prop · H503294 · 2018-09-04 00:00:00 — Särskilt om ikraftträdande- och övergångsbestämmelser De nya bestämmelserna föreslås träda ikraft . De föreslagna kraven på att säkerheten ska kunna tas i anspråk av efter återkallelsen av ett godkännande innebär att utformningen av de säkerheter som ställs av berörda aktörer behöver uppfylla vissa krav. Såsom anförts i prop. 2013/14:10 (s. 89, se citat ovan) kan detta lösas på olika sätt beroende på i vilken form säkerheten ställs. I föreskrifter om säkerhet enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt och lagen (1994:1776) om skatt på energi (SKVFS 2014:7) finns närmare bestämmelser om hur en säkerhet får utformas. Av dessa följer bl.a. att en garanti ska vara utformad så att den kan tas i anspråk av från det att den som utfäst garantin säger upp denna genom rekommenderat brev till och att en pantsättning av ett tillgodohavande ska vara utformad så att beloppet kan tas i anspråk av från det att den som pantsatt tillgodohavandet säger upp pantsättningen genom rekommenderat brev till . får enligt föreskrifterna besluta att ställd säkerhet ska upphöra att gälla än den angivna. Vad gäller sådana säkerheter som har ställts före ikraftträdandet antogs det i promemorian att många säkerheter inte uppfyller de krav som kommer att ställas med anledning av ändringarna. har dock anfört i sitt remissvar att befintliga säkerheter enligt bedömning redan är utformade på sådant sätt att de motsvarar kraven i de föreslagna nya bestämmelserna. I promemorian föreslogs att äldre bestämmelser ska fortsätta att gälla för flyttningssäkerheter som har ställts före ikraftträdandet , dvs. fram till och med för att ge aktörerna tid att genomföra de ändringar av säkerheterna som antogs behövas. Mot bakgrund av att det nu framkommit att befintliga säkerheter inte behöver ändras för att motsvara kraven i de föreslagna bestämmelserna bedömer regeringen att det inte finns behov av någon sådan övergångsbestämmelse. Förslagen föranleder ändringar i 11, 13 och 15 §§ LTS, 10, 12 och 14 §§ LAS och 4 kap. 4, 6 och 8 §§ LSE. Ändringarna föreslås träda i kraft . 4.2Tydligare regler för den som medför beskattade varor för någon annans räkning 4.2.1Bakgrund och gällande rätt I rådets direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG (punktskattedirektivet) finns det allmänna regler om beskattning och flyttning av punktskattepliktiga varor inom EU. Av punktskattedirektivet följer att punktskattepliktiga varor kan flyttas antingen inom det s.k. uppskovsförfarandet, där varorna flyttas mellan vissa godkända aktörer under uppskjutande av beskattning, eller som beskattade varor, dvs. varor som har beskattats i en medlemsstat. Punktskattedirektivets regler har genomförts i svensk lagstiftning genom lagen (1994:1563) om tobaksskatt, förkortad LTS, lagen (1994:1564) om alkoholskatt, förkortad LAS, och lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE. För att kontrollera att punktskattedirektivets regler om flyttning av punktskattepliktiga varor följs har det i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter, förkortad LPK, bland annat införts en möjlighet för att genomföra kontroller av vägtransporter av punktskattepliktiga varor om varorna är eller kan antas omfattas av vissa krav avseende flyttningen, s.k. transportkontroller. En transportkontroll får ske under pågående transport och då varor på-, av- eller omlastats i direkt anslutning till transporten. Om det kan antas att punktskattepliktiga varor förvaras i en lokal för på-, av- eller omlastning under en pågående flyttning, får transportkontroll också genomföras i lokalen. När punktskattepliktiga varor som har beskattats i en medlemsstat flyttas till en annan medlemsstat ska enligt punktskattedirektivet ett förenklat ledsagardokument medfölja transporten (artikel 34.1). Vissa undantag från detta gäller t.ex. om varorna säljs genom distansförsäljning där säljaren anordnar transporten eller om varorna förs in av en enskild person som själv transporterar varorna och varorna är för personligt bruk. En punktskattepliktig vara får enligt LPK bara flyttas om de krav i fråga om förenklat ledsagardokument är uppfyllda som följer av bestämmelser i , LAS eller LSE eller av punktskattedirektivet (1 kap. 6 § LPK). En förare är skyldig att se till att förenklat ledsagardokument följer med transporten i enlighet med 1 kap. 6 § LPK. Vid en transportkontroll ska föraren tillhandahålla tillgängliga förenklade ledsagardokument. En sådan skyldighet finns även för den som äger eller innehar nyttjanderätt till en lokal där punktskattepliktiga varor förvaras för på-, av- 2017/18:294 eller omlastning (2 kap. 6 § LPK). Förare eller ägare till varor som ska kontrolleras ska, vid transportkontroll, ge möjlighet att undersöka varorna och transportmedlen samt utan kostnad tillhandahålla varuprov, och svara för den transport som behövs för kontrollen samt ansvara för uppackning och återinpackning av varorna (2 kap. 7 § LPK). Om en punktskattepliktig vara har tagits omhand ska föraren eller ägaren till varan utan kostnad tillhandahålla varuprov och svara för transport av den omhändertagna varan i enlighet med anvisningar om transporten sker i direkt anslutning till omhändertagandet (2 kap. 11 § LPK). Den som åsidosätter sina skyldigheter enligt 2 kap. 7 eller 11 § ska ersätta staten för dess kostnader på grund av detta. Ersättningsskyldigheten kan efterges helt eller delvis (2 kap. 7 och 11 §§ sista styckena LPK). Om en förare inte har med sig föreskrivet förenklat ledsagardokument vid flyttning av punktskattepliktiga varor som beskattats i ett annat EU- land ska transporttillägg påföras. Transporttillägget är av de punktskatter som belöper på eller kan antas belöpa på de varor för vilka bestämmelserna inte iakttagits (4 kap. 1 § LPK). Den som uppsåtligen bryter mot skyldigheten att tillhandahålla det förenklade ledsagardokumentet kan även dömas till penningböter (5 kap. 4 § LPK). 4.2.2Skyldighet att medföra ledsagardokument m.m. Regeringens förslag: Det ska införas en uttrycklig skyldighet för passagerare som transporterar punktskattepliktiga varor för någon annans räkning från ett annat EU-land att se till att förenklat ledsagardokument följer med transporten i enlighet med de krav som uppställs i punktskattedirektivet om varorna ska åtföljas av sådant dokument. Vid en transportkontroll ska passagerare som transporterar varor för någon annans räkning tillhandahålla tillgängliga förenklade ledsagardokument. De krav som gäller för förare, t.ex. att ge möjlighet att undersöka varor vid en kontroll, tillhandahålla varuprover och transportera varor, ska även gälla för passagerare som transporterar varor för någon annans räkning. Bestämmelser om transporttillägg för den som inte har med sig föreskrivet förenklat ledsagardokument vid flyttning av punktskattepliktiga varor som beskattats i ett annat EU-land och penningböter för den som uppsåtligen bryter mot skyldigheten att tillhandahålla förenklade ledsagardokument ska också tillämpas i dessa fall. Om det finns grund att ta ut transporttillägg av såväl en förare som en passagerare för samma varor, ska transporttillägg bara påföras passageraren. Ändringarna föreslås träda i kraft . Ändringarna ska gälla för flyttningar av punktskattepliktiga varor som påbörjas efter ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , , , , , , , , , , , i , i , , , , , (), Energigas , Företagarna, , , , , , och har tillstyrkt förslaget eller har inte framfört några synpunkter på förslaget. Kammarrätten i har lämnat en redaktionell synpunkt på texten i avsnittet. har anfört att genom förslaget utvidgas den krets av personer som har skyldighet att tillhandahålla förenklat ledsagardokument. Till denna skyldighet kopplas även befintliga straffbestämmelser i 5 kap. LPK, som innebär att den som uppsåtligen bryter mot skyldigheten i vissa fall ska dömas till penningböter. har uppmärksammat att någon fördjupad straffrättslig analys av förslaget inte redovisas i promemorian. Se även avsnitt 4.1.2 för en redovisning av vissa synpunkter som berör hela avsnitt 4. Skälen för regeringens förslag Myndigheterna har anfört att LPK behöver kompletteras vad avser de skyldigheter som bör åligga den person som transporterar punktskattepliktiga varor för annans räkning, dvs. Samma krav på medförande av förenklat ledsagardokument bör gälla ombudet som det gör för föraren av transporten. Att dessa krav uppställs är vidare enligt myndigheterna en förutsättning för att transporttillägg ska kunna påföras ombudet. Det bör även finnas en skyldighet för ombudet att, liksom vad som gäller för föraren , medverka vid kontrollen. Flyttningar av punktskattepliktiga tobaksvaror, alkoholvaror och energiprodukter kan antingen ske med obeskattade varor inom det s.k. uppskovsförfarandet eller som beskattade varor mellan näringsidkare eller privatpersoner. Myndigheternas hemställan berör dock endast sådana flyttningar av beskattade varor där varorna ska åtföljas av ett förenklat ledsagardokument. Vad gäller varor som har beskattats i en medlemsstat och som sedan förs in i en annan medlemsstat gör punktskattedirektivet skillnad på varor som förvärvas av en enskild person för dennes eget bruk och som denne själv transporterar och övriga flyttningar. I det första fallet ska punktskatt endast tas ut i den medlemsstat där varorna förvärvades. De övriga flyttningarna anses utgöra flyttningar av varor för kommersiellt syfte oavsett om det är en privatperson eller en näringsidkare som har beställt varorna. Dessa varor ska beskattas i mottagarlandet, dvs. den medlemsstat till vilken de transporteras. För utredning av om punktskattepliktiga varor förflyttas på det sätt som förskrivs i punktskattedirektivet är det av central betydelse att varorna åtföljs av de dokument m.m. som föreskrivs i direktivet och i kommissionens förordning (EEG) nr 3649/92 av om förenklade ledsagardokument vid förflyttning inom gemenskapen av punktskattepliktiga varor som redan har frisläppts för konsumtion. Detsamma gäller för utredning av vem som ansvarar för betalning av skatten. Av ett förenklat ledsagardokument ska framgå bl.a. vem som är mottagare av varorna (se artiklarna 1 och 2 i förordningen). Frågan om skyldigheter vad gäller att medföra ledsagardokument har varit föremål för övervägande . I propositionen Straffrättsliga sanktioner mot överträdelser av för alkohol, tobak och mineraloljor (prop. 2002/03:10) uttalades bland annat att skyldigheten att tillse att ledsagardokument och bevis om ställd säkerhet medföljer är en skyldighet som regleras genom de olika skattelagarna (LTS, LAS och LSE) och av 1 kap. 5 a § LPK. Skyldigheten att tillse att varorna inte flyttas i strid med 1 kap. 6 § LPK gäller var och en som medverkar till förflyttningen av varan. Den som uppsåtligen förflyttar varor i strid med villkoret i 1 kap. 6 § LPK kan fällas till ansvar för brottet ”olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor”. I propositionen gjordes bedömningen att någon uttrycklig bestämmelse i LPK om förares skyldighet att tillse att dokument medföljer transporten därför inte behövdes. (s. 103). En tidigare bestämmelse om skyldighet för föraren att medföra ledsagardokument togs därför bort. En ny bestämmelse om förares skyldighet att se till att ledsagardokument och bevis om ställd säkerhet följer med transporten i de fall detta är en förutsättning för flyttningen återinfördes dock från . I propositionen Några beskattnings- och kontrollfrågor vid införsel av vissa punktskattepliktiga varor för privat bruk (prop. 2008/09:48) anges att även om skyldigheten redan framgår indirekt av annan lagstiftning på det sätt som framförts i prop. 2002/03:10 så vinner systemet i tydlighet och förutsebarhet om förarens ansvar för att se till att föreskrivna dokument följer med transporten uttryckligen framgår av den svenska lagtexten (s. 42). I samband med detta infördes även bestämmelserna om transporttillägg för förare som inte har med sig föreskrivet förenklat ledsagardokument vid förflyttning av punktskattepliktiga varor som beskattats i ett annat EU-land. I propositionen anfördes bland annat följande (s. 36). Att varor som förs in hit åtföljs av ledsagardokument säkerställs i praktiken av att återbetalning av den skatt som erlagts i avsändarmedlemsstaten bl.a. förutsätter att mottagaren av varorna sänder tillbaka ett undertecknat exemplar av det förenklade ledsagardokumentet till avsändaren. Det finns alltså i regel ett ekonomiskt intresse för de inblandade aktörerna att försäkra sig om att varorna åtföljs av ledsagardokument. kan man dock förmoda att intresset av att se till att föreskrivna dokument följer varorna är av mindre betydelse för enskilda personer som för in t.ex. beskattade alkoholvaror för privat bruk med en mer eller mindre medveten avsikt att inte betala den – internationellt sett höga – svenska alkoholskatten. För att underlätta kontrollen vid införsel av beskattade varor för enskildas privata bruk, finns det därför ett behov av att tydligare genomföra cirkulationsdirektivet [numera punktskattedirektivet] avseende kravet på förenklade ledsagardokument vid införsel av beskattade varor. Dessutom bedömer regeringen att problemet med att identifiera skattskyldiga beställare har accentuerats genom möjligheten att föra in alkoholvaror via s.k. oberoende mellanhand, men det gäller även vid införsel av tobaksvaror och energiprodukter. Enligt regeringens bedömning skulle utredningar underlättas om förarna alltid uppfyller sitt ansvar och har med sig det förenklade ledsagardokumentet tillsammans med varorna. Förslaget […] om att återinföra bestämmelsen om att förare är skyldiga att se till att bl.a. erforderliga ledsagardokument medföljer transporten, syftar också till att underlätta kontrollsituationen som förarens skyldighet att medverka till en korrekt varuförflyttning tydliggörs. skattskyldiga beställare är det enklare att säkerställa den svenska beskattningen av varorna. Som framgått ovan kan föraren ställas till ansvar för brottet olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor om avsaknaden av föreskrivna dokument inneburit fara för att myndighetens kontrollverksamhet allvarligt försvårats och åtal är påkallat från allmän Oavsett detta innebär avsaknaden av föreskrivet ledsagar- dokument att förutsättningar att kontrollera införseln av alkoholvarorna och att beskatta dessa försvåras. Som ovan sagts har de aktörer som medverkar vid dessa transporter sannolikt ofta ett gemensamt intresse av att inte betala den svenska alkoholskatten. skattskyldige beställarens underlåtenhet att iaktta kraven på föranmälan och ställd säkerhet kan i dessa fall enligt gällande bestämmelser sanktioneras med transporttillägg. Någon möjlighet att på motsvarande sätt påföra föraren en administrativ sanktionsavgift vid underlåtenhet att medföra föreskrivet förenklat ledsagardokument finns inte i den För att säkerställa kontrollen och beskattningen anser regeringen att det är betydelsefullt att föraren kan påföras en sådan avgift avseende underlåtenhet att medföra föreskrivet dokument. Skyldigheten för föraren att medverka till att beställarna kan identifieras bör därför tydliggöras och förstärkas. Detta kan enligt regeringen åstadkommas genom att skyldigheten att se till att ett förenklat ledsagar- dokument medföljer varorna sanktioneras med transporttillägg. Regeringen förslår därför att det införs en bestämmelse med denna innebörd i LPK. De bestämmelser om tydliggörande av förarens ansvar och möjlighet att ålägga föraren transporttillägg om förenklat ledsagardokument inte medföljer transporten som infördes i enlighet med förslaget i ovan nämnda proposition har visat sig utgöra ett viktigt verktyg i arbete för att kontrollera att reglerna i punktskattedirektivet följs. har anfört har det dock visat sig att det finns vissa svagheter i När LPK infördes hade en enskild person endast rätt enligt alkohollagen (1994:1738, numera 2010:1622) att föra in alkoholvaror för privat bruk om denne själv följde med transporten, eller i vissa särskilda fall där varorna fraktades genom yrkesmässig befordran i samband med arv eller gåva. Efter ett par EU-domar ändrades de svenska bestämmelserna i alkohollagen . Enligt 4 kap. 4 § andra stycket 7 alkohollagen får spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker föras in av en enskild person som har fyllt genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand, om införseln sker från ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. Av förarbetena framgår att i begreppet ”oberoende mellanhand” ingår även införsel genom andra oberoende mellanhänder än yrkesmässiga sådana, dvs. genom privata ombud (prop. 2007/08:119 s. 37). Mot bakgrund av att det är tillåtet för en enskild enligt alkohollagen att föra in alkoholvaror genom en oberoende mellanhand förekommer det att det sker införsel av alkoholvaror genom andra ombud än yrkesmässiga 2017/18:294 transportföretag för varor, exempelvis genom ett privat ombud som medför varorna från det andra EU-landet i en privat bil eller som passagerare i en buss. I det fallet, där den enskilde mottagaren i inte själv transporterar varorna, ska dessa beskattas i även om de är avsedda för den enskilde mottagarens privata bruk. ledsagardokument ska medfölja flyttningen från början till slut, dvs. fram till mottagaren. De bestämmelser som infördes utgår från att varorna vid vägtransport transporteras av någon som även är förare av fordonet. en transport genom ett yrkesmässigt transportföretag för varor, t.ex. ett speditionsföretag, är det givetvis normalt så. Där får det antas att föraren tar emot varorna vid transportens påbörjande och då kan säkerställa om det med varorna medföljer de transportdokument som är föreskrivna i det Såsom framfördes i prop. 2002/03:10 gäller dock skyldigheten att tillse att varorna inte flyttas i strid med 1 kap. 6 § LPK var och en som medverkar till förflyttningen av varan. Detta innebär att den som transporterar varor för annans räkning, även om denne gör det som passagerare i ett fordon, har en skyldighet att säkerställa att kraven på flyttningen är uppfyllda vilken framgår indirekt genom På samma sätt som för föraren får det anses lämpligt att denna skyldighet tydliggörs direkt i den svenska lagstiftningen. Regeringen föreslår därför att 2 kap. 6 § LPK kompletteras med en bestämmelse om att passagerare som transporterar punktskattepliktiga varor för annans räkning från ett annat EU-land är skyldiga att tillse att förenklat ledsagardokument följer med transporten. förutsättning att det föreligger en skyldighet att medföra sådant dokument. Med passagerare avses samtliga personer som färdas med ett transportmedel och som inte är förare av fordonet. Detta innebär att även personer som inte är betalande resenärer vid exempelvis en kommersiell busstransport omfattas av begreppet passagerare, såsom reseledare eller representanter för arrangören, om dessa färdas med bussen. föreslagna bestämmelsen omfattar således alla som färdas i fordonet och som inte omfattas av första stycket i 2 kap. 6 § LPK. varorna transporteras för annans räkning får förstås alla situationer där varorna inte transporteras för egen räkning, dvs. för personens eller dennes familjs personliga bruk. Skyldigheten är således inte beroende av att det finns ett avtal om att agera som ombud utan den omfattar även situationer där det av omständigheterna följer att någon agerar för annans räkning. På samma sätt som för föraren bör skyldigheten att se till att ett förenklat ledsagardokument medföljer varorna sanktioneras med transporttillägg. Regeringen föreslår därför att den nuvarande bestämmelsen i 4 kap. 1 § tredje stycket LPK om transporttillägg för förare kompletteras med en hänvisning till den nya skyldigheten att medföra förenklat ledsagar- Bestämmelserna om tilläggets storlek, att transporttillägget ska undanröjas om den som beslutet gäller kommer in med dokumentet inom en månad och att befrielse ska ske om det är uppenbart oskäligt att ta ut tillägget, föreslås gälla på samma sätt som för föraren. bestämmelserna är lika oavsett om en person som medför varor för annans räkning är förare av fordonet eller passagerare i det undviker man den situation som kan uppkomma där frågan om transporttillägg blir beroende av vem som vid ett visst tillfälle sitter i förarsätet i fordonet. kan exempelvis bli aktuellt när flera personer samåker i en privat bil till ett annat EU-land och en eller flera av dem inhandlar alkoholvaror för någon annans räkning. Såsom anförts ovan är var och en som medverkar till flyttningen skyldig att se till att flyttningen sker korrekt. Detta innebär att införandet av en skyldighet för passagerare som transporterar varor för annans räkning inte i sig innebär att förarens skyldigheter upphör. Det kan dock inte anses rimligt att transporttillägg tas ut med anledning av skyldigheten att se till att förenklat ledsagardokument medföljer transporten av både en förare och en passagerare för samma varor. I de fall en passagerare transporterar varor för annans räkning kan det normalt antas att det är denne person som har bäst förutsättningar att från mottagaren (beställaren) efterfråga det förenklade ledsagardokumentet. Om det finns grund för att ta ut transporttillägg för en sådan person ska transporttillägg därför inte tas ut av föraren för samma varor. En särskild bestämmelse om detta föreslås införas i lagtexten. Regeringen gjorde i budgetpropositionen en bedömning av transporttillägget i förhållande till – som gäller som lag – och fann att några förändringar av reglerna inte behöver göras med anledning av förändringar i synen på skattetillägg i förhållande till (jfr prop. 2017/18:1, del 1, avsnitt 6.24.4). Det finns inte anledning att nu göra någon annan bedömning. Tillhandahållande av tillgängliga ledsagardokument Enligt LPK ska föraren tillhandahålla tillgängliga administrativa referenskoder, ersättningsdokument och förenklade ledsagardokument. En motsvarande skyldighet att tillhandahålla tillgängliga förenklade ledsagardokument föreslås även åvila den passagerare som transporterar varor för annans räkning. I syfte att säkerställa att skyldigheten för förare att tillhandahålla tillgängliga ledsagardokument m.m. efterlevs finns det i 5 kap. 4 § LPK en straffrättslig sanktion i form av penningböter. För mer bakgrund om denna bestämmelse och andra straffrättsliga sanktioner enligt LPK se prop. 1997/98:100 s. 108–110 och prop. 2002/03:10). Samma behov av att säkerställa efterlevnaden bedöms föreligga för den nu föreslagna skyldigheten att tillhandahålla tillgängliga ledsagardokument. Om personen uppsåtligen bryter mot skyldigheten att tillhandahålla tillgängliga förenklade ledsagardokument föreslås därför en bestämmelse införas som motsvarar den som finns i 5 kap. 4 § LPK om penningböter. Mot bakgrund av att tillämpningen av bestämmelsen begränsas av att det dels ska vara fråga om dokument som är tillgängliga för personen i fråga, dels ett uppsåtligt agerande bedöms det inte här vara nödvändigt att införa någon särskild reglering av de fall där det i samma fordon finns såväl en förare som en passagerare som transporterar varor för annans räkning. Medverkande vid kontroll m.m. En förare eller ägaren till varorna ska även enligt 2 kap. 7 § LPK vid en transportkontroll ge möjlighet att undersöka varorna och transportmedlen och utan kostnad tillhandahålla varuprov, svara för den transport som behövs för kontrollen samt ansvara för uppackning och 2017/18:294 återinpackning av varorna.