prop · H50377 · 2018-01-30 00:00:00 — Iandra stycket, som inte har någon motsvarighet i lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument, anges att underrättelsen ska lämnas till den kontoförvaltande betaltjänstleverantören även i de fall där transaktionen initierats av en leverantör av betalningsinitieringstjänster. I5 kap. 54 § finns en motsvarande bestämmelse för felaktigt genom- förda transaktioner. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.4.8. Paragrafen, som är ny, motsvarar 9 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument (se prop. 2009/10:122 s. 31). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.4.8. Paragrafen, som är ny genomför delvis artikel 61.1 i andra betaltjänst- direktivet. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att en betaltjänstleverantör ska få avvika från bestämmelserna i kapitlet och innebär att en betaltjänst- leverantör får komma överens med en betaltjänstanvändare som inte är konsument om avvikelser från de angivna bestämmelserna. Motsvarande bestämmelser finns i 4 kap. 20 § och 5 kap. 59 §. Jfr även 1 kap. 11 § som slår fast att avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i lagen är till nackdel för en konsument är utan verkan mot denne, om inte annat anges i lagen (se avsnitt 6.5). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 95.1 i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen reglerar en betaltjänstleverantörs skyldighet att ha system för hantering av operativa risker och säkerhetsrisker. En betaltjänstleverantör ska enligt första meningen inrätta system för hantering av operativa risker och säkerhetsrisker som har anknytning till den betaltjänstverksamhet den driver. Andra meningen innebär att betaltjänstleverantören inom ramen för detta system ska fastställa och upprätthålla förfaranden för hantering av incidenter, inklusive sådana för upptäckt och klassificering av allvarliga operativa incidenter och säkerhetsincidenter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av 6 § 1 meddela föreskrifter om hur ett system enligt denna para- graf ska utformas. har antagit riktlinjer för inrättande, genomförande och över- vakning av säkerhetsåtgärderna (se Riktlinjer för säkerhetsåtgärder för operativa risker och säkerhetsrisker för betaltjänster enligt direktiv (EU) nr [EU] 2015/2366 [PSD2] [/GL/2017/17]). Kommissionen får anta tekniska standarder för tillsyn när det gäller kriterier och villkor för inrättande och övervakning av säkerhetsåtgärderna (artikel 95.4 i direktivet). De tekniska standarderna ska baseras på de erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av Ebas riktlinjer, varför det ännu inte är aktuellt att ta fram sådana. Övervägandena finns i avsnitt 11.2.1. Paragrafen, som är ny, genomför artiklarna 95.2 och 96.6 första meningen i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen reglerar vissa rapporteringsskyldigheter för en betaltjänst- leverantör. Enligt första stycket ska en betaltjänstleverantör rapportera till Finans- inspektionen om de operativa risker och säkerhetsrisker som är för- knippade med de betaltjänster som den tillhandahåller och de åtgärder som den vidtagit för att hantera dem. Enligt andra stycket ska betaltjänstleverantören lämna statistiska upp- Prop. 2017/18:77 gifter till om svikliga förfaranden som har ägt rum i samband med användningen av leverantörens betaltjänster. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av 6 § 2 meddela föreskrifter om vilka upplysningar som ska lämnas enligt denna paragraf samt hur och när upplysningarna ska lämnas. har tagit fram förslag till riktlinjer för rapporteringen av statiska uppgifter om svikliga förfaranden enligt andra stycket (se Consultation Paper on Draft Guidelines on fraud reporting requirements under Article 96[6] of Directive [EU] 2015/2366 [PSD2] [/CP/2017/13], som inte finns i svensk språkversion). Dessa riktlinjer har ännu inte antagit. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 11.2.2. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 96.1 och 96.2 i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen reglerar dels en betaltjänstleverantörs skyldighet att under- rätta och betaltjänstanvändarna om operativa inci- denter eller säkerhetsincidenter, dels skyldighet att till andra myndigheter lämna uppgifter om incidenter. Enligt första stycket har betaltjänstleverantören en rapporterings- skyldighet till i fråga om allvarliga operativa incidenter eller säkerhetsincidenter som uppkommit i leverantörens verksamhet. Vidare har en skyldighet att lämna över uppgifter som myndigheten får del av genom incidentrapporter från betaltjänstleverantörer till , eventuella andra berörda svenska myndigheter samt till och . Inspektionen kan fullgöra informationsskyldigheten t.ex. genom att lämna incidentrapporterna i sin helhet till de andra myndigheterna. I andra stycket anges under vilka förutsättningar betaltjänstleveran- tören ska informera sina användare om sådana incidenter som avses i första stycket. Informationsskyldigheten omfattar även vilka åtgärder som användarna kan vidta i syfte att minska risken för skada. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av 6 § 3 och 4 meddela föreskrifter om vad som utgör en allvarlig operativ incident eller säkerhetsincident, hur bedömningen av om en incident påverkar eller kan påverka betaltjänstanvändarnas ekonomiska intressen ska göras och hur betaltjänstanvändarna ska informeras. har antagit riktlinjer för rapportering vid allvarliga incidenter (Riktlinjer för rapportering vid allvarliga incidenter enligt direktiv [EU] 2015/2366 [andra betaltjänstdirektivet] [/GL/2017/10]). Paragrafen har i allt väsentligt utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitten 11.2.2, 11.3.1 och 11.3.2. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 97.1–97.4 i andra betaltjänst- Paragrafen innehåller bestämmelser om stark kundautentisering. En definition av stark kundautentisering finns i 1 kap. 4 § (se även av- snitt 5.3.4). I första stycket anges när en betaltjänstleverantör ska använda sig av stark kundautentisering. En förutsättning för att kravet ska vara tillämp- ligt är att en åtgärd görs av betalaren. Det kan t.ex. vara fråga om att denne loggar in på sin internetbank och där initierar en betalning. Kraven är dock tillämpliga även när en åtgärd vidtas av betalaren via betalnings- mottagaren eller en leverantör betalningsinitieringstjänster eller konto- informationstjänster, eftersom även sådana åtgärder härrör från betalaren. Andra stycket gäller för elektroniska betalningstransaktioner på distans, t.ex. när en betalningstransaktion initieras via internet. För sådana betal- ningstransaktioner ska betaltjänstleverantören tillämpa stark kundautenti- sering som på ett dynamiskt sätt kopplar transaktionen till ett specifikt belopp och en specifik betalningsmottagare (jfr artikel 97.2 i direktivet). Enligt tredje stycket ska en betaltjänstleverantör vidta särskilda åtgärder för att skydda betaltjänstanvändarnas personliga behörighets- funktioner mot obehörig åtkomst och förvanskning när stark kundautenti- sering tillämpas. Det innebär att betaltjänstleverantören ska ha tillräck- liga säkerhetskrav för att skydda konfidentialitet och integritet i fråga om uppgifterna (se artikel 97.3 i direktivet). Enligt fjärde stycket gäller inte kraven på stark kundautentisering enligt första och andra styckena om annat följer av tekniska standarder som antagits av kommissionen. Detaljerade regler finns i en delegerad förordning med tekniska standarder för stark kundautentisering och gemensamma och öppna säkra kommunikationsstandarder som antagits av kommissionen enligt artikel 98 i andra betaltjänstdirektivet (se Commission delegated regulation [EU] supplementing Directive 2015/2366 of Parliament and of the Council with regard to regulatory technical standards for strong customer authentication and common and secure open standards of communication [C(2017)7782], som ännu inte finns i svensk språkversion). De tekniska standarderna innehåller bl.a. undantag från kraven på stark kundautentisering. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 11.4. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 97.5 i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen innebär att en kontoförvaltande betaltjänstleverantör ska göra det möjligt för leverantörer av betalningsinitieringstjänster och kontoinformationstjänster att förlita sig på den autentisering som den Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 11.4. Paragrafen, som är ny, innehåller bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter inom de områden som reglereras i 1–3 §§, se författningskommentarerna till de Prop. 2017/18:77 paragraferna. Övervägandena finns i avsnitten 11.2.1, 11.2.2 och 11.3.1. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artikel 35.2 i andra betaltjänst- direktivet. Paragrafen reglerar rätten för betaltjänstleverantörer att få indirekt tillträde till betalningssystem. En definition av betalningssystem finns i 1 kap. 4 §. I första stycket anges att om en deltagare i ett anmält system enligt lagen om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden ger betal- tjänstleverantörer som inte är deltagare i systemet möjlighet att sända överföringsorder genom systemet, ska den deltagaren på objektiva, icke- diskriminerande och proportionella grunder ge samma möjlighet även till andra betaltjänstleverantörer som begär det. För sådant indirekt tillträde gäller de förutsättningar som anges i 1 §, dvs. indirekt tillträde får inte nekas i större utsträckning än som är nödvändigt för att skydda mot risker i verksamheten och för att skydda betalningssystemets finansiella och operativa stabilitet. Det är inte heller tillåtet att diskriminera betal- tjänstleverantörer på grund av den juridiska form i vilken deras verk- När det gäller bedömningen av om tillträde ges på ett objek- tivt, icke-diskriminerande och proportionellt sätt bör de förarbets- uttalanden som avser motsvarande kriterier i 1 § kunna ge ledning 2009/10:220 s. 274–276). Andra stycket innebär att en deltagare som nekar en betaltjänst- leverantör sådant tillträde till betalningssystem som avses i första stycket, ska ge betaltjänstleverantören skälen för detta. som vägras indirekt tillträde har alltså rätt att få en motivering till Paragrafen har i allt väsentligt utformats i enlighet med Lagrådets Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 36 i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen reglerar rätten för betaltjänstleverantörer att få tillgång till betalkontotjänster hos kreditinstitut i den omfattning som behövs för att betaltjänstleverantörerna obehindrat och effektivt ska kunna tillhanda- hålla sina betaltjänster. Med betalkontotjänster avses dels tillgång till ett betalkonto, dels tillgång till sådana tjänster som normalt erbjuds i sam- band med ett betalkonto, t.ex. som möjliggör debitering eller kreditering Ett kreditinstitut ska enligt första stycket ge betaltjänstleverantörer som begär det tillgång till kreditinstitutets betalkontotjänster på objektiva, icke-diskriminerande och proportionella grunder. Det innebär att de regler som ett kreditinstitut ställer upp för att någon ska få tillgång till betal- konto och de tjänster som kan användas i samband med kontot inte får Ett kreditinstitut får alltså inte ställa strängare krav för att dessa aktörer ska få öppna betalkonto än dem som institutet ställer för att andra företag ska få öppna sådana konton. Ett kreditinstitut får inte heller vägra dessa aktörer tillgång till betal- kontotjänster på andra grunder än vad som gäller för andra näringsidkare som behöver öppna ett betalkonto för att kunna driva sin verksamhet. Det kan emellertid inte anses diskriminerande att kreditinstitut kräver att betal- tjänstleverantörer omfattas av de tillstånd eller undantag från till- ståndsplikt som följer av lag för den verksamhet för vilken betalkontot ska användas. Detsamma torde vara fallet med krav på att betaltjänst- leverantörer ska följa övrig lagstiftning på finansmarknadsområdet, som t.ex. penningtvättslagen. Tillgången ska vara så omfattande att betaltjänstleverantörerna kan tillhandahålla sina betaltjänster på ett obehindrat och effektivt sätt. I det ligger att tillgången till betalkontotjänster inbegriper sådana tjänster som ger möjlighet att använda betalkontot på ett ändamålsenligt sätt. Andra stycket innebär att ett kreditinstitut som nekar en betaltjänst- leverantör tillgång till institutets betalkontotjänster, ska meddela detta till och ange skälen för detta. På så sätt får Finansinspek- tionen visst underlag för tillsynen över att bestämmelserna om rätt till betalkonto följs. Paragrafen har i allt väsentligt utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Paragrafen genomför artiklarna 22.1, 22.3 och 22.4, delvis artikel 31.2, artikel 100.1 och delvis artikel 100.4 i andra betaltjänstdirektivet och artikel 21.1 och 21.3 i betalkontodirektivet. Paragrafen reglerar omfattningen av tillsyn och skyldighet att samråda med . I första stycket görs endast en redaktionell ändring. Ändringen i tredje stycket innebär att skyldigheten för att samråda med utvidgas till att även omfatta tillsyns- åtgärder eller ingripande mot en deltagare i ett betalningssystem för över- trädelse av bestämmelserna om indirekt tillträde till betalningssystem (punkt 2) eller mot ett av bestämmelserna om betalningsinstituts och registrerade betaltjänstleverantörers tillgång till betalkonto (punkt 3). Övervägandena finns i avsnitten 9 och 12.2. Paragrafen genomför delvis artiklarna 23.1 och 29.2, artikel 29.4 och delvis artikel 37.2 och 37.3 i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen innebär en skyldighet för de som driver verksamhet som avses i lagen att lämna upplysningar. I första stycket görs ett tillägg av ytterligare företag som ska lämna de uppgifter som inspektionen begär. att kan begära in upplysningar från dels de företag . 2017/18:77 som omfattas av anmälningsplikt enligt 1 kap. 9 §, dels utländska företag som tillhandahåller betaltjänster i från en filial eller genom ett ombud här i landet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om upplysningsskyldigheten med stöd av 27 §. Andra stycket, som är nytt, genomför artikel 29.4 i direktivet och innebär att ett utländskt företag som tillhandahåller betaltjänster i genom ett ombud ska inrätta en central kontaktpunkt här i landet om Finans- inspektionen begär det. I tekniska standarder som antas av kommissionen kommer det att specificeras när det är lämpligt att inrätta en sådan kontaktpunkt (artikel 29.7 i direktivet). Övervägandena finns i avsnitten 6.4.1, 13.3.2 och 13.3.3. Paragrafen genomför artikel 23.1 b i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om befogen- het att genomföra platsundersökningar. I första stycket 3 görs endast en följdändring med anledning av att bestämmelserna om utländska företags rätt att driva verksamhet i samlas i 3 kap. 26 §. Paragrafen genomför artiklarna 26, 29.1 tredje stycket, 29.3, 30.4 och 34 andra meningen i andra betaltjänstdirektivet och artikel 22 i betalkonto- direktivet. Paragrafen är utformad efter förebild av 23 kap. 5 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Paragrafen innehåller bestämmelser om samarbete och utbyte av information mellan behöriga myndigheter. I första stycket, som rör vilka andra myndigheter ska samarbeta och utbyta information med, läggs Europeiska kommis- sionen och till. Dessutom görs ett tillägg om att samarbetet och informationsutbytet ska ske i den utsträckning som följer av andra betal- tjänstdirektivet och betalkontodirektivet. I andra betaltjänstdirektivet finns regler om samarbete och utbyte av information mellan myndigheter som inte kommer till uttryck i lagen på annat sätt än genom denna paragraf (se t.ex. artiklarna 26 och 29.1 tredje stycket). Finansinspek- tionen ska t.ex. informera kommissionen och om inspektionen vidtar s.k. säkerhetsåtgärder (artikel 30.4, jfr 21 § fjärde stycket). Se även författningskommentaren till 4 a §. Även i betalkontodirektivet finns regler om samarbete och utbyte av information (se artikel 22). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 13.3.6. Paragrafen genomför artikel 27 i andra betaltjänstdirektivet och artikel 23 i betalkontodirektivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. bindande medling. 2017/18:77 I paragrafen görs ett tillägg som innebär att , i egen- skap av behörig myndighet, har möjlighet att hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en annan behörig myndighet inom EES till för tvist- lösning i de fall som avses i artikel 27 i andra betaltjänstdirektivet, dvs. frågor om samarbete och utbyte av information mellan behöriga myndig- heter eller vissa andra institutioner, ett betalningsinstituts ansökan om utövande av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster i en annan medlemsstat, tillsyn över dessa och behöriga myndigheters åt- gärder vid bristande efterlevnad, inbegripet säkerhetsåtgärder samt be- höriga myndigheters motivering och meddelande av åtgärder (artik- larna 26, 28, 29, 30 och 31). Sådana gränsöverskridande förfaranden och möjligheten till hänskjutande regleras i artikel 19 i Ebaförordningen. Vid fall av bindande medling bör , i lojalitet med med- lingsförfarandet, som utgångspunkt avvakta med att fatta beslut i det aktuella ärendet. Det kan även noteras att det åligger att samarbeta med såväl som andra behöriga myndigheter (se 4 §). Övervägandena finns i avsnitt 14.16. Paragrafen genomför delvis artikel 13.3 och artiklarna 14, 15.2, 15.3 och 37.4 i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om det register ska föra över verksamhet som drivs enligt lagen. Iförsta stycket införs, i punkterna 2–4, som är nya, ytterligare upp- gifter som ska föra in i registret. Det innebär att registret även ska innehålla uppgifter om den verksamhet som drivs av den som avses i 1 kap. 10 § om förutsättningarna för undantag är upp- fyllda, tillstånd som har återkallats samt uppgifter om vilka registrerade betaltjänstleverantörer som inte längre uppfyller villkoren för registre- ring. Nuvarande sista meningen överförs oförändrad till andra stycket, som är nytt. Itredje stycket, som är nytt, anges att så snart det kan ske ska underrätta om information som förts in i registret samt om skälen till att ett tillstånd återkallats eller till att en registrerad betaltjänst- leverantör inte längre uppfyller villkoren för registrering. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitten 6.4.2 och 14.3. Paragrafen genomför delvis artikel 30.1 andra stycket i andra betaltjänst- direktivet. Paragrafen reglerar vilka åtgärder som ska vidta i samband med att en behörig myndighet i ett annat land meddelat att ett betalningsinstitut som är registrerat i överträtt föreskrifter i det landet. I paragrafen införs en skyldighet för att underrätta behöriga myndigheter i andra länder inom EES om vilka åtgärder som inspektionen vidtar mot ett betalningsinstitut. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 13.3.5. Paragrafen genomför delvis artiklarna 23.2, 30.1, 31.2, 100.4 och 103.1 i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen reglerar möjligheter att ingripa mot ett utländskt företag som tillhandahåller betaltjänster i . Iförsta stycket görs en följdändring med anledning av att bestäm- melserna om utländska företags rätt att driva verksamhet i sam- las i 3 kap. 26 §. I stycket görs även en språklig ändring. Iandra stycket tas i en första mening in en bestämmelse som innebär att om ett utländskt företag som i tillhandahåller betaltjänster från en filial eller genom ett ombud här i landet inte driver sin verksamhet med betaltjänster i i enlighet med bestämmelserna i lagen ska Finans- inspektionen så snart det kan ske underrätta den behöriga myndigheten i företagets hemland. Den nuvarande bestämmelsen om rättelse- föreläggande motsvaras i huvudsak av andra meningen. Bestämmelsen justeras med anledning av det i nya 5 a och 5 b kap. tas in bestämmelser som genomför regler i avdelning IV i andra betaltjänstdirektivet och som ska utöva tillsyn över att aktuella företag följer (se artikel 100.4). Paragrafen har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 13.3.4. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artiklarna 30.1 andra stycket, 33 och 103.1 i andra betaltjänstdirektivet. Paragrafen reglerar vilka åtgärder som ska vidta i samband med att en behörig myndighet i ett annat land meddelat att en i registrerad betaltjänstleverantör som tillhandahåller kontoinfor- mationstjänster överträtt föreskrifter i det landet. melser när det gäller betalningsinstitut finns i 13 §. betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer som tillhanda- håller kontoinformationstjänster en rätt att tillhandahålla sina tjänster i andra länder (jfr 3 kap. 26 §). De åtgärder som kan bli aktuella att vidta när det gäller en registrerad betaltjänstleverantör som tillhandahåller kontoinformationstjänster är de som anges i 23 §. Övervägandena finns i avsnitten 7.3.3 och 13.3.5. Paragrafen genomför delvis artiklarna 29.2, 37.2 och 37.3 i andra betal- Paragrafen innehåller bemyndiganden för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter. I punkt 1 görs en ändring när det gäller vilka företag som omfattas. I stället för att företagen räknas upp hänvisas till uppgiftsskyldigheten enligt 2 §. Eftersom den bestämmelsen utvidgas till att även omfatta bl.a. utländska företag som driver verksamhet i utvidgas även bemyn- digandet att meddela föreskrifter. Det görs även ett tillägg som innebär att föreskrifterna också får avse när information ska lämnas till Finans- inspektionen. På så sätt kan föreskrifter meddelas om t.ex. periodiska rapporter (jfr artikel 29.2 i direktivet). Övervägandena finns i avsnitten 6.4.1 och 13.3.2. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna genomför artiklarna 109, 115.4 och 115.6 samt delvis artikel 115.1 och 115.2 i andra betaltjänst- direktivet. Punkt 1 innebär att lagen träder i kraft med undantag av angivna bestämmelser. Enligt artikel 115.4 i andra betaltjänst- direktivet ska de bestämmelser om säkerhetsåtgärder som avses i artik- larna 65–67 och 97 i direktivet tillämpas fr.o.m. 18 månader efter dagen när de tekniska standarder för stark kundautentisering och gemensamma och säkra öppna kommunikationsstandarder som avses i artikel 98 i direktivet träder i kraft. De angivna bestämmelserna genomför dessa regler i direktivet i svensk rätt. Regeringen kommer därför att, i enlighet med direktivet, besluta när dessa bestämmelser ska träda i kraft. Punkt 2 innebär att lagen om obehöriga transaktioner med betalnings- instrument upphävs. Punkten innehåller även en övergångsbestämmelse som innebär att den upphävda lagen ska tillämpas på avtal som ingåtts före ikraftträdandet. Punkt 3, som genomför artikel 109.1 och 109.2 i direktivet, innehåller övergångsbestämmelser som gäller för juridiska personer som vid ikraft- trädandet har tillstånd att driva verksamhet som betalningsinstitut. Första meningen innebär att en sådan juridisk person får fortsätta verksamheten i enlighet med de krav för tillstånd som gäller enligt de nuvarande bestämmelserna. Av andra meningen följer att det efter övergångsperioden krävs ett nytt tillstånd för verksamheten. Enligt tredje meningen får verksamheten fortsätta till dess att en ansökan om tillstånd som har getts in till före övergångsperiodens slut har prövats slutligt.