prop · H503165 · 2018-03-14 00:00:00 — Förslag till lag om ändring i livsmedelslagen (2006:804) Härigenom föreskrivs i fråga om livsmedelslagen (2006:804) dels att 29, 30, och 33 §§ ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 29 § ska sättas närmast före 28 a §, dels att det ska införas åtta nya paragrafer, 28 a, 30 a–f och 31 a §§, och närmast före 30 a § en ny rubrik av följande lydelse. Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1. producerar, bearbetar, distri- buerar eller på något annat sätt livsmedel, på ett sätt som orsakar eller kan orsaka en fara för människors liv eller hälsa, 2. inte vidtar åtgärder i sam- band med produktion, bearbet- därigenom föranleder att ett livs- medel utgör eller kan komma att utgöra en fara för människors liv 3. brister när det gäller att märka, marknadsföra eller pre- föranleder att ett livsmedel utgör eller kan komma att utgöra en fara för människors liv eller hälsa, 4. i större omfattning märker, livsmedel på ett sätt som är eller kan vara vilseledande, eller 5. brister när det gäller åtgärder för identifiering och därigenom på ett omfattande eller annars särskilt medels spårbarhet försvåras eller kan komma att försvåras. Till böter döms den som med Till böter döms den som, om uppsåt eller av oaktsamhet gärningen inte ska leda till ansvar enligt 28 a §, med uppsåt eller av 1.bryter mot en föreskrift eller ett beslut som har meddelats med stöd av 5 § tredje stycket, 6, 7, 8 eller 9 §, 2.bryter mot 10 § första stycket, eller 3.inte fullgör sina skyldigheter enligt 20 § första stycket 1. Till böter döms även den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EG- bestämmelser som kompletteras av lagen. Detta gäller dock inte om överträdelsen avser bestämmelser om myndighetsutövning. Till böter döms även den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EU- bestämmelser som kompletteras av lagen. Detta gäller dock inte om överträdelsen avser bestämmelser om myndighetsutövning Om en sådan gärning som avses Om en gärning som avses i 29 § i 29 § är att anse som ringa, döms är att anse som ringa, ska det inte inte till ansvar. dömas till ansvar. Till ansvar enligt 29 § döms inte, Om en gärning är belagd med om gärningen är belagd med straff straff i eller i lagen i eller i lagen (2000:1225) om straff för smugg- (2000:1225) om straff för smugg- ling ska det inte dömas till ansvar enligt 28 a eller 29 §. Om ett vite har dömts ut får det inte dömas till ansvar enligt denna inte till ansvar enligt denna lag för lag för samma gärning. en gärning som omfattas av före- Det ska inte dömas till ansvar läggandet eller förbudet. enligt 28 a eller 29 § om gär- ningen kan leda till en sanktions- avgift enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 30 a §. Regeringen får meddela föreskrifter om att en sanktionsavgift ska betalas av den som 1. påbörjar en verksamhet som är registreringspliktig utan att någon anmälan om registrering har gjorts, eller 2. brister i krav på journalföring eller annan dokumentation. Avgiftens storlek ska framgå av Avgiften ska uppgå till och högst . När regeringen meddelar föreskrifter om avgiftens storlek ska hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och till betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. Sanktionsavgiften ska tillfalla staten. En sanktionsavgift ska tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Någon sanktionsavgift ska dock inte tas ut om det är oskäligt. Vid prövningen av denna fråga ska det särskilt beaktas 1. om överträdelsen berott på sjukdom som medfört att den avgiftsskyldige inte förmått att på egen hand göra det som han eller hon varit skyldig att göra och inte heller förmått att uppdra åt någon annan att göra det, 2. om överträdelsen annars berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken kunnat förutse eller borde ha förutsett och inte heller kunnat påverka, eller 3. vad den avgiftsskyldige gjort för att undvika överträdelsen. prövar frågor om sanktionsavgifter. Innan kontrollmyndigheten beslutar om avgift ska den som anspråket riktas mot ges tillfälle att yttra sig. Om denne inte har fått tillfälle att yttra sig från det att överträdelsen skedde får någon sanktionsavgift inte beslutas. Om ett vite har dömts ut får någon sanktionsavgift inte beslutas för samma gärning. Ett beslut om sanktionsavgift får verkställas enligt utsökningsbalken när det har fått laga kraft. En beslutad sanktionsavgift faller bort om beslutet inte har verkställts från det att beslutet har fått laga kraft. Trots det som föreskrivs i 31 § får en nämnds beslut om sanktionsavgift överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. En myndighet får bestämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas. En myndighet får bestämma att dess beslut ska gälla även om det överklagas. Detta gäller dock inte beslut om sanktionsavgift. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter dels att 29, 30, och 33 §§ ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 29 § ska sättas närmast före 28 a §, dels att det ska införas åtta nya paragrafer, 28 a, 30 a–f och 31 a §§, och närmast före 30 a § en ny rubrik av följande lydelse. Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.producerar, bearbetar, distribuerar eller på något annat sätt handhar, eller märker, marknadsför eller presenterar, foder eller fodertillsatser, eller utfodrar djur med foder, på ett sätt som orsakar eller kan orsaka en fara för människors eller djurs liv eller hälsa, 2.samlar in, bearbetar eller i övrigt handhar animaliska biprodukter eller därav framställda produkter på ett sätt som orsakar eller kan orsaka en fara för människors eller djurs liv eller hälsa, 3.inte vidtar åtgärder i samband med produktion, bearbet- ning, distribution, utfodring eller annat handhavande av foder, animaliska biprodukter eller därav framställda produkter och därigenom föranleder att ett foder, en animalisk biprodukt eller en därav framställd produkt utgör eller kan komma att utgöra en fara för människors eller djurs liv eller hälsa, 4. brister när det gäller att märka, marknadsföra, eller presentera ett foder eller en fodertillsats och därigenom föranleder att ett foder eller en fodertillsats utgör eller kan komma att utgöra en fara för människors eller djurs liv eller 5. i större foder eller en fodertillsats på ett sätt som är eller kan vara vilsele- 6. brister när det gäller åtgärder för identifiering och därigenom på ett omfattande eller annars särskilt allvarligt sätt orsakar att ett fo- ders, en fodertillsats, en animalisk biprodukts eller därav framställda eller kan komma att försvåras. Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet gärningen inte ska leda till ansvar enligt 28 a §, med uppsåt eller av 1.bryter mot en föreskrift eller ett beslut som har meddelats med stöd av 5 § tredje stycket, 9 eller 11 §, 2.bryter mot 8 §, eller 3.inte fullgör sina skyldigheter enligt 21 § första stycket 1. Till böter döms även den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EG- bestämmelser som kompletteras av lagen. Detta gäller dock inte om överträdelsen avser bestämmelser om myndighetsutövning. Om en gärning som avses i 29 § är att anse som ringa, döms inte till ansvar. Till ansvar enligt 29 § döms inte, om gärningen är belagd med straff i eller i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Om ett vitesföreläggande eller vitesförbud har överträtts, döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Till böter döms även den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EU- bestämmelser som kompletteras av lagen. Detta gäller dock inte om överträdelsen avser bestämmelser om myndighetsutövning Om en gärning som avses i 29 § är att anse som ringa, ska det inte dömas till ansvar. Om en gärning är belagd med straff i eller i lagen (2000:1225) om straff för smuggling ska det inte dömas till ansvar enligt 28 a eller 29 §. Om ett vite har dömts ut får det inte dömas till ansvar enligt denna lag för samma gärning. Det ska inte dömas till ansvar enligt 28 a eller 29 § om gärningen kan leda till en sanktionsavgift enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 30 a §. Regeringen får meddela föreskrifter om att en sanktionsavgift ska betalas av den som 1.påbörjar en verksamhet som är registreringspliktig utan att någon anmälan om registrering har gjorts, eller 2.brister i krav på journalföring eller annan dokumentation. Avgiftens storlek ska framgå av regeringens föreskrifter. Avgiften ska uppgå till och högst . När regeringen meddelar föreskrifter om avgiftens storlek ska hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och till betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. Sanktionsavgiften ska tillfalla staten. En sanktionsavgift ska tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Någon sanktionsavgift ska dock inte tas ut om det är oskäligt. Vid prövningen av denna fråga ska det särskilt beaktas 1.om överträdelsen berott på sjukdom som medfört att den avgiftsskyldige inte förmått att på egen hand göra det som han eller hon varit skyldig att göra och inte heller förmått att uppdra åt någon annan att göra det, 2.om överträdelsen annars berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken kunnat förutse eller borde ha förutsett och inte heller kunnat påverka, eller 3.vad den avgiftsskyldige gjort för att undvika överträdelsen. En myndighet får bestämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas. prövar frågor om sanktionsavgifter. Innan kontrollmyndigheten beslutar om avgift ska den som anspråket riktas mot ges tillfälle att yttra sig. Om denne inte har fått tillfälle att yttra sig från det att överträdelsen skedde får någon sanktionsavgift inte beslutas. Om ett vite har dömts ut får någon sanktionsavgift inte beslutas för samma gärning. Ett beslut om sanktionsavgift får verkställas enligt utsökningsbalken när det har fått laga kraft. En beslutad sanktionsavgift faller bort om beslutet inte har verkställts från det att beslutet har fått laga kraft. Trots det som föreskrivs i 31 § får en nämnds beslut om sanktionsavgift överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. En myndighet får bestämma att dess beslut ska gälla även om det överklagas. Detta gäller dock inte beslut om sanktionsavgift. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Effektivare sanktioner i livsmedelskedjan Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i livsmedelslagen (2006:804), 2.lag om ändring i lagen (2006:805) om foder och animaliska Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i livsmedelslagen Paragrafens femte punkt gäller den som ”orsakar att ett livsmedels spårbarhet försvåras eller kan komma att försvåras”. Det är oklart vad som avses med att en egenskap, t.ex. spårbarhet, ”försvåras”. Vid föredragningen har uppgetts att syftet är att formuleringen ska träffa den som orsakar att ett livsmedels spårbarhet försämras eller att spårningen försvåras. Lagtexten bör formuleras om så att detta framgår. 30 § första stycket I bestämmelsen anges att om en gärning som avses i 29 § anses som ringa ska det inte dömas till ansvar. För att underlätta förståelsen av lagtexten kan undantaget från straffansvar lämpligen föras in i 29 § som ett nytt tredje stycke i stället för att ingå i en paragraf som i huvudsak handlar om potentiella regelkonflikter mellan olika sanktionsbestämmelser. 30 § tredje stycket Enligt bestämmelsen ska det inte dömas till ansvar enligt lagen om ett vite redan dömts ut för samma gärning. Samma utformning återkommer i förslagen till 30 d §. I lagrådsremissen anförs att bestämmelsen är till för att förhindra dubbelbestraffning i strid med artikel 4 i det sjunde tilläggsprotokollet till den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Lagtexten har utformats så att endast den som ålagts vite skyddas mot nya förfaranden om samma sak. Bestämmelsens utformning är olycklig av två skäl. För det första fångar den inte konventionens förbud mot dubbla förfaranden. De fall där ett yrkande om utdömande av vite ogillats skulle inte träffas av den föreslagna lagtexten, trots att ett sådant fall skyddas av konventionen. För det andra har funnit att det för svenskt vidkommande är så att rättegångshinder föreligger om det redan påbörjats en process om samma sak, oavsett om denna avslutats. har alltså på denna punkt gått längre än vad ansett att konventionen kräver (se NJA 2013 s. 502 och NJA 2015 s. 663). Även mot denna bakgrund är utformningen av bestämmelsen problematisk. Regleringen bör övervägas ytterligare under den fortsatta beredningen. 30 § fjärde stycket och 30 a § Genom lagförslaget införs ett system med sanktionsavgifter för överträdelser på livsmedelslagens område. Tanken är att sådana avgifter ska träffa överträdelser som är mindre allvarliga, vanligt förekommande, lätta att konstatera och har låg prioritet inom det straffrättsliga systemet (s. 50). Bemyndigandet i 30 a § innebär att regeringen får föreskriva att en sanktionsavgift ska betalas av den som 1.börjar en registreringspliktig verksamhet utan att ha anmält den för registrering eller 2.brister i krav på journalföring eller annan dokumentation. Inledningsvis konstaterar att de brister som avses i punkt 2 rimligen inte avser vilka krav som ställs på någon annans journalföring eller dokumentation. Bestämmelsen bör i denna del utformas så att sanktionen ska träffa den som brister i fråga om journalföring eller annan dokumentation. Förståelsen av vad det föreslagna bemyndigandet omfattar kompliceras av 30 § fjärde stycket. Enligt den bestämmelsen ska det nämligen inte dömas till ansvar enligt 28 a eller 29 § om en gärning kan leda till en sanktionsavgift enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 30 a §. Vid föredragningen har upplysts att samtliga överträdelser som enligt förslaget förs över till ett system med sanktionsavgifter omfattas av straffbestämmelsen i 29 §. Remissens exempel (s. 52 f.) på sådan bristande journalföring och dokumentation som skulle kunna träffas av en sanktionsavgift framstår också som typiska bötesbrott. Frågan är emellertid vilka begränsningar som kan utläsas ur bemyndigandet i 30 a §, särskilt som 30 § fjärde stycket alltså förutsätter att sanktionsavgifter kan förekomma också för gärningar som avses i 28 a §. De gärningar som avses i 28 a § 1–3 har det gemensamt att de kan äventyra människors liv eller hälsa och kan inte gärna betecknas som mindre allvarliga. Bemyndigandet är emellertid inte begränsat till mindre allvarliga överträdelser och det framstår inte heller som uteslutet att brister i fråga om journalföring eller dokumentation kan medföra fara för människors liv eller hälsa. Det måste också antas att brister i fråga om journalföring och dokumentation skulle kunna medföra ansvar enligt 28 a § 4 och 5. Enligt allmänmotiveringen har emellertid avsikten varit att överträdelser av bestämmelser om märkning och om spårbarhet inte ska kunna sanktioneras med en avgift eftersom det kan ifrågasättas att de typiskt sett kan betraktas som mindre allvarliga (s. 53 f.) Någon sådan begränsning av bemyndigandet framgår dock inte av vare sig lagtexten i 30 a § eller författningskommentaren. Sammanfattningsvis bör omfattningen av regeringens föreskriftsrätt enligt 30 a § klargöras. I paragrafens första stycke föreskrivs att kontrollmyndigheten prövar frågor om sanktionsavgifter. Innan kontrollmyndigheten beslutar om avgift ska enligt andra stycket den som anspråket riktas mot ges tillfälle att yttra sig. Om denne inte har fått tillfälle att yttra sig från det att överträdelsen skedde, får någon sanktionsavgift inte beslutas. Utgångspunkten för tvåårsfristen – från det att överträdelsen skedde – framstår som otydlig när det gäller perdurerande överträdelser. Vid föredragningen har anförts att en överträdelse måste kunna sägas ha skett när det föreligger förutsättningar att besluta om en sanktionsavgift. Att detta är innebörden av uttrycket är knappast självklart. Det kan också ifrågasättas om det är lämpligt att välja överträdelsens början som utgångspunkt för fristen. En konsekvens av det är att överträdelsen kan pågå när fristen går ut. Regleringen bör övervägas ytterligare under den fortsatta beredningen. I bestämmelsen anges att en sanktionsavgift inte får tas ut om vite redan dömts ut för samma gärning. Ordet ”gärning” bör ersättas med ”överträdelse” eftersom bestämmelsen inte rör vad som i svensk rätt betecknas som straffbara gärningar. Se vidare vad Lagrådet har anfört i anslutning till 30 § tredje stycket om uttrycket ”dömts ut”. Enligt paragrafen får en nämnds beslut om sanktions-avgift, trots det som föreskrivs i 31 §, överklagas till allmän förvaltningsdomstol. I 31 § föreskrivs att beslut av en nämnd enligt livsmedelslagen, enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen får överklagas hos . Vid föredragningen har det kommit fram att avsikten med 31 a § är att beslut om sanktionsavgift ska överklagas till allmän förvaltningsdomstol i stället för hos . Bestämmelsens utformning ger snarare intrycket att det ska finnas en möjlighet att välja mellan allmän förvaltningsdomstol och länsstyrelse som överklagande-instans. För att den avsedda innebörden ska framgå av lagtexten föreslår Lagrådet att bestämmelserna i 31 a § förs in i 31 §. Paragrafen kan ges följande lydelse, varvid det föråldrade uttrycket ”EG” bör ersättas med ”EU”. Beslut av en nämnd enligt denna lag, enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen får överklagas hos . En nämnds beslut om sanktionsavgift överklagas dock till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Enligt punkten 2 ska äldre föreskrifter fortfarande gälla för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. Som Lagrådet har anfört i anslutning till 30 c § är uttrycket ”överträdelser som har skett” oklart. Utformningen bör övervägas under den fortsatta beredningen. Förslaget till lag om ändring i lagen om foder och animaliska produkter I remissen föreslås ändringar i lagen om foder och animaliska produkter som överensstämmer med de föreslagna ändringarna i livsmedelslagen. Se vad Lagrådet har anfört i anslutning till förslaget till lag om ändring i livsmedelslagen. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , Y , Baylan, Bucht, , , , Hellmark , , , Bah Kuhnke, Strandhäll, Shekarabi, , , , , , Regeringen beslutar proposition Effektivare sanktioner i livsmedelskedjan