prop · H503255 · 2018-05-15 00:00:00 — Processen är en del av FI:s tillsynsprocess och innebär att myndigheten en gång gör en bred 36 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N genomgång av riskerna på olika områden och upprättar en samlad riskbedömning. Identifiering och analys av risker är dock en ständigt pågående verksamhet inom varje verksamhetsområde. Den samlade riskbedömningen görs med en utblick mot utvecklingen i hela finanssektorn och samhällsekonomin i stort. Riskbedömningen diskuteras i och fastställs därefter av områdescheferna samt chefsekonomen. Den samlade riskbedömning som görs inom ramen för denna process ska vara heltäckande. Där ingår risker såväl ur ett mikroperspektiv som ur ett makroperspektiv. Av processbeskrivningen framgår att identifierade risker ska diskuteras och rangordnas, men i detta avseende används inte begrepp som indikatorer, sårbarheter, exponeringar eller störningar. Riskbedömningsprocessen handlar dock om underlag för planering och prioritering av aktiviteter inom olika verksamhetsområden. Den handlar bl.a. om att ta fram analyser kring och förslag till makrotillsynsåtgärder, vilket kompletterar bedömningarna som redovisas i t.ex. stabilitetsrapporterna.21 FI ska i särskilda rapporter till regeringen redogöra för myndighetens analys och bedömning av den finansiella stabiliteten (förordning 2009:93). Regeringen har dessutom i FI:s regleringsbrev ställt specifika krav på innehållet i dessa redovisningar (stabilitetsrapporter) avseende t.ex. redogörelser för hushållens tillgångssida uppdelad på finansiella respektive reala tillgångar. FI:s analyser bygger både på vad som sker i de enskilda finansiella företagen och vad som händer i ekonomin i stort. FI menar att det till stor del är i detta växelspel som stabilitetsriskerna uppstår. I rapporterna bedömer FI den finansiella stabiliteten och beskriver tillståndet på finansmarknaderna samt redogör för kreditgivning och kreditvillkor till företag och hushåll.22 redovisar FI i sina stabilitetsrapporter en sammanfattande sårbarhetsindikator per sårbarhetskategori för ett antal sektorer.23 Dessa anges med färger som motsvarar en femgradig skala med värden från låg till hög sårbarhet. En systematisk genomgång och presentation av indikatorer utgör en startpunkt för att analysera det finansiella systemets sårbarheter (FI 2015d). Skalan ska dock tolkas med försiktighet och dess primära syfte är att ge en överblick över de mest relevanta sårbarheterna i det finansiella systemet. I de fall indikatorerna signalerar förhöjd eller hög sårbarhet finns det skäl för FI att 21Intervju med FI . 22FI, Stabilitetsrapport, hämtad , . 23Redan i december 2015 ingick i stabilitetsrapporten en kortare sammanfattning och beskrivning av FI:s sårbarhetsindikatorer (FI 2015d). R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E L L S T A B I L I T E T – M A K R O T I L L S Y N P Å R Ä T T S Ä T T ? undersöka sårbarheten närmare. Indikatorsignalen kan bero på händelser som inte bör föranleda någon makrotillsynsåtgärd. En kvantitativ signal om förhöjd sårbarhet föranleder däremot alltid en mer djupgående analys. Indikatorerna i de två senaste stabilitetsrapporten pekade generellt sett på en medellåg sårbarhet (se tabell 9). I den samlade riskbedömningen hänvisade dock FI till såväl underliggande sårbarhetsindikatorer som kompletterande information och analyser. FI understryker att det är just den samlade riskbedömning som presenteras i stabilitetsrapporterna som ligger till grund för myndighetens syn på behovet av åtgärder, vilka kan komma att vidtas för att t.ex. motverka att finansiella obalanser uppstår.24 Tabell 9 FI:s redovisning av sårbarhetsindikatorer i stabilitetsrapporterna 2017.1 och 2017.2 Anmärkning: FI:s färgkoder har översatts som röd=hög, orange=medelhög, gul=medel, ljusgrön=- medellåg och grön=låg. Källor: FI (2017e), FI (2017f) och egen sammanställning. 5.1.4 Användning av indikatorer vid makrotillsynsåtgärder En genomgång av de promemorior som ligger till grund för FI:s makrotillsynsåtgärder visar inte på motsvarande systematik i användningen av sårbarhetsindikatorer som i stabilitetsrapporterna (se tabell 10). De sårbarhetsindikatorer och de potentiella störningar som lyfts fram är i princip avgränsade till de som har en nära koppling till den föreslagna åtgärden. Den kontracykliska kapitalbufferten utgör ett undantag, och gällande denna redovisar FI regelbundet en stor uppsättning indikatorer, vilka har en tonvikt på förändringar som sker över tiden. Ett annat undantag är FI:s åtgärder som hade sin grund i den s.k. novemberöverenskommelsen . Bedömningen av sårbarheter och risker för den finansiella stabiliteten samt slutsatsen att banksektorn behövde betydligt mer kapital var i det närmaste given på förhand (FI 2011 och 2011). Intervju med FI . R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Tabell 10 FI:s identifiering av sårbarheter vid genomförande av olika makrotillsynsåtgärder Aggregerad LTI, LTV Aggregerad LTI, LTV, andel hög LTV, Räntor, bostadspriser, 0/1/, 2016 Aggregerad LTI, LTI, andel hög LTI Inkomster, räntor, 0/, (2018) Andel kortfristig marknadsfinansiering, Bolån i förhållande till BNP 15->25 %, 2014 Systemrisk pelare 2, Kredittillväxt, BNP-tillväxt, inkomst- Bostadspriser, räntekvot, 1–, 2015–2017 tillväxt, kreditgap, etc. Anmärkning: LTV = belåningsgrad (storlek på lån i förhållande till bostadsvärde), LTI = skuldkvot (storlek på lån i förhållande till årsinkomst). Med systemrisk pelare 2 avses ett s.k. särskilt kapitalbaskrav inom ramen för kapitaltäckningsdirektivet. För åtgärderna systemrisk pelare 2 och systemriskbuffert bedöms inte FI:s retroaktiva redovisning av sårbarhetsindikatorer och störningar utgöra en del av myndighetens ramverk för makrotillsyn. Källor: FI (2010), FI (2012), FI (2014b), FI (2014c), FI (2015c), FI (2016d), FI (2016e), FI (2017d) och egen sammanställning. 5.2 Samverkan kring riskbedömningen Samverkan kring bedömningen av riskerna för finansiell instabilitet sker mellan , , och . Samtliga myndigheter håller sig löpande uppdaterade om situationen för finansiella företag och läget på finansiella marknader, även om till stor del får informationen via FI och Riksgälden.25 5.2.1 Andra myndigheters stabilitetsbedömningar I liket med FI publicerar en rapport om läget på finansmarknaden. I rapporterna ”Finansiell stabilitet” ger en samlad 25 Intervju med . R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E L L S T A B I L I T E T – M A K R O T I L L S Y N P Å R Ä T T S Ä T T ? bedömning av de risker och hot som finns mot det finansiella systemet och värderar systemets motståndskraft mot dessa (2017a och 2017b). Riksgälden publicerar ingen stabilitetsrapport, men relevanta stabilitets- och riskbedömningar återrapporteras i statsupplåningsrapporterna som ges ut per år.26 5.2.2 Internationella organisationers stabilitetsbedömningar Svenska myndigheter kan även söka stöd för sina stabilitetsbedömningar i de analyser som internationella organisationer ger ut regelbundet. Dessa har med jämna mellanrum pekat på risker för den finansiella stabiliteten med hänvisning till framför allt hushållens höga och stigande skuldsättning, snabb prisutveckling på bostäder samt övervärderade bostäder. huvudsakliga slutsatser från dess senaste djupgranskning av den svenska ekonomin handlade om risker med koppling till utvecklingen av hushållens skulder och bostadspriserna (2017a). IMF har i sin årliga översyn av det ekonomiska läget i , en s.k. artikel IV-konsultation, gjort en i stora drag liknande riskbedömning (IMF 2017a). ESRB har också riktat en varning till gällande sårbarheter på den svenska bostadsmarknaden (ESRB 2016).27 I ett makrotillsynsperspektiv bedömde ERSB att de huvudsakliga sårbarheterna utgjordes av snabbt stigande bostadspriser och en hög skuldsättning, särskilt bland vissa hushåll. ESRB bedömde också att detta utgjorde en risk för de övriga länderna i samt i . Beredningsgruppen till det finansiella stabilitetsrådet träffas en gång , och på dessa möten följer FI, och Riksgälden ett roterande schema enligt vilket de presenterar aktuella risk- och stabilitetsbedömningar var tredje månad.28 Finansiella stabilitetsrådet träffas i normalfallet , och på dessa möten presenterar myndigheterna sina respektive stabilitetsbedömningar. Under rådets tidiga möten var det endast FI och som föredrog respektive myndighets bild av stabilitetsläget, men sedan mötet föredrar även Riksgälden sin bild. Enligt protokollet från rådets möte fanns det i stora delar en gemensam bild av stabilitetsläget, men riskerna på bostadsmarknaden och motståndskraften hos svenska banker värderades något olika (Finansiella stabilitetsrådet 2017a). Exempelvis bedömde FI att motståndskraften i det finansiella systemet var tillfredsställande och att nuvarande svenska likviditets- 26Intervju med Riksgälden . 27På basis av ESRB:s analys riktades varningar till åtta medlemsstater. 28Intervju med FI och Riksgälden . 40 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N och kapitalkrav har gynnat den finansiella stabiliteten. bedömde dock att det fanns betydande sårbarheter i banksystemet och att motståndskraften behövde stärkas. Det gällde såväl bankernas förmåga att hantera likviditetsrisker som deras kapitalnivåer. 5.3 Analys och slutsatser FI menar att myndighetens formaliserade indikatorsystem för att identifiera och tydliggöra sårbarheter i hög grad följer ESRB:s metod (FI 2015b). bedömer att FI har en makrotillsynsstrategi med indikatorer för att övervaka utvecklingen av systemrisker som är i linje med ESRB:s rekommendation (ESRB 2013, rek. konstaterar också att FI i samarbete med ESRB har bidragit till utvecklingen av en EU-gemensam uppsättning kvantitativa och kvalitativa indikatorer för att identifiera och värdera systemrisk, vilket är en av ESRB:s uppgifter (förordning 1092/2010, art. 3.2.f).29 konstaterar vidare att FI har flera alternativa metoder för att identifiera och bedöma sårbarheter och risker, t.ex. inom ramen för den s.k. riskbedömningsprocessen, vilket i sig torde vara en fördel. menar dock att FI:s genomförande av makrotillsynen, med avseende på identifiering av systemrisker och behovet av åtgärder, har brister i transparens. kan inte se att FI har en strategi för beslut om makrotillsynsåtgärder som är i linje med ESRB:s rekommendation, dvs. vägledd av indikatorer (ESRB 2013, rek. C.1.b- c). Det skiljer sig dock åt mellan olika instrument, där FI:s beslut rörande den kontracykliska kapitalbufferten bedöms följa ESRB:s rekommendation. ESRB rekommenderar att tillämpningen av instrument ska vara vägledd av indikatorer (ESRB 2013, rek. C.1.b)30. I detta ser ingen motsättning till som föreskriver att beslut om åtgärder ska föregås av en grundlig analys, eftersom besluten innebär en avvägning av förtjänster mot risker och kostnader (FI 2014a). har vidare funnit att samverkan mellan berörda myndigheter kring sårbarheter och risker för den finansiella stabiliteten fungerar väl. FI, Riksgälden och har tillgång till delvis olika informationskällor och gör därför sina stabilitetsbedömningar från delvis olika utgångspunkter. menar att detta förbättrar möjligheten att identifiera sårbarheter och störningar som kan utgöra risker för den finansiella stabiliteten. I så måtto menar att 29Förordning (EU) nr 1092/2010 av om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd. 30Alternativt uttryckt: att tillämpningen ska ske med stöd av en uppsättning indikatorer tillsammans med en expertbedömning (ESRB 2013, beaktande 5). R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E L L S T A B I L I T E T – M A K R O T I L L S Y N P Å R Ä T T S Ä T T ? berörda myndigheters arbete med riskbedömningen har en lämplig samordningsmekanism med relevanta organ på nationell nivå helt i linje med ESRB:s rekommendation (ESRB 2013, rek. 42 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 6 Instrument och åtgärder I detta kapitel undersöks FI:s tillämpning av makrotillsynsinstrument inom myndighetens ramverk, vilket bidrar till att besvara revisionsfrågan om policystrategin. Undersökningen av instrument bidrar också till att besvara revisionsfrågan om samverkan mellan berörda myndigheter. 6.1 FI:s användning av makrotillsynsinstrument 6.1.1 Uppsättningen av makrotillsynsinstrument Den uppsättning makrotillsynsinstrument som FI har befogenhet att använda kan delas upp i kreditreglering och rörelsereglering. I praktiskt genomförande handlar det om regelgivning (allmänna råd och föreskrifter), tillsyn och kommunikation. FI tillhandahåller ingen sammanställning över de instrument som den förfogar över i makrotillsynssyfte, men med utgångspunkt i myndighetens genomförda åtgärder följer en uppsättning potentiella instrument (se tabell 11)31. Tabell 11 FI:s användning av olika makrotillsynsinstrument 2010–2017 Amorteringskrav betingat på LTV/LTI Systemrisk pelare 2/Systemriskbuffert Anmärkning: LTV = belåningsgrad (storlek på lån i förhållande till bostadsvärde), LTI = skuldkvot (storlek på lån i förhållande till årsinkomst). Med systemrisk pelare 2 avses ett s.k. särskilt kapitalbaskrav inom ramen för kapitaltäckningsdirektivet. Källor: FI (2010), FI (2012), FI (2014b), FI (2014c), FI (2016d), FI (2017d), /national_policy/html/index.en.html (hämtad ) och egen sammanställning. Uppsättningen makrotillsynsinstrument som FI förfogar över beror på det rättsliga stödet. Stödet för kreditregleringar ligger helt i nationella författningar. 31Sammanställningen av makrotillsynsåtgärder bygger på ESRB:s översikt av makrotillsynsåtgärder, men har koncentrerats till de som redovisas i IMF:s bedömning av stabiliteten i det svenska finansiella systemet och FI:s presentation i finansutskottet (IMF 2016b och FI 2017b). R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E L L S T A B I L I T E T – M A K R O T I L L S Y N P Å R Ä T T S Ä T T ? För rörelseregleringar skiljer det sig åt mellan olika instrument, där vissa har vidtagits med nationellt stöd och andra med stöd i EU-författningar. Författningsstödet har för vissa instrument ändrats över tiden. För exempelvis amorteringskrav infördes nationellt stöd 2015. Därtill kan stödet för olika instrument ändras mellan nationell nivå och EU-nivå, vilket gäller för t.ex. krav på likviditetstäckningsgrad där stödet flyttas över till EU-nivå 2018. FI införde bolånetaket som en konsumentskyddsåtgärd men det saknades rättsligt stöd för att använda bolånetak som en makrotillsynsåtgärd. Trots detta beskrivs åtgärden ofta som en makrotillsynsåtgärd (prop. 2015/16:89 och IMF 2016b). 6.1.2 Eventuellt kommande åtgärder enligt stabilitetsrapporterna FI ska i rapporter till regeringen två gånger redogöra för bl.a. de åtgärder som vidtagits, och kan komma att vidtas, för att motverka att finansiella obalanser uppstår (förordning 2009:93). har FI i stabilitetsrapporterna i regel lämnat information om åtminstone ett par makrotillsynsåtgärder per rapport som kan komma att vidtas i närtid (se tabell 12). FI:s redogörelser för åtgärder som kan komma att vidtas uppvisar en tydlig skillnad mellan å ena sidan rörelsereglering och å andra sidan kreditreglering. Eventuella förändringar av rörelseregler präglas av det internationella arbetet, i första hand inom EU, och handlar parallellt om flera olika typer av krav såsom kapitalkrav, riskvikter, buffertar och löptidskrav. Det har ofta handlat om skärpningar av befintliga krav. För dessa utpekade åtgärder har FI inte primärt refererat till myndighetens stabilitetsbedömning av det svenska finansiella systemet. Det framgår också av stabilitetsrapporterna att FI regelbundet uttryckt en oro för vissa regelförändringar, främst kravet på bruttosoliditet. Oron har dock inte formulerats med hänvisning till underliggande sårbarheter och riskbilden, utan med hänvisning till den specifika utformningen av åtgärden. Eventuella förändringar av kreditregler har däremot en stark koppling till FI:s stabilitetsbedömning av förhållanden i . FI:s information om åtgärder som kan komma att vidtas på detta område har dessutom handlat om en åtgärd i taget. Myndigheten har inte redogjort för eventuella kalibreringar eller justeringar av tidigare vidtagna kreditåtgärder. 44 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Tabell 12 FI:s redogörelse för makrotillsynsåtgärder som kan komma att vidtas 2014.1 - Tillsynen över kapitalbuffertar och riskhantering kommer att förstärkas. -Kapitalkraven kommer att höjas snabbare än vad EU kräver. -Framöver kommer internationell reglering mot strukturella likviditetsrisker. 2014.2 - kommer att införas. - Amorteringskrav kommer att införas för nya låntagare. 2015.1 - Internationellt arbete med nya riskviktsgolv, bruttosoliditet och förlustbärande förmåga. -Kommande krav på förlängd löptid vid finansiering av illikvida tillgångar. -Amorteringskrav bör införas för nya låntagare. 2015.2 - Internationellt arbete med kapitalkrav som inte speglar riskerna. - Avser att införa amorteringskrav . 2016.1 - Skärpta krav på interna modeller och högre kontracyklisk buffert. - Ytterligare åtgärder mot hushållens skulder kan behöva vidtas. 2016.2 - Internationella krav kan leda till inlåsning av delar av bankernas buffertar. - Ytterligare åtgärder mot hushållens skulder kan behöva vidtas. 2017.1 - Avser att skärpa amorteringskravet. 2017.2 - för kapitaltäckning och Basel-standarderna är under översyn. - Förslag om ett skärpt amorteringskrav är överlämnat till regeringen för medgivande. Anmärkning: Tabellen innehåller enbart de åtgärder som FI redogjort för i ingressen till avsnitten om banker, försäkringsbolag, finansiella marknader samt hushåll och icke-finansiella företag, som kan komma att vidtas. I stabilitetsrapporterna förekommer andra redogörelser för ändrade regler vilka inte ingår i tabellen. Redogörelserna i stabilitetsrapporterna för den kontracykliska kapitalbufferten handlar om redan fattade beslut och ingår därför inte i tabellen. Källor: FI:s stabilitetsrapporter 2014.1–2017.2 och egen sammanställning. 6.1.3 Regleringsalternativ vid genomförande av åtgärder Vad gäller FI:s redogörelser för olika alternativ till utpekad eventuell reglering är det sparsamt med information i stabilitetsrapporterna. FI har dock vid tre beslutstillfällen rörande makrotillsynsåtgärder, i de beslutspromemorior som medföljt myndighetens beslut, tillhandahållit information om alternativa regleringsmöjligheter (se tabell 13). R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E L L S T A B I L I T E T – M A K R O T I L L S Y N P Å R Ä T T S Ä T T ? Tabell 13 FI:s redogörelse av alternativ i samband med beslut om makrotillsynsåtgärder 0/1/, 2016 - Kapitalkrav på bolån. - Individuella amorteringsplaner. - Skuldkvotstak för totala skulder. 0/, (2018) - Skuldkvotstak för bolån. - Tak för hushållens skuldbetalningar. - Halvering av likviditetsrisker enl. befintligt kvalitativt regelverk. - Krav på publicering av likviditetssituationen. - Alternativa tekniska lösningar med hänvisning till artikel 164 15->25 %, 2014 respektive 458 i tillsynsförordningen. Systemrisk pelare 2, - Alternativ diskuteras inte, fokus på rättsliga förutsättningar. - Alternativ diskuteras inte, fokus på rättsliga förutsättningar. - Något alternativ till reglering finns inte eftersom är skyldigt att 1–, 2015–2017 genomföra kapitaltäckningsdirektivets regler. Anmärkning: LTV = belåningsgrad (storlek på lån i förhållande till bostadsvärde), LTI = skuldkvot (storlek på lån i förhållande till årsinkomst). Med systemrisk pelare 2 avses ett s.k. särskilt kapitalbaskrav inom ramen för kapitaltäckningsdirektivet. Amorteringskrav med koppling till LTV remissbehandlades i två omgångar. I den första remisspromemorian redogjordes översiktligt för sju regleringsalternativ (FI 2015e). I beslutspromemorian redogjordes istället för tre tidigare åtgärder för att hantera riskerna med hushållens skuldsättning. Källor: FI (2010), FI (2012), FI (2014b), FI (2014c), FI (2016d), FI (2017d) och egen sammanställning. De alternativa regleringsmöjligheter som FI lyft fram i samband med beslut om makrotillsynsåtgärder är förhållandevis kortfattade och smalt avgränsade. I fallet med amorteringskravet kopplat till hög skuldkvot redogjorde FI för två varianter av skuldkvotstak samt ett krav på skuldbetalningarnas storlek i förhållande till inkomsterna. Det förekommer dock att FI hänvisar till tidigare analyser i promemorior och FI-analyser. För t.ex. amorteringskravet med koppling till hög skuldkvot hänvisades till en FI-analys med detaljerade beräkningar för tre olika modeller och fyra alternativa utformningar (FI 2016b). I fallet med likviditetstäckning handlade FI:s alternativ om att antingen inom ramen för det befintliga regelverket uppnå högre likviditetstäckning genom krav på enskilda företag, eller att få upp likviditetstäckningen genom krav på företagen 46 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N att publicera uppgifter om deras likviditetssituation. FI redogjorde inte för några alternativa regleringar av t.ex. företagens finansieringskällor, förhållande mellan utlåning och inlåning, eller säkerhetsmarginaler och värderingsavdrag. Vid införandet av ett riskviktsgolv för bolån på lyfte FI fram alternativa regleringar med hänvisning till tillsynsförordningen32. Då FI avsåg att långsiktigt stärka de finansiella företagens motståndskraft, utan att förstärka de skillnader i riskvikt som företagens interna metoder ger upphov till, ansåg myndigheten att det bästa alternativet var att inom ramen för tillsynen beakta systemrisk i pelare 2 med stöd av tillsynslagen33. Några alternativ, t.ex. i form av krav på de finansiella företagens låntagare, redovisades inte. 6.2 Samverkan kring instrument Samverkan kring valet av makrotillsynsinstrument förekommer i olika former. Till att börja med gör samtliga myndigheter som arbetar med finansiell stabilitet självständiga analyser som de publicerar och kommunicerar. Det är dock endast som har publicerat analyser av åtgärder med instrument som kan klassificeras som makrotillsyn. Utöver de analyser som myndigheterna gör med koppling till den egna verksamheten samverkar de inom ramen för det finansiella stabilitetsrådet. I rapporten om den finansiella stabiliteten rekommenderar i vissa fall specifika åtgärder för att motverka risker och öka motståndskraften i det finansiella systemet. Dessa rekommendationer kan ha sin grund i den aktuella ekonomiska utvecklingen, men de kan också avse strukturella omständigheter. Rekommendationerna har direktionen riktat till såväl banker och andra marknadsaktörer som till lagstiftaren och myndigheter (2017a). har lämnat 20 rekommendationer, varav 11 rekommendationer betraktas som uppfyllda (2017b).34 till antalet aktuella rekommendationer har fokus på likviditetsrisker och bankernas kapitalnivåer (se tabell 14). 32Förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. 33Lag (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag (tillsynslagen). 34I detta avseende räknas inte om en rekommendation har ingått i flera stabilitetsrapporter, och inte heller om rekommendationen reviderats mellan rapporterna. R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E L L S T A B I L I T E T – M A K R O T I L L S Y N P Å R Ä T T S Ä T T ? Tabell 14 aktuella rekommendationer för att öka motståndskraften i det finansiella systemet Rekommendationer om mandatet för makrotillsyn Regeringen och bör förtydliga FI:s mandat och verktyg för makrotillsyn. Regeringen, och ansvariga myndigheter bör vidta ytterligare åtgärder för att minska riskerna i hushållssektorn genom åtgärder inom bostadspolitiken och skattepolitiken.