prop · H503216 · 2018-04-24 00:00:00 — de lagar och författningar som är nödvändiga för att följa direktivet (artikel 42.1 första stycket). Genom det ändringsdirektiv som utfärdades har försäkringsdistributionsdirektivet ändrats på så sätt att tidpunkten för genomförande senarelagts till och tidpunkten för när det nya regelverket ska börja tillämpas senarelagts till Regeringen anser därför att den nya lagen om försäkringsdistribution bör träda i kraft . bestämmelser som avser distribution av tjänstepensionsförsäkringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet bör dock börja tillämpas den (se nedan). Regeringen anser således inte att det är möj- ligt att, som några remissinstanser föreslår, senarelägga ikraftträdandet Även de övriga lagändringar som föreslås i denna proposition bör träda Som framgår i avsnitt 6.2.2 anser regeringen att den nya lagen om försäkringsdistribution ska omfatta försäkringsdistributörers inledande och bedrivande av försäkringsdistribution även när det gäller tjänste- strängare krav som endast är tillämpliga vid distribution av försäkrings- Olika typer av pensionsförsäkringar undantas i direktivet från definitionen av försäkringsbaserad investe- ringsprodukt och de omfattas således inte av de strängare kraven. proposition föreslås dock att flera av de strängare kraven även ska tillämpas i förhållande till pensionsförsäkringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet (se avsnitt 11.7). Svensk Försäkring, , , , och anser att det förslaget inte bör genomföras med hänsyn till det före- stående genomförandet i svensk rätt av IORP II-direktivet. konstaterar att reglerna i IORP II-direktivet ska vara genomförda i Ett lagstiftningsärende med den målsättningen pågår i . förslag ska den nya lagen om försäkringsdistribution träda i kraft , men i denna proposition föreslås att den lagen ska träda i kraft först . Regeringen anser i likhet med att det bör tas i beaktande att dagens försäkrings- företag, under vissa förutsättningar och efter genomförandet av IORP II- direktivet, kommer att ha en möjlighet att välja att övergå till att driva verksamhet som tjänstepensionsföretag. De omständigheter som Svenskt Näringsliv för fram gör sig gällande även om den nya lagen träder i kraft Ett försäkringsföretag som senare väljer att övergå till att driva verksamhet som tjänstepensionsföretag skulle således till det datumet behöva anpassa sin verksamhet till den nya lagen om försäkringsdistribution och relativt kort därefter, när det nya regelverket för tjänstepensionsrörelse har trätt i kraft, behöva anpassa sin verksamhet på nytt till det regelverket. Enligt regeringens uppfattning framstår en Prop. 2017/18:216 sådan ordning som olämplig, bl.a. eftersom den skulle drabba både de berörda företagen och deras kunder med kostnader som får anses omotiverade. Mot denna bakgrund får det anses lämpligt att det först offentliggörs ett förslag till hur IORP II-direktivet bör genomföras i svensk rätt, med de krav som inom ramen för det lagstiftningsärendet anses lämpliga för tjänstepensionsföretag, innan de bestämmelser som avser distribution av vissa tjänstepensionsförsäkringar som föreslås i förevarande proposition ska börja tillämpas. Med en sådan ordning kan de försäkringsföretag som överväger att övergå till ett annat regelverk ta ställning till under vilket av de två regelverken de ska bedriva sin verksamhet och anpassa den därefter. Även flera andra skäl talar för att ge de försäkringsföretag som är verk- samma på tjänstepensionsområdet mer tid för att anpassa sig. Den nu aktuella delen av försäkringsmarknaden, tjänstepensionsförsäkring, är av väsentlig betydelse och omfattar stora kollektiv av försäkrade. På den marknaden är även fler parter inblandade än när det gäller distribution av privata pensionsförsäkringar och andra typer av försäkringar. Försäkringsåtagandena som omfattas är även långfristiga. Mot den bakgrunden framstår det enligt regeringens uppfattning som lämpligt att de berörda försäkringsdistributörerna och andra aktörer får ytterligare på sig för att koordinera sin verksamhet och anpassa den efter de nya kraven. Den tiden är även erforderlig för att ge förutsättningar att ingå överenskommelser i den delen reglerna föreslås vara dispositiva. Som en önskvärd bieffekt innebär det även mer tid för att analysera behoven och utformningen av föreskrifter och eventuella behov av undantag. Några av de anförda skälen kan i och för sig tänkas göra sig gällande även i förhållande till andra bestämmelser i den nya lagen om försäkringsdistribution, men i de fall bestämmelserna avser genom- förande av försäkringsdistributionsdirektivet föreligger begränsningen att direktivet ska vara genomfört senast . Den begräns- ningen gör sig dock inte gällande i förhållande till krav som, liksom det förevarande förslaget, går utöver dem i direktivet. Mot den bakgrunden anser regeringen att bestämmelserna som avser distribution av tjänste- pensionsförsäkringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet bör tillämpas fr.o.m. . Försäkringsförmedlingsdirektivet ska enligt försäkringsdistributions- direktivet (artikel 44 första stycket) upphöra att gälla med verkan fr.o.m. . Enligt ovan nämnda förslag från kommissionen om ändring i försäkringsdistributionsdirektivet ska även detta datum ändras till . Mot bakgrund av att det i denna proposition föreslås att den nya lagen om försäkringsdistribution ska träda i kraft , bör även lagen om försäkringsförmedling upphöra att gälla . 2017/18:216 14.2 Regeringens förslag: Ett tillstånd att utöva försäkringsförmedling enligt lagen om försäkringsförmedling ska gälla som ett tillstånd enligt lagen om försäkringsdistribution att bedriva försäkringsdistri- bution som försäkringsförmedlare. En registrering som försäkrings- förmedlare enligt lagen om försäkringsförmedling ska gälla som en registrering enligt lagen om försäkringsdistribution. Försäkringsförmedlare från andra länder inom EES som utövar försäkringsförmedling i efter underrättelse enligt lagen om försäkringsförmedling ska ha rätt att bedriva försäkringsdistribution som EES-försäkringsförmedlare i . Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att det i promemorians förslag inte anges att en registrering som försäkrings- förmedlare enligt lagen om försäkringsförmedling ska gälla som en registrering enligt lagen om försäkringsdistribution. Remissinstanserna tar inte upp frågan. Skälen för regeringens förslag: Försäkringsdistributionsdirektivet innebär inte någon ändring när det gäller kravet på registrering för försäkringsförmedlare (se artikel 3 i försäkringsförmedlingsdirektivet och artikel 3 i försäkringsdistributionsdirektivet). Definitionen av försäkringsförmedling i försäkringsförmedlingsdirektivet avviker inte heller i grunden från definitionen av försäkringsdistribution i försäkrings- distributionsdirektivet (se artikel 2.3 i försäkringsförmedlingsdirektivet och artikel 2.1.1 i försäkringsdistributionsdirektivet). Befintliga tillstånd att utöva försäkringsförmedling enligt lagen om försäkringsförmedling bör därför fortsätta att gälla, som tillstånd enligt lagen om försäkringsdistribution att bedriva försäkringsdistribution som försäkringsförmedlare. Detta bör anges i en övergångsbestämmelse. Med tillstånd att utöva försäkringsförmedling enligt lagen om försäkrings- förmedling avses inte bara tillstånd enligt 2 kap. 1 § samma lag, utan även tillstånd för utländska försäkringsförmedlare från tredjeland enligt 3 kap. 2 § den lagen. Lagrådet anser att ett tillägg bör införas i den aktu- ella övergångsbestämmelsen så att den omfattar inte endast befintliga tillstånd enligt lagen om försäkringsförmedling utan även befintliga registreringar enligt den lagen. Regeringen instämmer med Lagrådet att det inte bör krävas en ny registrering av en försäkringsförmedlare enligt den nya lagen om förmedlaren redan är registrerad enligt lagen om försäkringsförmedling och att det därför bör införas ett sådant tillägg i övergångsbestämmelsen. När det gäller utländska försäkringsförmedlare från andra länder inom EES som utövar försäkringsförmedling i efter underrättelse enligt 3 kap. 1 § lagen om försäkringsförmedling, bör dessa mot bakgrund av det som anges ovan inte behöva underrätta den behöriga myndigheten i hemlandet på nytt om sin avsikt att bedriva den verksamheten i . Denna grupp av försäkringsförmedlare bör alltså få rätt att med stöd av den tidigare underrättelsen bedriva försäkrings- Prop. 2017/18:216 distribution som EES-försäkringsförmedlare i . Som anges ovan ska det enligt förslaget inte krävas något nytt tillstånd eller förnyad underrättelse om verksamhet över gränserna för att få fort- sätta att bedriva försäkringsdistribution. De som omfattas av övergångs- bestämmelserna ska emellertid vara skyldiga att uppfylla de ytterligare kraven på kunskap och kompetens i den nya lagen om försäkringsdistribution (se avsnitt 14.5). När det gäller övriga krav på försäkringsdistributörer som ställs upp enligt den nya lagen ska dessa dock uppfyllas redan fr.o.m. , om inte annat anges (se avsnitt 14.1 ovan). I detta sammanhang kan t.ex. nämnas att den nya lagen innehåller skärpta krav på tillstånd för försäkrings- förmedlare som går utöver kraven i försäkringsdistributionsdirektivet och som ska uppfyllas fr.o.m. det att den nya lagen träder i kraft (se avsnitt 7.2.4 om kravet avseende ”i övrigt lämplig”). Om dessa krav inte uppfylls kommer ingripande enligt bestämmelserna i den lagen att kunna aktualiseras. 14.3Övergångsbestämmelser för anknutna försäkringsförmedlare Regeringens förslag: En registrering som anknuten försäkrings- förmedlare enligt lagen om försäkringsförmedling ska gälla som en registrering som anknuten försäkringsförmedlare enligt lagen om försäkringsdistribution under förutsättning att försäkringsförmedlaren inte ska distribuera försäkringsbaserade investeringsprodukter. Anknutna försäkringsförmedlare som ska distribuera försäkrings- baserade investeringsprodukter och som bedriver sådan verksamhet, ska få bedriva verksamheten utan tillstånd att bedriva försäkringsdistribution som försäkringsförmedlare till eller, om ansökan om tillstånd att bedriva försäkrings- distribution som försäkringsförmedlare har kommit in till Finans- inspektionen , till dess ansökan prövats slutligt. En registrering som anknuten försäkringsförmedlare med annan huvudsaklig verksamhet än försäkringsförmedling enligt lagen om försäkringsförmedling ska gälla som en registrering som anknuten sidoverksam försäkringsförmedlare enligt lagen om försäkringsdistri- bution. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att enligt promemorians förslag ska anknutna försäkringsförmedlare med försäkringsförmedling som huvudsaklig verksamhet som ska distribuera försäkringsbaserade investeringsprodukter eller sådana pensionsförsäk- ringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet och som för den nya lagens ikraftträdande driver sådan verksamhet, få bedriva verksamheten utan tillstånd att bedriva försäkringsdistribution som försäkringsförmedlare till eller, om ansökan om tillstånd att bedriva försäkringsdistribution som försäkringsförmedlare 2017/18:216 har kommit in till , till dess ansökan Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Svensk Försäkring och advokat- samfund anser att det tidsmässiga krav som enligt förslaget anges i över- gångsbestämmelsen för att få tillstånd för försäkringsdistribution efter det att den nya lagen om försäkringsdistribution har trätt i kraft även bör gälla för sidotillstånd för investeringsrådgivning avseende fondandelar. Skälen för regeringens förslag: Begreppet anknuten försäkrings- förmedlare kommer att ha en annan innebörd enligt den nya lagen om försäkringsdistribution än vad det har enligt lagen om försäkrings- förmedling (se avsnitt 7.1.7). Förmedlare som är anknutna försäkringsförmedlare enligt lagen om försäkringsförmedling 10 § 1 a) kommer i försäkringsdistribution som försäkringsförmedlare om de ska distribuera som är exponerade mot marknadsvolatilitet. Detta innebär bl.a. att dessa förmedlare behöver uppfylla de skärpta kraven på lämplighet, men de kommer även fortsättningsvis att vara undantagna från kraven på en egen ansvarsförsäkring (se avsnitt 7.2.7). Dessa anknutna försäkringsförmedlare bör medges en viss övergångs- tid för att kunna ansöka om tillstånd att bedriva försäkringsdistribution som anknuten försäkringsförmedlare. I avsnitt 14.1 föreslås att den nya lagen om försäkringsdistribution ska träda i kraft . Den nu aktuella övergångsbestämmelsen behöver därför justeras i för- hållande till promemorians förslag. Regeringen anser att en övergångs- period framstår som skälig. Den nu aktuella gruppen anknutna försäkringsförmedlare bör således få fortsätta att driva verksamheten som anknutna försäkringsförmedlare till . Försäkringsdistributionsdirektivet, som inte innehåller någon mot- svarande övergångsregel, kan inte anses utgöra något hinder mot att en övergångsbestämmelse som den som föreslås införs i svensk rätt. en sådan försäkringsförmedlare har lämnat in en ansökan om tillstånd att bedriva försäkringsdistribution som anknuten försäkringsförmedlare, bör förmedlaren få fortsätta att bedriva verksamhet som anknuten försäkringsförmedlare till dess ansökan prövats slutligt, dvs. genom ett beslut eller en dom som har fått laga Detta bör anges i övergångsbestämmelsen. I detta sammanhang bör dock beaktas att i denna proposition föreslås, till skillnad i promemorian, att de särskilda bestämmelserna om pensionsförsäkringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet ska börja tillämpas först ett senare datum, (se avsnitt 14.1). Det saknas därför anledning att låta den nu aktuella övergångsbestämmelsen omfatta även de Svensk Försäkring och anser att den nya lagen bör innehålla en motsvarande övergångsbestämmelse när det gäller sido- tillstånd för investeringsrådgivning avseende fondandelar. proposition föreslås dock inte något sådant särskilt sidotillstånd som föreslås i promemorian (se avsnitten 6.3.2 och 7.3.1). kommer en försäkringsförmedlare i stället att med stöd av sitt tillstånd att bedriva försäkringsdistribution enligt lagen om försäkringsdistribution få utföra tjänster som motsvarar investeringsrådgivning i fråga om fond- Prop. 2017/18:216 andelar som ska ingå som tillgångar i en fondförsäkring eller depå- Den möjlighet som finns att ansöka om och få tillstånd för att driva sidoverksamhet avseende fondandelar som inte ingår i en försäkring kommer enligt förslaget inte att finnas kvar enligt den nya lagen. Det anförda innebär att det inte finns något behov av en sådan övergångsbestämmelse som Svensk Försäkring och efterfrågar. Nedan (avsnitt 14.4) behandlas frågan om vad som bör gälla för de försäkringsförmedlare som när den nya lagen träder i kraft har tillstånd att driva sidoverksamhet med fondandelar. De övriga försäkringsförmedlare som är anknutna enligt lagen om försäkringsförmedling (1 kap. 10 § 1 a), dvs. de som inte ska distribuera försäkringsbaserade investeringsprodukter, kommer alltså inte att omfattas av tillståndsplikt enligt den nya lagen om försäkrings- distribution utan i stället av den särskilda ordningen för registrering. För denna grupp av försäkringsförmedlare, liksom för de försäkrings- förmedlare som inte har försäkringsförmedling som sin huvud- sakliga verksamhet och som är anknutna försäkringsförmedlare enligt lagen om försäkringsförmedling (1 kap. 10 § 1 b), medför upphävandet av lagen om försäkringsförmedling inte någon ändring i de grund- läggande rättsliga förutsättningarna för att bedriva verksamhet. Dessa försäkringsförmedlare som har det gemensamt att de omfattas av den särskilda ordningen för registrering bör därför kunna fortsätta att bedriva sin verksamhet enligt den nya lagen om försäkringsdistribution utan att behöva registrera sig på nytt. Deras redan gjorda registreringar bör gälla även enligt den nya lagen. Även detta bör anges i en övergångs- bestämmelse. 14.4Övergångsbestämmelser för verksamhet med sidotillstånd Regeringens förslag: Försäkringsförmedlare som har tillstånd att utöva sidoverksamhet med fondandelar ska få fortsätta att utöva den verksamheten till eller, om en ansökan om tillstånd att driva värdepappersrörelse har getts in till före den tidpunkten, till dess ansökan prövats slutligt. Efter ska sidoverksamheten dock inte få avse investeringsrådgivning om premiepension. Undantagen i lagen om finansiell rådgivning till konsumenter och lagen om värdepappers- marknaden för försäkringsförmedlare som utövar sådan sidoverk- samhet ska fortsätta att gälla som en försäkrings- förmedlare får fortsätta att utöva den verksamheten. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att enligt promemorians förslag ska ett tillstånd att utöva sidoverksamhet enligt lagen om försäkringsförmedling efter gälla som ett tillstånd att driva sidoverksamhet enligt lagen om försäkringsdistribu- tion, men endast i fråga om fondandelar som ska ingå som tillgångar i en 2017/18:216 fond- eller depåförsäkring. I promemorian föreslås inte något undantag för verksamhet som avser investeringsrådgivning om premiepension. I promemorian föreslås inte heller några övergångsbestämmelser när det gäller lagen om finansiell rådgivning till konsumenter och lagen om Remissinstanserna tar inte upp frågan. Skälen för regeringens förslag: Som framgår ovan (se t.ex. avsnitten 6.3.2 och 7.3.1) föreslås i denna proposition att möjligheten för försäkringsförmedlare att få ett särskilt tillstånd (sidotillstånd) för att utöva sidoverksamhet med fondandelar (investeringsrådgivning) ska tas En försäkringsförmedlare kommer enligt förslaget i stället att med stöd av sitt tillstånd att bedriva försäkringsdistribution enligt lagen om försäkringsdistribution få utföra tjänster som motsvarar investerings- rådgivning om fondandelar som ska ingå som tillgångar i en fond- försäkring eller depåförsäkring. För att utföra investeringstjänster som består i mottagande och vidarebefordran av order eller investerings- rådgivning avseende fondandelar som inte har en sådan anknytning till försäkring kommer det att krävas ett tillstånd för värdepappersrörelse enligt lagen om värdepappersmarknaden. Försäkringsförmedlare som driver sidoverksamhet med fond- andelar som inte har någon anknytning till försäkringar bör få på sig att avsluta den verksamheten eller, om de så önskar, begränsa verksamheten till att endast avse fondandelar med anknytning till en försäkring eller ansöka om tillstånd att driva värdepappersrörelse. tiden bör lämpligen löpa till . Detta bör regleras i en övergångsbestämmelse till den nya lagen. bestämmelser bör införas när det gäller de ändringar som föreslås i rådgivningslagen och lagen om värdepappersmarknaden med anledning av att möjligheten att driva sådan sidoverksamhet utmönstras (se avsnitt Som redogörs för ovan i avsnitt 7.3.2 finns omfattande problem på marknaden för premiepensionstjänster och ett tydligt behov av att ytter- ligare stärka kundskyddet inom detta område. denna bakgrund att det inte finns tillräckliga skäl för att en försäkrings- förmedlare med stöd av ett sidotillstånd ska få utföra investerings- rådgivning om fondandelar som ska ingå som tillgångar i premie- Av samma skäl bör det inte heller under den över- gångsperiod som föreslås vara tillåtet för en försäkringsförmedlare att med stöd av ett sidotillstånd enligt lagen om försäkringsförmedling utföra sådan investeringsrådgivning. För sådan verksamhet bör det därför när den nya lagen om försäkringsdistribution träder i kraft krävas tillstånd för värdepappersrörelse. Försäkringsdistributionsdirektivet berör inte vad som ska gälla för verksamhet med sidotillstånd, men bedöms inte heller hindra att en sådan övergångsbestämmelse införs i svensk rätt. Förslaget i denna proposition om att utmönstra nuvarande möjlighet för försäkringsförmedlare att bedriva verksamhet med stöd av ett sidotillstånd innebär att försäkrings- förmedlare inte längre kommer att få tillhandahålla tjänster som omfattas av MiFID II utan att ha tillstånd för värdepappersrörelse. inte längre utnyttjar den möjlighet till undantag som finns i MiFID II för medlemsstaterna att tillåta att även andra än värdepappers- bolag får tillhandahålla sådana investeringstjänster som avses i det Prop. 2017/18:216 direktivet (artikel 3, se prop. 2016/17:162 s. 272 f.). Förslaget att helt utmönstra den nuvarande möjligheten för försäkrings- förmedlare att få ett sidotillstånd för att driva verksamhet med fond- andelar innebär vidare att det inte finns något behov av en sådan över- gångsbestämmelse för den verksamheten som föreslås i promemorian. 14.5Övergångsbestämmelse för krav på kunskap och kompetens Regeringens förslag: En försäkringsförmedlare som den 1 okto- ber 2018 har tillstånd eller registrering att utöva försäkringsförmedling enligt lagen om försäkringsförmedling ska uppfylla de nya kompetenskraven i lagen om försäkringsdistribution och i föreskrifter som har meddelats med stöd av den. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. , Svensk Försäkring och anser att det är motiverat med en motsvarande övergångsbestämmelse för försäkringsföretagen efter- som företagens distribution inte omfattas av lagen om försäkrings- förmedling men den kommer att omfattas av den nya lagen om försäkringsdistribution Enligt Svensk Försäkring och strider det mot den grundläggande tanken med den nya lagen att åstad- komma likvärdiga villkor för alla finansiella aktörer som bedriver försäkringsdistribution om man inför olika regler för olika aktörer. Skälen för regeringens förslag: Enligt försäkringsförmedlings- direktivet (artikel 40) ska medlemsstaterna se till att försäkringsförmed- lare som redan registrerats enligt försäkringsförmedlingsdirektivet följer de bestämmelser i nationell lagstiftning som genomför reglerna i direktivet om kunskap och kompetens hos försäk- ringsdistributörer (artikel 10.1, se avsnitt 7.2.2). I kommissionens förslag till direktiv om ändring i försäkringsdistributionsdirektivet föreslås ingen ändring i denna del (jfr avsnitt 14.1). Övergångsregeln i direktivet bör genomföras i svensk rätt genom en övergångsbestämmelse till lagen om försäkringsdistribution. En försäk- ringsförmedlare som redan har tillstånd eller registrering enligt lagen om försäkringsförmedling bör således inte behöva uppfylla kraven på kun- skap och kompetens i den nya lagen förrän . , Svensk Försäkring och anser att en motsvarande övergångsbestämmelse bör införas även för försäkringsföretagen. Regeringen konstaterar emellertid att försäkringsdistributionsdirektivet är ett minimidirektiv och att direktivet endast medger att försäkringsförmedlare undantas från kravet på kunskap och kompetens (se artiklarna 10.1 och 40). Mot denna bakgrund bedömer regeringen att direktivet inte ger något utrymme för att införa en övergångsbestämmelse med motsvarande lättnad för försäkringsföretagen. 2017/18:216 14.6 Övergångsbestämmelse för tidigare ingångna Regeringens förslag: Lagen om försäkringsdistribution ska inte tillämpas på avtal om försäkringsförmedling som ingåtts före och som avser försäkringsavtal som har ingåtts före det datumet. Lagen ska inte heller tillämpas på försäkringsavtal som har ingåtts före . Om en försäkringsdistributör godtar en förlängning av försäkringsavtalet eller vidtar en försäkrings- distributionsåtgärd som är hänförlig till avtalet efter , ska dock bestämmelserna i lagen om försäkringsdistribution tillämpas. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.