prop · H503300 · 2018-09-13 00:00:00 — För att bedöma hur den ekonomiska kompensationen till kommunerna skulle påverkats av alternativa underlag och beräkningssätt har gjort egna beräkningar av de kommunalekonomiska konsekvenserna av de tre granskade reformerna. Syftet har inte varit att räkna fram en alternativ kostnad eller besparing för respektive reform som helhet, utan snarare att undersöka hur de brister som redogjorts för ovan har påverkat specifika delbelopp, hur kostnaden för en reform varierar mellan kommuner och framför allt betydelsen av strukturella skillnader, så som målgruppsstorlek, för denna kostnadsvariation. 48 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Följaktligen analyseras för respektive granskad reform: •Hur vissa delkostnader som ska regleras påverkas av en metod som i stället för att utgå från riksgenomsnitt utgår från kommunnivå.126 •Hur vissa delkostnader varierar över kommuner till följd av strukturella skillnader. •Utvecklingen av kostnader och volymer fram till reformens genomförande. De ekonomiska konsekvensanalyserna till gymnasiereformen är mer kvalitativa än kvantitativa, i meningen att de i huvudsak bygger på övergripande antaganden om förändrade kostnader och volymer. Beredningen av gymnasiereformen – inklusive kostnadsberäkningarna – har också behandlats utförligt i det föregående kapitlet (avsnitt 3.2.1). För denna reform har därför endast den andra punkten beräknats – dvs. hur kostnaden (eller besparingen för kommunerna i detta fall) varierar mellan kommunerna på grund av olika stora elevkullar. Gymnasiereformens reglering enligt finansieringsprincipen reviderades ett flertal gånger i efterhand, men landade slutligen på en årlig besparing på fr.om. Anslag 1:1, Kommunalekonomisk utjämning, minskades således med detta belopp, i enlighet med riktlinjerna fördelat per capita per året innan, dvs. Detta motsvarade en enhetlig reglering på (minus) per capita. Då denna reglering varit problemfylld och överlag kritiserats för att inte vara transparent, väljer att inte vidare granska eller göra alternativa beräkningar för specifika delbelopp. I stället tas totalbeloppet för givet, och en analys görs av hur kommunspecifika besparingar varierar till följd av strukturella skillnader. Eftersom reformen avsåg gymnasieskolan påverkades rimligen kommuner mer desto fler gymnasieelever de hade. Med andra ord kan besparingen antas ha blivit större per capita där andelen gymnasieelever bland befolkningen var större. har därför beräknat hur den totala besparingen på fördelas beroende på storleken på respektive kommuns elevkull, där antalet elever mäts år 2010127 – dvs. året innan gymnasiereformen infördes. 126Eller, i förekommande fall, på lokal arbetsmarknadsregionnivå. 127Uppgifter över gymnasieelever folkbokförda i kommunen /2011 från , hämtade , tabeller/gymnasieskola/skolor-och-elever/skolor-och-elever-i-gymnasieskolan-lasar-2010-11-1.124788. R I K S R E V I S I O N E N D E N K O M M U N A L A F I N A N S I E R I N G S P R I N C I P E N – T I L L Ä M P A S D E N Ä N D A M Å L S E N L I G T ? Dessa beräkningar visar följande: •Den reglerade besparingen på motsvarar drygt •Om man utgår från en enhetlig besparing per gymnasieelev á innebär det i genomsnitt per capita (att jämföra med regleringsbeloppet på per capita). •Mediankommunens besparing är i stort densamma som genomsnittet. •Den beräknade besparingen varierar betydligt över kommuner. Spannet ligger per capita, dvs. 31procent högre än genomsnittskommunen (på ). I en fjärdedel av kommunerna är den beräknade besparingen lägre respektive högre än i genomsnittskommunen. •Den procentuella skillnaden i besparing jämfört med genomsnittskommunen varierar sett över olika kommuntyper128, vilket illustreras i tabell 3, s. 60. Framför allt storstäder och andra större städer har en sådan struktur att de inte skulle kunnat spara så mycket tack vare reformen, medan skillnaderna mot genomsnittskommunen i övriga kommungrupper är relativt små. 4.2.2 Barnomsorgspeng och allmän förskola även för treåringar Nedan redovisas iakttagelser från beräkningar av de kommunalekonomiska konsekvenserna av barnomsorgspengen och allmän förskola även för treåringar separat för respektive reform. Barnomsorgspengen reglerades på årsbasis via finansieringsprincipen , i enlighet med riktlinjerna genom att anslag 1:1, Kommunalekonomisk utjämning, ökades med den beräknade totalkostnaden på fördelat per capita per . Av dessa avsåg 50 miljoner kostnader för utökat informationsansvar, och 170 miljoner kostnader för ersättning för egna barn i familjedaghem. När det gäller ett utökat informationsansvar förefaller det orimligt att kostnaderna skulle vara proportionella med befolkningsstorlek. Snarare motsvarar en reglering med ett fast belopp per kommun bättre enskilda kommuners kostnader. En sådan reglering skulle innebära per kommun, medan per capitaregleringen (per konstruktion) innebar ett betydligt större tillskott till befolkningsmässigt stora kommuner på bekostnad av de små; bidragsökningen till de fyra största kommunerna uppgick till 950 000–, men endast till 13 000–till de fyra minsta kommunerna. 128Baserat på SKL:s kommungruppsindelning . 50 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Vidare kan det ifrågasättas om det utökade informationsansvaret fortsatt bör regleras med , eller om det främst rör sig om en engångskostnad för nya informationssatsningar. Det är relativt lätt att följa de redovisade beräkningarna avseende kommunernas ersättning för egna barn bland anställda i familjedaghem (dagbarnvårdare). Beloppet på beräknades utifrån uppgifter över antalet familjedaghem (6 100), andelen dagbarnvårdare som hade egna barn () samt utifrån genomsnittskostnaden för barn i familjedaghem Vidare antogs att familjedaghemmen och liknande verksamheter skulle komma att öka som en följd av reformen.129 Det saknas dock underlag till uppgiften från SCB om att andelen dagbarnvårdare som har egna barn uppgår till (se avsnitt 3.2.2). kostnadsberäkningar har utgått från antagandet om att denna siffra inte skiljer sig mellan kommuner. Däremot har kommunspecifika uppgifter över antalet familjedaghem och genomsnittskostnader för barn som är inskrivna i dem beställts. Genom att sedan tillämpa den metod som används i regeringens beslutsunderlag till (vilken utgår från riksaggregat), har kostnaden på kunnat replikeras. Den alternativa metoden, som utgår från kommunuppgifter som sedan aggregeras till riksnivå, resulterar i en marginellt högre kostnad på . Att de två metoderna resulterar i snarlika totalkostnader betyder att genomsnittskostnaderna inte skiljer sig systematiskt mellan kommuner beroende på antalet familjedaghem. Detta utesluter dock inte att det råder stora skillnader mellan kommuner. analys visar tvärtom på en mycket stor kostnadsvariation; baserat uppgifter skulle den införda ersättningen till kommunens dagbarnvårdare för egna barn variera från noll (14 kommuner hade inga anställda i familjedaghem) till per capita, med ett medelvärde respektive standardavvikelse på 21 respektive . Dessa skillnader är delvis utfallet av olika genomsnittskostnader för barn i familjedaghem, vilket till viss del återspeglar olika ambitionsnivåer. Men kostnadsskillnaderna beror också på olika strukturer, så som storleken på den aktuella målgruppen – i detta fall andelen dagbarnvårdare bland befolkningen. Exempelvis innebär inte reformen någon ytterligare kostnad för en kommun som helt saknar dagbarnvårdare. Barnomsorgspeng och allmän förskola även för treåringar. R I K S R E V I S I O N E N D E N K O M M U N A L A F I N A N S I E R I N G S P R I N C I P E N – T I L L Ä M P A S D E N Ä N D A M Å L S E N L I G T ? har beräknat hur kostnaden för reformen skiljer sig över kommunerna beroende på antalet anställda 2006130 (dvs. det år vars uppgifter man utgick från i beredningen). Dessa beräkningar visar följande: •Den reglerade kostnadsökningen på motsvarar ca per anställd i familjedaghem (dagbarnvårdare). •Om man utgår från en enhetlig kostnad per dagbarnvårdare á innebär det i genomsnitt per capita (att jämföra med regleringsbeloppet på per capita). •För mediankommunen beräknas kostnaden till , dvs. något lägre än genomsnittet. •Då utbredningen av familjedaghem skiljer sig mycket blir skillnaden i den beräknade kostnaden mellan kommuner extrem: Spannet ligger mellan 0 (14 kommuner saknade familjedaghem ) och per capita, dvs. lägre respektive högre än genomsnittskommunen. I en fjärdedel av kommunerna är den beräknade kostnaden lägre respektive högre än genomsnittskommunens per capita. •Sett över olika kommuntyper132 varierar den procentuella skillnaden i beräknad kostnad enligt andra kolumnen i tabell 3, s. 60. Storstäder och andra större städer har betydligt fler familjedaghem och därmed betydligt högre beräknade kostnader, medan det motsatta gäller för framför allt vissa pendlingskommuner och landsbygdskommuner. I enlighet med finansieringsprincipens utformning regleras reformen med totalbeloppet oförändrat (det enhetliga per capitabeloppet förändras således i takt med befolkningsutvecklingen). Barnomsorgspengen är den enda av de granskade reformerna där bakåtliggande trender över huvud taget nämns i beredningsunderlaget. Trots betydande minskningar i antal anställda och antal barn i familjedaghem fram till tiden för beredning av reformen, vilka illustreras i diagram 1, beräknades emellertid regleringen under antagandet om 10 procents ökning av antal barn i familjedaghem. konstaterar således att detta antagande inte var motiverat utifrån tillgänglig statistik. 130Antalet anställda som arbetar med barn i familjedaghem i kommunen. Statistik levererad från , . 131Antalet anställda avser medan befolkningen avser , dvs. den befolkningsuppgift som används vid beräkning av anslaget för kommunalekonomisk utjämning som reformen reglerades (2010). 132Baserat på SKL:s kommungruppsindelning . 52 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Diagram 1 Antal anställda och barn i familjedaghem, –2007 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 Källa: SCB. Allmän förskola även för treåringar Reformen om allmän förskola även för treåringar reglerades på årsbasis via finansieringsprincipen , i enlighet med riktlinjerna genom att anslag 1:1, Kommunalekonomisk utjämning, ökades med den beräknade totalkostnaden på fördelat per capita per . Av avsåg 320 miljoner kostnader för avgiftsbortfall för treåringar som även utan reformen skulle haft barnomsorg, och kostnader för utökat behov för treåringar som utan reformen inte skulle haft barnomsorg. Kostnadsberäkningarna i beslutsunderlagen utgår från uppgifter främst . Specifikt beräknas kostnaden för avgiftsbortfall på utifrån att andelen treåringar utgjorde av alla förskolebarn men antogs stå för av avgifterna,133 att de totala kostnaderna för förskolan uppgick till varav avgifterna täckte , och att 15 av (eller ) skulle bli avgiftsfria.134 har beställt kommunspecifika uppgifter på andelen treåringar inom förskolan, kostnadsuppgifter för förskolan samt avgiftsfinansieringsgrad från SCB. Genom att applicera metoden som utgår från riksaggregat på dessa uppgifter har det totala avgiftsbortfallet på kunnat replikeras.135 Om man i stället utgår från kommunspecifika uppgifter blir avgiftsbortfallet ca . 133Eftersom fyra- och femåringar redan erbjöds 15 timmars avgiftsfri förskola. Barnomsorgspeng och allmän förskola även för treåringar. 135Detta under antagandet att förhållandet mellan treåringarnas andel av barnen respektive avgifterna är 22/. R I K S R E V I S I O N E N D E N K O M M U N A L A F I N A N S I E R I N G S P R I N C I P E N – T I L L Ä M P A S D E N Ä N D A M Å L S E N L I G T ? Gällande den utökade efterfrågan har det inte gått att replikera kostnaden på . Beloppet beräknades utifrån antagandet om att andelen treåringar utanför barnomsorgen skulle halveras, en andel som uppgick till och år , eller ”färre än 7 000” enligt beredningsunderlaget.136 Någon vidare information ges inte. I ett försök att komma fram till beloppet har med egen inhämtad data beräknat att antalet treåringar utanför barnomsorgen uppgick till ca 6 2006 och 5 2007.137 Vidare visar uppgifter från att snittkostnaden i riket per barn uppgick till (avser barn i samtliga åldrar).138 Om hälften av de 6 500 treåringarna skulle utnyttja barnomsorg de avgiftsfria timmarna – dvs. 15 av eller – ger detta en total kostnad på ca . Denna totalkostnad baseras på metoden i beslutsunderlaget som utgår från riksnivå, och är det närmaste en replikering av de som varit möjlig. Metoden som utgår från kommunnivå ger i stort sett samma resultat; 127 i stället för . Totalt sett resulterar denna metod således i en kostnad för allmän förskola för treåringar på 460 (333 + 127) . Detta ska jämföras med 449 (320 + 129) , som är den kostnad som metoden som utgår från riksaggregat skulle resulterat i med samma uppgifter. Liksom i fallet med barnomsorgspengen är skillnaden mellan de två metoderna alltså inte särskilt stor. Däremot finns även för reformen om den allmänna förskolan för treåringar viss spridning i kostnader över kommuner: från ca per capita som lägst, , med medelvärde respektive standardavvikelse på 50 respektive . I enlighet med principens riktlinjer fördelades den totala kostnaden på för reformen om allmän förskola för treåringar till kommunerna med ett enhetligt per capita-belopp, vilket här uppgår till . Om den totala kostnaden på tas för given, hur fördelas den Barnomsorgspeng och allmän förskola även för treåringar. 137Detta baserat dels på att andelarna var , vilket är de siffror som regeringen använt sig av och som även stämmer med uppgifter från , hämtade , grupper/2006-1.40911, respektive tabeller/forskola/barn-och-grupper/2007-1.77936, tillsammans med uppgifter om antalet treåringar från , hämtade , ov/?rxid=f45f90b6-7345-4877-ba25-9b43e6c6e299. 138Uppgifter från , hämtade , utvardering/statistik-i-tabeller/forskola/kostnader/2006-1.42360. 54 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N över kommunerna baserat på storleken på den aktuella målgruppen, i detta fall antalet treåringar? •Den reglerade kostnadsökningen på motsvarar ca per treåring. •Givet per treåring blir den beräknade kostnaden per capita för genomsnittskommunen (att jämföra med regleringen på 140 Detsamma gäller mediankommunen. •Även om treåringar givetvis finns i alla kommuner råder det ändå en viss spridning i den beräknade kostnaden. Intervallet ligger mellan 26 och per capita, vilket alltså motsvarar respektive högre kostnad än i genomsnittskommunen. I en fjärdedel av kommunerna är den beräknade kostnaden lägre respektive högre än genomsnittskostnaden. •Sett över olika kommuntyper141 varierar den procentuella skillnaden i beräknad kostnad enligt tredje kolumnen i tabell 3, s. 60. Pendlingskommuner nära storstäder har lägst beräknad kostnad, medan landsbygdskommuner har högst. Beloppet om har inte ändrats sedan det reglerades på årsbasis via finansieringsprincipen . I beredningsunderlaget noteras att antalet treåringar utanför barnomsorgen är ”färre än 7 000”, och att statistiken visar att de är ”färre än vad som tidigare antagits”.142 analys visar att det förelåg en markant nedåtgående trend i antalet treåringar utanför barnomsorgen, detta trots en generell ökning av denna åldersgrupp, se diagram 2. Vidare tyder beräkningar på att uppgifter användes för att fastställa regleringsbeloppet, inklusive framtida belopp, detta trots att man alltså noterade nedgången . 139Antalet treåringar från , hämtat , ov/?rxid=f45f90b6-7345-4877-ba25-9b43e6c6e299. 140Antalet treåringar avser (året man utgick från i beredningen) medan total befolkning avser (året som användes vid beräkning av anslaget för kommunalekonomisk utjämning som reformen reglerades, dvs. 141Baserat på SKL:s kommungruppsindelning . 2008/09:115 och Ds 2008:56. R I K S R E V I S I O N E N D E N K O M M U N A L A F I N A N S I E R I N G S P R I N C I P E N – T I L L Ä M P A S D E N Ä N D A M Å L S E N L I G T ? Diagram 2 Befolkning och antalet treåringar utanför barnomsorgen, –2007 Källa: SCB. 4.2.3 Ökad undervisningstid i matematik i Reformen reglerades via finansieringsprincipen på årsbasis , i enlighet med riktlinjerna genom att anslag 1:1, Kommunalekonomisk utjämning, ökades med den beräknade totalkostnaden på fördelat per capita per . Av avsåg 340 miljoner kostnader för fler lärare som skulle undervisa de , medan man antog att behovet av vikarier skulle öka till en kostnad på . Det finns ett flertal oklarheter i de redovisade kostnadsberäkningarna. Det som framgår av de underliggande promemoriorna är att kostnaden på för extra lärare beräknats utifrån följande: •att antalet elever i /14 (dvs. vid reformens genomförande) prognostiserades till 891 000 elever •att de per läsår som innebär skulle kräva 700 heltidstjänster för dessa elever •att man med lönestatistik från beräknat att en heltidstjänst skulle kosta , inklusive omkostnader. Vidare framgår att kostnaden på för vikarietjänster beräknats utifrån att kostnader för vikarier utgjorde av undervisningskostnaderna i , samt utifrån antagandet om en proportionell ökning av undervisningstiden.143 Mycket information saknas dock för att kunna härleda de slutliga beloppen. Detta har gjort att behövt göra ett antal antaganden för att kunna 2012/13:64, bet. 2012/2013:UbU16, rskr. 2012/13:199 och departementspromemoria U2012/3839/S. 56 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N replikera kostnadsberäkningarna, och därmed för att kunna jämföra alternativa beräkningar: •Underlag/källa till elevprognosen på 891 000 saknas. publicerar storleken på elevkullarna, inklusive framtida prognoser baserade på antalet barn i åldern 0–. Inte som rimligen kunnat användas vid beredningen stämmer emellertid siffran för /14. , vilket enligt intervju med tjänstemän på var det aktuella statistikåret, var prognosen just 891 000 – men för /13. Det framstår således som att man ”tittat på fel rad”. beräkningar har därför utgått från prognoserna gjorda , men för rätt läsår, dvs. 2013/14. •Det går inte att härleda varför per läsår för 891 000 elever skulle kräva 700 heltidstjänster. Enligt uppgift från använde man sig av lärarnas arbetstidsavtal,144 men mer information än så finns inte. Här har därför behövt göra antaganden om antalet undervisningstimmar per läsår och elev (se bilaga 2). •Det är högst oklart hur den angivna kostnaden för en lärartjänst på Det framgår inte vilken lönestatistik som använts, inte vilka antaganden man gjort för att med uppgifter göra prognos , och inte hur man beräknat omkostnader. För samtliga dessa oklarheter har således behövt göra egna antaganden (se bilaga 2). •Gällande vikariekostnaderna framgår visserligen att kostnadsuppgifter över undervisning i använts, men någon källa eller anges inte. För att kunna replikera kostnaden på har gjort baklängesberäkningar, vilka tillsammans med information från visat att uppgifter använts även här.145 Med egna inhämtade data och antaganden enligt ovanstående punkter beräknar med den riksuppgiftsbaserade metoden kostnaden för ytterligare lärare till , dvs. marginellt högre än de som redovisas i kostnadsberäkningarna. Eftersom reformen främst riktade sig mot elever i årskurs 1–3 bedömer dock att beräkningar baserade på det totala elevantalet i blir felaktiga. En mer ändamålsenlig beräkning är att i stället utgå ifrån att elever i årskurs 1–3 skulle få extra matematikundervisning , vilket resulterar i ett högre belopp om 376 144Enligt (huvudöverenskommelse). Intervju med , och kompletterande uppgifter per e-post från , . 145Intervju med , och kompletterande uppgifter per e-post från , . R I K S R E V I S I O N E N D E N K O M M U N A L A F I N A N S I E R I N G S P R I N C I P E N – T I L L Ä M P A S D E N Ä N D A M Å L S E N L I G T ? , detta baserat på riksgenomsnitt. alternativa metod, som här utgår dels ifrån elevprognoser för årskurs 1–3 på kommunnivå, dels ifrån lärarlöner på lokal arbetsmarknadsregionnivå, ger i princip samma resultat: . Se bilaga 2 för detaljer kring kostnadsberäkningarna. Kostnaden om för utökade lärartjänster är fördelad över kommunkollektivet med viss spridning, och varierar per capita, med ett medelvärde respektive standardavvikelse på 38 respektive . Gällande kostnaden om för utökat vikariebehov beräknas den som nämnts utifrån en ökning av vikariekostnader proportionellt med den utökade undervisningstiden, varvid det inte gör någon skillnad för totalbeloppet om man utgår från riks- eller kommunuppgifter. Även här skiljer sig dock kostnaden mellan kommunerna, per capita, med ett medelvärde respektive standardavvikelse på 18 respektive . De totalt reglerades med ett enhetligt per capita-bidrag på . Ovanstående kommunvariation indikerar återigen att det föreligger strukturella skillnader som gör att kostnaderna för reformen fördelas ojämnt över kommunerna. För att illustrera detta har även här gjort kommunspecifika kostnadsberäkningar baserat på målgruppens storlek, som för denna reform omfattar antalet prognostiserade elever i årskurs 1–3. Beräkningarna visar följande: •Den reglerade kostnadsökningen på motsvarar ca per elev i årskurs 1–3. •Givet per elev blir den beräknade kostnaden för genomsnittskommunen identisk med regleringen på per capita. 146 För mediankommunen beräknas kostnaden till per capita. •Även för denna reform avseende elever i årskurs 1–3 råder viss spridning mellan kommunerna när det gäller den beräknade kostnaden; spannet ligger per capita, eller respektive högre än genomsnittskostnaden. En fjärdedel av kommunerna skulle sett sitt bidrag öka med ytterligare eller mer, som en fjärdedel av kommunerna skulle fått ett lägre bidrag motsvarande eller mer. 146Antalet elever i årskurs 1–3 avser prognos för /14 gjord 2010 (enligt den prognos som gjordes i beredningen), medan total befolkning avser (året som användes vid beräkning av anslaget för kommunalekonomisk utjämning som reformen reglerades, dvs. 58 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N •Sett över olika kommuntyper147 varierar den procentuella skillnaden i beräknad kostnad enligt fjärde kolumnen i tabell 3, s. 60. Pendlingskommuner nära storstäder har en sådan struktur att den beräknade kostnaden blir väsentligt lägre, medan de högsta kostnaderna beräknas till landsbygdskommuner. Beredningsunderlaget innehåller ingen analys av hur kostnaderna för reformen skulle kunna tänkas utvecklas . har i granskningen noterat att en sådan bedömning enkelt hade kunnat göras, då den prognos på 891 000 elever från som nämns i kostnadsberäkningarna för /14 återfinns fram till /18 på samma Excelblad. Diagram 3 illustrerar motsvarande elevprognos fast specifikt för de aktuella årskurserna 1–3, tillsammans med den kostnadsutveckling för vikarier som föregick beredningen (under antagandet att vikariekostnader utgör av de totala kostnaderna för undervisning i ). Liksom för reformerna ovan förelåg tydliga trender inför denna reforms genomförande, även om kostnadsutvecklingen för vikarier avstannat något . Diagram 3 Antal elever i årskurs 1–3, läsåren 2010/11–2016/17 enligt prognos , samt vikariekostnader, –2010 Anm. Vikariekostnader uppskattas till av totala undervisningskostnader. Elevprognoser avser prognoser enligt tillgänglig statistik . Källa: SCB och . 147Baserat på SKL:s kommungruppsindelning . R I K S R E V I S I O N E N D E N K O M M U N A L A F I N A N S I E R I N G S P R I N C I P E N – T I L L Ä M P A S D E N Ä N D A M Å L S E N L I G T ? Tabell 3 Beräknad kostnad/besparing baserad på målgruppsstorlek, procentuell skillnad mot genomsnittskommunen Mindre stad/tätort