prop · H503258 · 2018-06-20 00:00:00 — Sedan skickar Säkerhetspolisen centralt ett s.k. inhämtningsuppdrag till Säkerhetspolisens regionala sektioner med information som har förädlats centralt eller en beställning om att inhämta ytterligare information. Eftersom detta innebär att Säkerhetspolisen centralt ska göra både prioriteringar och 103Se ramöverenskommelsen mellan , bilaga A1, Överenskommelse om operativ samverkan generellt. 104Intervju på i region A nr 2. 105Intervju på i region B nr 4–5. 106Polismyndigheten: , dnr A 281 518/2016. 107Intervju på med chefen för underrättelseenheten vid . Det finns ingen automatik i systemet för vilka som delges utan detta avgör handläggaren manuellt. Dock kan mottagare se vilka andra parter som har blivit delgivna. 108Intervjuer på i region A nr 2 och region B nr 5. 109Intervju på i region E nr 15. 110Intervjuer på nr 49–50. 111Skriftligt svar från , . 32 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N bedömningar kan det ibland ta tid, särskilt vid högre arbetsbelastning.112 Enligt uppgift har det ibland tagit för Säkerhetspolisens regionala sektion att få tillbaka underrättelseinformation som ett inhämtningsuppdrag och ibland har vissa sektioner inte fått del av den skriftliga underrättelseinformationen överhuvudtaget.113 Med anledning av detta har regionala underrättelseenheter i fyra av sju regioner även börjat dela till Säkerhetspolisens regionala sektioner, i samband med att man delar information till Säkerhetspolisens registrator.114 All information kan inte delas genom den särskilda förbindelsen Ett problem som vissa av handläggarna på uppger med att dela underrättelseinformation via den särskilda digitala förbindelsen är att all information som hör till underrättelseuppslaget inte kan delas, utan endast finns i underrättelsesystem. För att Säkerhetspolisen ska kunna ta del av detta krävs därför att mottagande handläggare på Säkerhetspolisen har åtkomst till underrättelsesystem.115 Säkerhetspolisen uppger att myndigheten tidigare hade tillgång till denna gemensamma nationella underrättelsedatabas, men efter en omläggning tappades behörigheten . har endast några få medarbetare på Säkerhetspolisen tillgång till denna databas.116 Skyddsvärd information kan inte förmedlas enkelt digitala förbindelse som används för delning får inte användas för att dela skyddsvärda uppgifter117 med Säkerhetspolisen.118 regionala underrättelseenheter har därför tillgång till krypterade lösningar i form av krypto-fax och filkryptering.119 I intervjuer framkommer det dock att endast en av regionerna använder krypto-fax, som man i regionen även anser att systemet är opraktiskt.120 I sex av sju regioner efterfrågas därför bättre digitala möjligheter för att dela skyddsvärd information.121 På 112Intervjuer på Säkerhetspolisen i region A nr 27, region B nr 31–32, region D nr 37 och 47, region E nr 39 samt region F nr 42. 113Intervjuer på Säkerhetspolisen i region B nr 31 samt region D nr 37 och 47. 114Region B, D, E, och G. 115Intervju på i region G nr 25–26. 116Skriftligt svar från Säkerhetspolisen, . 117Information som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och annan skyddsvärd information som myndigheten valt att skydda. 118Möte på med chefen för och sektionschef på underrättelseenheten vid , . 119Skriftligt svar från . 120Intervjuer på i region C nr 9–10 samt på Säkerhetspolisen i region C nr 33–34. 121Intervjuer på Säkerhetspolisen i region A nr 28, region C nr 33–34 och 36 samt region F nr 42. Intervjuer på i region E nr 15 samt region F nr 20. R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L regional nivå uppges den nuvarande lösningen vara att handläggarna i stället delar sådan information vid ett personligt möte. 3.2.3 Säkerhetspolisen delar inte skriftligt material löpande Säkerhetspolisens regionala sektioner uppger i intervjuer att de ytterst sällan delar skriftlig underrättelseinformation med regionala underrättelseenheter.122 Förklaringen till detta är att Säkerhetspolisens regionala sektioner i huvudsak endast ska inhämta information som har beställts av Säkerhetspolisen centralt, vilket innebär att de inte har några löpande regionala rapporter att dela. Den skriftliga information som ändå lämnas från Säkerhetspolisens regionala sektioner är endast i pappersform och behöver skannas in eller skrivas av hos regionala underrättelseenheter.123 Delningen av löpande information från Säkerhetspolisens regionala sektioner till regionala underrättelseenheter sker istället muntligt genom samverkansmöten. Vid muntlig, liksom vid skriftlig, delning av information ska Säkerhetspolisens regionala handläggare göra en notering i ärendet. Eftersom denna notering sker manuellt kan Säkerhetspolisen dock inte utesluta att det har överförts information till på regional nivå som inte har dokumenterats.124 3.2.4 Säkerhetspolisen delar regionala underrättelsebilder Även om Säkerhetspolisens regionala sektioner inte har en löpande delning av skriftlig underrättelseinformation har myndigheten delat de regionala underrättelsebilderna med . Första gången detta skedde 2016 avsåg de regionala underrättelsebilderna endast kontraterrorism. 2017 delgavs två olika regionala underrättelsebilder, den ena avseende islamistisk extremism och den andra avseende vit makt och autonoma miljöer.125 De regionala underrättelsebilderna innehåller allmän information om dessa grupper ur en regional kontext, men också specifik information om vilka aktörer som Säkerhetspolisen finner intressanta i regionen.126 Vid delningen av de regionala underrättelsebilderna har chefen för underrättelseenhet tillsammans med chefen för besökt samtliga regionala 122Intervju på i region A nr 2. Intervjuer på Säkerhetspolisen i region A nr 28, region C nr 34, region D nr 38, region E nr 39–40, region F nr 42 samt region G nr 46. 123Intervjuer på i region B nr 4–5 och 7, region C nr 9 samt region E nr 15. Intervjuer på Säkerhetspolisen i region A nr 28–29 samt region B nr 31. 124Intervju på generaldirektörens stab vid 2017 02-08. 125Se även avsnitt 3.1.3 och 3.1.4. 126Säkerhetspolisen: Regionala underrättelsebilder, dnr 2015-24721- 2, 2015-24721-3, 2015-24721-4, 2015-24721-5, 2015-24721-6, 2015-24721-7 samt 2015-24721-8. 34 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N De uppges vid dessa möten ha betonat vikten av samarbete mellan polisregionerna och Säkerhetspolisens regionala sektioner.127 Initialt har det varit oklart hur ska använda informationen Då delningen av den första regionala underrättelsebilden inte var reglerad uppkom ett antal frågor hos . Det var oklart hur informationen i de regionala underrättelsebilderna fick hanteras och spridas inom . Det var även inledningsvis oklart för chefer på ledningsnivå inom vad förväntades göra med anledning av Säkerhetspolisens regionala underrättelsebilder.128 Detta ledde enligt uppgift till att den regionala underrättelsebilden i ett flertal regioner inte delades vidare till exempelvis lokalpolisområden.129 uppges myndigheterna ha förtydligat hur delningen ska gå till väga och utvecklat formerna för det fortsatta arbetet.130 De regionala underrättelseenheterna inom tillsammans med Säkerhetspolisens sektioner har i flertalet regioner påbörjat samverkan med utgångspunkt i den regionala underrättelsebilden.131 har även specifika delar av den regionala underrättelsebilden spridits till berörda lokalpolisområden.132 har även beslutat om att ta fram nationella principer för hur Säkerhetspolisens regionala underrättelsebilder ska hanteras. Detta gjordes i syfte att få en övergripande hållning men ändå tillåta de nödvändiga regionala skillnaderna.133 Inom pågår även ett arbete för att föra in informationen från Säkerhetspolisen i myndighetens interna system, vilket möjliggör att personalen i lokalpolisområdena kan få kännedom om potentiella hotaktörer.134 127Intervju på med chefen för , och med chefen för underrättelseenheten vid , . 128Intervjuer på med chefen för , , chefen för , samt region A nr 2, region B nr 6 samt region E nr 18. 129Intervju på i region A nr 2 samt region E nr 16. Intervju på Säkerhetspolisen i region B nr 30. 130Möte på med chefen för och sektionschef för underrättelsesamordning, . 131Intervjuer på i region B nr 5, region C nr 14, region D nr 14, region F nr 22 samt region E nr 16. Intervjuer på Säkerhetspolisen i region B nr 30, region C nr 34, region D nr 38 samt region F nr 41–42. 132Intervjuer på i region C nr 9 och 11, region F nr 20, region G nr 25 samt region E nr 16. Intervjuer på Säkerhetspolisen i region C nr 34 samt region F nr 41. 133Skriftligt svar från , . 134Intervju på med chefen för underrättelseenheten vid , . R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L Personal inom har uppgett att syftet med Säkerhetspolisens regionala underrättelsebilder är att få kännedom om aktuella individer, för det brottsförebyggande arbetet och för att i vissa fall samverka om åtgärder tillsammans med Säkerhetspolisen.135 Flera av de intervjuade inom har uppgett att de regionala underrättelsebilderna är en del av arbetet för att öppna upp myndigheten mer samt för att rikta in informationsinhämtning mot det som är relevant och genom detta öka informationsflödet till Säkerhetspolisen.136 bedömer att de regionala underrättelsebilderna som delgavs 2017 är av bättre kvalitet än föregående år.137 Vissa menar att informationen i stort redan är känd för , eftersom mycket av informationen ursprungligen kommer därifrån.138 Andra menar att informationen är en sorts återkoppling på vilka personer som är intressanta och att det därmed kan bidra till att rikta in polisens insatser mot relevanta mål.139 behöver lägesbilden ständigt uppdateras då ny information tillkommer, vilket uppges åstadkommas genom den löpande samverkan.140 3.2.5 Myndigheterna har samverkansmöten på regional nivå Alla Säkerhetspolisens regionala sektionschefer ska en gång delta i regionala operativa ledningsgrupp.141 Vid detta möte förväntas sektionscheferna göra en muntlig föredragning om planerade och pågående aktiviteter.142 Utöver detta uppges de på regional chefsnivå ha regelbunden kontakt efter behov.143 I regionerna anger man att man kommit fram till de regionala rutinerna gemensamt . Varje region har olika strukturer för hur ofta samverkansmötena på handläggarnivå genomförs, hur de genomförs samt vilka som medverkar.144 Mötesfrekvensen varierar från en gång till varje 135Intervju på med chefen för underrättelseenheten vid , . Intervju på i region B nr 5. 136Intervjuer på Säkerhetspolisen i region A nr 27, region B nr 31, region C nr 34, region D nr 38, region F nr 43 samt med chefen för inhämtningsavdelningen, . 137Intervju på med chefen för underrättelseenheten vid , . 138Intervjuer på i region A nr 2 samt region E nr 15 och 18. 139Intervjuer på i region F nr 20 och 24, region G nr 25 samt region E nr 18. 140Intervju på Säkerhetspolisen i region F nr 44. 141Denna ordning följer av ramöverenskommelsen mellan , bilaga A10, Överenskommelse om utvecklad samverkan för att hantera terrorhotet, A002.347/2015, 2015-350. 142Säkerhetspolisen: Informationsdelning och omhändertagande av (2016). Intervju på Säkerhetspolisen med chefen för enheten för personbaserad inhämtning, . 143Intervjuer på i region D nr 14, region D nr 38, region E nr 15 samt region F nr 19. 144Intervjuer på i region A nr 3, region B nr 4, region C nr 9, region D nr 14, region F nr 20 samt region G nr 25. Intervjuer på Säkerhetspolisen i region D nr 38 samt region E nr 15. 36 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N vecka; däremellan uppger handläggare från Säkerhetspolisens sektioner och underrättelseenheter att de har regelbunden kontakt. Finanspolisen och Säkerhetspolisen har tidigare inte haft regelbundna möten men har börjat mötas ungefär var sjätte till åttonde vecka.145 I sex av sju regioner har myndigheterna personliga samverkansmöten på handläggarnivå som behandlar ärenden från hela regionen.146 I en region behandlar dock samverkansmötet endast ett specifikt geografiskt område; endast har man ett möte som behandlar våldsbejakande extremism i regionen.147 Regionens underrättelsegruppchef på uppger att det finns funderingar på att dra sig ur dessa möten med Säkerhetspolisen eftersom de inte upplevs ge tillräckligt för den egna verksamheten.148 I de flesta regioner behandlar samverkansmötena våldsbejakande extremism och terrorism samtidigt.149 Samverkansmötena utgår oftast från den underrättelseinformation som delats av innan mötet.150 Syftet med att ha samverkansmöten anges vara att säkerställa en gemensam lägesbild och att klargöra ansvarsfördelningen. Man kan både diskutera på detaljnivå i specifika ärenden eller tala om vidare fenomen och kommande händelser.151 3.2.6 Kontakterna med lokal nivå är inte formaliserade Säkerhetspolisens regionala sektioner har inte regelbundna samverkansmöten med underrättelsepersonal på lokalpolisområdesnivå. Säkerhetspolisens handläggare kan dock i merparten av regionerna ha direktkontakt med poliser på lokal nivå när så behövs. 152 Några Säkerhetspolishandläggare uppger dock att denna kontakt med baseras på personkännedom, och inte på formella kontaktvägar.153 I två regioner har regionalt dock bestämt att Säkerhetspolisens kontakter på lokal nivå ska gå genom regionala underrättelseenhet, som ansvarar för att samordna och sprida informationen. Detta gäller både för den information som Säkerhetspolisen delat med den 145Intervju på nr 49. Möte på Säkerhetspolisen med stabscheferna vid säkerhetsunderrättelseavdelningen och inhämtningsavdelningen, rättschefen, stabschefen vid generaldirektörens stab samt strategisk rådgivare, . 146Region B, C, D, E, F, G. 147Intervju på i region A nr 2. Intervju på Säkerhetspolisen i region A nr 28. 148Intervju på i region A nr 2. 149Region C, D, E, F, G. Region B har separata möten för vartdera verksamhetsområdet. 150Intervjuer på i region B nr 4–5, region C nr 9, region E nr 15 samt region F nr 20. 151Intervjuer på i region D nr 13, region C nr 9–10, region F nr 20 samt region G nr 25. Intervjuer på Säkerhetspolisen i region B nr 30 samt region C nr 36. 152Intervjuer på Säkerhetspolisen i region A nr 28, region D nr 37–38 samt region F nr 44. 153Intervjuer på Säkerhetspolisen i region C nr 33, region D nr 37–38 samt region F nr 22 och 44. R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L regionala underrättelseenheten och för annan kontakt som Säkerhetspolisen behöver ha med lokalpolisområden.154 En av Säkerhetspolisens regionala sektioner menar dock att denna ordning leder till viss ineffektivitet och efterfrågar möjligheten att kunna ha direktkontakt med lokalpoliser i vissa fall.155 Chefen för uppger att det ingår i de regionala sektionernas uppdrag att vara ute och informera poliser såväl regionalt som lokalt.156 I vissa regioner har man haft tillfällen då regionala handläggare från båda myndigheterna tillsammans åkt ut för att informera lokalpolisområdena.157 Några av handläggarna inom båda myndigheterna uppger dock att de har svårt att hinna med att göra sådana informationsinsatser.158 efterfrågas mer kontakt med Säkerhetspolisen i ett av de lokalpolisområden som besökt, både vad gäller löpande information och utbildningstillfällen.159 De flesta polishandläggare på de regionala underrättelseenheterna och vid finanspolisen uppger att det finns sekretessbrytande bestämmelser som medger delning av information med Säkerhetspolisen. De flesta handläggarna vid anger även att det är tydligt för dem vilken information som ska delas med Säkerhetspolisen. Säkerhetspolisens framhåller att efter att en sekretessprövning gjorts finner de oftast att informationen kan delas med . Handläggarna på den regionala nivån hos och Säkerhetspolisen uppger att man tillsammans har upparbetat rutiner för hur man ska utbyta information löpande genom samverkansmöten eller annan kontakt. Rutiner för samverkansmöten och kontakt varierar därför mellan regionerna. Då regionala underrättelseenheter använder en särskild digital förbindelse vid delning av underrättelseinformation till Säkerhetspolisen loggas detta automatiskt. För att Säkerhetspolisen ska få all information som har tillgång till och kan dela behöver de ha åtkomst till gemensamma nationella databas. Endast ett fåtal personer vid 154Region B och Region F. 155Intervjuer på Säkerhetspolisen i region B nr 30–32. 156Intervju på Säkerhetspolisen med chefen för säkerhetsunderrättelseavdelningen, . 157Intervjuer på Säkerhetspolisen i region B nr 31, region E nr 39–40, region F nr 44 samt region G nr 46. Intervju på i region E nr 15. 158Intervju på Säkerhetspolisen i region B nr 31, region C nr 35, region D nr 47 samt region E nr 39. Intervjuer på i region E nr 15 samt region F nr 20. 159Intervjuer på region E nr 17–18 och 23. 38 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Säkerhetspolisen har dock åtkomst till denna databas för att kunna se underliggande analyser och bearbetningar. Handläggare på regionala underrättelseenheter efterfrågar bättre förutsättningar att digitalt dela skyddsvärd information. De krypterade lösningar som finns på regional nivå används sällan och anses opraktiska. Säkerhetspolisens regionala sektioner delar mestadels information muntligt och behöver därför manuellt logga vad som delats. Den skriftliga information som lämnas från Säkerhetspolisens regionala sektioner är endast i pappersform och måste skannas in eller skrivas av hos regionala underrättelseenheter. Sammantaget har myndigheternas rutiner för att dela information på regional nivå medfört ett behov av att ha personliga samverkansmöten för att få en gemensam lägesbild. Chefer och handläggare hos och har samverkansmöten på regional nivå. Varje region har olika strukturer för hur ofta mötena genomförs, hur de genomförs samt vilka som medverkar. I en region sker endast samverkansmöten om ett specifikt geografiskt område i regionen, och i denna region har polisen funderingar på att dra sig ur även dessa möten då det inte anses ge verksamheten tillräckligt. Säkerhetspolisens kontakt med lokalpolisområden varierar. I vissa regioner kan Säkerhetspolisens regionala handläggare ha direktkontakt med lokalpolisområden, men i två regioner måste handläggarna gå igenom regionala underrättelseenhet. Säkerhetspolisens handläggare uppger att detta leder till viss ineffektivitet. Det ingår i Säkerhetspolisens regionala sektioners uppdrag att informera lokalpolisområden. Dock uppger både Säkerhetspolisen och regionalt att detta är svårt att hinna med. De regionala underrättelseenheterna inom tillsammans med Säkerhetspolisens sektioner har i flertalet regioner påbörjat samverkan med utgångspunkt i den regionala underrättelsebilden och specifika delar av den regionala underrättelsebilden spridits till berörda lokalpolisområden. har även beslutat om att ta fram nationella principer för hur Säkerhetspolisens regionala underrättelsebilder ska hanteras. Inom pågår även ett arbete för att föra in informationen från Säkerhetspolisen i myndighetens interna system, vilket möjliggör att personalen i lokalpolisområdena kan få kännedom om potentiella hotaktörer. R I K S R E V I S I O N E N F Ö R S Ä K E R H E T S S K U L L 3.3 Andra förutsättningar som påverkar informationsutbytet utgångspunkter i avsnittet är att: och Säkerhetspolisen enligt sina instruktioner gemensamt och i samråd ska utveckla lämpliga former för samverkan och samordning, så att utbytet av underrättelseinformation kan ske effektivt. Regeringen har också i sina båda strategier mot våldsbejakande extremism respektive terrorism understrukit vikten av att den underrättelseinformation som genererar genom sitt lokala arbete kommer Säkerhetspolisen till del för att denna i sin tur ska kunna bidra med relevant information tillbaka till arbete. Enligt forskning krävs en tydlig ansvarsfördelning mellan parterna och ett tydligt syfte och mål med att samverka, som är förankrat i de samverkande organisationerna på alla nivåer. Formerna bör i sin tur underlätta utbytet av relevant information men behöver även kunna hantera eventuella problem med samverkan. Delavsnittet presenterar de förutsättningar som funnit kan påverka informationsutbytet. 3.3.1Olika organisationssätt på regional nivå påverkar informationsutbytet Säkerhetspolisen uppger att myndigheten gjort ett aktivt valt att centralisera styrningen av verksamheten. Myndigheten menar att det krävs en central prioritering i de fall då ärenden kräver mer resurser än den regionala sektionen hanterar (t.ex. analys). Säkerhetspolisen menar vidare att denna styrningsmodell möjliggör att myndigheten utifrån en helhetsbild kan bedöma vilka ärenden som är mest prioriterade, och därmed lägger fokus rätt. Sammantaget medför detta att Säkerhetspolisens regionala sektioner behöver göra en avstämning centralt när de samverkar med Polismyndigheten.160 Som tidigare angivits har denna regionala organisering medfört att det löpande informationsutbytet ibland får fördröjningar eftersom Säkerhetspolisen regionalt inväntar uppdrag från Säkerhetspolisen centralt. Flertalet personer från båda myndigheterna, på både nationell och regional nivå, uppger att det tar tid för Säkerhetspolisens regionala sektion att ge respons till regionala underrättelseenhet.161 I akuta ärenden blir denna obalans i mandat som mest uppenbar. Vid sådana tillfällen uppger polishandläggare att Säkerhetspolisens regionala sektioner blir 160Skriftligt svar från Säkerhetspolisen, . 161Intervjuer på i region B nr 7, region D nr 14, region E nr 15, region F nr 19–22, region G nr 26 samt region B nr 6. Intervjuer på Säkerhetspolisen i region B nr 30, region D nr 37 och 47, region F nr 39 och 41–44 samt chef för personbaserad inhämtning, . 40 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N helt bortkopplade då akuta ärenden hanteras av Säkerhetspolisen centralt.162 Det uppges leda till att man regionalt blir osynkroniserad, eftersom de upparbetade rutinerna för den löpande samverkan blir åsidosatta.163 I intervjuer framkommer även viss kritik från Säkerhetspolisen och regionalt mot att Säkerhetspolisen inte har operativa resurser knutna till den regionala sektionen. Detta har betydelse eftersom Säkerhetspolisens regionala sektioners begäran om mindre, operativa åtgärder får konkurrens med andra prioriteringar nationellt.164 3.3.2 Förtroende en grund för att dela information Ett fåtal handläggare från Säkerhetspolisen uppger att de i början av myndigheternas samverkan var restriktiva med att dela information då man inte helt litade på att informationen inte skulle läcka från Polismyndigheten.165 Det finns fortfarande en uppfattning hos vissa polishandläggare att Säkerhetspolisen håller på information den skulle kunna dela. Handläggare vid i fyra av regionerna formulerar det som att ger information till Säkerhetspolisen, utan att få något tillbaka.166 Utmaningarna har därmed handlat om att det funnits en osäkerhet från båda myndigheters håll.167 uppger vissa polishandläggare att man i takt med att myndigheterna arbetat mer och mer tillsammans har byggt upp ett förtroende för att Säkerhetspolisen delar det den kan.168 Flertalet handläggare tar upp förtroende som en förutsättning för att dela information mellan myndigheterna. Förtroendet har byggts upp genom att arbeta nära varandra . Samverkansmötena har lett till ett bättre informationsutbyte och att medarbetarna har arbetat upp ett förtroende för varandra.169 Som en polishandläggare beskrev så ”händer det något” när handläggarna träffas, som leder till ett ökat informationsutbyte.170 Samverkan mellan Säkerhetspolisen centralt och Noas underrättelseenhet uppges av båda 162Intervjuer på i region E nr 16 samt region F nr 22.