prop · H503285 · 2018-07-31 00:00:00 — Regeringens proposition 2017/18:285 Avtal om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att godkänner avtalet om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan. Förhandlingarna om ett avtal inleddes och undertecknade parterna ett färdigt avtal. godkände avtalet, som började tillämpas provisoriskt mellan och . Genom avtalet upprättas ett ramverk för förbindelserna mellan och . Syftet med avtalet är att konsolidera redan existerande relationer med samt att skapa ett instrument som underlättar för EU att stödja reformprocesser i landet och främja europeiska värderingar och intressen. Avtalet ger möjlighet till samarbeten och dialog på en rad olika områden, bl.a. vad gäller demokrati, mänskliga rättigheter, god samhällsstyrning, utvecklingssamarbete, jämställdhet och handel. I avtalet betonar parterna särskilt vikten av att respektera de mänskliga rättigheterna, de grundläggande friheterna, de demokratiska principerna och rättsstatsprincipen, samt att de ska samarbeta och följa internationella regler i fråga om nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen. Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Ärendet och dess beredning .............................................................. Allmänna bestämmelser (artiklarna 1–2) ................. Politisk dialog (artiklarna 3–14).............................. Samarbete och sektoriell politisk dialog (artiklarna 15–59)............................................................. rättigheter och god samhällsstyrning ............... Främjande av rättvisa, säkerhet för medborgarna och migration ......... 6.3.5Avdelning V. Miljö, katastrofriskhantering och Handel och handelsrelaterat samarbete (artiklarna 60–80)............................................................. 6.5Del V. Institutionella och avslutande bestämmelser (artiklarna 81–89)............................................................. 7 Godkännande av avtalet .................................................................. AVTAL OM POLITISK DIALOG OCH UNIONEN OCH DESS MEDLEMSSTATER, Å ENA SIDAN, OCH REPUBLIKEN , Å ANDRA SIDAN, .............................................................15 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... Regeringen föreslår att godkänner avtalet om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken , å andra sidan (avsnitt 7). 2Ärendet och dess beredning Med utgångspunkt i ett bemyndigande av Europeiska unionens råd inledde Europeiska utrikestjänsten (EEAS) och Europeiska kommissionen 2014 förhandlingar om ett avtal om politisk dialog och samarbete med . Förhandlingarna slutfördes och avtalstexten paraferades . Avtalet undertecknades av parterna . beslutade att godkänna avtalet. Avtalet ratificerades då också av . Avtalet om politisk dialog och samarbete (Political Dialogue and Cooperation Agreement, PDCA) utgör ett så kallat blandat avtal, det vill säga ett avtal där både EU och medlemsstaterna är avtalsparter, tillsammans med . Parterna ska godkänna avtalet i enlighet med sina respektive interna krav och förfaranden. Avtalet träder i kraft i efter den dag då parterna utbytt anmälningar om att de slutfört de interna rättsliga förfaranden som krävs. tillämpas avtalet provisoriskt mellan och , med några undantag avseende penningtvätt, samarbete om sjötransport och samarbete om geografiska beteckningar för andra produkter än jordbruksprodukter. Avtalet i svensk lydelse finns som bilaga till propositionen. Avtalet om politisk dialog och samarbete är det första avtalet mellan och och utgör en bekräftelse på EU:s åtagande att stödja en förändrings- och moderniseringsprocess i . Avtalet återspeglar de principer och villkor på vilka det framtida samarbetet mellan och kommer att grundas. avses ligga till grund för förbindelserna mellan och och kan sägas upp genom att en part skriftligen anmäler detta till den andra parten. Uppsägningen ska få verkan efter dagen för anmälan. Europeiska unionen och upprättade diplomatiska förbindelser 1988. Ett EU-representationskontor öppnades i och uppvärderades till en fullvärdig delegation 2008. Alla EU:s medlemsstater har diplomatiska förbindelser med , och ett flertal av dem har ambassader i . Ett antal av EU:s medlemsländer har också egna bilaterala avtal eller avsiktsförklaringar med inom olika områden. EU antog 1996 en s.k. gemensamma ståndpunkt (96/697/CFSP), vars målsättning var att uppmuntra en demokratisk utveckling och respekt för mänskliga rättigheter. Den gemensamma ståndpunkten upphävdes i samband med att PDCA ingicks 2016. I kontrast till har EU och dess medlemsstater upprätthållit de Prop. 2017/18:285 diplomatiska och ekonomiska relationerna till under de senaste har mottagit humanitärt stöd och bistånd från EU sedan har deltagit i alla högnivåmöten mellan EU och de latinamerikanska och karibiska staterna sedan det första mötet i . frystes relationerna mellan och efter att en stor grupp oppositionella gripits och fängslats i landet. beslutade rådet att EU skulle återuppta en dialog med . Dialogen innefattade ett antal frågor inom ramen för politik, mänskliga rättigheter, ekonomi, utveckling, vetenskap och kultur. undertecknades ett avtal mellan EU- kommissionen och . Avtalet fastslog ett framtida samarbete på områden av gemensamt intresse, bland annat miljö, forskning och kultur. antog den första landstrategin för och avsatte20 miljoner euro för åren 2011–2013 för utvecklingssamarbete med . Prioriterade sektorer var matsäkerhet, miljö och klimatanpassning samt stöd till ekonomisk och social modernisering. Samarbetsstrategin för perioden –2020 tilldelar till de tre prioriterade sektorerna. var länge föremål för EU:s GSP-system (Generalised scheme of preferences, det allmänna preferenssystemet), med lägre tullnivåer för utvecklingsländer. metod för att beräkna olika makroindikatorer medför att landet numera faller inom EU:s definition för medelinkomstland, vilket har inneburit att landet har gått miste om denna tullättnad. valde den kubanska nationalförsamlingen till nya president. lämnade då över presidentskapet , men fortsätter som ordförande . tog över provisoriskt som president när hans bror insjuknade 2006. Han valdes 2008 till ett femårigt mandat, och återvaldes 2013. under styre antogs ett program av ekonomiska reformer. meddelade presidenten att över en miljon statligt anställda skulle sägas upp. öppnade regeringen för att kubaner skulle kunna driva privat verksamhet i olika former. Därtill meddelades att statliga företag skulle förlora sina subventioner. Syftet med reformerna var att effektivisera den statliga sektorn, dra ner på statens utgifter och öka landets produktivitet och tillväxt. Genomförandet av reformerna har dock gått långsamt och kantats av byråkratiska hinder, varför framstegen har varit . Enligt regeringen har av reformpaketet som lanserades 2011 genomförts . Privatiseringen går inte i den takt som planerats och många av nedskärningarna inom den statliga sektorn har därför fått skjutas . arbetar cirka 25–av den arbetsföra 2017/18:285 befolkningen inom den privata sektorn. större möjligheter att köpa och sälja sina bilar och hus. infördes nya migrationslagar som avskaffade kravet på utresetillstånd för majoriteten av kubaner som vill resa utomlands. Utresetillstånd för vissa läkare med specialistkompetens återinfördes dock På det inrikespolitiska området har inga grundläggande positiva Vid den sjätte partikongressen begränsades mandatperioden för politiska topptjänster till med högst två på varandra följande perioder, det vill säga , vilket också låg till grund för att lämnade presidentposten . partikongressen gav inga signaler om stora förändringar, utan snarare en stark markering att den rådande politiska modellen ska ligga konstaterades att genomförandet av de ekonomiska reformerna går för långsamt. har diplomatiska förbindelser med 190 länder. aktiv utrikespolitik och satsar på att stärka sina relationer till andra länder. De historiska banden till är starka, men det är främst relationerna till och som har präglat den kubanska utrikespolitiken de Genom medlemskapet i Alternativa Bolivariana de las Américas () har relationerna till , , och Krisen i har dock inneburit att delvis öppnat upp för samarbete med andra länder. President historiska besök i blev något av en kulmen för närmandet mellan och . präglades relationerna främst av det ekonomiska, kommersiella och finansiella embargot mot som successivt införde under de De diplomatiska förbindelserna mellan länderna avbröts helt 1961. upprättade de båda länderna var sitt intressekontor i respektive . tillkännagav president och president att länderna avsåg att återupprätta diplomatiska relationer, vilket skedde . Regeringsskiftet i efter valet har åter lett till kyligare relationer länderna emellan. Den amerikanska regeringen har också återinfört några av de restriktioner som avskaffades under president är en enpartistat utan fria och demokratiska val och de medborgerliga och politiska rättigheterna är fortsatt kringskurna. Oliktänkande utsätts för godtyckliga frihetsberövanden och trakasserier av polis och säkerhetstjänst, aktivister hindras från att resa och det finns fortsatt politiska fångar. Det finns betydande hinder i fråga om grundläggande rättigheter när det gäller yttrandefrihet och organisering av civilsamhället. medier och alla etermedier är statliga. Medlemskap i oberoende och av staten icke godkända organisationer, fackföreningar och politiska partier Det förekommer att möten och sammankomster bland oppositionella förhindras av säkerhetstjänsten, och oberoende civilsamhällesorganisationer tvingas ofta verka med oklar juridisk status eftersom de inte tillåts registrera sig. framförallt då tillgången till internet har ökat, skett en framväxt av nya civilsamhällesaktörer såsom journalister och bloggare, tankesmedjor, Prop. 2017/18:285 akademiker, entreprenörer och konstnärer som söker större autonomi och en bredare samhällsdebatt. tog emot två av FN:s särskilda rapportörer: för människohandel respektive för mänskliga rättigheter och internationell solidaritet. har på många plan uppnått en hög nivå av jämställdhet. Förekomsten av förskolor och äldreboende samt föräldraledighet har underlättat kvinnors inträde på arbetsmarknaden och på universiteten. Kvinnor är väl representerade i det offentliga och politiska livet och utgör av ledamöterna i parlamentet. Antalet kvinnor på högre poster är dock färre. Kvinnors sexuella och reproduktiva rättigheter respekteras generellt. Alla kubaner är garanterade tillgång till utbildning och sjukvård. Medellivslängden är bland de högsta i regionen och andelen läskunniga är . har dock kvaliteten på utbildning och hälsovård försämrats. Majoriteten kubaner lever fortfarande under knappa ekonomiska förhållanden och varubrist råder. har många kubaner valt att emigrera, och sedan revolutionen uppskattas en femtedel av landets befolkning ha lämnat landet. För ytterligare information, se rapporten om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i : situationen per . har haft diplomatiska förbindelser med . svensk ambassad i upprättades . utvecklingssamarbete med inleddes och fram till 1979 var ett programland. utvecklingssamarbete med skulle upphöra i takt med att ingångna avtal avslutades. kubanska medborgare kunde komma ifråga för kurs- och stipendieverksamhet och att Styrelsen för u-landsforskning (SAREC) fick fullfölja det avbrutna forskningssamarbetet med . beslutade regeringen att biståndsmyndigheten genom internationella och svenska institutioner fick stödja initiativ i som bidrar till att skapa förutsättningar för ekonomisk och politisk systemöppning och som främjar demokratiska reformer och respekten för De ämnesområden som var aktuella för insatser inkluderade ekonomiska reformer, rättsväsendet, mänskliga rättigheter, folkligt inflytande, parlamentariskt arbete, forskning och kunskapsutbyte, institutionellt stöd till det civila samhället, humanitära insatser och katastrofbistånd, kulturutbyte samt journalistik och massmedier. Regeringen beslutade om en regional strategi för och , i vilken bistånd till ingick. senare till 2007. Förutsättningarna för och EU:s 2017/18:285 bistånd till förändrades då beslutade att avstå från allt bilateralt utvecklingssamarbete med EU:s medlemsstater. EU återupptog utvecklingssamarbetet med . fattade regeringen beslut om en ny strategi för utvecklingssamarbetet med för åren 2016–2020. Utvecklingssamarbetet har som syfte att stödja i den pågående reformprocessen mot en modernisering, bland annat av ekonomin, och att bidra till demokrati och jämställdhet samt att stödja aktörer i landet som verkar för ökad respekt för mänskliga rättigheter. Strategin för utvecklingssamarbete följs upp kontinuerligt. Det svenska biståndets utformning är avhängigt huruvida resultat uppnås och utvecklingen i . De ekonomiska och handelspolitiska relationerna mellan och är begränsade, men ett ökat intresse för hos svenska företag kan noteras. Handelsutbytet har ökat, om än från låga nivåer. finns en handfull svenska företag representerade på . Till dessa hör , , Alfa , , , De , Tetra , samt Bycosin. De svenska företagen har en strategisk roll på som viktiga leverantörer till nyckelsektorer inom den kubanska ekonomin. De är väl inarbetade och räknar med att kunna behålla sina marknadsandelar . Enligt uppgick den svenska exporten till till totalt . Exporten utgjordes främst av maskin- och verkstadsprodukter. Den svenska importen från uppgick till . importerade främst råvaror och bränslen. Omkring 50 svenskar bor mer eller mindre permanent på . Antalet svenska turister uppgick till drygt 21 500 . I regeringens deklaration vid utrikespolitiska debatt i underströks att en återupprättad bilateral dialog med var en viktig komponent i regeringens engagemang för demokrati, mänskliga rättigheter och reformer i landet. undertecknade och en avsiktsförklaring rörande bilateralt samarbete och politisk dialog. har liknande avsiktsförklaringar med de flesta av EU:s övriga medlemsstater. Den politiska dialogen mellan och innefattar mänskliga rättigheter, inklusive hbtq-frågor och jämställdhet, men också till exempel ekonomi, investeringar, högre utbildning och forskning, miljö och klimat samt kultur. Bilaterala politiska samtal har hållits . Den återupprättade bilaterala dialogen och utvecklingssamarbetet med utgör viktiga verktyg för att bidra till en positiv utveckling för den kubanska befolkningen. Allmänna bestämmelser (artiklarna 1–2) Artikel 1 i avtalet om politisk dialog och samarbete fastställer principerna för parternas engagemang, bland annat ett effektivt multilateralt system och respekt och efterlevnad av internationell rätt och syften och principer. Även jämlikhet, ömsesidighet och ömsesidig respekt understryks, liksom att åtgärderna inom ramen för avtalet ska genomföras i enlighet med parternas respektive konstitutionella principer, rättsliga ramverk, lagstiftning, normer och regler samt andra tillämpliga internationella instrument. Hållbar utveckling nämns som en vägledande princip för genomförandet av avtalet. Respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer anges som grundläggande element i avtalet. I artikel 2 anges målen med avtalet. Där fastställs att parterna ska befästa och fördjupa sina befintliga förbindelser, ledsaga processen för att modernisera den kubanska ekonomin och samhället, bedriva resultatinriktad dialog för att stärka bilateralt och multilateralt samarbete och stödja ansträngningarna för att uppnå målen i Agenda . Därtill framhålls även främjande av handel och ekonomiska förbindelser och stärkt regionalt samarbete samt att förståelse och dialog ska främjas på samtliga nivåer. 6.2 Del II. Politisk dialog (artiklarna 3–14) Artikel 3 behandlar målen för den politiska dialogen, som innefattar att stärka de politiska förbindelserna och att främja utbyte och ömsesidig förståelse i frågor av gemensamt intresse och om gemensamma problem. Målen innefattar också att möjliggöra ett brett utbyte av åsikter och information mellan parterna om ståndpunkter i internationella forum samt fastställa och stärka gemensamma tillvägagångssätt. centrala roll i det multilaterala systemet och det strategiska partnerskapet mellan EU och Gemenskapen för och stater (CELAC) betonas också. I artikel 4 i avtalet anges att den politiska dialogen ska äga rum regelbundet på såväl högre tjänstemannanivå som politisk nivå och omfatta alla aspekter av ömsesidigt intresse på regional och internationell Parterna ska på förhand komma överens om de frågor som ska tas upp i dialogen, vilken ska tjäna till att klargöra parternas intressen och ståndpunkter och till att nå samsyn i fråga om bilaterala samarbetsinitiativ eller multilaterala insatser. Parterna ska härtill inrätta särskilda dialoger på de områden där detta krävs, enligt överenskommelse. Artiklarna 5–14 behandlar de olika områdena för politisk dialog, bl.a. mänskliga rättigheter (artikel 5), där dialogen har som syfte att stärka det 2017/18:285 praktiska samarbetet mellan parterna på bilateral och multilateral nivå. Parterna ska komma överens om dagordningen inför varje sådant dialogmöte och denna ska avspegla deras respektive intresse och på ett välavvägt sätt ta upp medborgerliga och politiska rättigheter samt ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Övriga politiska dialogområden är olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen och andra konventionella vapen, nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen, bekämpning av terrorism i alla former och yttringar, allvarliga brott som angår det internationella samfundet, unilaterala tvångsåtgärder, bekämpning av människohandel och människosmuggling, bekämpning av tillverkning och konsumtion av samt handel med olaglig narkotika, bekämpning av rasdiskriminering, främlingsfientlighet och därmed sammanhängande intolerans samt hållbar utveckling. Samarbete och sektoriell politisk dialog (artiklarna 15–59) Del III i avtalet rör samarbete och sektoriell politisk dialog mellan parterna. Delen omfattar sju avdelningar: allmänna bestämmelser, demokrati, mänskliga rättigheter och god samhällsstyrning, främjande av rättvisa och säkerhet för medborgarna och migration, social utveckling och social sammanhållning, miljö, katastrofriskhantering och klimatförändring, ekonomisk utveckling samt regional integration och regionalt samarbete. Parterna är enligt artikel 15 i avtalet överens om att det övergripande målet med samarbetet och den sektoriella politiska dialogen är att stärka de bilaterala förbindelserna mellan och genom att underlätta användningen av resurser, mekanismer och verktyg. annat om samarbetsåtgärder som kompletterar insatser kopplade till ekonomisk och socialt hållbar utveckling, att främja hållbar utveckling genom ömsesidigt stöd till ekonomisk tillväxt, sysselsättningsskapande åtgärder, social sammanhållning och trygghet samt miljöskydd. nämns målen för Agenda 2030 samt främjandet av ömsesidig tillit genom regelbundna utbyten av synpunkter och identifiering av områden för samarbete om globala frågor av intresse för båda parter. Artikel 16 i avtalet fastställer principerna för samarbetet och den sektoriella politiska dialogen, där samarbetet ska stödja och komplettera parternas insatser för att genomföra prioriteringarna i respektive utvecklingspolitik och utvecklingsstrategier, att samarbetet ska vara en följd av dialog mellan parterna och att samarbetsaktiviteter ska inrättas på en bilateral och Det framgår också att parterna ska främja deltagande från alla berörda aktörer i sin utvecklingspolitik och samarbete mellan dessa. Artikel 17 klargör vilka delområden den sektoriella politiska dialogen skulle kunna omfatta, artikel 18 behandlar metoder och förfaranden för och artikel 19 utgör en överenskommelse om vilka samarbetsaktörer som ska genomföra samarbetet. Här nämns utöver Prop. 2017/18:285 kubanska statliga institutioner och organ även lokala myndigheter, internationella organisationer och deras organ, utvecklingsorganen i EU:s medlemsstater samt det civila samhället. I artikel 20 enas parterna om att samarbeta inom ett antal sektorer, där bland annat hållbar utveckling, mänskliga rättigheter och god samhällsstyrning ingår. Artikel 21 reglerar frågan om resurser för samarbete och skydd av parternas ekonomiska intressen. Demokrati; mänskliga rättigheter och god samhällsstyrning I artikel 22 anges att parterna beaktar att ansvaret för att skydda och främja de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna åligger stater och att de är överens om att samarbeta i frågor om demokrati och mänskliga rättigheter. Artikeln slår också bland annat fast att demokrati bygger på folkets fritt uttryckta vilja att välja sitt eget politiska, ekonomiska, sociala och kulturella system. Parterna är överens om att samarbeta när det gäller att stärka demokratin och deras kapacitet att genomföra principer och praxis i fråga om demokrati och mänskliga rättigheter, inklusive minoriteters rättigheter. Artikeln listar samarbete inom olika områden, bl.a. att respektera och upprätthålla den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, att stärka respekten för de mänskliga rättigheterna globalt och att på ett effektivt sätt genomföra de internationella instrumenten för skydd av de mänskliga rättigheterna och de frivilliga protokollen till dessa. Artikel 23 berör god samhällsstyrning, där parterna är överens om att samarbetet ska grunda sig på en strikt respekt för och internationell rätt. Påföljande artiklar (24–26) handlar om stärkande av institutioner och rättsstaten, modernisering av offentlig förvaltning och om förebyggande av konflikter och konfliktlösning. Främjande av rättvisa, säkerhet för medborgarna och migration Denna avdelning (artiklarna 27–36) behandlar samarbete inom följande områden: skydd av personuppgifter, olaglig narkotika, penningtvätt, organiserad brottslighet, kampen mot korruption, olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen, kampen mot terrorism, migration, människohandel och människosmuggling, konsulärt skydd samt det civila samhället. Inom det sistnämnda området erkänner parterna det bidrag som det civila samhället kan ge, inbegripet den akademiska världen, tankesmedjor och media, för att uppnå målen i avtalet. Parterna är även överens om att främja ett större deltagande av det civila samhället i utformningen och genomförandet av relevant verksamhet för utveckling och sektorssamarbete, inklusive kapacitetsbyggnad. 2017/18:285 6.3.4 Social utveckling och social Artiklarna 37–46 i avdelning IV rör samarbetsområdena social utveckling och social sammanhållning, sysselsättning och socialt skydd, utbildning, folkhälsa, konsumentskydd, kultur och kulturarv, personer i utsatta situationer, jämställdhetsperspektiv, ungdomar samt utveckling av lokalsamhällen. 6.3.5Avdelning V. Miljö, katastrofriskhantering och klimatförändring I avdelning V (artiklarna 47–49) listas samarbete inom miljöfrågor och klimatförändring, katastrofriskreducering samt vatten och sanitet. Avdelning VI (artiklarna 50–58) innehåller referenser till möjligt samarbete inom områdena jordbruk, landsbygdsutveckling, fiske, vattenbruk, hållbar turism, vetenskap, teknik, innovation, tekniköverföring; energi och förnybar energi, transporter; modernisering av den ekonomiska och sociala modellen, statistik samt god samhällsstyrning på skatteområdet. Regional integration och regionalt samarbete