prop · H503280 · 2018-06-27 00:00:00 — Vidare förtydligas att de äldre som beviljas exempelvis särskilt boende för personer med demenssjukdom och behöver vård dygnet runt ska Om det finns behov av personal på boendet ska sådan Förordningen reglerar inte på vilket sätt personal kan uppmärk- samma att boende har behov av hjälp och därför kan den som bedriver ett särskilt boende själv bedöma på vilket sätt tekniskt stöd kan vara Det är viktigt att tekniskt stöd används på ett sådant sätt att det inte är till nackdel för den enskilde. Som en följd av ovan nämnda ändring i socialtjänstförordningen har SKL i ett projekt tillsammans med kommuner tagit fram en rekom- mendation om ökad kvalitet i särskilda boenden för äldre. tionen handlar om att stötta kommunerna i deras kvalitetsarbete på Fokus ligger bl.a. på hur man med hjälp av 2017/18:280 välfärdsteknik kan förbättra tillsyn och bemanning, till exempel genom att använda larmmattor, kameratillsyn och gps-klocka. Rekommendationen gäller även kommunens arbete med ledarskap och verksamhetsutveckling för att de särskilda boendena ska utvecklas så att mer tid ges till individen och dennes specifika behov. SKL har arbetat med att sprida information och stödja genomförandet av rekommendationen. hade ca 160 kommuner antagit den. För de äldre som behöver visst stöd för att känna trygghet har regeringen förtydligat kommunernas möjlighet att erbjuda ett biståndsbedömt trygghetsboende utan bemanning dygnet runt. Boendeformen presenteras närmare i avsnitt 1.5.2. 5.2Stärkt profession och kompetensförsörjning En viktig förutsättning för att kommuner och landsting ska kunna erbjuda vård och omsorg av god kvalitet är att verksamheterna är bemannade med medarbetare med rätt kompetens. För att långsiktigt trygga verksamheter i välfärden, däribland hälso- och sjukvården och omsorgen, behöver arbetsfördelningen mellan olika yrkesgrupper ses över och medarbetarnas kompetens tydligare värderas och användas på bästa sätt. publicerar allmänna råd (SOFS 2011:12) om grundläggande kunskaper hos befintlig personal som arbetar i omsorg om äldre. Myndigheten tar även fram och sprider kunskapsstöd och metodstöd för att fortlöpande öka möjligheten för yrkesverksamma inom äldreomsorgen att öka sin förmåga att ge äldre kvinnor och män god vård och omsorg. 5.2.1Reglering av yrket undersköterska Regeringen har utsett en särskild utredare med uppdrag att överväga och lämna förslag till hur yrket undersköterska kan regleras i syfte att öka kvaliteten och säkerheten i hälso- och sjukvården och omsorgen (dir. 2017:103 Reglering av yrket undersköterska). Bakgrunden är bl.a. att det är otydligt vilka kunskaper en undersköterska har, vilket försvårar landstingens och kommunernas arbete med kompetensförsörjning. Det skapar därigenom ovisshet om hur verksamheterna kan bemannas för att ge en god och trygg vård och omsorg för patienter och brukare. Utredaren ska beskriva yrkets innebörd och yrkesrollens beskaffenhet och föreslå en ändamålsenlig reglering för yrkesgruppen undersköterska, dvs. att yrkesgruppen ska omfattas antingen av bestämmelserna om legitimation eller skyddad yrkestitel eller av annan reglering. Utredaren ska också föreslå förtydliganden av vilken kompetens som ska krävas, samt lämna de författningsförslag som behövs. Uppdraget ska redovisas . Stärkt krav på kompetens Regeringen har även gett i uppdrag att föreslå nationella kompetenskrav för yrket undersköterska och beskriva vilka författnings- ändringar som krävs för att kompetenskraven ska kunna fastställas i Skr. 2017/18:280 föreskrift. Genom att fastställa kompetenskraven i föreskrift förstärks kraven på förmåga att tala, läsa och skriva svenska. I genomförandet av uppdraget ska föra dialog med , SKL och Utredningen om reglering av yrket undersköterska (2017:07) om hur kompetenskraven på bästa sätt kan ligga till grund för utbildningar till undersköterska och som grund för en reglering av yrket. Uppdraget ska redovisas till . har getts i uppdrag att föreslå justeringar i programstruktur och examensmål för vård- och omsorgsprogrammet samt ta fram förslag till de förordningsändringar som krävs med anledning av ett införande av en undersköterskeexamen inom såväl gymnasieskolan som inom vuxenutbildning. Förslaget ska utgå från de nationella kompetenskrav för undersköterskor som föreslås i betänkandet Effektiv vård – slutbetänkande (SOU 2016:2). I genomförandet av uppdraget ska föra en dialog med och Utredningen om reglering av yrket undersköterska om hur kompetenskraven på bästa sätt kan ligga till grund för utbildningar till undersköterska och som grund för en reglering av yrket. ska även föra en dialog med SKL. Uppdraget ska redovisas till . 5.2.3Sammanhållna yrkesutbildningar på gymnasial nivå Regeringen har gett i uppdrag att dels utforma förslag till sammanhållna yrkesutbildningar inom regional yrkesinriktad vuxenutbildning (dnr U2016/04619/GV), så kallade nationella yrkespaket, dels gett myndigheten i uppdrag att se till att förslagen även kan tillämpas inom gymnasieskolans introduktionsprogram (dnr U2017/01930/GV). Syftet med nationella yrkespaket är att göra yrkesutbildningarna mer likvärdiga och säkerställa att de som genomför utbildningen har de yrkeskunskaper som efterfrågas på arbetsmarknaden. Paketen ska vara påbyggbara och de som genomgår utbildningarna ska vid ett senare skede kunna komplettera sin utbildning med ytterligare kurser. För dem som studerar vård och omsorg innebär detta att de först kan utbilda sig till vårdbiträde för att fortsätta att studera och uppnå undersköterskeexamen. publicerade yrkespaket för vårdbiträde och undersköterska. Regeringens uppdrag till ligger till väl i linje med överenskommelse med SKL om en utvecklingstrappa för de kvinnor och män som arbetar inom äldreomsorgen. För att uppfylla målet om tillgång till god vård och omsorg behöver personalen ha god kunskap och adekvat kompetens. regeringens uppdrag att fördela för en kompetens- riktad till baspersonal inom äldreomsorgen och funktions- 2017/18:280 hindersområdet . Satsningen avsåg även att ge kommunerna stöd att fortsätta utveckla kompetenssatsningar till målgruppen. Enligt har totalt 267 kommuner använt för utbildningsinsatser i vilka nästan 65 000 personer har deltagit. Majoriteten av deltagarna, , arbetar inom äldreomsorgen och övriga inom funktionshindersomsorgen. Andelen män som har deltagit är något högre inom funktionhindersomsorgen, , jämfört med inom äldreomsorgen, . Inom ramen för uppdraget har även utvecklat och spritt relevanta kunskapsstöd riktade till kommunerna i syfte att stödja en effektiv verksamhetsutveckling. lanserades därför stöd till introduktionsutbildning för baspersonal inom äldreomsorgen på , en nationell webbplats som samlar kunskap inom bl.a. äldre, evidensbaserad praktik, psykisk ohälsa och funktionshinder. har vidare inom sitt uppdrag genomfört en förstudie, för att fördjupa sig i ett antal utvalda kommuners arbete med frågan. Förstudien avgränsades till den kommunala vården och omsorgen. konstaterar att kommunerna har svårt att rekrytera personer både med och utan adekvat kompetens. Myndigheten bedömer vidare att avsaknad av incitament att utbilda sig kan medföra att kvaliteten i vården och omsorgen om de äldre riskerar att försämras samt försvårar för personalen att göra karriär, vilket påverkar viljan att stanna kvar i yrket. pekar i Lägesrapport, vård och omsorg om äldre 2017 även på att bristen på personal delvis beror på att få män söker sig till yrket och rekryteringsbasen därmed är mindre än den annars skulle ha varit. Anhöriga fyller en viktig roll för många äldre och andra som till följd av sjukdom eller funktionsnedsättning behöver olika former av stöd och omsorg. Det är för många en naturlig del av livet och ett sätt att vara nära och hjälpa sina anhöriga. Att som anhörig ge vård och omsorg ska vara ett frivilligt åtagande. Den informella omsorg som utförs av anhöriga kvinnor och män är dock omfattande. Kvinnor påverkas generellt mer negativt än män av att ge anhörigomsorg. Anhörigvård är vanligare inom lägre inkomstgrupper och av de informella vårdgivarna är kvinnor. I redovisas forskning som visar att när det gäller personer med alzheimer så vårdar kvinnor sina sjuka makar längre än vad män vårdar sina sjuka fruar. Nationellt anhöriga (Nka) Nationellt anhöriga (Nka) ska vara ett expertstöd till kommuner, landsting och enskilda utförare. har i uppdrag att följa upp verksamheten. en omfattande och målinriktad verksamhet som på olika sätt bidrar till att utveckla en vård och omsorg och ett anhörigstöd av god kvalitet, enligt anhöriga och Svenskt Demenscentrum, redovisning av verk- Skr. 2017/18:280 samhet (2017). för Nka:s verksamhet, bl.a. i syfte att förtydliga verksamhetens innehåll och omfattning. Särskilt bör det prioriteras att stödja kommunerna att i ökad utsträckning utforma anhörigstödjande insatser utifrån det individuella behovet samt att uppmärksamma könsrelaterade skillnader och konsekvenser i anhörigstödet. För en handläggare som utreder en människas behov kan det vara svårt att skilja ut de anhörigas behov av stöd från det stöd- och hjälpbehov som den enskilde brukaren har. 5.3Högre kvalitet och effektivitet 5.3.1Nya krav på tillstånd för att säkra kvalitet trädde lagändringar som gäller tillståndsplikt i kraft. Undantaget från tillståndsplikt för verksamhet som kommunen genom avtal har överlämnat till enskild att utföra har tagits bort. Det innebär att ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild som har slutit avtal med en kommun om att bedriva enskild verksamhet i form av hem för vård eller boende, stödboende, vissa boendeformer för äldre eller funktionshindrade, hem för heldygnsvård eller hem- eller öppen verksamhet för vård under en begränsad del av dygnet ska ha tillstånd från . Tillstånd ska beviljas endast om verksamheten uppfyller kraven på god kvalitet och säkerhet. Regeringen har därför beslutat att ska tillföras och därefter för tillståndsprövningen. beslutade att anta regeringens förslag i propositionen Ökade tillståndskrav och särskilda regler för upphandling inom välfärden (prop. 2017/18:158) om att krav på tillstånd från ska införas för privata utförare som bedriver verksamhet inom hemtjänst enligt socialtjänstlagen (2001:453). I propositionen föreslogs även nya krav på insikt, lämplighet och ekonomiska förutsättningar för att beviljas tillstånd att bedriva verksamhet enligt socialtjänstlagen. Personer som tillhör en nationell minoritet har genom lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk vissa särskilda rättigheter kopplade till språket. Syftet med lagen är att skydda minoritetsspråken och att minoriteter ska kunna bibehålla och utveckla sin kultur. Kommuner och myndigheter i har en skyldighet att informera om lagen och rättigheter som följer med den. I vissa områden i , så kallade förvaltningsområden, har samiska, finska och meänkieli en särställning. De som talar samiska, finska eller meänkieli och bor i ett förvaltningsområde har rätt att ha kontakt med myndigheter muntligen och skriftligen på sitt minoritetsspråk. Det är viktigt att handläggare inom äldreomsorgen har kunskap om vilka rättigheter som nationella minoriteter har. 2017/18:280 2017 översatt och publicerat skriften Din rätt till vård och omsorg till de nationella minoritetsspråken. Motsvarande tydliga rättigheter att få kommunicera på samiska, finska eller meänkieli finns också inom sjukvården och det är viktigt att även landstingshuvudmannen har beredskap att kunna erbjuda information på de tre språken till dem som kan behöva detta. I propositionen En stärkt minoritetspolitik (prop. 2017/18:199) föreslår regeringen att rätten till äldreomsorg på minoritetsspråk stärks bland annat genom att rätten till äldreomsorg på finska, meänkieli respektive samiska ska gälla hela eller en väsentlig del av verksamheten. Vidare föreslås att en informationsskyldighet införs vilket innebär att kommuner ska informera den som ansöker om bistånd inom ramen för äldreomsorgen om möjligheterna till äldreomsorg på minoritetsspråk. 5.3.3En väl fungerande vård- och omsorgskedja Kontinuitet i vården och omsorgen är mycket viktigt för många äldre kvinnor och mäns upplevelse av trygghet. Det är särskilt angeläget för multisjuka kvinnor och män som kan ha svårt att orka hantera många olika kontakter regelbundet. är det inte ovanligt att flera olika vårdgivare är kopplade till en och samma individ. Det ställer stora krav på samverkan mellan de olika vårdgivarna och huvudmännen, både på individnivå och på organisatorisk nivå. Ny lag om samverkan mellan vård och omsorg Regeringen anser att det är mycket angeläget att vården och omsorgen är trygg och säker. En förutsättning för detta är bl.a. att vården och omsorgen är samordnad. trädde lagen (2017:612) om samverkan vid utskrivning från sluten hälso- och sjukvård i kraft. Rutiner och arbetssätt behöver förändras för att den nya lagstiftningen ska kunna efterlevas. Kommunerna behöver få praktiskt stöd med att införa metoder och arbetssätt så att trygghet i hemmet och en utökad samverkan främjas. Den nya lagen om samverkan vid utskrivning från sluten hälso- och sjukvård syftar till att främja en god vård och en socialtjänst av god kvalitet för enskilda som efter utskrivning från sluten vård behöver insatser från socialtjänst, kommunalt finansierad hälso- och sjukvård eller den landstingsfinansierade öppna vården. Många av dem som berörs av lagen är äldre kvinnor och män som ofta har stora behov. Lagen tar sikte på att effektivisera processer i gränssnittet mellan landsting och kommun med bibehållen trygghet för den enskilde. Mycket handlar om att tydliggöra när och hur de olika aktörerna ska planera inför utskrivning. Myndigheten för vård- och omsorgsanalys har fått i uppdrag att följa genomförandet av lagen. Stöd till kommunerna i genomförandet av ny lag om samverkan Med anledning av lagen om samverkan vid utskrivning från sluten hälso- och sjukvård, gjorde regeringen bedömningen att det finns anledning att stödja införandet av metoder och arbetssätt så att trygghet i hemmet och en utökad samverkan främjas. Regeringen beviljade därför en ansökan från SKL om för att stödja processen vid utskrivning Skr. 2017/18:280 från sjukhus. Enligt ansökan ska medel fördelas till regionala utvecklingsledare som ska stödja införandet av nya rutiner och arbetssätt samt till SKL för samordning och nationellt stöd. Samordning mellan huvudmännen är en särskild utmaning när det gäller äldre med stora vård- och omsorgsbehov. Det finns flera verktyg för att samordna insatser, som behöver användas i större utsträckning. Kunskapsbrist hos personalen är ett hinder som delvis förklarar den begränsade användningen. För att ytterliga främja samverkan och ta bort hinder för samordning föreslår regeringen i vårändringsbudget (prop. 2017/18:99) att ytterligare avsätts för det ändamålet . 5.3.4Individens behov i centrum (IBIC) fick i uppdrag av regeringen att utveckla modellen Individens behov i centrum (IBIC) utifrån modellen Äldres behov i centrum (ÄBIC). Modellen stödjer ett behovsinriktat och systematiskt arbetssätt och ger möjlighet till strukturerad information för såväl handläggare som utförare av insatser enligt socialtjänstlagen. Det innebär att handläggare och utförare använder ett gemensamt språk för dokumentation. fick vid samma tillfälle i uppdrag att fortsätta sprida, introducera och stödja införandet av IBIC inom äldreomsorgen. IBIC ger stöd för tydligt strukturerad beskrivning av behov, bedömning, mål och resultat. Strukturerad informationshantering underlättar informationsöverföring och utgör en viktig del av den dokumentation som behövs för att hantera alla uppgifter som är nödvändiga i utredning, beställning, planering, genomförande och uppföljning. IBIC utgår från regelverket för handläggning och dokumentation inom och ger stöd för en strukturerad information av individens behov och innebär inte någon extra handläggning. Modellen är tänkt att stödja huvudmannen och utförarna i arbetet med att utveckla ändamålsenlig dokumentation och uppföljning på både individ- och gruppnivå. Arbetssättet ger stöd för att beskriva nuläge och mål, vilket innebär möjligheter att följa upp resultatet för individen. Modellen kan användas såväl vid omfattande behov av stöd och hjälp som vid mindre omfattande behov. hade 98 kommuner påbörjat införande av IBIC inom äldreomsorgen. Vid utredningar av behov inför beslut om särskilt boende använde 75 kommuner IBIC helt eller delvis och 44 kommuner använde modellen vid uppföljning av beslutade insatser i denna boendeform. När det gäller IBIC i ordinärt boende använde 80 kommuner IBIC helt eller delvis för utredningar av behov och 62 kommuner helt eller delvis vid uppföljning av beslutade insatser. I betänkandet SOU 2017:21 föreslås regeringen att fortsatt ge i uppdrag att förvalta modellen samt sprida kunskap om den och stödja kommunerna vid genomförandet. 2017/18:280 denna bedömning och har gett fortsatt uppdrag i myndighetens regleringsbrev . Öppna jämförelser är en del av den nationella kunskapsstyrningen och består av en uppsättning indikatorer för resultat, process och struktur. Det övergripande syftet med öppna jämförelser är att stimulera utvecklingen av en jämlik och effektiv socialtjänst med god kvalitet. ansvarar för arbetet i samverkan med SKL och i samråd med Vårdföretagarna och Famna. En handlingsplan har utarbetats för åren 2015– 2018. Öppna jämförelser ska också användas för att jämföra utfall för olika indikatorer mellan kvinnor och män. Jämställdhetsperspektivet finns med i befintlig redovisning men kommer att utökas successivt efter de förutsättningar som finns på varje område. 5.3.6Kvalitetsregister – verktyg för förbättringsarbete Ett nationellt kvalitetsregister innehåller individbaserade uppgifter om ett visst problem, insatta åtgärder och resultat. Kvalitetsregister har visat sig vara en för många verksamheter fungerande form för att arbeta systematiskt och kunskapsbaserat som underlag för ständiga förbättringar. Regeringen har slutit en överenskommelse med SKL om fortsatt stöd till kvalitetsregistren . En del av visionen och målet för överenskommelsen är att kvalitetsregister ska vara ett viktigt stöd för att uppnå en kunskapsbaserad och jämlik hälsa och resurseffektiv vård och omsorg. Enligt överenskommelsen ska parterna bl.a. se över kriterier för tilldelning av medel till , både inom hälso- och sjukvård och äldreomsorg. Det är främst fyra kvalitetsregister som är aktuella för den kommunala vården och omsorgen: , Svenskt register för beteendemässiga och psykiska symptom vid demens (), (SveDem) och . är ett register för att bedöma, förebygga och följa upp risk för bl.a. fall, trycksår och undernäring. Varje person som är eller äldre och har kontakt med vård eller omsorg registreras vad gäller riskbedömning, vidtagna åtgärder och resultat inom de områdena. används för kvalitetsutveckling och är även en viktig källa för att kunna följa resultat. I öppna jämförelser inom äldreomsorgen redovisas resultat om vilka åtgärder som vidtagits vid risk för fall, undernäring, trycksår och nedsatt munhälsa för personer som bor på särskilt boende. Av de personer i särskilt boende som bedömts ha risk för ett eller flera av områdena får av kvinnorna och av männen minst en åtgärd per riskområde. Det innebär att nästan hälften av de boende inte får någon förebyggande åtgärd inom ett område som be- dömts som ett riskområde för individen. Att dessa uppgifter är synlig- Skr. 2017/18:280 gjorda är ett resultat av användandet av kvalitetsregistret . SveDem är ett svenskt nationellt kvalitetsregister för demenssjukdomar. Det startade då nydiagnostiserade patienter började registreras. Syftet är att förbättra kvaliteten på demensvården genom att samla in data och följa upp förändringar i patientgrupper, diagnoser och behandling. Efter hand har registret utvecklats och omfattar även kvinnor och män med demenssjukdom som bor på särskilt boende, i syfte att även kunna följa omvårdnadsinsatser. beviljade regeringen medel till SveDem för att utveckla en hemtjänstmodul i registret. har fokus på de beteendestörningar och psykiska symptom som kan uppträda vid demenssjukdom. Registret stödjer ett systematiskt målinriktat arbete utifrån de nationella riktlinjerna för vård och omsorg för demenssjukdom. Syftet med är att kvalitetssäkra omvårdnaden av personer med demenssjukdom och att uppnå ett likvärdigt omhändertagande. är ett nationellt kvalitetsregister där vårdgivare registrerar hur vården av en person i livets slutskede varit. Syftet är att förbättra vården i livets slut oberoende av diagnos och vem som utför vården. Åtta av nio av de kvalitetsindikatorer för god palliativ vård som föreslagit går att få ur Svenska palliativregistrets data. För att stödja utvecklingen av en evidensbaserad praktik inom krävs en effektiv, samordnad och ändamålsenlig statlig kunskapsstyrning. Regeringen har därför tagit flera steg för att stärka den statliga kunskapsstyrningen inom och hälso- och sjukvården. Kunskapsstyrningen ska utgå från de behov som brukare, patienter, profession och huvudmän har i syfte att brukare och patienter ska få insatser utifrån bästa tillgängliga kunskap. En ökad kunskapsstyrning kommer därmed att bidra till ökad kvalitet och trygghet för såväl utförare som brukare och patienter. Regeringen har genom förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst beslutat om reglering av statens kunskapsstyrning. Regeringen har även gett Statskontoret i uppdrag att utvärdera om syftet med förordningen uppnås. Statskontoret ska slutrapportera uppdraget . Av den första delrapporten framgår att rådet inledningsvis vidtagit relevanta åtgärder t.ex. förbättrad samverkan mellan myndigheterna (Statskontoret, 2016:12). 2017/18:280 I en redogörelse för arbetet inom Rådet för styrning med kunskap och Huvudmannagruppen, den grupp som informerar rådet om områden där huvudmännen har behov av kunskap, konstateras att det tagits flera viktiga steg framåt . Ett exempel är den gemensamma omvärldsanalys som rådets myndigheter genomförde . Ett annat exempel är de dialogmöten som rådet haft med professions-, patient- och brukarorganisationer inom hälso- och sjukvård och socialtjänst (Statlig styrning med kunskap för hälso- och sjukvård och socialtjänst – redogörelse för arbetet inom Rådet för styrning med kunskap och Huvudmannagruppen , ). I den forskningspolitiska propositionen Kunskap i samverkan – för samhällets utmaningar och stärkt konkurrenskraft (prop. 2016/17:50) som beslutades bedömer regeringen att det behövs en satsning på forskning inom område för att stärka kunskapsbasen av den praktiknära forskningen i . gav regeringen för hälsa, arbetsliv och välfärd (Forte) i uppdrag att inrätta ett tioårigt nationellt forskningsprogram om tillämpad välfärdsforskning inklusive forskarskolor. Satsningen ska bland annat omfatta klient- och praktiknära forskning inom område. Study on Aging and Care (SNAC) Tillgången till longitudinella forskningsdata om befolkningens hälsa och användning av vård och omsorg fyller en viktig funktion i arbetet för att utveckla ny kunskap om åldrande och hälsa. Study on Aging and Care (SNAC) startade efter ett initiativ av regeringen. Studien är longitudinell och följer på fyra orter i landet den åldrande befolkningens utveckling i fråga om hälsa och användning av vård och omsorg. Syftet är att ge tillgång till forskningsbara data för att kunna följa förändringar och bl.a. ge underlag för långsiktig planering på lokal och nationell nivå. Studien finansieras till hälften av statliga medel och till hälften av medel från kommuner och landsting. Det statliga stödet uppgår till . I fråga om t.ex. förändringar av förekomsten av och ålder för insjuknade i demenssjukdom och anhöriginsatser ger data från studien allt mer av viktig kunskap. 5.4 Bättre förebyggande och rehabiliterande insatser