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regering- Remissinstanserna: Två remissinstanser, Djurskyddet och , tillstyrker förslaget vad gäller vilka myndigheter som ska utöva offentlig kontroll. som yttrar sig om förslaget lämnar vissa kommentarer, men tar inte sär- skilt ställning till förslaget. Föreningen anser att polisen bör ansvara för djur- skyddskontrollen av sällskapsdjur men att även fortsatt ska ansvara för djurskyddskontrollen av produktionsdjuren. Djurskyddet , och Hund- dagisförening tillstyrker förslaget om tillgång till djurskyddsutbildad och ytterligare nio organisationer inom lantbruksnäringen håller med utredningen om vikten av tillräckligt med Dessa remissinstanser samt nio hästorgani- zonas anser dock att kompetensen hos djurskyddspersonalen behöver Hästorganisationerna efterlyser en mer omfattande och djurslags- specifik utbildning för kontrollpersonalen samt föreslår krav på praktik hos hästhållare och att utbildningen bör ske i nära samråd med Ridskolornas understryker vikten av att det offentliga representeras av för ändamålet utbildade personer som är förtrogna med praktiskt handhavande av hästar. framhåller vikten av ett brett utbud av ändamålsenlig fortbildning för kontrollpersonalen. Skälen för regeringens förslag: I 24 § första stycket djurskyddslagen anges att offentlig kontroll av efterlevnaden av lagen, de föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EG- bestämmelserna utövas av länsstyrelserna och andra statliga myndigheter i enlighet med vad regeringen bestämmer. Enligt andra stycket i nämnda bestämmelse ska den myndighet som utövar offentlig kontroll ha tillgång till djurskyddsutbildad personal i den omfattning som behövs för att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. Genom en lagändring 2006 ersattes bl.a. i djurskyddslagen det tidigare uttrycket tillsyn med uttrycket offentlig kontroll, som är något snävare (se prop. 2005/06:128, Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livs- medel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m., s. 146 f och 401). Det lades också till att den offentliga kontrollen även skulle avse efterlevnaden av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EG-bestämmelserna. Lagändring- arna gjordes i syfte att anpassa djurskyddslagen till ett antal EG- förordningar, bl.a. och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. och rådet har antagit en ny för- ordning om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet på bl.a. djurskyddsområdet, och rådets förordning (EU) 2017/625 av om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlag- stiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och djurskydd, växt- skydd och växtskyddsmedel samt om ändring av och rådets förordningar (EG) nr 999/2001, (EG) nr 396/2005, (EG) nr 1069/2009, (EG) nr 1107/2009, (EU) nr 1151/2012, (EU) nr 652/2014, (EU) 2016/429 och (EU) 2016/2031, rådets förordningar (EG) nr 1/2005 och (EG) nr 1099/2009 och rådets direktiv /58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG och 2008/120/EG och om upphävande av och rådets förordningar (EG) nr 854/2004 och (EG) nr 882/2004, rådets direktiv /608/EEG, 89/662/EEG, 90/425/EEG, 91/496/EEG, 96/23/EG, 96/93/EG och 97/78/EG samt rådets beslut 92/438/EEG (förordningen om offentlig kontroll), (förordning (EU) 2017/625) som fr.o.m. kommer att ersätta förord- ning (EG) nr 882/2004. Regeringen avser att i ett senare lagstiftnings- ärende återkomma med förslag till de författningsändringar som krävs med anledning av förordning (EU) 2017/625. Utredningen föreslår att bestämmelsen i 24 § djurskyddslagen, med vissa språkliga korrigeringar, överförs till den nya lagen. Regeringen delar utredningens bedömning och föreslår i likhet med utredningen att bestämmelsen förs över till den nya lagen utan några ändringar i sak. Av de skäl som angetts i avsnitt 6.5 bör dock ”EG” ersättas med ”EU”. Re- geringen anser också att det är tillräckligt att ange att den offentliga kon- trollen ska utövas av länsstyrelserna eller de andra myndigheter som regeringen bestämmer. Med andra myndigheter avses endast statliga myndigheter och inte kommuner. Det skulle, enligt 8 kap. 2 § första stycket tredje punkten och 3 § första stycket regeringsformen vara nöd- vändigt med ett uttryckligt bemyndigande om regeringen också skulle kunna ålägga kommuner skyldigheter. Det saknas vidare ett beredningsunderlag för att, som Föreningen vildade Katter föreslår, föra över ansvaret för djurskyddskontrollen av sällskapsdjur till . Regeringen ser inte heller anledning att flytta ansvaret för kontrollen till någon annan myndighet. 2017/18:147 Det kan konstateras att det även i förordning (EG) nr 882/2004 finns bestämmelser om den personal som ska utöva offentlig kontroll. I artikel 4.2 c anges att de behöriga myndigheterna bl.a. ska se till att de har, eller har tillgång till, tillräckligt stor, för ändamålet kvalificerad och erfaren personal så att offentliga kontroller och därmed förbundna uppgifter kan utföras ändamålsenligt och effektivt. I artikel 6 finns krav på lämplig utbildning och tillräcklig kompetens hos personal som ska utföra offent- lig kontroll. Den nya djurskyddslagen kommer, liksom den nu gällande lagen, att ha ett vidare tillämpningsområde än förordning (EG) nr 882/2004. Som utredningen föreslår bör det därför anges att djurskydds- lagens krav beträffande personal gäller utöver vad som framgår av de EU-bestämmelser som lagen kompletterar. Genom detta tydliggörs dels att det inte är fråga om en otillåten dubbelreglering i förhållande till EU- förordningen, dels att ett krav på utbildad personal gäller även vid sådan kontroll som faller utanför EU-förordningens tillämpningsområde. Samordning och skyldigheter mot enskilda Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelse om att den kontroll- myndighet som regeringen bestämmer ska samordna övriga kontroll- myndigheters verksamhet och vid behov lämna råd och hjälp i denna verksamhet förs över till den nya lagen. Även bestämmelsen om att kontrollmyndigheterna genom rådgivning och information och på an- nat sätt ska underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter förs över utan ändring i sak. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: (LRF,) ytterligare nio organisationer inom lantbruksnäringen liksom nas tillstyrker förslaget om samordning mellan kontrollmyndigheter. Länsstyrelserna i och samt () understryker vikten av samordning. poängterar vidare att har en viktig roll i samordningen av länsstyrelserna samt för att samverka med lärosäten som utbildar Vidare önskar SLU ytterligare utredning om samt för- slag som främjar en mer enhetlig tillämpning av lagstiftningen. i anser att det länsövergripande samarbetet bör utvecklas och öka, vilket medför specialisering och en ökad effektivi- Flera remissinstanser, bl.a. Grisföretagare och SLU, fram-