prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — Bestämmelsen, som innehåller ett bemyndigande att meddela föreskrifter om avgift för offentlig kontroll och i andra ärenden enligt djurskyddslag- stiftningen, motsvarar 25 b § i nuvarande djurskyddslag. Övervägandena finns i avsnitt 13.5. 9 § Utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som lagen kompletterar får en kontrollmyndighet besluta de förelägganden som behövs för efterlevnaden av lagen, föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU- bestämmelser som lagen kompletterar och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. Ett föreläggande som innebär förbud att ha hand om djur enligt 9 kap. 1 § eller ett föreläggande att inom göra sig av med djur enligt 9 kap. 3 § får dock endast beslutas i de fall som anges där. Förelägganden enligt första stycket eller enligt de EU-bestämmelser som lagen kompletterar får förenas med vite, dock inte i de fall som avses i 9 kap. 1 och 3 §§. Bestämmelsen reglerar kontrollmyndigheternas möjlighet att besluta förelägganden. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. Bestämmelserna i första och tredje styckena motsvarar i sak 26 § första och andra styckena i nuvarande djurskyddslag. Det anges dock inte längre särskilt att kontrollmyndigheten får besluta om förbud eftersom rätten att besluta om förelägganden innefattar möjlighet att besluta om förelägganden som innebär förbud. I första stycket anges liksom tidigare att möjligheten att besluta om förelägganden gäller utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som lagen kompletterar. Genom detta tydliggörs att bestämmelsen utgör en komplettering till EU-förordningarna genom att kontrollmyndigheterna ges möjlighet att vidta de åtgärder som behövs för att ge effekt åt EU-förordningarna i de fall åtgärderna inte har regle- rats direkt i EU-förordningarna. Det blir därmed också tydligt att det inte är fråga om en otillåten dubbelreglering i förhållande till EU- förordningarna. I andra stycket, som saknar uttrycklig motsvarighet i nuvarande lag, har förtydligats att förelägganden som innebär förbud att ha hand om djur enligt 9 kap. 1 § och förelägganden att göra sig av med djur enligt 9 kap. 3 § endast får meddelas i de fall som anges där. Rättelse på den enskildes bekostnad 10 § En kontrollmyndighet får besluta om rättelse på en enskilds bekostnad om han eller hon inte rättar sig efter lagen, föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen kompletterar eller de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. I brådskande fall får kontrollmyndigheten besluta om rättelse utan föregående föreläggande. Bestämmelsen, som reglerar kontrollmyndighetens möjlighet att besluta om rättelse, motsvarar i sak 26 § tredje stycket i nuvarande djurskydds- lag. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. Rätt till upplysningar och att ta del av handlingar 11 § En kontrollmyndighet och ett kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen har i den utsträckning som behövs för kontrollen rätt att på begäran få upplysningar och ta del av handlingar. Bestämmelsen, som reglerar kontrollmyndighetens rätt till upplysningar och att ta del av handlingar, motsvarar 27 § första stycket första punkten i nuvarande lag. Övervägandena finns i avsnitt 13.7. 12 § En kontrollmyndighet och ett kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen har i den utsträckning som behövs för kontrollen rätt att få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där det kan antas att djur hålls eller som berör djurhållningen, och där besiktiga djuren, göra under- sökningar och ta prover. Tillträde till bostäder får endast ske när det kan antas att djur hålls där och 1.det kan antas att djurhållningen inte uppfyller bestämmelserna i denna lag eller i föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, 2.syftet är att kontrollera att tidigare konstaterade brister i djurhållningen har åtgärdats, eller 3.syftet är att kontrollera en djurhållning som kräver tillstånd enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. En kontrollmyndighet och ett kontrollorgan har även rätt att få tillträde till om- råden, anläggningar, byggnader, lokaler, andra utrymmen och bostäder, när det behövs för att kontrollera att beslut om djurförbud enligt 9 kap. 1 § följs. Bestämmelsen reglerar kontrollmyndighetens rätt till tillträde. Över- vägandena finns i avsnitt 13.7. Första stycket, som behandlar kontrollmyndigheters och kontrollorgans rätt till tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler eller andra utrymmen, motsvarar i huvudsak 27 § första stycket andra punkten i nuvarande djurskyddslag. Bestämmelsen skiljer sig dock från nuvarande lag genom att det tydliggörs att kontrollmyndighetens rätt till tillträde avser utrymmen där det kan antas att djur hålls. Ett exempel på en sådan situation är att kontrollmyndigheten har uppgifter i en anmälan om att djur ska finnas i ett utrymme, men innehavaren av utrymmet förnekar att det finns djur där eller inte kan kontaktas. Det kan också vara så att kon- trollmyndigheten i samband med kontroll av djur i ett utrymme, exem- pelvis ett stall, gör observationer som ger anledning att tro att djur hålls även i andra anslutande byggnader. Ett annat exempel kan vara att kon- Prop. 2017/18:147 trollmyndigheten vid tidigare kontroller har påträffat djur i utrymmet. Liksom tidigare ska tillträde också vara möjligt om området eller ut- rymmet berör djurhållning. Med detta avses t.ex. utrymmen där djur kortvarigt har hanterats eller där det finns utrustning eller handlingar som är kopplade till djuren. Bestämmelsen i andra stycket har ingen motsvarighet i den nuvarande lagen. I bestämmelsen anges under vilka förutsättningar kontrollmyndig- heten har rätt till tillträde till en bostad och bestämmelsen innebär en begränsning av möjligheten till tillträde till bostäder i jämförelse med de områden och andra utrymmen som anges i första stycket. Med bostad avses alla byggnader, del av byggnader eller andra utrymmen där någon har sin bostad. Det kan t.ex. innefatta även båtar och . En grundläggande förutsättning för tillträde enligt andra stycket är att det kan antas att djur hålls i bostaden. Till skillnad från andra utrymmen är det inte en grund för tillträde att bostaden berör djurhållning. Enligt första punkten i bestämmelsen har kontrollmyndigheten rätt till tillträde när det kan antas att djurhållningen inte uppfyller bestämmelser- na i lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Exem- pel på omständigheter som kan ge grund för ett sådant antagande är upp- gifter i en anmälan eller observationer som kontrollmyndigheten gjort vid tidigare tillfällen eller i anslutning till bostaden. Enligt andra punkten har kontrollmyndigheten också rätt till tillträde om syftet är att kontrollera att tidigare konstaterade brister i djurhållning- en har åtgärdats. När det gäller vissa djurskyddsbrister, t.ex. otillräcklig utfodring eller bristande hygien, kan det behövas flera uppföljande kon- troller för att säkerställa att bristerna varaktigt åtgärdats. Om det däremot är så att det genom en eller flera uppföljande kontroller har säkerställts att den tidigare bristen slutligt har åtgärdats, och kontrollmyndigheten inte heller har observerat nya överträdelser eller något annat som i det enskilda fallet ger anledning att anta att djurhållningen även fortsätt- ningsvis kan komma att ske i strid med bestämmelser i djurskyddslag- stiftningen, har kontrollmyndigheten inte längre rätt till tillträde till bo- staden. Enligt tredje punkten har kontrollmyndigheten också rätt till tillträde om syftet är att kontrollera en djurhållning som kräver tillstånd enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Härmed avses i första hand sådan verksamhet som regleras i 6 kap. 4 §. Genom bestämmelsens tredje stycke, som inte heller har någon mot- svarighet i den nuvarande lagen, har förtydligats att kontrollmyndigheter och kontrollorgan också har rätt till tillträde till bostäder och andra ut- rymmen eller områden när det behövs för att kontrollera att ett beslut om djurförbud enligt 9 kap. 1 § följs. I dessa fall krävs alltså inte att det kan antas att djur hålls i bostaden, utrymmet eller området. Europeiska kommissionens rätt till upplysningar och tillträde 13 § Bestämmelserna i 11 och 12 §§ gäller också för Europeiska kommissionen, och för inspektörer och experter som har utsetts av Europeiska kommissionen. 2017/18:147 Bestämmelsen, som reglerar EU-institutionernas rätt till upplysningar, att ta del av handlingar och till tillträde, motsvarar 27 § andra stycket i nuva- rande djurskyddslag och skiljer sig från den endast på så sätt att det har förtydligats vilken EU-institution som avses. Övervägandena finns i avsnitt 13.7. Rubriken har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkt. 14 § Åtgärder enligt 11 och 12 §§ ska utföras så att minsta skada och intrång orsakas. I bestämmelsen, som saknar motsvarighet i nuvarande lag, förtydligas att kontrollmyndigheternas och kontrollorganens rätt till upplysningar och tillträde enligt 11 och 12 §§ ska utövas så att minsta skada och intrång orsakas. Övervägandena finns i avsnitt 13.7. Skyldighet för den som är föremål för offentlig kontroll 15 § Den som är föremål för offentlig kontroll ska lämna den hjälp som behövs för att kontrollen ska kunna genomföras. Bestämmelsen, som reglerar skyldighet för den som är föremål för kon- trollen att lämna den hjälp som behövs för att kontrollen ska kunna ge- nomföras, motsvarar i sak 27 § tredje stycket i nuvarande djurskyddslag. Övervägandena finns i avsnitt 13.7. 16 § ska lämna den hjälp som behövs för att en kontroll- myndighet ska kunna utöva offentlig kontroll eller verkställa beslut enligt denna lag, föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU- bestämmelser som lagen kompletterar eller de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1. det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2. det annars finns synnerliga skäl. Bestämmelsen reglerar skyldighet att lämna den hjälp som behövs för att en kontrollmyndighet ska kunna utöva offentlig kon- troll eller verkställa beslut. Övervägandena finns i avsnitt 13.8. stämmelsen motsvarar i sak 27 a § i nuvarande djurskyddslag och har, i jämförelse med nuvarande lag, kompletterats med ett förtydligande att kontrollmyndigheten får begära hjälp av endast om det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att en åtgärd inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polisla- gen behöver tillgripas eller det annars finns synnerliga skäl. tillägg föreslogs i propositionen Renodling av arbets- uppgifter när länsstyrelserna tar över uppgifter på djurområdet (prop. 2016/17:224). Det hänvisas till författningskommentaren i det lagstift- Förslaget har antagits av och lagändringen träder Undantag för djur som används inom Försvarsmakten 17 § Bestämmelserna i 2–6 §§, 8 § första stycket 1, 9 § tredje stycket, 10, 13 och 16 §§ tillämpas inte i fråga om djur som används inom Försvarsmakten. Bestämmelsen, som reglerar undantag från vissa bestämmelser rörande offentlig kontroll när det gäller djur som används inom Försvarsmakten, motsvarar i sak 28 § i nuvarande djurskyddslag. Övervägandena finns i avsnitt 13.9. Bestämmelsen i 28 § fick sin nuvarande lydelse genom en lagändring som trädde i kraft (se propositionen Till- syn och kontroll på hälso- och miljöområdet inom försvaret, prop. 2016/17:144). 18 § Om den som tillhör djurhälsopersonalen enligt lagen (2009:302) om verk- samhet inom djurens hälso- och sjukvård i sin yrkesutövning finner anledning att anta att djur inte hålls eller sköts i enlighet med denna lag, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller de EU-bestämmelser som lagen kompletterar, ska han eller hon anmäla detta till kontrollmyndigheten, om inte bristen är lindrig och rättas till omgående. Bestämmelsen reglerar skyldighet för djurhälsopersonal att anmäla van- vård av djur till kontrollmyndigheten. Övervägandena finns i avsnitt 13.10. Bestämmelsen motsvarar 28 a § i nuvarande djurskyddslag. Till skillnad från vad som gäller enligt den bestämmelsen behöver en an- mälan till kontrollmyndighet nu inte göras om bristen är lindrig och rättas till omgående. Med lindrig brist avses en brist som enbart kan ha en obetydlig effekt på djurskyddet. Djuren ska således inte vara utsatta för lidande eller en uppenbar risk för lidande. Även när det gäller kravet på att bristen ska avhjälpas omgående ankommer det på den aktuelle yrkes- utövaren att bedöma om det är möjligt att utan dröjsmål vidta de åtgärder som krävs för att avhjälpa bristen. Ett exempel på vad som bör kunna rättas till omgående är om djuren inte har tillgång till tillräckligt med strö. Brister som är av mer systematisk karaktär bör dock allmänt sett betraktas medföra en större risk för djurlidande och sådana brister är i många fall svåra att avhjälpa omgående. Ett exempel på det kan vara att djuren vid upprepade tillfällen saknar strö och att det saknas strö på går- den. Inte heller bör brister som måste åtgärdas genom om- eller nybygg- nation eller andra omfattande förändringar i djurhållningen anses kunna åtgärdas omgående. Allmänt gäller att vad som, i detta sammanhang, slutligen kommer att avses med uttrycken lindrig och omgående får över- lämnas till rättstillämpningen. 9 kap. Djurförbud och omhändertagande Djurförbud 1 § ska besluta om förbud att ha hand om djur (djurförbud) för den som 1.allvarligt har försummat tillsynen eller vården av ett djur, 2.har misshandlat ett djur, 3.inte följer ett beslut som en kontrollmyndighet har meddelat enligt 8 kap. 9 § om beslutet är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, 4. har varit föremål för upprepade beslut enligt 8 kap. 9 §, om ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt, 5.genom en dom som har fått laga kraft eller genom ett godkänt strafföre- läggande har befunnits skyldig till djurplågeri enligt 16 kap. 13 § , eller 6.genom en dom som har fått laga kraft eller genom ett godkänt strafföre- läggande har befunnits skyldig till brott enligt 10 kap. 1–5 §§, om ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt. Djurförbud ska dock inte beslutas om det är sannolikt att den omständighet som annars ska leda till djurförbud inte kommer att upprepas. Bestämmelsen reglerar skyldighet att i vissa fall besluta om förbud att ha hand om djur (djurförbud). Övervägandena finns i av- snitt 14.1. I första stycket anges under vilka förutsättningar som ska besluta om djurförbud. Första punkten överensstämmer med 29 § första stycket andra punkten i nuvarande djurskyddslag, andra punkten över- ensstämmer med nuvarande 29 § första stycket tredje punkten och tredje punkten överensstämmer med nuvarande 29 § första stycket första punk- ten. Fjärde punkten överensstämmer delvis med nuvarande 29 § första stycket femte punkten andra ledet, men det har lagts till ett krav på att djurförbud i dessa situationer ska vara befogat från djurskyddssynpunkt. Med upprepade tillfällen bör förstås minst två tillfällen. För att ett djur- förbud ska anses vara befogat från djurskyddssynpunkt bör överträdel- serna som huvudregel också ha skett och i relativt nära anslutning till varandra. Överträdelser som ligger eller sker med mellanrum bör normalt inte medföra att ett djur- förbud kan anses vara befogat från djurskyddssynpunkt. Undantagsvis kan dock allvaret i överträdelserna eller omständigheterna i övrigt moti- vera en annan bedömning. Ett exempel kan vara att en person som har varit föremål för beslut avvecklar sin djurhållning och återupptar den och då återigen omgående blir föremål för nya beslut. Femte punkten överensstämmer i sak med nuvarande 29 § första styck- et fjärde punkten. Sjätte punkten överensstämmer delvis med nuvarande 29 § första stycket femte punkten första ledet, men det krävs inte längre upprepade tillfällen och det har i stället lagts till ett krav på att djurförbud i dessa situationer ska vara befogat från djurskyddssynpunkt. I både femte och sjätte punkterna har det förtydligats att det ska ha fastställts genom en dom som har fått laga kraft eller genom ett godkänt strafföreläggande att personen i fråga har gjort sig skyldig till djurplågeri eller brott mot djurskyddslagen. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar i huvudsak 29 § andra stycket i nuvarande lag, men skiljer sig från den bestämmelsen genom att det nu anges att det inte ska beslutas om djurförbud om det är sannolikt att den omständighet som annars ska leda till djurförbud inte kommer att uppre- pas. I nuvarande lag anges att djurförbud ska underlåtas om det är uppenbart att ett upprepande inte kommer att inträffa. Det har genom den föreslagna bestämmelsen också förtydligats vad som avses med att ett upprepande inte kommer att inträffa. Omfattning av och upphävande av djurförbud 2 § Ett djurförbud enligt 1 § får avse alla djurslag eller begränsas till ett eller flera djurslag. Ett djurförbud får också avse förbud att ha hand om fler än ett visst antal djur. Ett djurförbud får även avse andra begränsningar i rätten att ha hand om djur. Ett djurförbud kan gälla för eller tills vidare. ska upphäva djurförbudet om det inte längre behövs. Bestämmelsen reglerar omfattningen av och upphävande av djurförbud. Övervägandena finns i avsnitt 14.2. I första stycket anges att ett djurförbud får avse alla djurslag eller be- gränsas till vissa djurslag. Detta framgår även av 29 § första stycket i nuvarande djurskyddslag. Möjligheten att meddela partiella djurförbud har dock utökats ytterligare genom att det i första stycket anges att ett djurförbud också får avse förbud mot att ha hand om fler än ett visst antal djur och även i övrigt får avse andra begränsningar i rätten att ha hand om djur. För att kunna betecknas som ett djurförbud måste förbudet innebära en tydlig och mer ingripande inskränkning i själva rätten att hantera eller ha hand om djur. Det kan t.ex. innebära att djurförbudet utformas så att den som är föremål för det endast får delta i skötseln av ett djur som hålls av någon annan, t.ex. så som anställd, men inte själv hålla djur. Förbud som riktar sig enbart mot t.ex. en viss åtgärd i djur- hållning kan däremot inte anses vara ett djurförbud. Enligt andra stycket, som motsvarar 29 § fjärde stycket i nuvarande lag, kan ett djurförbud gälla för eller tills vidare. I tredje stycket har förtydligats att ska upphäva djurför- budet om det inte längre behövs. Skyldighet att avveckla djurinnehav 3 § Om den som meddelas djurförbud äger eller håller djur, ska förelägga honom eller henne att inom göra sig av med det eller de djur som omfattas av djurförbudet. Detta gäller dock inte om länsstyrel- sen i enlighet med 5 eller 6 § ska besluta att omhänderta djuret eller djuren i samband med beslutet om djurförbud. Bestämmelsen reglerar skyldigheten att avveckla djurinnehav. Över- vägandena finns i avsnitt 14.3. Bestämmelsen motsvaras delvis av 29 § tredje stycket i nuvarande djurskyddslag. Den innebär att ska förelägga den som äger eller håller djur och som har meddelats djur- förbud att göra sig av med det eller de djur som omfattas av förbudet. Detta gäller dock inte om med stöd av 9 kap. 5 eller 6 § beslutar att omhänderta djuret eller djuren i samband med beslutet om djurförbud. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets syn- punkter. Nödavlivning i vissa fall 4 § Om ett djur påträffas så svårt sjukt eller skadat att det bör avlivas , får det avlivas av en veterinär eller polisman, även om djurägaren inte kan kon- taktas. I brådskande fall får även någon annan genast avliva djuret. Den som har avlivat djuret ska informera ägaren eller någon annan som är an- svarig för djuret om detta. Om det inte är möjligt, ska underrättas. Bestämmelsen reglerar möjligheten att nödavliva djur i vissa fall. Över- vägandena finns i avsnitt 14.4. Bestämmelsen i första stycket motsvarar 30 § första stycket i nuva- rande djurskyddslag och skiljer sig från nuvarande lag endast på så sätt att det har förtydligats att ägarens samtycke inte behöver inhämtas. Där- emot innebär inte bestämmelsen att det är tillåtet att mot ägarens vilja avliva ett djur om ägaren är närvarande eller har kunnat kontaktas. I sådana fall måste djuret först omhändertas. Andra stycket motsvarar 30 § andra stycket i nuvarande lag men skiljer sig från den bestämmelsen genom att den som har avlivat ett djur, i de fall ägaren eller någon annan som är ansvarig för djuret inte kan informe- ras, ska underrätta och inte . Att läns- styrelsen ska underrättas i stället för föreslogs i prop. 2016/17:224. Förslaget har antagits av och lagändringen träder i kraft . 5 § ska besluta att ett djur ska omhändertas om 1.djuret otillbörligt utsätts för lidande och detta inte rättas till efter tillsägelse av kontrollmyndigheten, 2.ett beslut som har meddelats enligt 8 kap. 9 § inte följs och beslutet är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, eller 3.ett beslut om djurförbud enligt 1 § eller ett beslut om avveckling av djur- innehav enligt 3 § inte följs. ska ansvara för att omhändertagandet verkställs. Bestämmelsen reglerar omhändertagande av djur. Övervägandena finns i avsnitt 14.5. I första stycket, som delvis överensstämmer med 31 § i nuvarande djurskyddslag, anges under vilka förutsättningar som ska besluta om att ett djur ska omhändertas. I tredje punkten har det lagts till att djur även ska omhändertas om ett beslut om avveckling av djurhåll- ning enligt 9 kap. 3 § inte följs. Det anges inte längre att omhänder- tagande ska ske på de grunder som anges i fjärde och femte punkterna i 31 § i nuvarande lag. I sådana fall ska djurhållaren i stället enligt 9 kap. 3 § föreläggas att inom göra sig av med sina djur. Det anges inte längre i första stycket att omhändertagandet ska ske genom försorg. I stället framgår av den nya be- stämmelsen i andra stycket att det är som ska ansvara för att omhändertagandet verkställs. Motsvarande ändring föreslogs i prop. 2016/17:224. Förslaget har antagits av och lagändringen träder i kraft . 6 § eller ska, trots 5 § första stycket 1, besluta att omhänderta ett djur om det är utsatt för lidande och om 1.det bedöms vara utsiktslöst att lidandet för djuret blir avhjälpt, 2.ägaren till djuret är okänd eller inte kan nås, eller 3.det i övrigt bedöms vara absolut nödvändigt från djurskyddssynpunkt. Även om förutsättningarna enligt första stycket inte är uppfyllda, får Polis- myndigheten besluta att omhänderta djur som hålls i strid med ett beslut om djurförbud. Om ett beslut om omhändertagande har meddelats av Polismyn- digheten, ska myndigheten skyndsamt informera om beslutet. Läns- styrelsen ska skyndsamt pröva om beslutet ska fortsätta att gälla. Den beslutande myndigheten ska ansvara för att omhändertagandet verkställs. Om beslutar att beslut om omhändertagande ska fortsätta att gälla, ska skyndsamt ta över ansvaret för att beslutet verkställs. Bestämmelsen reglerar omedelbara omhändertaganden av djur. Över- vägandena finns i avsnitten 14.6 och 14.8. I första stycket, som i stora delar motsvarar 32 § första stycket i nuva- rande djurskyddslag, anges under vilka förutsättningar som eller ska besluta om omhändertagande av djur. Ett sådant beslut ska fattas om djuret är utsatt för lidande och något av kriterierna i första, andra eller tredje punkten är uppfyllda. I första punkten har tydliggjorts att det ska bedömas vara utsiktslöst att lidandet för djuret blir avhjälpt. Redan det förhållandet att ett djur har övergetts eller av annan anledning kommer att lämnas utan tillsyn innebär att djuret är utsatt för lidande. Det kan vara fallet t.ex. när ägaren eller vårdaren på grund av sjukdom, frihetsberövande eller andra orsaker, för förlorar de fysiska möjligheterna att sköta sina djur.