prop · H503135 · 2018-03-06 00:00:00 — Regeringens proposition 2017/18:135 Gränsen mellan enskilt och allmänt vatten Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår att Rikets höjdsystem 2000 (RH 2000) ska användas för att bestämma gränsen mellan allmänt vatten och det vatten som hör till fastigheterna (enskilt vatten). Övergången till RH 2000 innebär en anpassning till det höjdsystem som används i stora delar av samhället. Gränsen mellan enskilt och allmänt vatten blir därmed lättare att identifiera vilket gör det enklare för fastighetsägare, företag och myndigheter att avgöra vilket vatten som hör till en fastighet och vilket vatten som är allmänt. Detta är positivt för fisket och andra verksamheter som bedrivs i hav och sjöar. Förslagen har betydelse för fastigheterna vid havet och vid de sjöar som har allmänt vatten: , , och i . För att säkerställa att ingen drabbas ekonomiskt föreslår regeringen att fastighetsägare och andra som särskilt påverkas av att en fastighets vattenområde minskar på grund av övergången till RH 2000 ska ha rätt till ersättning av staten. De nya reglerna föreslås träda i kraft . 2017/18:135 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde ........................................ Förslag till lag om ersättning för minskat Ärendet ............................................................och dess beredning Gränsen .....................................mellan enskilt och allmänt vatten Samhällets övergång till Rikets höjdsystem 2000 Lagen om gräns mot allmänt vattenområde En tydligare gräns med Rikets höjdsystem 2000 Rätt till ersättning för minskat vattenområde Ikraftträdande ...................................- och övergångsbestämmelser Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde Förslaget till lag om ersättning för minskat Sammanfattning av betänkandet Gränser i havet (SOU 2015:10) i nu aktuell del Betänkandets lagförslag i nu aktuell del Utdrag ur protokoll ...........vid regeringssammanträde Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde, 2.lag om ersättning för minskat vattenområde. 2017/18:135 2 Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde Härigenom föreskrivs att 1–8 §§ lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde ska ha följande lydelse. Vattenområde i havet är allmänt Vattenområde i havet, , (allmänt vatten), där det ej ingår i fastigheterna (enskilt vatten). är allmänt vatten, om det inte är enskilt vatten på grund av att det hör till fastigheterna enligt meter från fastlandet eller från ö av från strandlinjen på fastlandet eller ävensom, på de ställen där den stranden följande kurvan för högst går längre ut, allt stranden följande kurvan för högst längre ut än det som följer av 1, 2. allt vatten, som har förbindel- 3. allt vatten som har förbindelse se med öppna havet allenast över med öppet vatten endast över vatten som sagts; 1 eller 2. dock att ej på grund av vad Första stycket 3 gäller inte för vatten vid från och med Gullmarn till och med Vid rikets östra och södra kuster Listershuvud i hänföres till fastigheterna tillika allt vatten, som väl har annan förbindelse med öppna havet än i 2 § 2 angives men ej av större bredd än en kilometer räknat från fastlandet eller från ö av minst etthundra meters längd. Denna bestämmelse skall dock ej äga tillämpning beträffande vatten vid eller eller vid andra öar, vilka från fastlandet helt skiljas av vatten som har förbindelse med öppna havet av större bredd än en kilometer räknat på sätt i första stycket sägs. Listershuvud i , och i , , och i hör till fastigheterna även allt vatten som har någon annan förbindelse med öppet vatten än en sådan som anges i 2 § första stycket 3, om förbindelsen inte är bredare än en kilometer räknat från strandlinjen på fastlandet eller från strandlinjen på en ö. Första stycket gäller inte vatten vid eller eller vid andra öar som helt skiljs från fastlandet av vatten som har en förbindelse med öppet vatten som är bredare än en kilometer räknat på det sätt som anges i första stycket. I och län hänföras till fastigheterna även följande vattenområden i havet: I vid älvs mynning allt vatten innanför en linje från gränsen mot nordlig bredd västerut till ostlig längd från , därifrån norrut till nordlig bredd och därifrån österut till ; samt allt vatten innanför en linje mellan de södra uddarna av Sladö och , Idöfjärden och Björkskärsdjupet innanför en linje mellan de sydöstra uddarna av , Idö Stångskär och Bussan, allt vatten innanför linjen Ljungskärs sydspets–Vinö Bredhäll– –Örsskärens östra uddar–Logen–Lilla (Södra) Ljusklabb–Soen, allt vatten innanför linjen Tjudö sydöstra udde–Träthällarnas I hör till fastigheterna även allt vatten i havet vid innanför en linje från gränsen mot nordlig bredd västerut till ostlig längd från , därifrån norrut till nordlig bredd och därifrån österut till . I län hör till fastigheterna även följande vattenområden –allt vatten innanför en linje mellan de södra uddarna av Sladö och , –Idöfjärden och Björkskärsdjupet innanför en linje mellan de sydöstra uddarna av , Stora Stångskär och Bussan, –allt vatten innanför linjen Ljungskärs sydspets–Bredhäll––Lilla Örsskären– Stora Örsskären–Logen–Lilla Ljus- klubben–Soen, –allt vatten innanför linjen Tjudö sydöstra udde–Träthällarnas 2017/18:135 huvudö–– Slobbsudden–Oxlenäs–nord- spets–Taktö nordspets–Taktö ost- spets–Eneskärs yttre både–––Vållöromps sydspets–Stora Sillekroks ostspets–ostspets, samt allt vatten innanför linjen Stångskärs sydspets–Pata –Pata Enskärs sydspets– Lilla Millgrund–Enskärskläppens ostspets–Enskärs ostspets– –Stång- grund–sydöstra udden av Ryggås– Stora Rocknekalvens ostspets– huvudö–– Slobbsudden–Oxlenäs–nord- spets–Taktö nordspets–Taktö ost- spets–Yttre Eneskärsbåde–––Vållöromps sydspets–Stora Sillekroks ostspets–ostspets, och – allt vatten innanför linjen Stångskärs sydspets–Pata –Pata Eneskärs sydspets– Lilla Millgrund–Eneskärskläppens ostspets–Eneskärs ostspets–Lång- skärs sydöstra udde–Stånggrundet– sydöstra udden av Ryggås–Stora Rocknekalvens ostspets–Skäggenäs nordspets. I annat vattenområde än havet finnes allmänt vatten allenast i , , och i . Angående dessa sjöar äge vad i 1–3 §§ är stadgat motsvarande tillämpning. I i hör till fastigheterna även allt vatten som har förbindelse med öppet vatten endast över enskilt vatten eller norskt vatten. föras till fastigheterna även följan- i allt det vatten som I hör till fastighe- begränsas i norr av skärgården terna även allt det vatten som begränsas i norr av skärgården nordvästra udde samt i öster av mellan Biskopsvrak och Vinöns Vinön och linjen Vinöns sydvästra nordvästra udde och i öster av udde–Fåran–Ramberget– Vinön och linjen Vinöns sydvästra udde–Inre Fåran och Yttre Fåran– i allt det vatten som I i hör till mot Storsjöflaket begränsas av räta fastigheterna även allt det vatten som mot Storsjöflaket begränsas av räta linjer Andersöns nordvästra udde–Norderöns nordspets–Verk- öns nordspets–Hammarnäsudden. Finnes allmänt vatten vid ö, Om det finns allmänt vatten vid vilken utgör fastighet eller del en ö som utgör en fastighet eller en därav, skall gränsen mot det del av en sådan, ska gränsen mot allmänna vattnet anses följa strand- det allmänna vattnet anses följa linjen bestämd på sätt nedan sägs. Strandlinjer och vattendjup skola vid tillämpningen av denna lag vid tillämpningen av denna lag bestämmas efter förhållandena vid bestämmas utifrån följande nivåer (RH 2000): i havet normalt medelvatten- – i havet , – i , och södra slusströskeln vid Nothol- nollplanet i det höjdsystem, som ligger till grund för sjöns reg- Denna lag träder i kraft . 2017/18:135 2.2 Förslag till lag om ersättning för minskat Härigenom föreskrivs följande. 1 § En fastighetsägare har enligt denna lag rätt till ersättning av staten för sin skada, om fastighetens vattenområde minskar på grund av att strandlinjer och vattendjup enligt lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde ska bestämmas utifrån nivåer i Rikets höjdsystem 2000 (RH 2000). Den som har en särskild rätt till fastigheten har också rätt till ersättning enligt första stycket, om han eller hon lider skada på grund av att fastighetens vattenområde minskar. 2 § Rätten till ersättning förutsätter att ett ersättningsanspråk kommit in till Kammarkollegiet . Annars är rätten till ersättning förlorad. 3 § När ersättningen bestäms ska 4 kap. expropriationslagen (1972:719) tillämpas. Handläggning av ett ersättningsanspråk 4 § Ett ersättningsanspråk ska framställas hos Kammarkollegiet, som beslutar om ersättning för statens räkning. Ersättningsanspråket ska vara skriftligt. 5 § Vid handläggningen av ett ersättningsanspråk ska Kammarkollegiet genom förhandling sträva efter att träffa en överenskommelse om ersättningen med den som har framställt anspråket. 6 § Kammarkollegiets beslut i ersättningsfrågan ska delges den enskilde. Beslutet får inte överklagas. 7 § Om den som har framställt ett ersättningsanspråk inte är nöjd med Kammarkollegiets beslut, får han eller hon väcka talan mot staten vid den mark- och miljödomstol inom vars område fastigheten ligger. En talan ska väckas från den dag då Kammarkollegiets beslut delgavs den enskilde. Om det inte görs, är rätten att väcka talan förlorad. Kammarkollegiets beslut ska innehålla en upplysning om det som sägs i första och andra styckena. 8 § Rätten får besluta att staten ska ersätta den enskilde för hans eller hennes rättegångskostnad eller att vardera parten ska stå för sin egen rättegångskostnad, även om den enskilde har förlorat målet. En förut- Prop. 2017/18:135 sättning är att den enskilde hade skälig anledning att få saken prövad. 9 § Kammarkollegiet företräder staten vid talan inför domstol om ersättning enligt denna lag. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen upphör att gälla vid utgången av 2023. Den ska dock fortfarande gälla för ersättningsanspråk som har kommit in till Kammarkollegiet . 2017/18:135 3 Ärendet och dess beredning Regeringen tillkallade en särskild utredare med uppdrag att se över de svenska baslinjerna och de olika jurisdiktionsgränserna till havs för att ge dessa den precision som modern teknik medger. Utredningen antog namnet (dir. 2011:41). överlämnade utredningen till betänkandet Gränser i havet (SOU 2015:10). I betänkandets kapitel 7 lämnar utredningen vissa förslag som rör fastigheternas gränser i hav och sjöar. Förslagen i kapitel 7 har överlämnats till (Ju2016/03058/L1). En sammanfattning av utredningens förslag i denna del finns i bilaga 1. Utredningens lagförslag i denna del finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren finns tillgängliga i lagstiftningsärende (UF2015/22359/UD/FMR). Betänkandets förslag beträffande de svenska baslinjerna och de olika jurisdiktionsgränserna till havs behandlades i propositionen Sveriges sjöterritorium och maritima zoner (prop. 2016/17:215). Lagförslagen i den propositionen trädde i kraft . Lantmäteriet har till gett in två promemorior: Vattenstånd för bestämning av allmänt vatten och Ändring i reglering mellan Allmänt och enskilt vatten. Lantmäteriet har även granskat regeringens förslag till lagtext med de uppdaterade ortnamn som används. Promemoriorna och skriftväxlingen med Lantmäteriet finns tillgängliga i (Ju2017/01729/L1). I denna proposition behandlas lagförslagen i betänkandets kapitel 7. Någon ytterligare åtgärd vidtas inte med anledning av förslagen i det kapitlet. De ekonomiska konsekvenserna av förslagen behandlas i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg. omr. 18 avsnitt 3.7.6). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 4.3 och 5 och i författningskommentaren. Regeringen följer Lagrådets synpunkter. I förhållande till lagrådsremissens lagförslag görs det också vissa språkliga och redaktionella ändringar. Gränsen mellan enskilt och allmänt 4.1Samhällets övergång till Rikets höjdsystem 2000 För att geografiska positionsangivelser ska vara lättförståeliga och jämförbara är det viktigt att ett och samma referenssystem används. I pågår en övergång inom myndigheter och kommuner till att ange alla höjd- och djupvärden i det nya nationella höjdsystemet Rikets höjdsystem 2000 (RH 2000). RH 2000 representeras på marken av cirka 50 000 fixpunkter. Eftersom landet kontinuerligt rör sig och förändras i höjdled på grund av landhöjningen måste alla höjdvärden relateras till en viss tidpunkt. RH 2000 relaterar , vilket betyder att höjdvärdena på fixpunkterna beskriver läget . Systemet är beräknat efter europeisk standard och bygger på internationella rekommendationer. Regeringen gav 2006 Lantmäteriet i uppdrag att tillsammans med och i samråd med andra berörda myndigheter och Kommuner och Landsting utarbeta en nationell strategisk plan för den samlade informationsförsörjningen inom geodataområdet. Uppdraget redovisades 2007 i form av den nationella geodatastrategin. För geodatastrategin 2008–2016 var det ett mål att alla aktörer som producerar, förvaltar och tillhandahåller geodata ska göra det i RH 2000. Den nationella geodatastrategin 2016–2020 anger att geodata ska vara enkla att använda, aktuella, fullständiga och av känd kvalitet. Samtliga kommuner och berörda statliga myndigheter ska ha infört de nationella referenssystemen för plan och höjd. Användningen av RH 2000 ökar . RH 2000 är redan i hög grad det referenssystem som används i Lantmäteriets allmänna kartor och för sjökortens djupangivelser. Det traditionella sättet att referera djupuppgifter i svenska sjökort, genom att ange medelvattenståndet för ett visst år, håller på att fasas ut och har som målsättning att 2020 helt ha infört RH 2000 som gemensam referensnivå för sjökorten. 4.2Lagen om gräns mot allmänt vattenområde De fastigheter som ligger vid vattnet sträcker sig i många fall ett visst avstånd ut i vattnet. Det vattenområde som omfattas av fastigheterna benämns enskilt vatten medan vattnet utanför benämns allmänt vatten. Detta vatten är inte fastighetsindelat och ägs inte av någon enskild. Kammarkollegiet är den myndighet som företräder allmänt vatten för statens räkning, se bl.a. 2 § förordningen (2007:824) med instruktion för Kammarkollegiet. Gränsen mellan enskilt och allmänt vatten har inte tillkommit genom en lantmäteriförrättning utan bestäms direkt i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde (kallad gränslagen). Enligt den lagen finns allmänt vatten i havet och i de fyra sjöarna , , Övriga insjöar och vattendrag har enbart enskilt vatten (1 och 5 §§ i gränslagen). Som huvudregel går gränsen mot allmänt vatten från strandlinjen på fastlandet eller på en ö. På de platser där det från strandlinjen inte är djupare än (med undantag för isolerade djuphålor, se SOU 1947:47 s. 66 med hänvisning till plansch 1) går gränsen mot allmänt vatten längre ut, nämligen där vattnet blir djupare än (den s.k. 3-metersdjupkurvan), se 2 § 1 i gränslagen. Skiss över gränsen mellan enskilt och allmänt vatten enligt huvudregeln Vatten som är helt omgärdat av enskilt vatten eller har en förbindelse med allmänt vatten som inte är bredare än en kilometer är också enskilt enligt de s.k. enklav- och kilometerreglerna (2 § 2 och 3 § i gränslagen). Enklavregeln gäller längs med hela kusten, med undantag för delar av , medan kilometerregeln enbart gäller på ostkusten och delar av sydkusten. Båda reglerna gäller i de fyra sjöar som har allmänt vatten. Dessutom innehåller gränslagen detaljerade regler som är anpassade efter de skilda geografiska förutsättningarna längs med kusten och i sjöarna och de skiftande fiskesedvänjor som rådde när lagen infördes (4 och 6 §§). För att kunna avgöra var gränsen mellan enskilt och allmänt vatten går krävs i regel kännedom om strandlinjens läge eller vattendjupet. Sådana beräkningar förutsätter i sin tur att ett visst vattenstånd används som referensnivå. Enligt den hittillsvarande regleringen gäller att strandlinjen och vattendjupet i havet ska bestämmas utifrån förhållandena vid normalt medelvattenstånd (8 § i gränslagen). Detta utgör alltså referensnivån. Eftersom vattenståndet varierar är gränsen mellan enskilt och Prop. 2017/18:135 allmänt vatten i havet rörlig. Normalt medelvattenstånd avser enligt gränslagens förarbeten det genomsnittliga vattenståndet som möjligt, med korrektion för landhöjningar (SOU 1947:38 s. 49 och SOU 1947:47 s. 61 not 2). använder sig av s.k. beräknade medelvattenstånd, som bestäms genom regressionsanalys av många års årsmedelvärden av havsvattenståndet. Det beräknade medelvattenståndet gäller bara för den plats som analyseras. För de fyra sjöar som har allmänt vatten gäller i stället för normalt medelvattenstånd att vissa i lagen angivna vattenstånd ska vara normerande när strandlinjer och vattendjup bestäms: I över nedre slusströskeln vid , i över västra slusströskeln vid , i över södra slusströskeln vid och i över nollplanet i det höjdsystem som ligger till grund för sjöns reglering (8 § i gränslagen). I sjöarna är gränsen alltså fast. Regleringen innebär att den faktiska strandlinjen eller det faktiska vattendjupet saknar betydelse för både havet och sjöarna. Det är i stället de referensnivåer som anges i gränslagen som är avgörande för de beräkningar som bestämmer gränsens sträckning. 4.3En tydligare gräns med Rikets höjdsystem 2000 Regeringens förslag: Nollnivån i RH 2000 ska vara referensnivå för att bestämma strandlinjens läge och vattendjupet när gränsen mot allmänt vatten fastställs i havet. För de sjöar där det finns allmänt vatten ska referensnivån vara en viss höjd över nollnivån i RH 2000. Det ska förtydligas att allt vatten i som endast har förbindelse med öppet vatten över enskilt eller norskt vatten utgör enskilt vatten. Gränslagen ska uppdateras med avseende på de ortnamn som används. Utredningens förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag (se SOU 2015:10 s. 376 och 388). Utredningen föreslår något andra värden än regeringen som referensnivåer för sjöarna. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har ingen invändning mot dem. invänder mot de värden som utredningen föreslår som referensnivåer för sjöarna. Skälen för regeringens förslag Dagens gräns är osäker och blir alltmer svårtillgänglig Fastigheternas gräns mot allmänt vatten är ofta oklar och det saknas vanligtvis kartmaterial som redovisar det allmänna vattnets omfattning. Det är ovanligt att det genomförs en fastighetsbestämning och om en sådan görs, innebär gränsens rörlighet att avgörandet med tiden tappar Fastighetsbestämningsbeslutet gäller alltså i princip endast vid beslutstidpunkten, jämför 14 kap. 4 § andra stycket fastighetsbild- 2017/18:135 ningslagen (1970:988). På grund av gränsens oklara läge kan det dessutom vara svårt att avgöra vem som bör initiera och bekosta en sådan fastighetsbestämning. Anledningen till att normalt medelvattenstånd är referensnivå för havet är att medelvattenståndet vid gränslagens tillkomst ansågs lättillgängligt och enkelt att tillämpa, bl.a. eftersom det användes i sjökorten (se SOU 1947:38 s. 50 och SOU 1947:47 s. 61). Men numera håller normalt medelvattenstånd på att fasas ut som referensvärde i sjökorten, till förmån för RH 2000 (se avsnitt 4.1). Sjökorten kommer därför inte att ge en sådan ledning för gränsens bestämning som förutsattes vid gränslagens tillkomst. Att gränsen är otydlig och rörlig innebär att det är svårt för både enskilda och myndigheter att veta vad som gäller. Som Kammarkollegiet och Havs- och vattenmyndigheten framhåller är gränsdragningen mellan enskilt och allmänt vatten viktig – inte minst för havsfisket och för beslutsprocessen när en person eller ett företag vill ha rådighet över allmänt vatten. Olika regler gäller nämligen för fiske på enskilt och allmänt vatten, se särskilt 8 och 9 §§ fiskelagen (1993:787). Och om någon vill bedriva verksamhet på allmänt vatten, t.ex. en vindkraftspark eller musselodling, krävs det ett rådighetsmedgivande från Kammarkollegiet. Om verksamheten i stället ska bedrivas på enskilt vatten, krävs fastighetsägarens tillåtelse. RH 2000 innebär en lättillgänglig gräns i havet … Med hänsyn till den pågående övergången i samhället till referenssystemet RH 2000 och de oklarheter som dagens reglering orsakar bör RH 2000 enligt regeringens mening användas också för att bestämma gränsen mellan enskilt och allmänt vatten. Med RH 2000 blir gränsen fast och samma referensvärde kan användas längs med hela kusten. Detta leder till ökad förutsebarhet och tydlighet. Fastighetsbestämningar underlättas och fisket och andra verksamheter till havs gynnas. Referensnivån för strandlinjens läge och vattendjupet när gränsen mot allmänt vatten bestäms i havet bör vara nollnivån i RH 2000. Dagens beräknade medelvattenstånd längs kusten avviker mindre än från den nivån. Det innebär att övergången till RH 2000 endast får mindre betydelse för fastighetsägare längs kusten. Vissa fastigheter kan komma att få ett större vattenområde medan ett fåtal fastigheter, främst vid vissa delar av , kan få ett något minskat vattenområde. Det ingrepp i äganderätten för de sistnämnda fastigheternas ägare som detta innebär vägs dock upp av de fördelar som övergången till RH 2000 medför. Regeringen föreslår dessutom att fastighetsägarna ska kunna få full kompensation för sin skada av staten (se avsnitt 4.4). Genom att berörda myndigheter sprider information om övergången och den möjlighet som finns till kompensation kan risken för rättsförluster minimeras. Det bör anmärkas att landhöjningen, erosion och andra geofysiska förändringar och havsnivåhöjningen på grund av klimatförändringarna med tiden kommer att leda till att den verkliga strandlinjen och 3-metersdjupkurvan avviker mer eller mindre från nollnivån i RH 2000. I norr, där landhöjningen är som störst, kommer avvikelsen enligt beräkningar att minska så att den verkliga nivån i princip sammanfaller med nollnivån i RH 2050. Längs med landets , från till , kommer avvikelsen att öka till som mest över nollnivån. När avvikelserna blir för stora bör en revidering av den generella referensnivån för hela landet Utifrån dagens kunskap ligger en sådan översyn långt fram i … och i de I de sjöar som har allmänt vatten är gränsen mellan enskilt och allmänt vatten fast redan enligt den hittillsvarande regleringen. gäller sjöarna pågår emellertid en övergång i sjökorten från de lokala referenssystemen till RH 2000. om den görs utifrån referensvärden angivna i RH 2000. För sjöarna kan inte nollnivån i RH 2000 vara normerande eftersom samtliga sjöar ligger på en nivå som överstiger denna. I stället bör de vattenstånd som anges i gränslagen överföras till motsvarande värden i invänder mot de värden som utredningen Lantmäteriet har utfört mätningar vid de fyra sjöarna för att säkerställa korrekta värden. Resultatet av mätningarna är följande: 44,21 meter i , i , i och Dessa värden bör användas som referensnivåer för sjöarna. Endast enskilt vatten i I i skär mellan och genom både enskilt och allmänt vatten. På ett flertal ställen i den inre delen av fjorden når enskilt vatten ut till , vilket gör att det uppstår ett antal från varandra fristående enklaver utmed som skulle kunna utgöra allmänt vatten. Den s.k. enklavregeln i 2 § 2 i gräns- lagen syftar till att förhindra att sådana enklaver av allmänt vatten upp- kommer i skärgårdsmiljö. Det är dock oklart om regeln också gäller för enklaver av allmänt vatten som förekommer längs med . Enligt regeringens mening är det inte lämpligt att det kan förekomma enklaver av allmänt vatten längs mot . införas en bestämmelse om att allt vatten i , som endast har