prop · H503108 · 2018-02-20 00:00:00 — Av fjärde stycket, som också är nytt, följer att en utlänning som tillhör någon av de kategorier som enligt 6 c kap. 4 § undantas från möjligheten att kunna beviljas ett tillstånd för säsongsarbete inte omfattas av bestämmelsen. Till exempel kan en utlänning som är bosatt i även fortsättningsvis ansöka om tillstånd enligt de allmänna reglerna om arbetstillstånd. Om en ansökan om arbetstillstånd ges in till av en utlänning som inte tillhör kategorierna i 6 c kap. 4 § och avser en tidsbegränsad anställning som säsongsarbetare i hos en arbetsgivare som är etablerad här ska ett arbetstillstånd enligt 2 § inte beviljas. I en sådan situation är utlänningen i stället hänvisad till reglerna om tillstånd för säsongsarbete. Om ansökan inte, t.ex. på grund av arbetets art eller längd, avser ett säsongsarbete, kan utlänningen däremot ansöka om ett tillstånd enligt 2 § första stycket. 1 § En utlänning som har erbjudits en tidsbegränsad anställning som säsongsarbetare i av en arbetsgivare som är etablerad här ska beviljas ett tillstånd för säsongsarbete om förutsättningarna i 2–6 §§ är uppfyllda. Ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas i form av 1.ett arbetstillstånd för säsongsarbete om vistelsen inte överstiger , 2.ett uppehålls- och arbetstillstånd för säsongsarbete om vistelsen överstiger . I paragrafen, som är ny, anges vilka villkor som ska vara uppfyllda för att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas och i vilken form ett tillstånd ska beviljas. Övervägandena finns i avsnitt 6 och 8. genomförs delvis artiklarna 5 och 6 samt artiklarna 12.1 och 12.2 i säsongsanställningsdirektivet. Av första stycket framgår att en grundläggande förutsättning för att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas är att utlänningen har erbjudits en tidsbegränsad anställning som säsongsarbetare i av en arbetsgivare som är etablerad här. För att beviljas ett tillstånd för säsongsarbete måste utlänningen även uppfylla villkoren i 2–6 §§. Enligt artikel 3 b i direktivet definieras en säsongsarbetare som en tredjelandsmedborgare med huvudsaklig bosättningsort i ett tredjeland, som vistas lagligt och tillfälligt på en medlemsstats territorium för att utföra säsongsbunden verksamhet i enlighet med ett eller flera avtal om visstidsarbete som har slutits direkt med en arbetsgivare som är etablerad i den medlemsstaten. Med säsongsbunden verksamhet avses enligt artikel 3 c en verksamhet som är kopplad till då en återkommande händelse eller ett mönster av händelser med koppling till säsongsbetingade förhållanden kräver avsevärt högre arbetsinsatser än vad som behövs för att sköta det löpande arbetet. En säsongsarbetare utför alltså sådant arbete som på grund av naturens växlingar eller andra jämförbara orsaker inte kan bedrivas mer än under en viss del av året. Det kan t.ex. röra sig om vissa slag av jordbruksarbete och arbete inom turistnäringen. En förteckning över de sysselsättningsområden där det förekommer säsongsarbete, dvs. sådan säsongsbunden verksamhet som avses i direktivet, ska fastställas av . Med en arbetsgivare som är etablerad i avses i första hand en arbetsgivare som har sitt säte och sin faktiska verksamhet här. Vad som ska avses med begreppet etablerad får emellertid ytterst avgöras med ledning av praxis om säsongsanställningsdirektivet. Säsongsarbetare som är anställda av en arbetsgivare som är etablerad i tredjeland och utför arbete åt en uppdragsgivare i omfattas inte av regelverket. Det är utlänningen som ska visa att han eller hon uppfyller villkoren som ställs upp i denna och övriga paragrafer. För att villkoren ska vara uppfyllda krävs att utlänningen ger in vissa handlingar av betydelse för tillståndsprövningen. Ett anställningserbjudande eller andra relevanta handlingar som innehåller uppgift om t.ex. lön eller andra villkor, anställningens varaktighet eller arbetsplatsen och arbetets art är exempel på sådana handlingar som kan vara av betydelse. I andra stycket 1 anges att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas i form av ett arbetstillstånd för säsongsarbete om vistelsen inte överstiger . En utlänning som reser in i eller vistas i i ska enligt huvudregeln ha en Schengenvisering som beviljas enligt och rådets förordning (EG) nr 810/2009 av om införande av en gemenskapskodex om viseringar (viseringskodexen). I andra stycket 2 anges att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas i form av ett uppehålls- och arbetstillstånd om vistelsen överstiger . 2 § Ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas om 1.anställningen gör det möjligt för utlänningen att försörja sig, 2.lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor inte är sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen, 3. utlänningen kan visa att han eller hon har, eller har ansökt om, en heltäckande sjukförsäkring som gäller i , 4.utlänningen kan visa att han eller hon under sin vistelse kommer att ha tillgång till en bostad med lämplig standard, och 5.rekryteringsförfarandet är förenligt med åtaganden inom Europeiska unionen. Om säsongsanställningen avser ett reglerat yrke ska utlänningen styrka behörigheten att få utöva yrket i . Ett tillstånd för säsongsarbete ska inte beviljas om 1.det finns risk för att utlänningen inte har för avsikt att lämna när tillståndstiden har löpt ut, eller 2.utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Paragrafen, som är ny, innehåller vissa förutsättningar för att beviljas ett tillstånd för säsongsarbete. Övervägandena finns i avsnitt 8. Genom paragrafen genomförs delvis artiklarna 5, 6 och 20.1 i säsongsanställningsdirektivet. I första stycket anges i punkt 1–5 förutsättningar för att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas i . I första stycket 1 finns ett krav på att anställningen ska göra det möjligt för utlänningen att försörja sig själv. Kravet motsvarar vad som generellt gäller för den som vill få arbetstillstånd enligt 6 kap. Det innebär bl.a. att arbetstiden måste vara av sådan omfattning att inkomsten från den erbjudna anställningen inte är så låg att utlänningen behöver försörjningsstöd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) för att täcka sina kostnader för bl.a. boende och uppehälle (se prop. 2007/08:147 s. 27). Av första stycket 2 framgår att lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor inte får vara sämre än vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Regleringen syftar bl.a. till att anställnings- och arbetsvillkoren för säsongsarbetare inte ska vara sämre än de som gäller för arbetstagare i som har en jämförbar anställning. Första stycket 3 innebär ett krav på sökanden att visa att han eller hon har eller har ansökt om en heltäckande sjukförsäkring. Utlänningen ska enligt första stycket 4 kunna visa att han eller hon under sin vistelse kommer att ha tillgång till en bostad med lämplig standard. Bestämmelserna i 12 kap. 9 och 18 a §§ jordabalken kan tjäna som vägledning om vilka närmare krav som ställs för att en bostad ska anses ha lämplig standard. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som närmare avses med en bostad med lämplig standard (se 16 §). Boendesituationen kan styrkas genom att utlänningen t.ex. visar upp ett hyresavtal eller ett intyg från en hyresvärd. Av första stycket 5 framgår att rekryteringsförfarandet ska vara förenligt med åtaganden inom Europeiska unionen. Av detta följer att ska pröva om arbetsgivarens rekrytering är förenlig med principen om unionsföreträde. Rekryteringen kan inledas med att arbetsgivaren anmäler den lediga anställningen till Arbetsförmedlingen för utannonsering. Vid utannonsering av en ledig tjänst i den svenska platsbanken blir den också synlig i den europeiska internetbaserade 2017/18:108 platsportalen Eures, och på så sätt tillgänglig för medborgare i EES och . Om anställningen avser ett reglerat yrke, följer det av andra stycket att sökanden ska uppfylla kraven för att utöva yrket i . Med reglerat yrke avses enligt 5 § 2 lagen (2016:145) om erkännande av yrkeskvalifikationer yrkesverksamhet där det genom lag, förordning eller andra föreskrifter krävs bl.a. bestämda yrkeskvalifikationer för att få tillträde till eller utöva yrket. Att sökanden ska uppfylla kraven för att utöva yrket i innebär att en svensk behörig myndighet ska ha erkänt sökandens utländska yrkeskvalifikationer och prövat att övriga förutsättningar för tillträde till yrket är uppfyllda. Av tredje stycket 1 följer att ett tillstånd för säsongsarbete inte ska beviljas om det finns risk för att en utlänning inte kommer att lämna landet när tillståndet löper ut, dvs. för det fall utlänningen saknar återvändandeavsikt. En motsvarande bestämmelse finns i artikel 21 i viseringskodexen. Vidare framgår av tredje stycket 2 att ett tillstånd inte får beviljas om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Uttrycket är unionsrättsligt och återfinns t.ex. i regler om gränspassage i och rådets förordning (EU) nr 2016/399 av om en unionskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna). Motsvarande tvingande avslagsgrund finns bl.a. vid ansökan om EU-blåkort (6 a kap. 3 § 2). 3 § Om arbetsgivaren upplåter eller förmedlar en bostad till utlänningen får ett tillstånd för säsongsarbete beviljas endast om 1.hyran för bostaden inte står i missförhållande till utlänningens lön eller boendets standard, 2.hyran för bostaden inte dras från utlänningens lön i andra fall än enligt lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt, 3.arbetsgivaren har tillhandahållit utlänningen en skriftlig handling med hyresvillkoren, och 4.bostaden uppfyller allmänna säkerhets- och hälsobestämmelser. Paragrafen, som är ny, innehåller särskilda regler för de fall när arbetsgivaren upplåter eller förmedlar en bostad till utlänningen. Övervägandena finns i avsnitt 8.6. Genom paragrafen genomförs artikel 20.2 i säsongsanställningsdirektivet. Med att arbetsgivaren upplåter en bostad avses att arbetsgivaren ingår ett hyresavtal med arbetstagaren om hyra av bostad. Med förmedla en bostad avses att arbetsgivaren anvisar utlänningen en hyresvärd med vilken utlänningen kan träffa avtal om hyra av bostad. I det senare fallet är alltså inte arbetsgivaren part i hyresförhållandet. I punkt 1 anges att ett tillstånd för säsongsarbete får beviljas endast om hyran för bostaden inte står i missförhållande till utlänningens lön eller boendets standard. Storleken på hyran bör i första hand jämföras med hyran för motsvarande bostäder på orten där bostaden är belägen eller, om det inte kan ske, med hänsyn till i övrigt likartade förhållanden. För att rekvisitet missförhållande ska vara uppfyllt krävs att hyran i det enskilda fallet framstår som oskäligt hög i förhållande till bostadens standard, vilket t.ex. kan vara fallet om det finns en uppenbar diskrepans mellan hyran för säsongsarbetarens bostad och motsvarande bostäder på orten. 2017/18:108 ska även ställas i relation till den nettoersättning som betalas ut till Det innebär t.ex. att utlänningen efter betalning av hyran ska ha kvar så mycket av sin nettoersättning att han eller hon kan leva under rimliga levnadsförhållanden. I punkt 2 anges att hyran för bostaden inte får dras från utlänningens lön i andra fall än enligt lagen om arbetsgivares kvittningsrätt (kvittningslagen). I kvittningslagen finns bestämmelser om skydd för arbetstagares rätt till lön som anger i vilka situationer arbetsgivaren får göra avdrag på lön genom kvittning. Hänvisningen till kvittningslagen innebär att avdrag från lönen får ske endast om det finns ett sådant samtycke från arbetstagaren som avses i kvittningslagen eller om kvittningslagens skyddsregler har iakttagits. Hyran får alltså inte dras automatiskt från säsongsarbetarens lön. Enligt punkt 3 ska en arbetsgivare som upplåter eller förmedlar en bostad ge utlänningen en skriftlig handling med hyresvillkoren. För att uppfylla detta krav kan arbetsgivaren t.ex. lämna en kopia av hyresavtalet till utlänningen. Av punkt 4 framgår att bostaden ska uppfylla allmänna hälso- och säkerhetsbestämmelser. Vägledning bör i detta avseende kunna hämtas från bestämmelserna om bostadens skick och lägsta godtagbara standard i 12 kap. jordabalken. Till exempel bör en bostad inte få ha sådana brister i fråga om hållfasthet, brandsäkerhet eller sanitära förhållanden som inte skäligen kan godtas (12 kap. 18 a § sjunde stycket 2 jordabalken). 4 § Ett tillstånd för säsongsarbete ska inte beviljas en utlänning som 1.är bosatt inom Europeiska unionens medlemsstaters territorier, 2.är EES-medborgare eller medborgare i eller är familjemedlem till en sådan medborgare, eller 3.bedriver verksamhet på ett i en annan medlemsstat etablerat företags vägnar inom ramen för tillhandahållande av tjänster i den mening som avses i artikel 56 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Paragrafen, som är ny, undantar vissa kategorier av utlänningar från möjligheten att beviljas ett tillstånd för säsongsarbete. Övervägandena finns i avsnitt 7. Genom paragrafen genomförs delvis artikel 2.1 och artikel 2.3 i säsongsanställningsdirektivet. I paragrafen finns en uppräkning av de kategorier av utlänningar som inte omfattas av tillämpningsområdet för bestämmelserna i kapitlet och därmed inte kan beviljas ett tillstånd för säsongsarbete. I punkt 1 anges att en utlänning som är bosatt inom EU inte ska beviljas tillstånd för säsongsarbete. I punkt 2 anges att en EES-medborgare och en medborgare i samt deras familjemedlemmar inte ska beviljas tillstånd för säsongsarbete. Med EES-medborgare avses såväl unionsmedborgare som medborgare i , och . I punkt 3 anges att en utlänning som bedriver verksamhet i på ett i en annan medlemsstat etablerat företags vägnar inte ska beviljas ett tillstånd för säsongsarbete. Det innebär t.ex. att utlänningar som omfattas av och rådets direktiv /71/EG av 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande 2017/18:108 av tjänster, kallat utstationeringsdirektivet, är uppdragsgivare eller konsulter som bedriver verksamhet för ett företag som är etablerat i en annan medlemsstat inte ska beviljas tillstånd för säsongsarbete. 5 § Ett tillstånd för säsongsarbete ska inte beviljas en utlänning som visar upp handlingar till stöd för ansökan som har förvärvats på ett bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats i något avseende. Paragrafen, som är ny, anger ytterligare en grund som medför att ett tillstånd för säsongsarbete inte ska beviljas. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Paragrafen genomför artikel 8.1 b i säsongsanställningsdirektivet. Enligt bestämmelsen ska ett tillstånd inte beviljas om de handlingar som åberopas till stöd för ansökan har förvärvats på ett bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats i något avseende. Uttrycket förfalskats är inte avsett att begränsa tillämpningsområdet för bestämmelsen till handlingar som är förfalskade i den mening som avses i urkundsförfalskningsbrottet (14 kap. 1 § ). Det räcker att den handling som åberopas på något sätt är oriktig eller inte avspeglar de verkliga förhållandena. Det kan exempelvis handla om ett anställningserbjudande som har upprättats för skens skull. Med uttrycket ändrats i något avseende avses ändringar som görs på ett sätt som liknar bedrägeri eller förfalskning. Legitima ändringar, t.ex. rättelser av felaktiga uppgifter, omfattas inte av uttrycket. 6 § Ett tillstånd för säsongsarbete får vägras om 1.arbetsgivaren har blivit påförd en sanktion för att ha haft en utlänning anställd utan nödvändiga tillstånd, 2.arbetsgivaren har blivit påförd en sanktion för att ha lämnat oriktiga uppgifter till ledning för en myndighets beslut om skatt eller avgift och uppgifterna rör redovisning av arbete, 3.arbetsgivaren har blivit påförd en sanktion för att inte ha uppfyllt sina skyldigheter i förhållande till utlänningar som har beviljats tillstånd för säsongsarbete, 4.arbetsgivaren inte har uppfyllt sina rättsliga skyldigheter beträffande social trygghet, skatter, arbetstagares rättigheter, arbetsvillkor eller anställningsvillkor, eller 5.arbetsgivarens verksamhet håller på att avvecklas eller har avvecklats genom en konkurs eller om arbetsgivaren inte bedriver någon ekonomisk verksamhet. Ett tillstånd för säsongsarbete får även vägras om utlänningen har haft ett tillstånd för säsongsarbete och inte följt villkoren för det tillståndet. Paragrafen, som är ny, reglerar när ett tillstånd för säsongsarbete får vägras. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Genom paragrafen genomförs artiklarna 8.2, 8.4 a och c i säsongsanställningsdirektivet. I paragrafen anges omständigheter som medför att ett tillstånd för säsongsarbete får vägras. Att ett tillstånd får vägras innebär att det inte är obligatoriskt att avslå en ansökan om någon av avslagsgrunderna föreligger. I stället måste det i varje enskilt fall göras en bedömning av samtliga relevanta omständigheter i enlighet med proportionalitetsprincipen. I första stycket 1–3 anges att ett tillstånd får vägras om arbetsgivaren har påförts vissa sanktioner. Vid bedömningen av om det finns skäl att tillämpa avslagsgrunderna ska beaktas bl.a. vilken tid som har förflutit sedan arbetsgivaren påfördes sanktionen, hur allvarlig den överträdelse Prop. 2017/18:108 som lett till sanktionen har varit och om överträdelsen framstår som en Straff och administrativa sanktioner som skattetillägg och särskild rättsverkan av brott såsom företagsbot är exempel på sanktioner som omfattas av bestämmelsen. När det gäller första stycket 1 omfattas exempelvis att en ställföreträdare för arbetsgivaren har straffats för brott enligt 20 kap. 5 §, eller har påförts avgift enligt 20 kap. 12 § för att ha haft en utlänning anställd som saknar rätt att vistas i , eller som har rätt att vistas här men saknar arbetstillstånd. Oriktigt uppgiftslämnande som omfattas av första stycket 2 är bl.a. sådant som har lett till att arbetsgivaren har blivit påförd skattetillägg enligt skatteförfarandelagen (2011:1244) eller dess ställföreträdare dömts för skattebrott enligt skattebrottslagen (1971:69). Det krävs dock även att det otillåtna handlandet har avsett uppgifter som rör redovisning av arbete. Det innebär t.ex. att ett skattebrott på grund av felaktigt redovisade uppgifter om mervärdesskatt inte ska beaktas enligt denna bestämmelse. I första stycket 3 anges att ett tillstånd för säsongsarbete får vägras om arbetsgivaren har blivit påförd en sanktion för att inte ha uppfyllt sina skyldigheter i förhållande till utlänningar som har beviljats tillstånd för säsongsarbete. En ansökan kan t.ex. avslås om arbetsgivaren har ålagts att betala diskrimineringsersättning enligt 5 kap. 1 § diskrimineringslagen (2008:567) eller arbetsgivaren har dömts för osann försäkran för att ha lämnat osann uppgift i fråga om en bostad som arbetsgivaren tillhandahåller en säsongsarbetare. Första stycket 4 innebär att ett tillstånd får vägras om arbetsgivaren inte har uppfyllt vissa rättsliga skyldigheter när det gäller bl.a. arbetstagares rättigheter, social trygghet och skatter. Det kan t.ex. röra sig om ett företag som inte har betalat ut lön och annan ersättning. Det kan även handla om att företaget har underlåtit att betala skatt eller att det har konstaterats brister i fråga om arbetsmiljö. Enligt första stycket 5 får ett tillstånd vägras om arbetsgivarens verksamhet håller på att avvecklas eller har avvecklats genom en konkurs eller om arbetsgivaren inte bedriver någon ekonomisk verksamhet. Det kan t.ex. handla om att ett aktiebolag har blivit försatt i konkurs och att det framgår att detta kommer att upplösas på grund av underskott i konkursen (se 25 kap. 50 § aktiebolagslagen [2005:551]). Ett tillstånd för säsongsarbete kan enligt andra stycket även vägras om en utlänning inte har uppfyllt skyldigheterna i ett tidigare beslut om tillstånd för säsongsarbete. Det kan t.ex. röra sig om att en säsongsarbetare vid en tidigare vistelse har utfört annat arbete än vad som angavs i det då aktuella tillståndet. Andra exempel är att utlänningen har vistats och arbetat i efter det att tillståndstiden löpt ut eller att utlänningen inte har iakttagit anmälningsskyldigheten i 14 §. 7 § En utlänning som vill ha ett tillstånd för säsongsarbete ska ha ansökt om och beviljats tillståndet före inresan i EU. En ansökan får inte bifallas efter inresan. Första stycket gäller inte om utlänningen 1. ansöker om förlängning av ett tillstånd för säsongsarbete, eller 2017/18:108 2. har ett tillstånd för säsongsarbete och ansöker om ett nytt sådant tillstånd. Paragrafen, som är ny, behandlar när en ansökan om tillstånd för säsongsarbete ska göras. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Genom paragrafen genomförs delvis artikel 2.1 och artikel 15.5 i säsongsanställningsdirektivet. I första stycket anges huvudregeln att en ansökan om tillstånd ska ha beviljats före inresan i EU och att en sådan ansökan inte får bifallas efter inresan. I andra stycket finns två undantag från huvudregeln. Det gäller dels om en utlänning ansöker om förlängning av tillståndstiden för fortsatt arbete hos samma arbetsgivare (punkten 1), dels om utlänningen vill byta till en annan arbetsgivare och därför ansöker om ett nytt tillstånd för säsongsarbete (punkten 2). 8 § En utlänning som inom giltighetstiden för ett tillstånd för säsongsarbete ansöker om en förlängning av tillståndet eller om ett nytt sådant tillstånd, får arbeta som säsongsarbetare i till dess tillståndsfrågan har avgjorts. Paragrafen, som är ny, behandlar möjligheten att arbeta för en förlängningsansökan eller ansökan om ett nytt tillstånd. Övervägandena finns i avsnitt 10.7. Paragrafen genomför artikel 18.2 i säsongsanställningsdirektivet. En utlänning får enligt bestämmelsen arbeta i som säsongsarbetare , om han eller hon ansöker om en förlängning av ett tillstånd för säsongsarbete eller ansöker om ett nytt sådant tillstånd. En förutsättning för att utlänningen ska få arbeta är dock att utlänningen ger in ansökan inom giltighetstiden för det befintliga tillståndet. 9 § Ett tillstånd för säsongsarbete får inte beviljas än anställningstiden och inte än utlänningens pass gäller. Den sammanlagda tillståndstiden för ett eller flera tillstånd för säsongsarbete får inte överstiga . Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tillståndstiden för ett tillstånd för säsongsarbete. Övervägandena finns i avsnitt 8.11 och 10.3. Genom paragrafen genomförs artiklarna 6.7 och 14.1 i säsongsanställningsdirektivet. Av första stycket följer att ett tillstånd för säsongsarbete inte får beviljas än den tid som anställningen enligt ansökan ska pågå och inte än utlänningens pass gäller. Av andra stycket framgår att tillståndstiden inte får överstiga . Tidsfristen omfattar den sammanlagda varaktigheten för på varandra följande utfärdade tillstånd för säsongsarbete. Det innebär t.ex. att om en säsongsarbetare vill byta arbetsgivare och ansöka om ett nytt tillstånd måste den tillståndstid som hänför sig till det första tillståndet beaktas. 10 § Tillståndstiden för ett tillstånd för säsongsarbete får efter ansökan förlängas upp till den tid som framgår av 9 §. Tillståndstiden får inte förlängas om 1.förutsättningarna i 1–4 §§ för att bevilja tillståndet i fråga inte är uppfyllda, 2.tillståndet har förvärvats på ett bedrägligt sätt, eller 3.ett bevis om tillståndet har förfalskats eller ändrats i något avseende. Paragrafen, som är ny, behandlar förlängning av tillståndstiden för ett tillstånd för säsongsarbete. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Genom paragrafen genomförs delvis artikel 15 i säsongsanställningsdirektivet. Av första stycket följer att ett tillstånd för säsongsarbete kan förlängas upp till som längst och att ett tillstånd inte får beviljas än anställningstiden och inte än utlänningens pass gäller (9 §). I andra stycket anges i vilka fall som tillståndstiden inte får förlängas. Enligt andra stycket 1 ska en förlängning vägras om utlänningen inte