prop · H60316 · 2018-11-27 00:00:00 — Det är nödvändigt, för att kunna utföra sina ordningshållande uppgifter, att kustbevakningstjänstemän kan ingripa på dessa sätt generellt inom den direkta och den indirekta ordningshållningen. När en kustbevakningstjänsteman genomför ett omhändertagande saknas , till skillnad mot vad som gäller för en polisman, regler som syftar till att säkerställa den omhändertagnes rättssäkerhet. Sådana bestämmelser är dock lika viktiga när en kustbevakningstjänsteman genomför ett omhändertagande som när en polisman gör det. Motsva- rande bestämmelser som gäller för en polisman bör därför införas i den nya lagen. Det innebär att den kustbevakningstjänsteman som verk- ställt ett omhändertagande så snabbt som möjligt bör anmäla åtgärden till sin förman, som ska pröva om åtgärden ska bestå. Kravet på en förmansprövning är en rättssäkerhetsgaranti för att minimera risken för felaktiga frihetsberövanden. Den som omhändertas av en kustbevak- ningstjänsteman bör vidare ha rätt att få veta anledningen till omhänder- tagandet och en person bör inte få omhändertas eller hållas kvar av en kustbevakningstjänsteman om det finns skäl för gripande. När en kustbevakningstjänsteman beslutar om omhändertagande gäller att verkställigheten av beslutet inte får orsaka den som omhändertas större olägenhet än som är oundviklig med hänsyn till åtgärdens syfte eller väcka onödig uppmärksamhet. Den som har omhän- dertagits får inte heller utsättas för någon annan inskränkning i sin frihet än som behövs med hänsyn till ordning, säkerhet eller ändamålet med åtgärden, samt får tas i förvar endast om det är nödvändigt med hänsyn till ordning eller säkerhet. Möjligheten att ta någon i förvar gäller dock inte personer . Dessa rättssäkerhetsgarantier ger uttryck för allmänna principer som bör gälla även i framtida verksamhet. En anslutande rättssäkerhetsfråga är den skyldighet som finns i 17 a § polislagen att underrätta närstående till den som är skyldig att stanna kvar hos . De skäl som ligger till grund för denna under- rättelseskyldighet gör sig lika starkt gällande beträffande den som är skyldig att stanna kvar hos (jfr prop. 2007/08:47 s. 17 ff.). En bestämmelse som motsvarar den i polislagen bör därför införas i den nya lagen. Eftersom ordningshållning är en begränsad del av verksamhet och kan kräva uppföljningsåtgärder i form av kontakt med sociala myndigheter, bör ansvaret för ett omhändertagande så snabbt som möjligt övergå till som därefter bör avgöra om den som omhändertagits ska friges eller fortsatt vara omhändertagen. Den tidsfrist som anges i 16 § andra stycket polislagen gäller från själva omhändertagandet av . Motsvarande regle- ring gäller för bl.a. ordningsvakter. En omhändertagen ska inte hamna i 2018/19:16 en sämre position för att han eller hon har omhändertagits av Kustbevak- ningen än av exempelvis . Detta hindrar dock inte att den kustbevakningstjänsteman som ingripit bör underrätta den som omhändertagits om skälen för åtgärden så snart situationen medger det. anser att en kustbevakningstjänsteman bör ha samma rätt som en polisman att omhänderta personer med stöd av lagen om omhändertagande av berusade personer. Denna reglering utgör dock främst en social skyddslagstiftning och står därmed i tydlig kontrast till huvuduppgifter, som är att bedriva sjöövervakning. Mot denna bakgrund bör en kustbevakningstjänsteman inte ges en sådan rätt. 10.4.2Avvisa eller avlägsna någon från ett område eller utrymme vid tillträdesförbud Regeringens förslag: En kustbevakningstjänsteman ska ha rätt att avvisa eller avlägsna den som överträder ett tillträdesförbud när det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Denna rätt att ingripa ska även omfatta den som vägrar att lämna ett område med tillträdesförbud, eller som inte följer en anvisning som har meddelats med stöd av polislagen att följa en viss väg. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock inte att en kustbevakningstjänsteman ska ha rätt att avvisa eller avlägsna den som inte följer en anvisning som har meddelats med stöd av polislagen att följa viss väg. Remissinstanserna har inga särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: En polisman får avvisa eller avlägsna den som försöker tränga sig in på ett område eller i ett utrymme dit till- träde har förbjudits med stöd av polislagen eller annan författning, om det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätt- hållas. Rätten att avvisa eller avlägsna en person omfattar även den som vägrar att lämna ett sådant område eller utrymme, eller som inte följer en anvisning som har meddelats med stöd av polislagen att följa viss väg. Även i verksamhet kan det vara aktuellt att över- vaka efterlevnaden av avspärrningar och tillträdesförbud. Det är viktigt att myndigheten har rimliga möjligheter att ingripa vid överträdelser, och en rätt att avvisa och avlägsna personer är då ett lämpligt medel. Det kan också uppstå situationer när det är av betydelse att även en kustbevakningstjänsteman kan ingripa mot den som inte följer en anvis- ning som har meddelats med stöd av polislagen att följa viss väg. En regel som ger en kustbevakningstjänsteman motsvarande rätt som en polisman också i det avseendet bör därför införas i den nya lagen. Regeringens förslag: En kustbevakningstjänsteman som har avvisat, avlägsnat eller omhändertagit en enskild i ordningshållande syfte ska rapportera detta till . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: ska även i fram- tiden ha huvudansvaret för ordningshållningen. För att ska kunna fullgöra sina uppgifter behöver den få en god överblick över de åtgärder som har vidtagits av . En kustbevaknings- tjänsteman som har avvisat, avlägsnat eller omhändertagit någon i ordningshållande syfte bör därför rapportera detta till . Skyldigheten bör gälla både i de fall där ingripandet har skett självstän- digt och där myndigheten har agerat som biträde. Regeringens förslag: Den nya lagen ska innehålla allmänna bestäm- melser som är gemensamma för kontroll- och till- Det ska i lagen upplysas om att och en kustbe- vakningstjänstemans uppgifter att bedriva kontroll och tillsyn framgår av särskilda bestämmelser eller författningsenliga överenskommelser med andra myndigheter. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utkastet föreslår dock att en särskild proportionalitetsregel införs i den Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Någon generell reglering av Kustbe- vakningens kontroll- och tillsynsverksamhet finns inte . spänner över en rad områden och bygger på en mängd specialregleringar, med olika avgränsningar beroende på syftet med kontrollen och tillsynen. är dessutom ofta en av flera myndigheter som agerar med stöd av samma kontrollagstiftning. I vissa fall kräver författnings- regleringen att den huvudansvariga myndigheten uttryckligen ger Kust- bevakningen ett uppdrag med rätt att agera som kontroll- och tillsyns- myndighet, i andra fall har rätt att agera självständigt. Utgångspunkten för reformen bör vara att skapa en enhetligare, tydli- gare och mera rättssäker reglering även när det gäller kontroll- och till- Eftersom kontroll- och tillsynsverksamheten berör så 2018/19:16 många områden skulle en heltäckande reglering behöva innehålla ett stort antal särregleringar och undantag, vilket riskerar att motverka syftet med reformen. De närmare rättsliga förutsättningarna för en kontroll- eller tillsynsåtgärd ska därför även i fortsättningen regleras i den särskilda författning som ligger till grund för åtgärden. kontroll- och tillsynsverksamhet omfattas av förvaltningslagens tillämpningsområde. I 5 § tredje stycket förvaltnings- lagen finns en bestämmelse som bl.a. innehåller en proportionalitets- princip. Där anges att en myndighet får ingripa i ett enskilt intresse endast om åtgärden kan antas leda till det avsedda resultatet. Åtgärden får vidare aldrig vara mer långtgående än vad som behövs och får vidtas endast om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de olägen- heter som kan antas uppstå för den som åtgärden riktas mot. Mot denna bakgrund saknas skäl att införa en särskild proportionalitetsregel i den nya lagen. När det gäller vissa allmänna regler om medel för att genomföra en tjänsteåtgärd finns emellertid möjlighet att skapa en generell reglering som bidrar till en enhetligare, tydligare och mera rättssäker verksamhet. Medel för att genomföra en tjänsteåtgärd Preja, borda och föra fartyg till hamn Regeringens förslag: Om det behövs för att genomföra en kontroll eller tillsyn ska en kustbevakningstjänsteman få preja, borda och, om det uppenbart behövs för att genomföra åtgärden, föra ett fartyg till Utredningens förslag överensstämmer med regeringens Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande lagstiftning har en kustbevakningstjänsteman rätt att stoppa och visitera ett fartyg eller föra det till svensk hamn, om det är uppenbart att åtgärden behövs för att genomföra vissa straffprocessuella eller ordningshållande åtgärder (4 § En likartad befogenhet finns i vattenföroreningslagen (11 kap. 14 §). När det gäller kontroll och tillsyn finns inte någon motsvarande generell reglering, men däremot vissa särregler. tjänsteman har t.ex. rätt att preja fartyg om det behövs för att genomföra kontroll av import eller export av varor (4 kap. 3 och 9 §§ tullagen). En kustbevakningstjänstemans rätt att preja och borda fartyg har stor betydelse för möjligheterna att bedriva effektiv kontroll och tillsyn, och kan i många fall vara en förutsättning för att kontrollen över huvud taget ska kunna genomföras, särskilt i ljuset av att bedriver en stor del av sin verksamhet till sjöss. Även om det kan antas att den som ansvarar för ett tillsynsobjekt, t.ex. en befälhavare på ett fartyg, normalt samarbetar bör en kustbevakningstjänsteman ha en generell rätt att preja, borda och föra fartyg till hamn. En sådan rätt innebär att det är som, med beaktande bl.a. av proportionalitets- principen, avgör tillsynsuppdraget ska genomföras Prop. 2018/19:16 och inte den som ansvarar för tillsynsobjektet. Regeringens förslag: En kustbevakningstjänsteman ska, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, under vissa förutsättningar som anges i lagen ha rätt att använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd. När en kustbevakningstjänsteman har rätt att använda våld ska den som hjälper honom eller henne ha samma rätt att begå en annars straffbelagd handling. En kustbevakningstjänsteman ska vidare vara fri från ansvar om omständigheterna varit sådana att tjänstemannen svårligen kunnat besinna sig. Lagen om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåt- gärder ska omfatta våldsanvändning enligt den nya lagen. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock inte att det, i fall som avses i 2 kap. 4 § första stycket 4 och 6, ska krävas att kustbevakningstjänstemannen eller den som han eller hon biträder möts av motstånd för att våld mot person ska få brukas. Utredningen föreslår inte heller att den som hjälper en kustbe- vakningstjänsteman, som har rätt att använda våld, ska ha samma rätt att begå en annars straffbelagd handling eller att en kustbevakningstjänste- man ska vara fri från ansvar om omständigheterna varit sådana att tjäns- temannen svårligen kunnat besinna sig. Utredningen föreslår dessutom inte att 2 kap. 4 § första stycket 3 ska gälla även i kontroll- och tillsyns- verksamheten. Remissinstanserna föreslår att det i fall som avses i 2 kap. 4 § första stycket 4 och 6 ska krävas att kustbevakningstjänstemannen eller den som han eller hon biträder möts av motstånd för att våld mot person ska få brukas. Övriga remissinstanser har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: En kustbevakningstjänsteman har i dag rätt att använda våld med stöd av 29 § polislagen för att genomföra vissa kontroll- och tillsynsåtgärder. Det finns ingen anledning att nu inskränka denna rätt. Rätten att använda våld vid kontroll och tillsyn bör dock regleras särskilt. Därigenom blir det tydligare i vilka situationer våld får användas vid kontroll och tillsyn, eftersom den nuva- rande regleringen inte skiljer mellan våldsanvändning i olika verksam- heter. I kontroll- och tillsynsverksamheten finns inte något behov av en särskild rätt att använda våld mot någon som ska häktas eller anhållas. I övrigt bör emellertid rätten att använda våld i kontroll- och tillsynsverk- samheten motsvara rätten att använda våld inom den ordningshållande och brottsbekämpande verksamheten (se avsnitt 8.3.2.). I fall som avses i 2 kap. 4 § första stycket 4 och 6 bör krävas att kustbevakningstjänste- 2018/19:16 mannen eller den som han eller hon biträder möts av motstånd för att våld mot person ska få brukas. På samma sätt som i den brottsbekämpande och ordningshållande verksamheten bör den som hjälper en kustbevakningstjänsteman, som har rätt att använda våld, ha samma rätt att begå en annars straffbelagd hand- ling och en kustbevakningstjänsteman bör vara fri från ansvar om omständigheterna varit sådana att tjänstemannen svårligen kunnat besinna sig (se avsnitt 8.3.2). 11.2Rätt att ingripa enligt särskild reglering Regeringens förslag: I lagen ska det upplysas om att Kustbevakning- en och en kustbevakningstjänsteman, utöver bestämmelserna i den nya lagen, har rätt att vidta åtgärder som följer av den författning som ligger till grund för kontrollen eller tillsynen. Om det i lag finns avvikande bestämmelser om rätten att preja, borda och föra fartyg till hamn ska dessa bestämmelser ha företräde. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna har inga särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. utkastet föreslås att även avvikande bestämmelser i annan författning än lag ska ges företräde framför den nya lagen. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Så långt som möjligt bör bestämmel- serna i den nya lagen om kontroll och tillsyn tillämpas generellt. Vid sidan av denna reglering kan dock, enligt den författning som ligger till grund för kontrollen eller tillsynen, finnas rätt att vidta åtgärder. I sådana fall bör och en kustbevakningstjänsteman, utöver den rätt som framgår av den nya lagen, ha rätt att vidta de åtgärder som följer av den författning som ligger till grund för kontrollen eller tillsynen. Eftersom rätten att vidta en åtgärd ska följa av den andra författningen behövs inte någon särskild bestämmelse om att befogenheterna endast får utföras inom det geografiska och sakliga tillämpningsområde som gäller för den författningen. När det gäller rätten att preja, borda och föra fartyg till hamn kan det finnas avvikande bestämmelser i andra lagar som bör ha företräde fram- för bestämmelserna i den nya lagen (se avsnitt 8.3.1). Det innebär att rätten att vidta en sådan åtgärd kan vara vidare eller snävare än det som den nya lagen anger. Om det inte finns några bestämmelser om rätten att preja, borda och föra fartyg till hamn i kontroll- och tillsynsförfattningen bör bestämmelserna i den nya lagen dock kunna tillämpas. Följdändringar och vissa andra frågor 12.1Förverkande av alkoholhaltiga drycker Regeringens förslag: ska ges samma rätt som att besluta om att förstöra eller sälja alkoholhaltiga drycker som har tagits i beslag. Alkoholhaltiga drycker som tagits i beslag vid misstanke om rattfylleri eller sjöfylleri och som har ringa värde ska få förstöras efter beslut av en kustbevakningstjänsteman. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: har rätt att själv- ständigt ingripa mot samt att inleda förundersökning rörande ratt- och sjöfylleri. Vid sådana ingripanden får en kustbevakningstjänsteman ta bl.a. alkoholhaltiga drycker i beslag. Regler om hur en myndighet ska hantera egendom som tagits i beslag i förverkandesyfte finns i lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. och lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. Dessa lagar är tillämpliga för och utan särskilda före- skrifter (jfr prop. 2007/08:53 s. 84 f.). I lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. finns bestäm- melser om ett förenklat förfarande vid beslag av alkoholhaltiga drycker i förverkandesyfte. Lagens tillämpningsområde avser framför allt sådana alkoholhaltiga drycker och andra medel med trafikfarlig påverkan som har påträffats hos den som gjort sig skyldig till rattfylleri eller sjöfylleri. Enligt 2 § får beslagtagen egendom förstöras om värdet på egendomen är ringa eller om det annars måste anses vara försvarligt att förstöra egen- domen. I andra fall får egendomen försäljas. Egendom av detta slag får endast säljas till den som har rätt att tillverka eller bedriva partihandel med alkoholhaltiga varor enligt alkohollagen (2010:1622). Beslut om att förstöra eller försälja egendom fattas av förundersök- ningsledaren eller åklagaren. har samma rätt att besluta om detta i de fall där brottet inte utreds genom en formell förun- dersökning utan genom det förenklade förfarande som regleras i 23 kap. 22 § . När beslaget har ringa värde kan en polisman besluta att drycken ska förstöras. Det kan t.ex. vara fråga om att inne- hållet i en ölburk eller en spritflaska hälls ut på platsen, när någon har ertappats med rattfylleri eller sjöfylleri. Denna rätt för en polisman att besluta om förstörande gäller alltså oavsett om förundersökning genom- förs eller om det är en förenklad utredning. och dess tjänstemän bör få samma möjlighet som att på ett enkelt sätt hantera de beslag som kan aktualiseras vid ingripanden mot sjöfylleri och rattfylleri. 2018/19:16 12.2 Regeringens förslag: Nödvändiga följdändringar och förtydliganden ska genomföras i vattenföroreningslagen och polislagen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Med anledning av att den nya kustbe- vakningslagen kommer att reglera vissa frågor som regleras i vatten- föroreningslagen och polislagen behöver följdändringar göras i dessa lagar. Vidare bör det i vattenföroreningslagen förtydligas att vissa bestäm- melser gäller också i de fall gärningen kan leda till ansvar enligt brotts- balken eller . I polislagen bör också en uttrycklig hänvisning till den nya kustbevak- ningslagen införas. 12.3Fiskelagen, jaktlagen och lagen om skydd för geografisk information Regeringens förslag: En kustbevakningstjänsteman som tagit egen- dom i beslag enligt fiskelagen, jaktlagen och lagen om skydd för geografisk information, ska anmäla beslaget till undersökningsledaren eller åklagare. Lagen om skydd för geografisk information ska också hänvisa till den nya kustbevakningslagen. Utredningens förslag överensstämmer huvudsakligen med regering- ens. Utredningen föreslår dock inte att lagen om skydd för geografisk information ska omfattas. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: I fiskelagen, jaktlagen och lagen om skydd för geografisk information finns bestämmelser om att anmälan om beslag skyndsamt ska göras till eller åklagaren. Med anledning av att även kan komma att bedriva förunder- sökning beträffande brott mot lagarna, bör det framgå att en kustbevak- ningstjänsteman, som tagit egendom i beslag, ska anmäla beslaget till undersökningsledaren eller åklagare. I lagen om skydd för geografisk information bör upplysas om den nya kustbevakningslagen, i stället för om LKP som upphävs. Regeringens förslag: En kustbevakningstjänsteman eller tulltjänste- man som i sin tjänsteutövning ingriper vid misstanke om rattfylleri och som av trafiksäkerhetsskäl måste flytta ett fordon, ska på samma sätt som en polisman ges rätt att göra detta utan hinder av att tjänste- mannen endast har körkort med B-behörighet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget. instanser har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget. instanser har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 12 § körkortslagen (1998:488) får en polisman i sin tjänsteutövning köra varje typ av körkortspliktigt fordon en kortare sträcka, trots att han eller hon endast innehar körkort med behörigheten B. Bestämmelsens syfte är bl.a. att polismän ska kunna köra alla typer av fordon en kortare sträcka för att avvärja farliga situationer. Det finns skäl att också ge en kustbevaknings- och tulltjänsteman samma rätt som en polisman att tillfälligt föra ett fordon, även om han eller hon inte har formell behörighet för just det fordonet. Denna rätt kan t.ex. aktualiseras vid trafiknykterhetskontroller, som kustbevakningstjänstemän eller tulltjänstemän utövar främst i hamnars landområde. Då kan fordon, som genom sin placering hindrar trafiken och där föraren på grund av konstaterad onykterhet inte får föra det vidare, behöva flyttas. finns i sådana situationer möjlighet att ta hjälp av t.ex. hamnpersonal eller andra privatpersoner. Denna lösning är emellertid osäker, med hänsyn till att det krävs att en person med rätt förarbehörighet finns tillgänglig och att personen i så fall medverkar frivilligt. Dessutom kan det även i övrigt anses olämpligt, då det i efterhand t.ex. skulle kunna riktas skadeståndskrav för påstådd felaktig hantering av fordonet. Givetvis måste konsekvenserna för trafiksäkerheten beaktas. Det kan å ena sidan hävdas att det är trafikfarligt att låta en tjänsteman flytta ett fordon som personen inte är behörig att köra. Å andra sidan är det vansk- ligt ur trafiksäkerhetssynpunkt att låta t.ex. en lastbil stå kvar på en plats där den hindrar annan trafik eller försvårar sikten. Från effektivitetssyn- punkt är det rimligt att den tjänsteman som av trafiksäkerhetsskäl måste se till att ett fordon flyttas, kan göra detta på egen hand. Såväl kustbe- vakningstjänstemän som tulltjänstemän bör därför få rätt att flytta fordon i angivna situationer. Om det rör sig om större fordon får dock förutsättas att endast en tjänsteman som har kunskap om sådana fordon flyttar det. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om i vilken utsträckning tillsyn av fartygssäkerhet även får utövas av . Tjänstemän vid och Transportstyrelsen ska ges en uttrycklig rätt att få tillträde till lastbärare i syfte att kontrollera lastsäkringen.