prop · H503204 · 2018-03-21 00:00:00 — I så fall skulle lärosätet kunna sätta en gymnasiekurs i ämnet som behörighetskrav, men sedan inte beröra ämnet i själva utbildningen. Universitets- och högskolerådet anser att det författningsförslag som lämnar i sitt betänkande skulle innebära att myndigheten även ska meddela tillstånd när lärosäten ansöker om att till en utbildning ställa särskilda behörighetskrav som är av betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder för även om det inte är helt nödvändigt för att kunna tillgodogöra sig utbildningen. prövar myndigheten om det krav lärosätet vill ställa är helt nödvändigt för den sökta utbildningen. Universitets- och högskolerådet anser också att det exempel som utredningen ger på vad ”av betydelse för yrkesområdet” kan vara, riskerar att göra lämplighet till ett svårbedömt område. anser att det är viktigt att möjligheten att använda lämplighet som ett behörighetskrav till andra utbildningar än lärarutbildningarna utreds vidare. lyfter att de inte ser behov av lämplighetsprov för tillträde till lärarutbildning eller annan utbildning. Skulle det dock införas, anser lärosätet att det ska vara ett särskilt behörighetskrav. anser att det är mycket tveksamt att lämplighet för yrket ska kunna uttryckas som behörighet. De kunskaper och kompetenser som krävs för yrket ska enligt högskolan naturligtvis förvärvas under utbildningen. Det är således en pedagogisk fråga och inte en behörighetsfråga. Skälen för regeringens förslag De krav på särskild behörighet som ställs ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen För utbildning på såväl grundnivå som avancerad nivå gäller enligt högskoleförordningen att kraven för särskild behörighet ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Det preciseras också vad kraven får avse. För utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare får kraven avse kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. För utbildning på både grundnivå och avancerad nivå får kraven dessutom avse villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder för. Även dessa krav ska vara helt nödvändiga för att en sökande ska kunna tillgodogöra sig utbildningen (7 kap. 8, 25 och 31 §§). Regeringen anser att de krav på särskild behörighet som ställs även framöver bör vara helt nödvändiga för att en student ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. De krav som ställs ska säkerställa att en student kan tillgodogöra sig den specifika utbildningen. Det bör gälla alla krav. Om det är möjligt att ställa krav som inte är helt nödvändiga för att kunna tillgodogöra sig utbildningen, kan det finnas en risk att krav som inte fyller någon funktion för utbildningen ställs upp och därmed innebär onödiga hinder för att kunna antas. Dessutom kan det vara svårt att vid Universitets- och högskolerådets prövning bedöma uppfyllelsen av krav som har betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder inför, men som inte är helt nödvändiga att uppfylla för att kunna tillgodogöra sig utbildningen. Myndigheten har också framfört det i sitt remissyttrande. Även särskilda behörighetskrav på lämplighet eller liknande ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen har det pågått en försöksverksamhet med lämplighetsprov i samband med antagning till lärar- och förskollärarutbildning. I försöksverksamheten har krav på att den sökande bedöms vara lämplig för lärar- eller förskolläraryrket varit ett krav för grundläggande behörighet. Regeringen anser dock, liksom , att krav på lämplighet som betingas av en specifik utbildning, bör vara ett särskilt behörighetskrav. Försöksverksamheten med lämplighetsbedömning utvärderas för när- Prop. 2017/18:204 varande av Universitets- och högskolerådet. Om utvärderingen visar att denna typ av antagningsprov bör införas permanent, anser regeringen att det är angeläget att det framöver går att ställa upp krav på lämplighet eller liknande krav för utbildningar där studenterna under utbildningen ska verka i en utbildningssituation som har en direkt koppling till det kommande yrkesområdet. De utbildningssituationer som här avses är t.ex. den verksamhetsförlagda utbildningen inom lärarutbildningarna. Regeringen bedömer att sådana krav kan anses vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. lyfter i sitt remissvar att det är mycket tveksamt att lämplighet för yrket ska kunna uttryckas som behörighet, eftersom de kunskaper och kompetenser som krävs för yrket ska förvärvas under utbildningen. De krav som regeringen här avser är dock sådana krav som är av betydelse redan under utbildningen. föreslås godkänna de övergripande ramarna I avsnitt 6.3 föreslår regeringen att tidigare riksdagsbindningar om behörighet till utbildning som påbörjas på grundnivå och vänder sig till nybörjare ska hävas. Det anges också att de frågor som bör ta ställning till är vad som krävs för särskild behörighet i stort. Regeringen föreslår därför att ska godkänna att de krav på särskild behörighet som ställs för tillträde till utbildning som påbörjas på grundnivå och som vänder sig till nybörjare ska, liksom , vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. 6.6Urvalsgrunderna och huvudregeln för platsfördelningen dem emellan ska vara samma som Regeringens förslag: När antalet sökande till utbildning som påbörjas på grundnivå och som vänder sig till nybörjare är fler än antalet platser ska vid urval urvalsgrunderna vara betyg, resultat från högskoleprovet och av högskolan bestämda urvalsgrunder. Vid sådant urval ska som huvudregel minst en tredjedel av platserna fördelas på grundval av betyg och minst en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet. Högst en tredjedel av platserna ska få fördelas på grundval av urvalsgrunder som har bestämts av högskolan. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- Utredningen föreslår att den största urvalsgrunden ska vara betyg då urval behöver göras. av platserna ska fördelas på grundval av resultat från högskoleprovet. Lärosätena ska också kunna välja att fördela platser på grundval av lokalt beslutade urvalsgrunder. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. Det gäller bl.a. Universitetskanslers- ämbetet, , , , 2017/18:204 universitet, (numera ), kommuner och landsting, och universitetslärare och forskare. instämmer i att gymnasieskolan ska vara huvudvägen in i högskolan, men ser det också som viktigt att tillträdet består av flera vägar, så att underrepresenterade grupper får bättre tillgång till högre stu- framför att det är viktigt att lärosätena får vara fria att själva bestämma lokala urvalsgrunder till sina egna utbildningar. betonar att det är viktigt att det sker ett aktivt ut- vecklingsarbete på lärosätena, vid behov i samverkan via uni- , för att ta fram lokalt beslutade urvals- tillstyrker förslaget att av högskolan bestämda urvalsgrunder ska få användas, men påtalar vikten av förutsägbarhet och transparens för den sökande. efterlyser en portalparagraf i högskoleförordningen om urvalets syfte. Införandet av en sådan skulle bidra med viktig infor- mation till lärosätena om vad statsmakterna anser ska eftersträvas när det lokala urvalet utformas. anser att det är rimligt att lärosätena inte tvingas använda lokalt beslutade urvalsgrunder för utbildningar med lågt söktryck. dock att det bör övervägas att kräva alternativt urval för konkurrensutsat- tillstyrker förslaget att förändra andelen med urvals- grunden högskoleprov från en tredjedel till under förut- sättning att utredningens förslag att ta bort möjligheten till konkurrens- komplettering inte genomförs. Universitets- och högskolerådet tillstyrker förslaget att minska den andel platser som ska fördelas på grundval av re- sultat från högskoleprovet, men anser att andelen, eller något högre, kan behöva övervägas igen när det blir tydligare hur det nya till- trädessystemet kommer att vara utformat. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor anser att det saknas en analys av vad förslaget inne- bär för jämställdheten bland högskolestudenter. ter risken med att färre män kommer att antas om högskoleprovsgruppen anser att det finns vissa farhågor kring förslaget om platsfördelning där högskoleprovet har gett studenter en reell chans att komma in på attraktiva utbildningar och att dessa chanser kommer att minska i det nya förslaget då vissa lärosäten kommer att välja den lägre Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor anser att en minskning av högskoleprovets del i urvalet också kan minska möj- ligheten för de unga som inte klarar gymnasieskolan så bra att få en an- dra chans att komma in på en önskad utbildning genom ett bra högskole- Det är viktigt att unga får fler vägar än gymnasiebetyget för att kunna nå högskolan. lyfter att de föreslagna förändringarna gällande platsfördelningen mellan olika urvalsgrunder le- der till en större flexibilitet för lärosätena, vilket är välkommet. dock en risk, anser , att en större variation av hur platserna fördelas kan uppfattas som otydligt och leda till att förutsägbarheten för den sökande att antas till en viss utbildning minskar. lyfter att det är bra att urvalsgruppen för högskoleprov begränsas till eftersom högskoleprovsgruppen i allmänhet är för stor för utbildningar inom t.ex. naturvetenskap och humaniora. påpekar att de till vissa kurser inte kan fylla kvoten, vilket leder till låga meritpoäng i den gruppen jämfört med betygsgruppen. avstyrker utredningens förslag och anser att det ger sämre möjligheter för yrkesverksamma att konkurrera om platser eftersom det är en dryg halvering av högskoleprovsgruppen som föreslås. Organisationen anser dock att det kan vara rimligt att minska andelen platser för högskoleprovet jämfört med . Skälen för regeringens förslag Urvalsgrunderna ska vara desamma som När antalet sökande är fler än antalet platser måste ett urval göras. Högskoleförordningen anger att för utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare är urvalsgrunderna betyg, resultat från högskoleprovet och urvalsgrunder som bestäms av högskolan. Högskoleförordningen innehåller också bestämmelser om hur platserna ska fördelas mellan urvalsgrunderna. Ett lärosäte får dock i enstaka fall göra avsteg från bestämmelserna, bl.a. när det gäller urvalsgrunder (7 kap. 12–16 §§). Regeringens mål är att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. En slutförd gymnasieutbildning ökar påtagligt möjligheterna till arbete och vidare studier. Att ha slutfört en gymnasieutbildning är ett kvitto på att eleverna har utvecklat förmågor som är viktiga både i arbetslivet och för vidare studier. En slutförd gymnasieutbildning visar också på en studieförmåga . Betygen är därför en viktig urvalsgrund i antagningen till högskoleutbildning. Regeringen anser vidare att det är angeläget att det finns flera vägar in i högskolan och att högskoleprovet därför även fortsättningsvis bör vara en sådan väg till en andra chans. Regeringen anser mot den bakgrunden att betyg och högskoleprov även i fortsättningen bör vara de urvalsgrunder som ska användas när ett urval behöver göras. Urvalsgrundernas huvudsakliga funktion, dvs. att rangordna sökande, uppfylls väl av både betyg och högskoleprovet. Hur urvalet utformas kan påverka olika gruppers respektive kvinnors och mäns möjligheter att kunna antas. Inte minst av det skälet är det viktigt att olika slags meriter kan ligga till grund för urvalet. Regeringen anser därför att även lokalt beslutade urvalsgrunder ska kunna användas och att det är angeläget att den möjligheten utnyttjas i högre grad än . Möjligheten att använda lokalt beslutade urvalsgrunder ger lärosätena utrymme att föra en strategisk diskussion om syftet med urvalet och vilka urvalsgrunder som ska användas. Regeringen anser, liksom , att det även framöver bör vara upp till lärosätena att besluta om de vill använda ytterligare urvalsgrunder utöver betyg och högskoleprov till sina olika utbildningar beroende på utbildningarnas olika förutsättningar. Till skillnad från , anser regeringen inte att det ska finnas särskilda bestämmelser för utbildningar med hög konkurrens. Syftet med lokalt beslutade urvalsgrunder kan vara att möta de behov som den specifika utbildningen har av att kunna rekrytera personer med en viss typ av meriter, eller av att kunna bredda rekryteringen genom att låta olika slags meriter ligga till grund för urvalet. 2017/18:204 t.ex. kunna vara sådana som har förvärvats i arbetslivet, vilket också skulle gynna det livslånga lärandet. Att använda olika slags prov i urvalet kan också vara ett sätt att få motiverade studenter, vilket kan vara positivt för genomströmningen på en utbildning. Regeringen vill dock poängtera att det är meriter som ska ligga till grund för urvalet. För att lokalt beslutade urvalsgrunder ska kunna utvecklas och hålla hög kvalitet, avser regeringen att ge Universitets- och högskolerådet i uppdrag att stödja ett sådant utvecklingsarbete. efterlyser i sitt remissvar en portalparagraf i högskoleförordningen om urvalets syfte. anser att införandet av en sådan skulle bidra med viktig information till lärosätena om vad statsmakterna anser ska eftersträvas när det lokala urvalet utformas. Regeringen konstaterar dock att det framgår av högskolelagen att om inte alla behöriga sökande till en utbildning kan tas emot, ska urval göras bland de sökande (4 kap. 3 §). Regeringen anser inte att det därutöver bör införas en portalparagraf i högskoleförordningen. I stället bör det, liksom , av högskoleförordningen framgå vilka urvalsgrunderna är. Dessa kan ha olika syften. Urvalsgrundernas funktion är alltjämt att rangordna behöriga sökanden på lämpligt sätt. Platsfördelningen ska i huvudsak vara densamma som När urval behöver göras till en utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare är huvudregeln att minst en tredjedel av platserna ska fördelas på grundval av betyg, minst en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet och högst en tredjedel på grundval av lärosätet bestämda urvalsgrunder. Det finns även bestämmelser i högskoleförordningen om möjlighet att göra en annan platsfördelning, bl.a. vid antagning till en utbildning som leder till en konstnärlig examen (7 kap. 13–16 §§). Enligt regeringens mening är dagens bestämmelser om fördelningen av platser mellan urvalsgrunderna tydliga och överblickbara. Regeringen anser därför och mot bakgrund av att både betyg och högskoleprov är viktiga urvalsgrunder, att platserna på en utbildning som huvudregel ska fördelas med minst en tredjedel på grundval av betyg och minst en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet. Högst en tredjedel ska få fördelas på grundval av urvalsgrunder som lärosätet självt bestämmer. Möjligheten till mer variation i platsfördelningen riskerar att minska förutsägbarheten i systemet, vilket lyfter i sitt remissvar. En minskad andel som antas på högskoleprovet skulle också minska den reella chansen för sökande att antas till attraktiva utbildningar, vilket Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor framför liknande synpunkter. För vissa utbildningar kan det dock finnas skäl för lärosätena att kunna fördela en mindre andel platser på grundval av resultat på högskoleprovet än en tredjedel, vilket bl.a. lyfter i sitt remissvar. För en del utbildningar innebär dagens bestämmelser att det endast finns ett fåtal reserver i högskoleprovsgruppen på grund av få sökande, medan det i betygsurvalet kan vara en högre konkurrens om platserna. Det innebär i sin tur att sökande med låga poäng på högskoleprovet kan få plats på en utbildning framför sökande med relativt höga betyg. Betygen är den urvals- grund som har bäst förmåga att kunna förutsäga kommande studiepresta- tioner i högskolan, vilket framgår av både nationella och internationella Prop. 2017/18:204 studier. Högskoleprovets förmåga att kunna förutsäga kommande studie- prestationer varierar mellan olika utbildningar. För vissa utbildningar innebär både ett lågt söktryck och en sämre prognosförmåga en sämre genomströmning bland de studenter som har antagits på ett högskoleprovsresultat än bland dem som har antagits på sina betyg. Regeringen avser därför att förtydliga möjligheten för lärosätena att göra en annan platsfördelning än huvudregeln så att de kan anta en mindre andel än en tredjedel på högskoleprovet till utbildningar där det råder låg konkurrens om platserna och för vilka högskoleprovet har en dålig prognosticerande förmåga. Målet är att förbättra genomströmningen så att fler studenter kan slutföra sin utbildning. Mot den bakgrunden kan dagens bestämmelse om undantag behöva justeras. Regeringen anser dock att en viss andel sökande alltid bör antas på grundval av resultatet från högskoleprovet till den specifika utbildningen. För utbildningar som leder till en konstnärlig examen bör dock samma bestämmelser som gälla. föreslås godkänna de övergripande ramarna I avsnitt 6.3 föreslår regeringen att tidigare riksdagsbindningar om urval till utbildning som påbörjas på grundnivå och vänder sig till nybörjare ska hävas. Det anges också att de frågor som ska ta ställning till när det gäller urval är vilka urvalsgrunder som ska finnas och hur platser ska fördelas mellan dessa. Regeringen föreslår därför att ska godkänna att vid urval till utbildning som påbörjas på grundnivå och som vänder sig till nybörjare ska urvalsgrunderna fortfarande vara betyg, resultat från högskoleprovet och av lärosätet bestämda urvalsgrunder. Regeringen föreslår också att som huvudregel ska, liksom , minst en tredjedel av platserna fördelas på grundval av betyg och minst en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet. Högst en tredjedel av platserna ska få fördelas på grundval av urvalsgrunder som har bestämts av högskolan. 7Bestämmelserna om behörighetsgivande förutbildning och högskoleintroducerande utbildning ses över 7.1De nuvarande bestämmelserna speglar inte dagens behov En av högskolans uppgifter är att aktivt främja och bredda rekryteringen till högskolan (1 kap. 5 § fjärde stycket högskolelagen [1992:1434]). Som har nämnts är det angeläget för regeringen att det finns olika sätt att kunna uppnå de krav som ställs för grundläggande och särskild behörighet till högskoleutbildning. Det gäller såväl för dem som kommer en annan väg än från gymnasieskolan som för dem som har gått 2017/18:204 en gymnasieutbildning, men som senare vill ändra inriktning i sitt utbildningsval eller skola om sig. Att personer som kommer till snabbt kan bli behöriga till svensk högskoleutbildning är också angeläget. re är det viktigt att både personer från studieovan miljö och personer som kommer från ett annat land, har möjlighet att få en introduktion till stu- dier på högskolan. Rätten att läsa in behörighet inom den kommunala vuxenutbildningen har stärkts och folkhögskolan är en viktig utbildningsform för att kunna läsa in behörighet till bl.a. högskoleutbild- Lärosätena har dessutom möjlighet att anordna behörighetsgivande I förordningen (2002:763) om högskoleintroducerande utbildning, s.k. collegeutbildning, finns bestämmelser om högskoleintroducerande ut- bildning som ska förbereda studenterna för högskoleutbildning. bildning får anordnas av högskolor i rekryteringsfrämjande syfte. ningen ska ges på grundnivå, vända sig till nybörjare och omfatta högst Av förordningen framgår också att utbildningen ska samordnas med sådan utbildning på gymnasial nivå som ges av kommu- nal vuxenutbildning, som omfattar högst och som syftar till att ge de studerande kunskaper motsvarande grundläggande behörighet till utbildning som påbörjas på grundnivå och som vänder sig till nybörjare (1–3 §§). I förordningen (2007:432) om behörighetsgivande förutbildning vid universitet och högskolor finns bestämmelser om en behörighetsgivande förutbildning, s.k. basårsutbildning, som ska följas av en viss högskoleut- Basårsutbildningen syftar till att ge den studerande kunskaper motsvarande de krav på särskild behörighet som är uppställda för hög- Sådan utbildning får i rekryteringsfrämjande syfte an- ordnas av högskolor. Basårsutbildningen får omfatta högst och er- bjudas i anslutning till alla utbildningsprogram som börjar på grundnivå och som vänder sig till nybörjare. En förutsättning för utbildningen är att det finns brist på behöriga sökande till den efterföljande utbildningen och att det finns behov på arbetsmarknaden av utbildad arbetskraft (1–3 §§). Erfarenheterna av den förutbildning som högskolor kan anordna har varit goda när det gäller att bredda rekryteringen till högskolan. pelvis har de lärosäten som erbjudit basår i någon form sett att basåret medverkat till att öka andelen sökande som är kvinnor till teknik- och naturvetenskapliga utbildningar som studenter som har gått en basårsutbildning lyckas väl i sina högskolestudier. Det har dock framgått av en skrivelse från att be- stämmelserna om basårsutbildning inte medger den flexibilitet som be- hövs (U2015/04726/UH). De krav som är uppställda i förordningen om behörighetsgivande förutbildning vid universitet och högskolor inne- bär att sökande till basåret ska antas till förutbildningen och den därpå att sökandena tidigt behöver fatta be- slut om exakt vilket program hon eller han vill studera vid. även, i kombination med kravet att det ska finnas brist på behöriga sök- ande till högskoleutbildningen, att lärosätena i förväg med säkerhet ska kunna bedöma vilka utbildningsprogram som kommer att ha brist på Vidare framgår av skrivelsen att lärosätena bedömer att breddad rekrytering också ska vara ett av syftena med basårsutbildningen. visat sig att den bl.a. medverkar till att öka antalet kvinnliga sökanden till Prop. 2017/18:204 teknik- och naturvetenskapliga utbildningar, men också till rekrytering av studenter från studieovana miljöer. I promemorian Förslag till mer ändamålsenliga basårsbestämmelser (U2017/01171/UH) från () föreslogs ändringar i förordningen om behörighetsgivande förutbildning vid universitet och högskolor. De förslagna ändringarna syftade till att basårsutbildning ska kunna användas på ett mer ändamålsenligt sätt än vad som medges, i syfte att främja rekryteringen till högskolan. Promemorian har remissbehandlats. En majoritet av de remissinstanser som yttrat sig över promemorian ser positivt på intentionerna att förenkla och skapa mer flexibla bestämmelser för hur basårsutbildning ska anordnas. Det stora flertalet anser dock att förslagen i promemorian inte tillgodoser de behov och önskemål som lärosätena identifierat och de anser inte heller att den nuvarande regleringen är ändamålsenlig. Ytterligare arbete med att se över förordningen pågår därför inom . Av betänkande Tillträde för nybörjare – ett öppnare och enklare system för tillträde till högskoleutbildning (SOU 2017:20) framgår att utredningen har fått synpunkter på att collegeutbildningen inte är optimal för syftet att kunna erbjuda till exempel nyanlända en högskoleintroducerande utbildning som ger kunskaper i svenska motsvarande kraven för grundläggande behörighet. 7.2Det behövs en större flexibilitet för att anordna behörighetsgivande förutbildning och högskoleintroducerande utbildning Regeringens bedömning: Det pågår en översyn av förordningarna om behörighetsgivande förutbildning vid universitet och högskolor och om högskoleintroducerande utbildning. Översynen kan leda till ändringar som avviker från de bedömningar som har legat till grund för dessa förordningar. bedömning: Utredningen bedömer att förordningen (2002:763) om högskoleintroducerande utbildning bör ses över i syfte att göra den mer ändamålsenlig. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot bedömningen. Det gäller bl.a. Universitets- och högskolerådet, , , Kungl. Tekniska högskolan, , och .