prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska också få meddela föreskrifter om undantag från förbudet att utsätta djur för lidande vid träning inför eller användning vid prov. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår dock inte något bemyndigande att meddela föreskrifter om undantag från förbudet mot lidande vid prov. Utredning- en föreslår också ett mer detaljerat bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Remissinstanserna: Djurskyddet och Legitimerade Sjukgym- nasters (numera Fysioterapeuterna) tillstyrker förslaget. (), nio hästorganisationer samt Legi- timerade önskar att uttrycken tävling och prov definieras på ett tydligt sätt. i län vill se en definition av lidande i lagen eftersom all träning och tävling kan föror- saka någon form av lidande. i tycker att det är bra med lydelsen ”lidande” och inte ”onödigt lidande”. föreslår lydelsen ”otillbörligt lidande”. Djurens Rätt menar att djur far illa i träning och tävling och efterlyser en skärpning av efterlevnaden av att djur inte får översträngas, ett förbud mot tävlingar i sportfiske och ett förbud mot spel om pengar på djur. Utredningens uttalande om att fasa ut användning av levande grävling vid grytanlagsprov välkomnas av i , SLU, 2017/18:147 kommun, Djurens Rätt, Djurskyddet och . Flera remissinstanser, bl.a. i län, Naturvårds- verket, , () och nio andra organisationer inom lantbruksnäringens område samt och argumenterar mot ett för- bud och hänvisar bl.a. till jaktens samhällsnytta, att det av djurskyddsskäl är viktigt att jakthundar utbildas och att populationer av oönskade arter måste kunna kontrolleras. i anser att utredningens underlag för förslaget att förbjuda grävlingar vid grytanlagsprov inte är tillräckligt och att ytterligare forskning på området behövs. Cirkusakademien ställer sig negativ till att bemyndi- gas att få utfärda föreskrifter. Många remissinstanser, bl.a. Länsstyrelserna i län, län och , Djurskyddet , , , nio hästorganisationer samt Svenska Hovslagareförening- en, har synpunkter kring veterinärs närvaro vid tävling och veterinärens arbetsuppgifter. Djurens Rätt anser att det behövs en tydligare reglering av de aktuella frågorna och välkomnar därför utredningens förslag till bemyndiganden samt vill att vissa träningsmetoder förbjuds. Organisationen anser att dagens egenkontroll av sporten inte är tillräcklig för att säkra djurskyd- Skälen för regeringens förslag Av 17 § djurskyddslagen följer att djur inte får tränas för eller användas vid tävling på sådant sätt att de utsätts för lidande. film-, videogram- eller televisionsinspelning och föreställning eller an- nan förevisning som anordnas för allmänheten. myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela ytterli- gare föreskrifter om sådan användning av djur. Förbudet mot lidande vid bl.a. tävling och träning inför tävling infördes genom djur- I förarbetena till lagen betonades att bestämmelsen omfattar bl.a. hästtävlingar och det anfördes att det mot bakgrund av de ekono- miska intressen som är förenade med sådan verksamhet är viktigt att Med föreställning eller annan förevisning som an- ordnas för allmänheten avsågs all förevisning i djurpark eller liknande anläggning, cirkus, varieté eller i föreläsnings-, utställnings- eller affärs- Det angavs vidare att bestämmelsen innebär ett absolut förbud mot lidande (prop. 1987/88:93, Djurskyddslag, m.m., s. 60–61). Utredningen föreslår att den nuvarande bestämmelsen i sak överförs till den nya lagen med det tillägget att djur inte heller får tränas för eller användas vid prov på ett sådant sätt att de utsätts för lidande. avses enligt utredningen verksamhet där test utförs för att se om djur har uppnått en viss nivå av förmåga. Regeringen anser att det är av största vikt att ett gott djurskydd upp- rätthålls i verksamhet där djur tränas för eller deltar i tävling. eller indirekta ekonomiska intressen får inte leda till att djurskyddet sätts på undantag genom att djur t.ex. pressas alltför hårt och deltar i eller tränas inför tävling trots att de inte är i tävlingsmässigt skick. De veteri- närer som närvarar vid tävlingar har en viktig uppgift att fylla för att säkerställa att en tävling genomförs med beaktande av ett gott djurskydd. På framförallt häst- och hundområdet finns en rad verksamheter som i många fall tydligt är rena tävlingar med djur såsom t.ex. trav, galopp, hundkapplöpning, draghundstävlingar samt hopp- och dressyrtävlingar. Vid sidan av dessa finns en rad andra tävlingsliknande aktiviteter, ofta benämnda prov, där vissa färdigheter hos djuren bedöms. Det finns ex- empel på prov där det kan finnas ett inte obetydligt ekonomiskt intresse för djurhållaren att lyckas väl, t.ex. vid bruksprov där ett djurs avelsvärde kan vara beroende av hur väl det lyckas på provet. Regeringen bedömer att det även vid provverksamhet finns en risk att djurhållarens intresse av att djuret deltar och uppnår ett gott resultat kan leda till att djurets välfärd äventyras. Även när djur används vid t.ex. filminspelningar och offentliga före- visningar finns en viss risk för att ekonomiska eller andra incitament för att använda djuren i verksamheten leder till brister i djurskyddet. Regeringen delar därför i princip utredningens bedömning att be- stämmelsen om förbud mot att utsätta djur för lidande vid träning inför eller vid tävling, ljud- och bildinspelningar och offentlig förevisning med djur bör föras över till den nya lagen och utökas till att även omfatta verksamhet där djur deltar i eller tränas inför deltagande i olika typer av prov. Med prov bör som utredningen anger förstås verksamhet där test utförs för att se om djur har uppnått en viss nivå av förmåga. Gränsen mellan vad som är att betrakta som tävling eller prov med djur är i viss mån flytande och det är enligt regeringens mening inte möjligt att tydligt definiera uttrycken tävling och prov. Det är inte heller rimligt att benäm- ningen på en verksamhet ska avgöra om den omfattas av bestämmelserna eller inte. Det bör i stället vara innehållet i eller verksamhetens art som ska vara avgörande för om den ska anses utgöra en tävling eller ett prov i den här avsedda meningen. Det finns dock även provverksamhet som innehåller inslag av bedöm- ning av ett djurs färdighet som i och för sig också kan ha betydelse för t.ex. djurets avelsvärde, men där det huvudsakliga syftet med proven är att förbereda och testa djuren för uppgifter som också har ett tydligt sam- hällsintresse. Exempel på den senare kategorin är prov som syftar till att testa blivande tjänstehundars lämplighet. Regeringen bedömer att i sådan provverksamhet som syftar till att för- bereda eller testa djurs lämplighet för samhällsnyttiga verksamheter kan ett visst mått av lidande för djuret vara oundvikligt och acceptabelt med hänsyn till det samhällsintresse som verksamheten syftar till. Utredning- ens förslag innehåller inte någon sådan avgränsning mot prov med sam- hällsnytta. För att möjliggöra undantag för sådana verksamheter som fortsatt bedöms som betydelsefulla för att tillgodose allmänna intressen föreslås därför att det införs ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om un- dantag från förbudet mot lidande vid prov. Regeringen återkommer ne- dan till hur bemyndigandet kan användas när det gäller grytanlagsprov. 2017/18:147 Eftersom provverksamheter med samhällsnytta på detta sätt kan undan- tas från förbudet mot lidande, är det olämpligt att i övrigt begränsa för- budet till otillbörligt lidande, så som föreslås av . Tävlings- och provverksamhet med djur är verksamheter som föränd- ras när nya tävlingar och tävlingsliknande prov tillkommer och andra försvinner. Olika verksamheter med tävling och prov är givetvis olika riskfyllda från djurskyddssynpunkt. De regler som behövs, t.ex. i fråga om veterinär närvaro vid tävlings- respektive provverksamhet bör utgå ifrån en bedömning av den risk som föreligger från djurskyddssyn- punkt. Det är av dessa skäl lämpligt att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, i likhet med vad som gäller , ges rätt att meddela ytterligare föreskrifter om träning och användning av djur vid tävling, prov, ljud- och bildinspelningar och offentliga förevisningar. Regeringen bedömer att de mer detaljerade bemyndiganden som utred- ningen föreslår omfattas av det nu föreslagna bemyndigandet. Regering- en återkommer i avsnitt 8.3 till frågan om mer detaljerade föreskrifter när det gäller offentlig förevisning. Enligt 16 a § jaktförordningen (1987:905) får hundar som är lämpade för ändamålet användas i jaktträning och prov i för ändamålet iordnings- ställda gryt. I det s.k. konstgrytet hålls under provet en levande grävling i en vridbar metallbehållare kallad kittel. Utredningen ifrågasätter behovet av att använda levande grävling vid grytanlagsprov och om det bör vara tillåtet med hänvisning till att gräv- lingen, och ibland även hunden, utsätts för lidande. Utredningen uttalar att sådana prov bör fasas ut. Användning av levande grävling vid grytanlagsprov är en fråga som har utretts och diskuterats . bedömde Jord- bruksverket, i en skrivelse till regeringen om grytanlagsprov och grytjakt (Jo1999/1418), att behovet av grytjakt inte står i proportion till lidandet för grävlingar vid grytanlagsprov. Vid remitteringen ifrågasattes dock det vetenskapliga underlaget. I en remiss till () ombads myndigheten att studera gräv- lingars fysiologiska reaktioner och beteende vid grytanlagsprov. SVA redovisade studien till dåvarande i en rapport (Jo2004:468). I rapporten bedömde SVA att verksamheten inte är fören- lig med djurskyddslagen och föreslog ett antal förbättringsåtgärder. Vid remitteringen av rapporten redovisade att de vidtagit en rad åtgärder med anledning av SVA:s rapport. Regeringen anser i likhet med utredningen att användning av levande grävling vid grytanlagsprov kan ifrågasättas med hänsyn till det lidande som provet innebär för grävlingen och eventuellt också för hunden. Pro- ven bedöms därför också stå i strid med det förbud mot lidande vid prov som regeringen nu föreslår ska införas. Det prov som hunden genomgår för att bedöma dess lämplighet för grytjakt innebär att hundens förmåga, färdigheter och prestationer mäts och bedöms och utkomsten av provet kan även ha en viss påverkan på t.ex. hundens avelsvärde. kan dock grytjakt även vara av ett visst samhälleligt intresse. betydelse för eftersök av trafikskadat vilt och vid viss sjukdomsbekämp- ning har framhållits av bl.a. (numera Polismyndighet- Prop. 2017/18:147 en), och . frågan om grytanlagsprovens och grytjaktens betydelse för bekämpning av smittsamma djursjukdomar ställde i decem- ber 2005 kompletterande frågor till och . Myndig- heterna redovisade sina bedömningar . Av redovisningar- na framgår att grytjaktens betydelse för bekämpande av djursjukdomar som rabies, rävskabb, tuberkulos och för att förhindra spridning av rä- vens dvärgbandmask är obefintlig eller liten. Enligt uppgifter från Trafiksäkerhet och Eftersök i Samverkan (SES) förekommer inte något eftersök av räv eller grävling. Däremot används grytjakt numera, enligt uppgifter från , i samband med bekämpning av den i svensk fauna invasiva arten mårdhund. Med hänsyn till att SVA:s rapport är över tio är gammal och mot bak- grund av att utredningen inte har presenterat något nytt underlag i frågan anser regeringen att det behöver utredas i vilken utsträckning det fortfa- rande finns intressen som motiverar att grytanlagsprov med levande grävling får ske. Regeringen avser därför att åter utreda för- och nackde- lar med sådana prov, om det finns alternativa metoder till att använda levande grävlingar i proven samt konsekvenserna av ett eventuellt förbud mot sådana prov. Till dess att frågan har utretts och regeringen har åter- kommit med ett eventuellt nytt ställningstagande bör det dock vara tillå- tet att utföra grytanlagsprov med levande grävling. Regeringen avser därför att tillsvidare undanta grytanlagsprov från förbudet mot lidande vid prov med stöd av det ovan föreslagna bemyndigandet. Regeringens förslag: Ett djur som tränas för eller deltar i tävling eller prov får inte utsättas för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som kan påverka djurets prestationsförmåga eller temperament. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om förbudet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningen föreslår att det ska vara förbjudet att utsätta djur för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som påverkar djurets pre- stationsförmåga eller temperament. Utredningen föreslår också ett be- myndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att meddela föreskrifter om dopning och andra otillbörliga åt- Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland ett antal häst- organisationer och i , efterlyser skräpningar till förmån för djurskyddet. Djurskyddet , (nu- mera Fysioterapeuterna) och tillstyrker försla- framhåller vikten av att tillämpningen sker i samarbete med branschen. Nio hästorganisationer föreslår att man ändrar texten ”andra otillbörliga åtgärder som påverkar djurets prestationsför- måga eller temperament” till ”kan påverka djurets prestationsförmåga eller temperament” eftersom det aldrig går att bevisa en påverkan retro- Det är mycket viktigt att det är straffbart att tävla med hästar som skulle kunna vara påverkade av främmande substanser eller andra otill- av dopningsförbudet bör förbättras och att kontrollen bör kodifieras ge- nom lag eller föreskrift. Djurens Rätt anser att även viss utrustning ska klassas som dopning och att användandet av sådan utrustning ska klassas som otillbörliga åtgärder. () undrar om förbudet enbart gäller vid träning inför tävling och vid tävling och inte för annan träning. dare påtalar SLU att det är oklart om uppvisningar och shower med häst i anser att förslaget inte ger möjlighet att använda djurskyddslagen i förebyggande syfte i önskvärd omfattning i fråga om dopning och bedömer att en ytterligare regelöversyn är nöd- Skälen för regeringens förslag I 18 § djurskyddslagen anges att ett djur som tränas för eller deltar i täv- ling på tävlingsbana inte får utsättas för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som påverkar djurets prestationsförmåga eller temperament. anges vidare att regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer får meddela föreskrifter om vilka åtgärder som är otillåtna. Bestämmelsen infördes i den nu gällande djurskyddslagen. Med dopning avses flera olika situationer när djur har tillförts ett ämne, t.ex. ett läkemedel, med vissa effekter. Tillförsel av ett ämne som kan höja djurets prestationsförmåga omfattas självfallet av begreppet men även att tillföra djur ämnen som lugnar ett stressat djur. som återställer den normala prestationsförmågan, t.ex. genom tillförsel av smärtstillande och antiinflammatoriska läkemedel eller lokalbedöv- ningsmedel, är sannolikt den vanligaste typen av dopning. förekommer det även att djur oavsiktligt, t.ex. genom fodret, får i sig ämnen som inte är tillåtna. Av förarbetena till den nuvarande lagen framgår att med dopning av- sågs tillförsel av ämnen som normalt inte förekommer i djurens foder eller tillförsel i onormala mängder av i djurets foder naturligt före- Tillförseln behöver emellertid inte ske genom fodret utan kan även ske på annat sätt. Vidare avsågs med begreppet vidtagande av åtgärder som kan antas ha allmän- eller lokalverkande effekt. angavs också i förarbetena att det som skiljer dopning från andra åtgärder är att dopning är vissa åtgärder som vidtas före en viss tävling och som kan påverka djuret i den tävlingen. Detta gäller även om t.ex. en tillförsel av läkemedel sker på veterinärmedicinska grunder. Ett djur vars pre- stationsförmåga eller temperament är påverkat får således inte tävla 1987/88:93, s. 61–62). Förbudet i djurskyddslagen omfattar utöver dopning även andra otill- börliga åtgärder som påverkar ett djurs prestationsförmåga eller tempe- rament genom att exempelvis häva eller minska smärta, påverka allmän- tillståndet eller påverka en sjukdomsprocess. Exempel på sådana åtgärder är nervsnitt, akupunktur och ultraljudsbehandling. Genom en smärtlind- rande effekt sätts den skyddsmekanism som smärtförnimmelsen utgör ur funktion. Under tävlingen kan då skadade och sjuka kroppsdelar överan- strängas eller överbelastas (prop. 1987/88:93, s. 32). Kravet på otillbör- lighet innebär dock bl.a. att åtgärder som är veterinärmedicinskt befo- gade är tillåtna under träning. Det kan då i och för sig röra sig om samma åtgärder som är att anse som dopning om de vidtas med sikte på en viss tävling (prop. 1987/88:93, s. 62). Det angavs emellertid också att det inte var möjligt att i lagtexten ge- nom uppräkning eller på annat sätt ange exakt vad som omfattas av för- budet. framhölls att det är önskvärt, framförallt av rättssäker- hetsskäl, att det inte råder någon tvekan om vilka åtgärder som omfattas av förbudet. En närmare precisering av de otillåtna åtgärderna föreslogs därför göras i verkställighetsföreskrifter (prop. 1987/88:93, s. 62). Av 38 § djurskyddsförordningen följer att åtgärder som omfattas av bestämmelserna om dopning m.m. i 18 § djurskyddslagen anges i före- skrifter av . I föreskrifter anges i nulä- get bl.a. att häst eller hund som har tillförts vissa läkemedel, vissa andra substanser eller ämnen eller som har behandlats med vissa andra metoder som kan påverka prestationsförmåga eller temperament inte får delta i tävling eller tränas för att delta i tävling på tävlingsbana inom de karens- tider som framgår av en bilaga till föreskrifterna, se 7 kap. 1 § i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2010:45) om trä- ning och tävling med djur. Bestämmelser om karenstider finns också i branschens egna regelverk. I en dom meddelad av (Mål B 5007–11) prövades frågan om en person, som påstods ha behandlat sina hästar med läkemedel för vilka det finns karenstider i gällande föreskrif- ter meddelade med stöd av bemyndigandet i 18 § djurskyddslagen, ge- nom att träna och tävla med hästar innan karenstiden hade gått ut hade gjort sig skyldig till brott mot djurskyddslagen genom att bryta mot dop- ningsförbudet i 18 §. Nämnas bör att det vid de aktuella tränings- och tävlingstillfällena inte togs några blod- eller urinprov. I domen redogjorde tingsrätten för sin tolkning av djurskyddslagens straffbestämmelse om dopning och angav bl.a. att närmare detaljföre- skrifter till 18 § djurskyddslagen, efter delegation, finns i djurskyddsför- ordningen och på föreskriftsnivå. Tingsrätten konstaterade att eftersom det rör sig om en straffbestämmelse får inte det straffbara området utvid- gas utöver vad som följer av själva lagbestämmelsen. Tingsrätten ansåg att en avgörande fråga för avgränsningen av det straffbara området var om rekvisitet ”påverkar djurets prestationsförmåga eller temperament” innebär att det vid ett tävlingstillfälle ska kunna bevisas att djurets pre- stationsförmåga eller temperament rent faktiskt har varit påverkat genom att det i sin tur bevisas att läkemedel eller läkemedelssubstanser fanns kvar i djurens kropp eller om det för straffrättsligt an- svar skulle vara tillräckligt att sådana läkemedel eller läkemedelssubstan- ser tillförts djuret i strid med de i föreskriften angivna karenstiderna, varvid preparaten kan ha påverkat prestationsförmåga eller temperament. Tingsrätten betonade att de föreskrivna karenstiderna inte framgår av lag och därför inte får utvidga det straffbara området. 2017/18:147 vidare att förarbetena inte kan sägas vara särskilt entydiga om vad som krävs i förhållande till rekvisitet gällande prestationsförmåga och tempe- rament. Tingsrätten fann att straffbestämmelsen ska tolkas strikt utifrån sin ordalydelse, vilket innebär att för straffrättsligt ansvar krävs att dju- rets prestationsförmåga eller temperament ska vara påverkat vid själva tävlingstillfället till följd av tillförsel eller behandling i strid med gäl- lande karenstider. En överträdelse av karenstiderna i sig kan, enligt tings- rättens bedömning, inte vara tillräckligt för att brott mot djurskyddslagen ska föreligga. Vidare krävs det, enligt tingsrätten, att det kan bevisas att behandlingen alltjämt påverkar djurets prestationsförmåga eller tempe- rament, t.ex. genom att preparaten finns kvar i djurets kropp. Ett utökat förbud mot dopning föreslås Utredningen föreslår att den nuvarande bestämmelsen i 18 § djurs- kyddslagen i sak förs över till den nya lagen med det tillägget att även djur som tränas för eller deltar i prov bör omfattas av förbudet. Regeringen bedömer att det är av stor vikt att djurskyddet för djur som tränas för tävling eller prov säkerställs. Det finns, som har anförts i av- snitt 8.1, särskilt när det finns ekonomiska intressen i en verksamhet, en ökad risk att djur används på ett sätt som inte är acceptabelt från djur- skyddssynpunkt. Djuren kan t.ex. pressas alltför hårt eller tränas för eller delta i tävlingar eller i prov trots att de har en skada eller sjukdom som kräver behandling eller tid för återhämtning. Enligt regeringens bedömning ska enbart friska djur i tävlingsmässigt skick delta i tävlingar eller provverksamhet och träning inför dessa. Såväl hästsport- som hundorganisationer har i sina reglementen regler för att bekämpa dopning. Förutom att säkerställa ett gott djurskydd syftar reg- lerna till att förhindra att djur tillförs ämnen eller ges behandlingar som ger dem en otillåten fördel i förhållande till sina konkurrenter. Regeringen bedömer, i likhet med vissa av remissinstanserna, att det bör tydliggöras i lagen att även dopning eller andra otillbörliga åtgärder som kan påverka djurets prestationsförmåga eller temperament ska vara förbjudna. Detta är också i linje med vad som har angetts i tidigare förar- beten om det nuvarande förbudets tillämpningsområde. Om tillförseln av ett visst ämne eller användandet av en viss åtgärd kan påverka djuret bör bedömas utifrån den kunskap som finns om ämnets eller åtgärdens inver- kan på ett djurs fysiska och psykiska egenskaper och om hur snabbt äm- net bryts ner och utsöndras ur kroppen eller åtgärdens inverkan upphör. Det bör säkerställas att djur som har tillförts ämnen eller utsatts för åt- gärder som kan påverka djurs prestationsförmåga eller temperament inte ska tillåtas att delta i tävling innan en sådan karenstid har gått ut. Att det vid tävlingstillfället, genom t.ex. blod- eller urinprov, fastställs att djuret fortfarande har ett otillåtet ämne i kroppen behöver, enligt regeringens mening, inte vara ett absolut krav för att förbudet mot dopning ska anses ha överträtts. För att dopningsförbudet ska anses ha överträtts bör det vara tillräckligt att det kan visas att ett ämne har tillförts innan tävlingen och att perioden mellan det att ämnet tillfördes och tävlingen är kortare än vad som normalt krävs för att ämnet ska ha brutits ned och kan påverka djuret. För andra åtgärder bör en sådan tid ha gått sedan åtgärden vidtogs att åtgärden erfarenhetsmässigt kan inverka på djurets prestationsförmåga eller temperament. I syfte att tyd- liggöra detta föreslår regeringen att lydelsen i bestämmelsen bör ändras så att ett djur som tränas för eller deltar i tävling, inte får utsättas för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som kan påverka djurets pre- stationsförmåga eller temperament. Utredningen föreslår att bestämmelsen om dopning eller andra otillbör- liga åtgärder även ska gälla vid prov. Regeringen har i föregående avsnitt redogjort för vilken typ av provverksamhet som bör omfattas av be- stämmelsen om förbud mot lidande vid tävling och träning inför tävling och vilken provverksamhet som inte ska omfattas av bestämmelsen.