prop · H503105 · 2018-02-20 00:00:00 — Behandling av personuppgifter är i många fall en gränsöverskridande aktivitet. Det är till exempel inte ovanligt att den som behandlar person- uppgifter om personer i inte själv är etablerad genom ett verk- samhetsställe i landet. På motsvarande sätt kan svenska företag och organisationer behandla personuppgifter om individer i andra länder utan att ha något verksamhetsställe där. I dessa situationer uppkommer fråga om vilket lands lag som ska tillämpas – den lag som gäller i den regist- rerades land (effektlandsprincipen) eller den lag som gäller i det land där den personuppgiftsansvarige är etablerad (etableringslandsprincipen). Dataskyddsförordningen innehåller inte några regler om vilken nationell rätt som ska gälla vid gränsöverskridande personuppgiftsbehandling. har inte heller behandlat frågan om dataskydds- lagens territoriella tillämpningsområde i det remitterade betänkandet. Det finns ett behov av att reglera dataskyddslagens territoriella tillämpningsområde Dataskyddsförordningen innehåller, till skillnad från dataskyddsdirek- tivet, inte någon reglering om tillämplig nationell lag. Förordningens territoriella tillämpningsområde anges dock i artikel 3. Eftersom förord- ningen inte reglerar tillämpningsområdet för kompletterande nationell lagstiftning bör medlemsstaterna i princip vara fria att bestämma detta själva. Det är ur ett tillämpningsperspektiv viktigt att det står klart i vilka fall dataskyddslagen gäller vid gränsöverskridande behandling av personuppgifter. Av rättssäkerhetsskäl bör det därför införas en uttrycklig bestämmelse om det territoriella tillämpningsområdet i dataskyddslagen. En huvudregel som följer förordningens principer Etableringslandsprincipen kan sägas vara utgångspunkten i dataskydds- förordningens reglering om det territoriella tillämpningsområdet. av etableringslandsprincipen som huvudregel för dataskyddslagens tillämpningsområde skulle således harmoniera väl med regleringen i Det kan också konstateras att personuppgiftslagens regle- ring om tillämpningsområdet utgår från etableringslandsprincipen. val av denna princip skulle således innebära en kontinuitet i förhållande till den nuvarande regleringen. Mot denna bakgrund bör etableringslandsprincipen gälla som utgångs- punkt för dataskyddslagens territoriella tillämpningsområde, i fråga om behandling som utförs inom ramen för den verksamhet som bedrivs vid ett verksamhetsställe i . Det saknar därmed betydelse var behand- lingen faktiskt utförs och var den registrerade befinner sig. kommer lagen, enligt huvudregeln, inte att gälla för personuppgifts- ansvariga som saknar verksamhetsställe i , även om de behandlar uppgifter om personer i . Lagen kommer inte heller att gälla för behandling som utförs endast inom ramen för verksamhet som den personuppgiftsansvarige bedriver vid ett verksamhetsställe i ett annat EU-land, även om den personuppgiftsansvarige också har ett verksam- hetsställe i . Dataskyddsförordningen är också tillämplig på behandling av person- uppgifter som utförs av en personuppgiftsansvarig som inte är etablerad i unionen, men på en plats där en medlemsstats nationella rätt gäller enligt folkrätten. På motsvarande sätt bör dataskyddslagen vara tillämplig vid behandling av personuppgifter som utförs av personuppgiftsansvariga som inte är etablerade i , men på en plats där svensk rätt gäller enligt folkrätten, till exempel vid svenska utlandsmyndigheter. Dataskyddsförordningen är tillämplig även för personuppgiftsansvariga och personuppgiftsbiträden som inte alls är etablerade inom EU, om behandlingen avser registrerade i unionen och har anknytning till antingen utbjudande av varor eller tjänster till registrerade i unionen eller övervakning av registrerades beteende i unionen. Enligt dataskydds- förordningen gäller således i dessa fall effektlandsprincipen. Det framstår som lämpligast att den nationella regleringen utgår från samma princip när det gäller personuppgiftsansvariga och personuppgiftsbiträden som inte är etablerade inom EU. Detta innebär att dataskyddslagen i sådana fall bör gälla vid behandling av personuppgifter som avser registrerade som befinner sig i , om behandlingen har anknytning till antingen utbjudande av varor eller tjänster till registrerade i eller över- vakning av registrerades beteende i . Samma åldersgräns för samtycke bör gälla för alla barn som bor i har föreslagit att barn som har fyllt själva ska kunna lämna samtycke till behandling av personuppgifter vid erbjudande av informationssamhällets tjänster. För det fall att det ska föreskrivas en åldersgräns som avviker från dataskyddsförordningens, bör en sådan bestämmelses tillämpningsområde inte följa etablerings- landsprincipen. I annat fall skulle det kunna leda till olika åldersgränser för barn i beroende på vilken åldersgräns som valts i tjänste- leverantörens etableringsland. Det skulle också kunna leda till otill- börliga lättnader för företag och organisationer som är etablerade i och som riktar sig till barn i andra länder. Dessutom vore det olämpligt av att införa en sänkt åldersgräns som skulle kunna åberopas vid personuppgiftsbehandling avseende barn i andra medlems- stater, där lagstiftaren gjort en annan bedömning av sakfrågan. Mot denna bakgrund bör en eventuell bestämmelse om barns samtycke gälla vid behandling av personuppgifter som avser barn som bor i , oavsett var de personuppgiftsansvariga eller deras biträden är etablerade. Lagförslaget i Kompletterande promemoria till betänkandet Ny dataskyddslag (SOU 2017:39) Förslag till lag (2018:xx) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning Denna lag gäller vid behandling av personuppgifter som utförs av etablerade i , om behand- lingen utförs inom ramen för verk- samhet som bedrivs vid verksam- hetsställen här i landet. gäller även vid behandling av är etablerade i , men på en plats där svensk rätt gäller enligt Lagen gäller också vid behand- ling av personuppgifter som avser registrerade som befinner sig i och som utförs av person- behandlingen har anknytning till tjänster till registrerade i , Bestämmelsen i 2 kap. 2 § gäller vid behandling av personuppgifter som avser barn som bor i , ansvariga eller deras biträden är etablerade. Förteckning över remissinstanserna (kompletterande promemoria) Remissvar har lämnats av ombudsmän, , Hov- rätten för , , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Förvalt- ningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, , , , , , , Social- styrelsen, , Verket för innovationssystem, Konsu- mentverket, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Upp- sala universitet, , , univer- sitet, , , Post- och tele- styrelsen, , , , , , Akademikers och . , , , Barnens rätt i samhället, Civil Rights Defenders, Forum för dataskydd, Företagarna, , i , , Teknikföretagen, konsumenter, , Surfa lugnt, Svenska avdelningen av , , Svenska sektionen av Amnesty Interna- tional, , och har avstått från att lämna synpunkter på förslagen i promemorian eller har inte svarat på remissen. Förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag kompletterar och rådets förord- ning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän data- skyddsförordning), här benämnd EU:s dataskyddsförordning. Termer och uttryck i denna lag har samma betydelse som i EU:s data- skyddsförordning. Med känsliga personuppgifter avses i denna lag sådana uppgifter som avses i artikel 9.1 i EU:s dataskyddsförordning. 2 § EU:s dataskyddsförordning, i den ursprungliga lydelsen, ska i tillämpliga delar gälla även vid behandling av personuppgifter som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten och i verk- samhet som omfattas av avdelning V kapitel 2 i fördraget om Europeiska unionen. Denna lag kompletterar EU:s dataskyddsförordning även vid sådan behandling. 3 § Bestämmelserna i 2 § gäller inte i verksamhet som omfattas av 1.lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvars- maktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst, 2.lagen (2007:259) om behandling av personuppgifter i Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamhet, eller 3.6 kap. polisdatalagen (2010:361). 4 § Artiklarna 33 och 34 i EU:s dataskyddsförordning tillämpas inte i fråga om personuppgiftsincidenter som ska rapporteras enligt säkerhets- skyddslagen (1996:627) eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. 5 § Denna lag gäller vid behandling av personuppgifter som utförs av personuppgiftsansvariga eller personuppgiftsbiträden som är etablerade i , om behandlingen utförs inom ramen för verksamhet som bedrivs vid verksamhetsställen här i landet. Lagen gäller även vid behandling av personuppgifter som utförs av personuppgiftsansvariga som är etablerade på en annan plats där svensk rätt gäller enligt folkrätten. Lagen gäller också vid behandling av personuppgifter som utförs av personuppgiftsansvariga eller personuppgiftsbiträden som endast är etablerade i tredjeland, om behandlingen avser registrerade som befinner sig i och har anknytning till 1.utbjudande av varor eller tjänster till sådana registrerade, eller 2.övervakning av deras beteende i . Bestämmelsen i 2 kap. 1 § gäller vid behandling av personuppgifter som avser barn som bor i , oavsett var de personuppgiftsansvariga eller personuppgiftsbiträdena är etablerade. Avvikande bestämmelser i annan författning 6 § Om en annan lag eller en förordning innehåller någon bestämmelse som avviker från denna lag, tillämpas den bestämmelsen. Förhållandet till tryck- och yttrandefriheten 7 § EU:s dataskyddsförordning och denna lag ska inte tillämpas i den utsträckning det skulle strida mot tryckfrihetsförordningen eller yttrande- frihetsgrundlagen. Artiklarna 5–30 och 35–50 i EU:s dataskyddsförordning samt 2–5 kap. denna lag ska inte tillämpas på behandling av personuppgifter som sker för journalistiska ändamål eller för akademiskt, konstnärligt eller litterärt skapande. 8 § Den som fullgör uppgift som dataskyddsombud enligt artikel 37 i EU:s dataskyddsförordning får inte obehörigen röja det som han eller hon vid fullgörandet av sin uppgift har fått kännedom om. I det allmännas verksamhet tillämpas offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) i stället för första stycket. Rättslig grund för behandling av personuppgifter 1 § Vid erbjudande av informationssamhällets tjänster direkt till ett barn som bor i ska behandling av personuppgifter vara tillåten med stöd av barnets samtycke, om barnet är . Om barnet är under , ska sådan behandling vara tillåten endast om samtycke ges eller godkänns av den person som har föräldraansvar för barnet. 2 § Personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 6.1 c i EU:s data- skyddsförordning, om behandlingen är nödvändig för att den person- uppgiftsansvarige ska kunna fullgöra en rättslig förpliktelse som följer av lag eller annan författning, av kollektivavtal eller av beslut som har meddelats med stöd av lag eller annan författning. Uppgift av allmänt intresse och myndighetsutövning 3 § Personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 6.1 e i EU:s data- skyddsförordning, om behandlingen är nödvändig 1. för att utföra en uppgift av allmänt intresse som följer av lag eller annan författning, av kollektivavtal eller av beslut som har meddelats med stöd av lag eller annan författning, eller 2. som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning enligt lag eller annan författning. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att personuppgiftsansvariga som inte omfattas av föreskrifter om arkiv får behandla personuppgifter för arkivändamål av allmänt intresse. Den myndighet som regeringen bestämmer får även i enskilda fall besluta att sådana personuppgiftsansvariga får behandla personuppgifter för arkivändamål av allmänt intresse. Ett beslut får förenas med villkor. 3 kap. Vissa kategorier av personuppgifter Arbetsrätt, social trygghet och socialt skydd 1 § Känsliga personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 9.2 b i EU:s dataskyddsförordning, om behandlingen är nödvändig för att den personuppgiftsansvarige eller den registrerade ska kunna fullgöra sina skyldigheter och utöva sina särskilda rättigheter inom arbetsrätten och inom områdena social trygghet och socialt skydd. Personuppgifter som behandlas med stöd av första stycket får lämnas ut till tredje part endast om det inom arbetsrätten eller inom områdena social trygghet och socialt skydd finns en skyldighet för den person- uppgiftsansvarige att göra det eller om den registrerade uttryckligen har samtyckt till utlämnandet. 2 § Känsliga personuppgifter får behandlas av en myndighet med stöd av artikel i EU:s dataskyddsförordning 1.om uppgifterna har lämnats till myndigheten och behandlingen krävs enligt lag, 2.om behandlingen är nödvändig för handläggningen av ett ärende, 3.i enstaka fall, om behandlingen är nödvändig med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse och inte innebär ett otillbörligt intrång i den registrerades personliga integritet. Vid tillämpningen av första stycket 1 ska andra än myndigheter jämställas med myndigheter, i den utsträckning bestämmelserna om allmänna handlingar och sekretess i tryckfrihetsförordningen och offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller i deras verksamhet. 3 § Vid behandling som sker enbart med stöd av 2 § är det förbjudet att utföra sökningar i syfte att få fram ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter. 4 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sådan behandling av känsliga personuppgifter som är nödvändig med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. Hälso- och sjukvård och social omsorg 5 § Känsliga personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 9.2 h i EU:s dataskyddsförordning, om behandlingen är nödvändig för 1.förebyggande hälso- och sjukvård och yrkesmedicin, 2.bedömningen av en arbetstagares arbetskapacitet, 4.tillhandahållande av hälso- och sjukvård eller behandling, 5.social omsorg, eller 6.förvaltning av social omsorg, hälso- och sjukvårdstjänster samt deras system. Behandling enligt första stycket får ske under förutsättning att kravet på tystnadsplikt i artikel 9.3 i EU:s dataskyddsförordning är uppfyllt. 6 § Känsliga personuppgifter får behandlas för arkivändamål av allmänt intresse med stöd av artikel 9.2 j i EU:s dataskyddsförordning, om behandlingen är nödvändig för att den personuppgiftsansvarige ska kunna följa föreskrifter om arkiv. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att personuppgiftsansvariga som inte omfattas av föreskrifter om arkiv får behandla känsliga personuppgifter för arkiv- ändamål av allmänt intresse. Den myndighet som regeringen bestämmer får även i enskilda fall besluta att sådana personuppgiftsansvariga får behandla känsliga person- uppgifter för arkivändamål av allmänt intresse. Ett beslut får förenas med villkor. 7 § Känsliga personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 9.2 j i EU:s dataskyddsförordning, om behandlingen är nödvändig för statis- tiska ändamål och samhällsintresset av det statistikprojekt där behand- lingen ingår klart väger över den risk för otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet som behandlingen kan innebära. Personuppgifter som rör lagöverträdelser 8 § Personuppgifter som avses i artikel 10 i EU:s dataskyddsförordning får behandlas av myndigheter. Även andra än myndigheter får behandla sådana personuppgifter, om behandlingen är nödvändig för att den personuppgiftsansvarige ska kunna följa föreskrifter om arkiv. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om i vilka fall andra än myndigheter får behandla sådana personuppgifter som avses i artikel 10 i EU:s data- skyddsförordning. regeringen bestämmer får även i enskilda fall besluta att andra än myndigheter får behandla sådana uppgifter. får förenas med villkor. 10 § Personnummer och samordningsnummer får behandlas utan sam- tycke endast när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktans- värt skäl. 11 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om i vilka fall behandling av personnummer och samordningsnummer är tillåten. 1 § Personuppgifter som behandlas enbart för arkivändamål av allmänt intresse får användas för att vidta åtgärder i fråga om den registrerade endast om det finns synnerliga skäl med hänsyn till den registrerades vitala intressen. Första stycket hindrar inte myndigheter från att använda person- uppgifter som finns i allmänna handlingar. Vid tillämpningen av andra stycket ska andra än myndigheter jämställas med myndigheter, i den utsträckning bestämmelserna om allmänna handlingar och sekretess i tryckfrihetsförordningen och offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller i deras verksamhet. 2 § Personuppgifter som behandlas enbart för statistiska ändamål får användas för att vidta åtgärder i fråga om den registrerade endast om det finns synnerliga skäl med hänsyn till den registrerades vitala intressen. Begränsningar av vissa rättigheter och skyldigheter Information och tillgång till personuppgifter 1 § Artiklarna 13–15 i EU:s dataskyddsförordning om information och tillgång till personuppgifter gäller inte sådana uppgifter som den personuppgiftsansvarige inte får lämna ut till den registrerade enligt lag eller annan författning eller enligt beslut som har meddelats med stöd av författning. Om den personuppgiftsansvarige inte är en myndighet, gäller undan- taget i första stycket även för uppgifter som hos en myndighet skulle ha varit sekretessbelagda enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 2 § Artikel 15 i EU:s dataskyddsförordning om den registrerades rätt till tillgång gäller inte personuppgifter i löpande text som inte har fått sin slutliga utformning när begäran gjordes eller som utgör minnes- anteckning eller liknande. Undantaget i första stycket gäller inte om personuppgifterna 1.har lämnats ut till tredje part, 2.behandlas enbart för arkivändamål av allmänt intresse eller statis- tiska ändamål, eller 3.har behandlats i löpande text som inte har fått sin slutliga utformning. 3 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om begränsningar enligt artiklarna 23, 89.2 och 89.3 i EU:s dataskyddsförordning. 6 kap. handläggning och beslut 1 § De befogenheter som tillsynsmyndigheten har enligt artikel 58.1, 58.2 och 58.3 i EU:s dataskyddsförordning gäller vid tillsyn över att bestämmelserna i denna lag och andra föreskrifter som kompletterar EU:s dataskyddsförordning följs. Första stycket innebär inte att tillsynsmyndigheten får ta ut sanktionsavgifter vid andra överträdelser än de som avses i artikel 83 i EU:s dataskyddsförordning. Ansökan hos allmän förvaltningsdomstol 2 § Om tillsynsmyndigheten anser att det finns synnerliga skäl, får den ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att en åtgärd enligt artikel 58.2 i EU:s dataskyddsförordning ska vidtas, i stället för att själv besluta om åtgärden. Ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av tillsynsmyndighetens beslut. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 3 § får ta ut en sanktionsavgift av en myndighet vid överträdelser som avses i artikel 83.4, 83.5 och 83.6 i EU:s dataskydds- förordning, i den ursprungliga lydelsen. Då ska artikel 83.1, 83.2 och 83.3 i förordningen tillämpas. Sanktionsavgiften ska bestämmas till högst vid över- trädelser som avses i artikel 83.4 i EU:s dataskyddsförordning och till högst vid överträdelser som avses i artikel 83.5 och 83.6 i förordningen. 4 § får ta ut en sanktionsavgift vid överträdelser av artikel 10 i EU:s dataskyddsförordning, i den ursprungliga lydelsen. Då ska artikel 83.1, 83.2 och 83.3 i förordningen tillämpas. Avgiftens storlek ska bestämmas med tillämpning av artikel 83.5 i förordningen. § En sanktionsavgift får inte beslutas, om den som avgiften ska tas ut av inte har fått tillfälle att yttra sig från den dag då över- trädelsen ägde rum. Ett beslut om sanktionsavgift ska delges. § En sanktionsavgift tillfaller staten. § En sanktionsavgift ska betalas till den myndighet som regeringen bestämmer från det att beslutet om att ta ut avgiften har fått laga kraft eller inom den som anges i beslutet. Om sanktionsavgiften inte betalas inom den tid som anges i första stycket, ska myndigheten lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet ske enligt § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sanktionsavgifter enligt EU:s dataskyddsförordning och denna lag. 1 § Rätten till ersättning från den personuppgiftsansvarige eller person- uppgiftsbiträdet enligt artikel 82 i EU:s dataskyddsförordning gäller vid överträdelser av bestämmelser i denna lag och andra föreskrifter som kompletterar EU:s dataskyddsförordning. Överklagande av personuppgiftsansvariga myndigheters beslut 2 § Beslut enligt artiklarna 12.5 och 15–21 i EU:s dataskyddsförordning som har meddelats av en myndighet i egenskap av personuppgifts- ansvarig får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Första stycket gäller inte beslut av regeringen, , eller ombudsmän. Överklagande av tillsynsmyndighetens beslut 3 § beslut enligt EU:s dataskyddsförordning och enligt 6 kap. 3 och 4 §§ denna lag får överklagas till allmän förvaltnings- domstol. När ett beslut överklagas, är tillsynsmyndigheten motpart i domstolen. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Överklagande av andra beslut 4 § Beslut enligt 2 kap. 4 § andra stycket, 3 kap. 6 § tredje stycket och 3 kap. 9 § andra stycket denna lag får överklagas till allmän förvaltnings- Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 5 § Andra beslut enligt EU:s dataskyddsförordning eller denna lag än de som avses i 2–4 §§ och 6 kap. 2 § får inte överklagas. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs personuppgiftslagen (1998:204). 3.I stället för vad som sägs i 1 kap. 2 §, ska den upphävda lagen fortsätta att gälla i sådan verksamhet hos Försvarsmakten, Försvarets radioanstalt och Totalförsvarets rekryteringsmyndighet som inte omfattas av unionsrätten. 4.Den upphävda lagen gäller fortfarande vid sådan behandling av personuppgifter som avses i artikel 2.2 d i EU:s dataskyddsförordning, i den ursprungliga lydelsen. 5.Den upphävda lagen gäller fortfarande i den utsträckning som det i en annan lag eller en förordning finns bestämmelser som innehåller hänvisningar till den lagen. 6.Den upphävda lagen gäller fortfarande för överklagande av beslut som har meddelats med stöd av den lagen. 7.Bestämmelsen i 49 § den upphävda lagen gäller fortfarande för över- trädelser som har skett före ikraftträdandet. 8.Beslut som har meddelats med stöd av 21 § fjärde stycket den upphävda lagen gäller fortfarande. Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs att 10 kap. 27 § och 21 kap. 7 § och rubriken närmast före 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ska ha följande lydelse. Utöver vad som följer av 2, 3, 5 och 15–26 §§ får en sekretessbelagd uppgift lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Första stycket gäller inte i fråga om sekretess enligt 24 kap. 2 a och 8 §§, 25 kap. 1–8 §§, 26 kap. 1–6 §§, 29 kap. 1 och 2 §§, 31 kap. 1 § första stycket, 2 och 12 §§, 33 kap. 2 §, 36 kap. 3 § samt 40 kap. 2 och 5 §§. Första stycket gäller inte heller Första stycket gäller inte heller