prop · H503216 · 2018-04-24 00:00:00 — Punkt 4 anger när lagen om försäkringsförmedling fortfarande gäller. Enligt a) får ingripanden enligt lagen ske endast mot överträdelser som har ägt rum efter ikraftträdandet. När ett ingripande ska ske mot överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet tillämpas i enlighet med allmänna rättsprinciper äldre bestämmelser, utom då en tillämpning av den nya lagen skulle leda till ett mindre strängt ingripande. Av b) och c), som motsvarar punkt 7 i övergångsbestämmelserna till lagen om försäkringsförmedling, följer att bestämmelserna i lagen om försäkringsförmedling ska gälla för överklagande av beslut som har fattats enligt den lagen och vid handläggningen av överklagandet i I punkt 5, som delvis motsvarar punkt 5 i övergångsbestämmelserna till lagen om försäkringsförmedling, behandlas i a) avtal om försäkrings- förmedling som har ingåtts före ikraftträdandet och som avser försäkringsavtal som också har ingåtts före b) försäkringsavtal som ingåtts före ikraftträdandet av den nya lagen. innebär en utvidgning av bestämmelsen i förhållande till motsvarande övergångsbestämmelse till lagen om försäkringsförmedling. stycket förtydligas att lagen ska tillämpas om en försäkringsdistributör efter godtar en förlängning av avtalet eller vidtar en 2017/18:216 försäkringsdistributionsåtgärd som är hänförlig till avtalet. utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Punkt 6 reglerar tillämpningen av lagen i förhållande till de länder inom EES som inte är medlemsstater i EU. Dessa stater ska enligt övergångsbestämmelsen inte anses tillhöra EES i den mening som avses i lagen förrän försäkringsdistributionsdirektivet har infogats i . Det infogandet sker genom beslut av en kommitté som är gemensam för EU och EFTA, de två internationella organisationer som tillsammans Det är genom det beslutet som en EU-rättsakt som försäkringsdistributionsdirektivet blir gällande i förhållande till de länder inom EES som inte är medlemsstater i EU. Genom övergångsbestämmelsen säkerställs att lagen inte tillämpas på ett sådant sätt att länder inom EES som inte är medlemsstater i EU be- handlas som om försäkringsdistributionsdirektivet vore gällande för dem innan så är fallet. Utan övergångsregeln skulle försäkringsdistributörer med hemvist i ett land inom EES som inte är en medlemsstat behandlas som om de hade hemvist i en medlemsstat, trots att tillsynsmyndig- heterna i deras hemländer inte omfattas av det tillsynssamarbete som följer av försäkringsdistributionsdirektivet. bestämmelse finns i punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (2016:1231) om ömsesidigt bistånd med indrivning av vissa sanktions- avgifter vid utstationering (se prop. 2016/17:26 s. 40 f.). Punkt 7 reglerar dels det som gäller för de tillstånd att utöva försäkringsförmedling som har meddelats enligt lagen om försäkrings- förmedling, dels det som gäller för de registreringar av försäkrings- förmedlare som gjorts enligt den lagen. Punkt 8 reglerar det som gäller för försäkringsförmedlare som den har tillstånd att driva sidoverksamhet med fondandelar enligt 5 kap. 1 § lagen om försäkringsförmedling. sen innebär att försäkringsförmedlare som har ett sådant tillstånd får fort- sätta med den verksamheten till utgången av 2018. får verksamheten dock inte avse investeringsrådgivning Punkt 9 reglerar det som gäller för sådana anknutna försäkrings- förmedlare som avses i 1 kap. 10 § 1 a lagen om försäkringsförmedling – anknutna försäkringsförmedlare med försäkringsförmedling som sin huvudverksamhet – när denna lag träder i kraft. För sådana förmedlare som ska distribuera försäkringsbaserade investeringsprodukter eller pensionsförsäkringar som avses i 7 kap. 1 § krävs tillstånd enligt 2 kap. 1 §. fortsätta att bedriva sin verksamhet utan tillstånd. För anknutna försäkringsförmedlare som har försäkringsförmedling som sin huvudverksamhet, men som inte ska distribuera försäkrings- baserade investeringsprodukter eller pensionsförsäkringar som avses i 7 kap. 1 §, gäller i stället den särskilda ordningen för registrering. registrering som anknuten försäkringsförmedlare enligt 1 kap. 10 § 1 a lagen om försäkringsförmedling ska för dessa försäkringsförmedlare gälla som registrering som anknuten försäkringsförmedlare enligt denna Punkt 10 reglerar det som gäller för sådana anknutna försäkringsför- medlare som avses i 1 kap. 10 § 1 b lagen om försäkringsförmedling – anknutna försäkringsförmedlare som har en annan huvudsaklig verk- Prop. 2017/18:216 samhet än försäkringsförmedling – när denna lag träder i kraft. Dessa förmedlares registrering ska fortsätta att gälla som registrering som anknuten sidoverksam försäkringsförmedlare enligt denna lag. Punkt 11 reglerar det som gäller för de utländska försäkrings- förmedlare från ett annat land inom EES som har underrättat om sin avsikt att bedriva verksamhet i . Punkt 12 genomför artikel 40 i försäkringsdistributionsdirektivet. Punkten innebär att försäkringsförmedlare ska uppfylla kraven på kunskap och kompetens i 2 kap. första stycket 3 och 8 § första stycket 3 samt i de föreskrifter kommer att meddelas med stöd av 2 kap. 12 § 4 och 7. Övervägandena finns i avsnitt 14. 16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Paragrafen innehåller en upplysning om att det finns särskilda bestäm- melser om rätt för vissa utländska företag att bedriva verksamhet i och hänvisningar till ett antal olika lagar. Hänvisningen i punkt 9 till lagen om försäkringsförmedling ersätts med en hänvisning till lagen om försäkringsdistribution. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. 16.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1006) om valutaväxling och annan finansiell verksamhet Paragrafen innebär skyldighet att anmäla viss verksamhet till Finans- inspektionen och innehåller även undantag från anmälningsskyldigheten. Hänvisningen i första stycket 2 till lagen om försäkringsförmedling ersätts med en hänvisning till lagen om försäkringsdistribution. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. 16.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister Paragrafen reglerar enskildas rätt att på begäran skriftligen få del av uppgifter ur belastningsregistret. Hänvisningen i andra stycket 3 till lagen om försäkringsförmedling ersätts med en hänvisning till lagen om försäkringsdistribution. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. 2017/18:216 16.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter Paragrafen innehåller undantag från 4 och 5 §§ för finansiell rådgivning som tillhandahålls av angivna aktörer. Punkt 2 tas bort med anledning av att möjligheten för försäkrings- förmedlare att få tillstånd att driva sidoverksamhet avseende fondandelar enligt 5 kap. 1 § lagen om försäkringsförmedling utmönstras. Övriga ändringar är redaktionella. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. Enligt punkt 2 ska äldre bestämmelser fortfarande gälla för försäkrings- förmedlare som , enligt punkt 8 i ikraft- trädande- och övergångsbestämmelserna till lagen om försäkrings- distribution, får fortsätta att utföra viss investeringsrådgivning avseende fondandelar efter . Punkten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 14.4. 16.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 2 kap. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser om sidoverksamhet som ett värde- pappersbolag kan få driva. Ändringen i tredje stycket innebär endast att termen försäkringsför- medling ersätts med termen försäkringsdistribution och hänvisningen till lagen om försäkringsförmedling ersätts med en hänvisning till lagen om försäkringsdistribution. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.1. 2 kap. 5 § Paragrafen innehåller undantag från kravet på tillståndsplikt för värde- pappersrörelse. I första stycket tas punkt 14 bort med anledning av att möjligheten för försäkringsförmedlare att få tillstånd att driva sidoverksamhet avseende fondandelar enligt 5 kap. 1 § lagen om försäkringsförmedling ut- mönstras. Det innebär att försäkringsförmedlare kommer att behöva till- stånd för värdepappersrörelse för att driva sådan verksamhet. För de försäkringsförmedlare som har tillstånd enligt lagen om försäkrings- distribution när den lagen upphävs gäller dock övergångsbestämmelser. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.1. 3 kap. 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser om startkapital för värdepappers- bolag. Hänvisningen i tredje stycket ändras från lagen om försäkringsförmed- ling till lagen om försäkringsdistribution. Därutöver görs vissa redaktion- ella ändringar. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.1. 25 kap. 2 a § Paragrafen anger omständigheter som ska beakta vid valet av sanktion. Ändringen av hänvisningen i första stycket är en följdändring med anledning av att 1 b § fick en ny beteckning (prop. 2016/17:162, bet. 2016/17:FiU35, rskr. 2016/17:353 och SFS 2017:679). Av förbiseende gjordes i det lagstiftningsärendet inte någon följdändring i förevarande paragraf. Övriga ändringar i paragrafen är redaktionella. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. Punkt 2 innebär att nuvarande undantag i 2 kap. 5 § första stycket 14 gäller även i fortsättningen för försäkringsförmedlare som under en över- gångsperiod, enligt punkt 8 i ikraftträdande- och övergångsbestämmel- serna till lagen om försäkringsdistribution, får fortsätta att utöva sido- verksamhet avseende fondandelar efter . Sådan sido- verksamhet får dock inte avse investeringsrådgivning om premiepension. Punkten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 14.4. 16.7Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Paragrafen innehåller bl.a. en uppräkning av vissa lagar som innehåller bestämmelser om marknadsföring. Hänvisningen i andra stycket till lagen om försäkringsförmedling tas bort och det införs i stället en hänvisning till lagen om försäkrings- distribution. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. 16.8Förslaget till lag om ändring i offentlighets och sekretesslagen (2009:400) 30 kap. 4 b § Paragrafen reglerar sekretess i en statlig myndighets verksamhet för uppgift i en anmälan eller utsaga om överträdelse av bestämmelse på 2017/18:216 finansmarknadsområdet. Tystnadsplikt i annan än statlig myndighets verksamhet regleras i 8 kap. 8 § lagen om försäkringsdistribution. Ändringen i andra stycket innebär att sekretessen i det stycket gäller i en statlig myndighets verksamhet även för uppgift i en anmälan eller utsaga om överträdelse av bestämmelse som gäller för verksamhet enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om faktablad för Priip-produkter och den nya lagen om försäkrings- distribution. Den bestämmelse som finns i nuvarande tredje stycket överförs i sak oförändrad till andra stycket. Övriga ändringar är av endast redaktionell art. Genom tillägget av den nya lagen om försäkringsdistribution genom- förs kravet i artikel 35.2 c i försäkringsdistributionsdirektivet att identitetsskydd ska gälla även för den fysiska person som påstås vara ansvarig för överträdelsen. Anmälarens identitet omfattas av den redan befintliga bestämmelsen i första stycket. Tillägget innebär att sekretess gäller i en statlig myndighets verksamhet enligt lagen om försäkrings- distribution för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden i en anmälan eller utsaga om överträdelse av bestämmelse i lag eller annan författning som gäller för försäkringsdistributörers verksamhet, om uppgiften kan avslöja den anmäldes identitet och det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att denne lider skada eller men. Sekretesskyddet gäller för den fysiska personen som utpekas i en anmälan eller utsaga. Ändringen i nya tredje stycket är endast en följdändring med anledning av att bestämmelsen i nuvarande tredje stycket överförs till andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 12.1.7. 16.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna 3 och 4 §§ I 3 § regleras vilka uppgifter som får behandlas i den aktuella databasen. Hänvisningen i punkt 5 till lagen om försäkringsförmedling ersätts med en hänvisning till lagen om försäkringsdistribution. I punkt 13 införs en möjlighet att behandla uppgifter som samlats in inom ramen för Finans- inspektionens tillsyn över premiepensionsverk- samhet. I 4 § anges vilka uppgifter som avses i 3 § som får behandlas endast om de har samlats in med stöd av föreskrifter om periodisk rapportering. Omfattningen av vilka dessa uppgifter är utökas från punkterna 1–11 till punkterna 1–13. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. Punkt 2 innebär att det i databasen får behandlas uppgifter som har samlats in med stöd av lagen om försäkringsförmedling. Punkt 2 har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 14.9. 16.10Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 1 kap. 2 § Paragrafen anger tillämpningsområdet för lagen. Hänvisningen i första stycket 5 till lagen om försäkringsförmedling tas bort och ersätts med en hänvisning till lagen om försäkringsdistribution samt anpassas även utifrån indelningen av försäkringsförmedlare enligt den nya lagen. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Europeiska unionens officiella tidning L 26/19 OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2016/97 om försäkringsdistribution (omarbetning) (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 53.1 och 62, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Flera ändringar behöver göras av och rådets direktiv /92/EG (3). Det direktivet bör av tydlighetsskäl omarbetas. (2)Eftersom omarbetningens huvudsakliga mål och syfte är att harmonisera nationella bestämmelser avseende försäkrings- och återförsäkringsdistribution, och eftersom dessa verksamheter bedrivs inom hela unionen bör detta nya direktiv baseras på artiklarna 53.1 och 62 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Ett direktiv är en lämplig regleringsform för att genomförandebestämmelserna på de områden som omfattas av detta direktiv vid behov ska kunna anpassas till eventuella särdrag hos den enskilda marknaden och rättssystemet i varje medlemsstat. Detta direktiv bör också syfta till att samordna nationella bestämmelser om tillträde till verksamheter inom försäkrings- och återförsäkringsdistribution. (3)Detta direktiv har emellertid som mål att uppnå en minimigrad av harmonisering och bör därför inte hindra medlemsstaterna från att behålla eller införa strängare bestämmelser för att skydda kunderna, förutsatt att sådana bestämmelser står i överensstämmelse med unionsrätten, inbegripet detta direktiv. (4)Försäkrings- och återförsäkringsförmedlare spelar en central roll vid distribution av försäkrings- och återförsäk- ringsprodukter i unionen. (5)Olika slag av personer eller institut, som agenter, mäklare och utförare av bankassurans, försäkringsföretag, resebyråer och biluthyrningsföretag, kan distribuera försäkringsprodukter. För att aktörerna ska behandlas lika och hänsyn ska kunna tas till kundskyddet bör alla dessa personer eller institut omfattas av detta direktiv. (6)Konsumenterna bör åtnjuta samma skyddsnivå oberoende av skillnader mellan olika distributionskanaler. För att garantera att en och samma skyddsnivå tillämpas genomgående och att konsumenten kan dra nytta av jämförbara normer, särskilt vad avser lämnande av information, är lika villkor för alla distributörer mycket viktigt. (7)Tillämpningen av direktiv /92/EG har visat att ett antal bestämmelser behöver preciseras ytterligare för att möjliggöra utövandet av försäkringsdistribution och att skyddet för konsumenter förutsätter att direktivets tillämpningsområde utvidgas till att omfatta all försäljning av försäkringsprodukter. Försäkringsföretag som direktförsäljer försäkringsprodukter bör ingå i det här direktivets tillämpningsområde på liknande grund som försäkringsagenter och försäkringsmäklare. EUT C 44, , s. 95. ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av och rådets direktiv /92/EG av om försäkringsförmedling (EGT L 9, , s. 3). L 26/20 Europeiska unionens officiella tidning (8)För att garantera samma nivå av skydd oberoende av den kanal genom vilken kunder köper en försäkringsprodukt, antingen direkt av ett försäkringsföretag eller indirekt av en förmedlare, bör detta direktivs tillämpningsområde inte bara omfatta försäkringsföretag eller försäkringsförmedlare utan också andra marknadsaktörer som har försäljning av försäkringsprodukter som sidoverksamhet, såsom resebyråer och biluthyrningsföretag, såvida de inte uppfyller villkoren för att undantas. (9)Det finns fortfarande avsevärda skillnader mellan de nationella bestämmelserna, vilket utgör hinder för att inleda och bedriva försäkrings- och återförsäkringsdistribution på den inre marknaden. Det finns ett behov av att ytterligare stärka den inre marknaden och främja en verklig inre marknad för produkter och tjänster inom liv- och skadeförsäkring. (10)Den senaste tidens turbulens på finansmarknaderna visar betydelsen av att säkerställa ett effektivt konsumentskydd på alla finansiella områden. Det är därför lämpligt att stärka konsumenternas förtroende och göra lagstiftningen om distribution av försäkringsprodukter mer enhetlig i syfte att uppnå ett tillfredsställande konsumentskydd inom hela unionen. Nivån på konsumentskyddet bör höjas jämfört med direktiv /92/EG för att minska behovet av olika nationella åtgärder. Det är viktigt att ta hänsyn till försäkringsavtalens särdrag jämfört med investeringsprodukter som regleras genom och rådets direktiv /65/EU (1). Distributionen av försäkringsavtal, även försäkringsbaserade investeringsprodukter, bör därför regleras enligt detta direktiv och anpassas till direktiv /65/EU. Miniminormerna bör höjas när det gäller distributionsregler och lika villkor bör skapas avseende samtliga försäkringsbaserade investeringsprodukter. (11)Detta direktiv bör tillämpas på personer vars verksamhet består i att tillhandahålla försäkrings- eller återförsäkringsdistributionstjänster till tredje man. (12)Detta direktiv bör tillämpas på personer vars verksamhet består i tillhandahållande av information om ett eller flera försäkringsavtal som ett svar på kriterier som en kund valt ut på en webbplats eller via andra medier, eller av rangordning av försäkringsprodukter eller av en rabatt på en försäkringspremie, när kunden vid slutet av processen direkt eller indirekt kan ingå ett försäkringsavtal. Detta direktiv bör inte tillämpas på webbplatser som förvaltas av offentliga myndigheter eller konsumentorganisationer, som inte avser att ingå något avtal utan bara jämför försäkringsprodukter som finns att tillgå på marknaden. (13)Detta direktiv bör inte tillämpas på verksamhet som består i att enbart lägga fram data och information om presumtiva försäkringstagare för försäkrings- eller återförsäkringsförmedlare eller försäkrings- eller återförsäkrings- företag, eller information om försäkrings- eller återförsäkringsprodukter eller om försäkrings- eller återförsäkrings- förmedlare eller försäkrings- eller återförsäkringsföretag för presumtiva försäkringstagare. (14)Detta direktiv bör inte tillämpas på personer med annan yrkesverksamhet, t.ex. skatteexperter, revisorer eller jurister, som då och då ger råd om försäkringsskydd inom ramen för denna andra yrkesverksamhet, eller på tillhandahållande som avser endast allmän information om försäkringsprodukter, förutsatt att denna verksamhet inte syftar till att bistå kunden med att ingå eller fullgöra ett försäkrings- eller återförsäkringsavtal. Detta direktiv bör inte tillämpas på yrkesmässig handläggning av skador för ett försäkrings- eller återförsäkringsföretags räkning, och inte heller på värdering och reglering av skador. (15)Detta direktiv bör inte tillämpas på personer som bedriver försäkringsdistribution som sidoverksamhet om premien inte överstiger ett visst belopp och de risker som omfattas är begränsade. En sådan försäkring kan komplettera en vara eller en tjänst, även med avseende på risken att tjänster som förväntas utnyttjas inte utnyttjas, såsom tågresor, gymabonnemang eller säsongskort för teater, och andra risker med anknytning till resor, såsom avbeställningsskydd eller förlust av bagage. För att säkerställa att ett tillräckligt konsumentskydd alltid är kopplat till den verksamhet som försäkringsdistribution utgör, bör emellertid försäkringsföretag eller försäkrings- förmedlare som bedriver sin distributionsverksamhet via en försäkringsförmedlare som bedriver förmedling som sidoverksamhet som är undantagen från kraven i detta direktiv, se till att vissa grundläggande villkor är uppfyllda – såsom angivande av identitet och det sätt på vilket klagomål kan lämnas in – och att kundens krav och behov beaktas. och rådets direktiv /65/EU av om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv /92/EG och av direktiv /61/EU (EUT L 173, , s. 349). Europeiska unionens officiella tidning L 26/21 (16)Detta direktiv bör säkerställa att en och samma konsumentskyddsnivå tillämpas och att alla konsumenter omfattas av jämförbara normer. Detta direktiv bör främja lika villkor och likvärdiga konkurrensvillkor för alla förmedlare oavsett om dessa är knutna till ett försäkringsföretag eller inte. Det är till fördel för konsumenterna om försäkringsprodukter distribueras via flera olika kanaler och via förmedlare med olika former av samarbete med försäkringsföretag, förutsatt att de är skyldiga att tillämpa jämförbara bestämmelser om konsumentskydd. Medlemsstaterna bör ta sådana hänsyn vid genomförandet av detta direktiv. (17)I detta direktiv bör skillnaderna mellan de olika typerna av distributionskanaler beaktas. Det bör till exempel tas hänsyn till särdragen hos de försäkringsförmedlare som är avtalsenligt förpliktade att bedriva försäkringsdistribu- tionsverksamhet uteslutande för ett eller flera försäkringsföretag (anknutna försäkringsförmedlare) som finns på vissa medlemsstaters marknader, och det bör i direktivet fastställas ändamålsenliga och proportionerliga villkor för de olika typerna av distribution. I synnerhet bör medlemsstaterna ha rätt att stipulera att den försäkrings- eller återförsäkringsdistributör som är ansvarig för den verksamhet som en viss försäkrings- eller återförsäkrings- förmedlare eller försäkringsförmedlare som bedriver förmedling som sidoverksamhet bedriver ska säkerställa att en sådan förmedlare uppfyller kraven för registrering samt ombesörja den registreringen. (18)Försäkrings- och återförsäkringsförmedlare samt försäkringsförmedlare som bedriver förmedling som sidoverk- samhet som är fysiska personer bör registreras vid den behöriga myndigheten i den medlemsstat där de har sin hemvist. När det gäller sådana personer som pendlar mellan den medlemsstat där de har sin privata hemvist och den medlemsstat från vilken de bedriver sin distributionsverksamhet (dvs. deras yrkesmässiga hemvist) bör registreringen ske i den medlemsstat där de har sin yrkesmässiga hemvist. Försäkrings- och återförsäkrings- förmedlare samt försäkringsförmedlare som bedriver förmedling som sidoverksamhet som är juridiska personer bör registreras vid den behöriga myndigheten i den medlemsstat där de har sitt säte eller, om de enligt nationell rätt inte har något säte, sitt huvudkontor. Medlemsstaterna bör ha rätt att låta andra organ samarbeta med de behöriga myndigheterna i samband med registreringen och regleringen av försäkringsförmedlare.