prop · H503200 · 2018-03-26 00:00:00 — negativt när denne konkurrerar på marknaden med de konkurrensmedel som är förenliga med en sund konkurrens. Att det avslöjas att brott och andra allvarliga missförhållanden förekommer i en viss verksamhet med- för ingen skada som skyddas av rättsordningen. Den skrothandlare som i sin rörelse också ägnar sig åt yrkesmässig häleriverksamhet får inte på grund av lagen något som helst skydd mot att hans eller hennes brottsliga verksamhet avslöjas (bet. 1989/90:LU37 s. 111). Det ligger tvärtom i all- mänhetens intresse att sådana missförhållanden uppmärksammas. För att viss information ska omfattas av bestämmelsen måste brottet faktiskt ha begåtts eller den oacceptabla verksamheten ha utövats. räcker alltså inte med en misstanke (jfr bet. 1989/90:LU37 s. 24). Med brott avses alla slags brott. Något krav på brottets svårhetsgrad Med annat allvarligt missförhållande avses förfaranden från innehavar- ens sida som – utan att vara kriminaliserade – innebär att gällande regler åsidosätts i väsentliga avseenden och som kan medföra ingripanden från det allmännas sida i form av föreskrifter, förbud m.m. Som exempel kan nämnas att en näringsidkare, utan att någon kan lastas för brott, bryter mot lagregler om arbetsmiljö eller miljöskydd eller på annat sätt utsätter sina anställda eller de kringboende för allvarliga miljörisker. exempel är att företaget i strid med marknadsförings- eller livsmedels- lagstiftningen tillhandahåller konsumenterna hälsofarliga eller uppenbart Som andra exempel kan nämnas bristande omsorg vid en inrättning inom hälso- och sjukvården, bristande kvalitet i utbild- ningen vid en skola på grund av att skolförfattningarna inte följs eller överträdelser av konkurrenslagstiftning eller författningar på finansmark- nadsområdet (jfr bet. 1988/89:LU30 s. 26 och bet. 1989/90:LU37 s. 27 f.). De nu nämnda situationerna kännetecknas av att någon åsidosätter lag- ar, förordningar eller föreskrifter som har meddelats till skydd för all- Det är tydligt att det i fall som dessa finns ett starkt allmänt intresse av att förhållandena kan rättas till. Huruvida exempelvis ett röjande av viss information faller inom lagens tillämpningsområde får avgöras efter läsning av både förevarande para- graf, som pekar ut lagens skyddsobjekt, och 4 §. Den senare paragrafen Prop. 2017/18:200 begränsar tillämpningsområdet ytterligare i situationer då informationen som röjs inte i sig utgörs av ett missförhållande eller liknande, men där röjandet sker för att avslöja något som kan anses utgöra ett sådant miss- förhållande (de s.k. kombinationsfallen). Det är då inte fråga om något obehörigt angrepp på företagshemligheten, varför lagen på den grunden inte är tillämplig (bet. 1989/90:LU37 s. 25). Motsvarande gäller enligt den hittillsvarande lagen. För att åskådliggöra denna avgränsning av lagens tillämpningsområde kan som ett exempel nämnas att en anställd vid ett teknikföretag avslöjar att det förekommer mutbrottslighet i den verksamhet som drivs av ett utländskt dotterbolag. Om avslöjandet gäller enbart information om detta förhållande, är lagen inte tillämplig eftersom förekomsten av mutbrotts- lighet aldrig utgör någon företagshemlighet. Detta följer av förevarande paragraf. Om den anställde, i syfte att avslöja brottet, även avslöjar t.ex. affärskontrakt som innehåller information som i och för sig utgör en före- tagshemlighet enligt förevarande paragraf, kan avslöjandet ändå falla utanför lagens tillämpningsområde, men då enligt 4 §. Detta eftersom det inte är fråga om något obehörigt angrepp på företagshemligheten, dvs. informationen i affärskontraktet. Andra uttryck i lagen 3 § Med angrepp på en företagshemlighet avses att någon utan innehav- arens samtycke 1.bereder sig tillgång till, tillägnar sig eller på något annat sätt anskaff- ar företagshemligheten, 2.utnyttjar företagshemligheten, eller Med utnyttjande av en företagshemlighet ska även avses att någon till- verkar varor vars formgivning, egenskaper, funktion, tillverkning eller marknadsföring gynnas avsevärt av en angripen företagshemlighet. Det- samma gäller då någon bjuder ut sådana varor till försäljning, för ut dem på marknaden eller importerar, exporterar eller lagrar sådana varor för dessa ändamål. I paragrafen anges vad som avses med angrepp på en företagshemlighet. Den saknar motsvarighet i den hittillsvarande lagen. Genom paragrafen genomförs artikel 2.4 och delvis artikel 4 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7. Begreppen angrepp och angripa används även i den hittillsvarande lag- en (se t.ex. 2 och 11 §§). Begreppen avses där omfatta förfaranden som enligt lagen kan leda till skadestånd eller straff för den som angriper företagshemligheten (angriparen). De fyra specifika förfaranden med företagshemligheter som nämns i olika bestämmelser om skadestånd eller straff är anskaffande, bereda sig tillgång till, utnyttjande och röjan- de. Förevarande paragraf förändrar inte denna systematik, även om den hittillsvarande lagen saknar en uttrycklig definition av angrepp. Som framgår nedan innebär definitionen en viss utvidgning av vad som utgör ett anskaffande respektive ett utnyttjande enligt lagen. Enligt första stycket består ett angrepp på en företagshemlighet i att någon utan innehavarens samtycke anskaffar, utnyttjar eller röjer före- 2017/18:200 tagshemligheten. Bestämmelsen omfattar både angrepp på en företags- hemlighet som inte i ett tidigare led har angripits (ursprungliga angrepp) och angrepp som följer på någon annans angrepp (efterföljande angrepp). Kravet på att anskaffandet, utnyttjandet eller röjandet ska ha skett utan innehavarens samtycke för att omfattas av lagen följer av att lagen endast gäller obehöriga angrepp på företagshemligheter (4 §). Av tydlighetsskäl kommer detta till uttryck redan i förevarande paragraf. Huruvida samtycke föreligger får bedömas från fall till fall. Något uttryckligt samtycke krävs inte nödvändigtvis. Till följd av kravet i 2 § första stycket tredje punkten på att innehavaren ska ha vidtagit rimliga åtgärder för att hemlighålla sina företagshemligheter bör det mer sällan vara oklart för exempelvis anställda om en viss slags hantering av före- tagshemligheter är tillåten inom verksamheten eller inte. Det krävs inte att angriparen har handlat med uppsåt eller av oaktsam- het för att det ska röra sig om ett angrepp. Frågan om huruvida ett an- skaffande, utnyttjande eller röjande av en företagshemlighet i strid med innehavarens samtycke har skett ska som huvudregel prövas på objektiva grunder, på samma sätt som inom immaterialrätten. Detta är en nyhet jämfört med hur begreppet angrepp används i den hittillsvarande lagen. Även den som anskaffar, utnyttjar eller röjer en företagshemlighet utan att ha känt till, eller ens borde ha känt till, att företagshemligheten tidig- are har angripits enligt lagen angriper alltså företagshemligheten (jfr 9 §). Detta då den lagliga innehavarens samtycke saknas. En annan nyhet i förhållande till den hittillsvarande lagen är att det saknar betydelse om någon av de personer som i tidigare led har hanterat företagshemligheten gjort detta i god tro i förhållande till det ursprungliga angreppet (jfr 2 § tredje stycket i den hittillsvarande lagen). Företagshemligheten kan dock ha passerat genom så många mellanhänder att den inte längre uppfyller kravet i 2 § på att vara hemlig. I så fall utgör hanteringen av information- en inte något angrepp enligt lagen. Enligt första punkten anses det vara ett angrepp på en företagshemlig- het att bereda sig tillgång till, tillägna sig eller på något annat sätt anskaffa företagshemligheten. Varje slags förvärv eller tillägnande kan därmed utgöra ett angrepp. Med att bereda sig tillgång till en företagshemlighet avses liksom hit- tills sådana förfaranden som kan vara straffbara som företagsspioneri (se 26 §). Anskaffandet avser i dessa fall endast sådan information som angriparen inte redan har tillgång till, exempelvis inom ramen för sina arbetsuppgifter. För att en angripare ska anskaffa en företagshemlighet genom att bereda sig tillgång till den krävs någon form av aktivitet från hans eller hennes sida. Att någon får del av en företagshemlighet av en slump innebär därför inte att han eller hon har berett sig tillgång till den (prop. 1987/88:155 s. 19 och 38 f.). En nyhet i förhållande till den hittillsvarande lagen är att även fall då någon utan innehavarens samtycke tillägnar sig en företagshemlighet innebär ett angrepp. Tillägget föranleds av direktivet och innebär att till- lämpningsområdet såvitt avser anskaffanden av företagshemligheter utvidgas. Exempel på en situation där någon kan anses tillägna sig en företags- hemlighet är när en arbetstagare utan arbetsgivarens samtycke tar med sig dokument, som arbetstagaren har lovlig tillgång till på arbetsplatsen och som innehåller företagshemligheter, från arbetsplatsen till den egna bostaden i syfte att göra dessa till sina. Att tillägna sig en företagshemlig- het kan även avse att arbetstagaren kopierar sådana dokument och gör kopiorna till sina. Så kan ske genom att elektroniska filer kopieras från innehavarens dator till arbetstagarens egen dator, eller genom att arbets- tagaren skickar filerna elektroniskt till en privat e-postlåda som arbets- givaren saknar åtkomst till. Ett annat exempel på tillägnande är att en part i en affärsförbindelse med den lagliga innehavarens samtycke tar emot dokument med före- tagshemligheter och därefter gör dokumenten till sina. Avgörande är i dessa fall att angriparen vidtar någon form av åtgärd med dokumenten med företagshemligheter som innehavaren har gett angriparen tillgång till och att åtgärden syftar till att de företagshemliga dokumenten ska tillfalla angriparen. En arbetstagare som kopierar doku- ment som innehåller företagshemligheter i syfte att underlätta det egna arbetet ska däremot inte anses anskaffa en företagshemlighet enligt para- grafen. Att kopiorna medtas från arbetsplatsen till bostaden leder inte till någon annan bedömning, om syftet inte är annat än att arbeta hemifrån. Detta gäller oavsett om kopieringen sker i strid med arbetsgivarens instruktioner. Arbetsgivarens instruktioner och förhållningsregler saknar dock inte betydelse vid bedömningen av om ett angrepp på en företagshemlighet föreligger. Har arbetsgivaren uttryckligen förbjudit att dokument som innehåller företagshemligheter medtas från arbetsgivarens lokaler kan det ofta tala för att det har skett ett anskaffande, om arbetstagaren förvarar dokumenten i sin bostad eller på annat sätt oåtkomligt för arbetsgivaren. Detta kan i sin tur tyda på att arbetstagaren har haft för avsikt att göra dessa till sina, särskilt om dokumenten med företagshemligheterna fort- farande finns där sedan anställningen upphört och arbetstagaren inte vill kännas vid sin tillgång till dem eller saknar godtagbar förklaring till inne- havet av dokumenten. Huruvida ett tillägnande har skett eller inte kan alltså som regel bedömas utifrån de yttre förhållandena. Det kan förekomma att en arbetstagare med arbetsgivarens tillstånd förvarar dokument med företagshemligheter exempelvis i bostaden eller i en egen dator. Sådana företagshemligheter har han eller hon normalt inte rätt att behålla när anställningen upphör. Om arbetstagaren, med avsikt att behålla dokumenten, på arbetsgivarens uppmaning låter bli att lämna tillbaka eller förstöra dem, får även detta ses som ett tillägnande av före- tagshemligheter i paragrafens mening. I dessa fall krävs inte någon sär- skild aktivitet från arbetstagarens sida. Tillägnandet är i stället knutet till en underlåtenhet att följa arbetsgivarens instruktioner som får till följd att arbetsgivaren permanent berövas kontrollen över det företagshemliga materialet. Det som har sagts om dokument gäller också i fråga om andra hand- lingar, föremål, material eller ämnen som innehåller företagshemligheten eller från vilka företagshemligheten kan härledas. Utöver då någon bereder sig tillgång till eller tillägnar sig en företags- hemlighet avses med angrepp på en företagshemlighet enligt paragrafen även att någon utan innehavarens samtycke på något annat sätt anskaffar en företagshemlighet. Det innebär att t.ex. ett anskaffande av en företags- 2017/18:200 hemlighet som strider mot god sed inom affärslivet är ett angrepp enligt lagen. Även den som köper, får eller byter till sig en företagshemlighet har anskaffat den i lagens mening. Om ett sådant anskaffande sker med den lagliga innehavarens samtycke, är det dock inte ett angrepp enligt Det ligger därmed i sakens natur att ett förvärv av företagshemlig- heter i form av köp och liknande endast torde utgöra angrepp om före- tagshemligheten i ett tidigare led har angripits av någon annan. I andra och tredje punkterna anges att med angrepp på en företags- hemlighet även avses då någon utnyttjar respektive röjer en företagshem- Innebörden av begreppen utnyttjande och röjande är, bortsett från tillägget beträffande vissa varor i andra stycket, densamma som i den Med utnyttjande avses att någon i egen verksamhet praktiskt tillämpar den information som utgör företagshemligheten. ska vara fråga om ett kommersiellt utnyttjande, men det krävs inte att verksamheten går med vinst. Med röjande avses att angriparen avslöjar hemligheten för någon annan. Det saknar i princip betydelse om röjandet sker mot ersättning eller inte (prop. 1987/88:155 s. 41). Begreppet angrepp omfattar som framgår ovan ett stort antal förfaran- den av olika slag. Till de praktiskt mest viktiga fallen hör att någon anskaffar, utnyttjar eller röjer en företagshemlighet i strid med en avtals- Detta är ingen nyhet jämfört med den hittillsvarande lagen som också den tar sin utgångspunkt i att det finns ett avtal mellan inne- havaren och någon annan. Vad som är en avtalsförpliktelse bör liksom förstås i vidsträckt mening. Det kan handla om uttryckliga över- enskommelser om att viss information inte får röjas eller utnyttjas, van- ligtvis i form av sekretess- eller konkurrensklausuler, liksom en sådan tystnadsplikt som följer med en arbetstagares lojalitetsplikt i förhållande Också den lojalitetsplikt som gäller för bl.a. styrelse- ledamöter i ett aktiebolag medför en skyldighet att inte röja företagets företagshemligheter så att bolaget skadas (jfr prop. 1972:116 s. 134). Därutöver omfattar begreppet angrepp ett flertal förfaranden då det inte finns ett avtalsförhållande mellan den lagliga innehavaren och angripar- Det rör sig bl.a. om sådana förfaranden som kan föranleda ett straff- eller skadeståndsansvar enligt förevarande lag utan krav på ett bakom- Till skillnad från lagens straff- och skade- ståndsbestämmelser finns det, som nämns ovan, i förevarande paragraf inte något krav på uppsåt eller oaktsamhet hos angriparen. blir lagens tillämpningsområde mer vidsträckt jämfört med den hittills- En part eller partsrepresentant som i god tro utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som han eller hon har fått del av på grund av en dom- stols beslut bör exempelvis anses utföra ett angrepp på företagshemlig- heten (jfr 8 §). På samma sätt bör det anses som ett angrepp då någon anskaffar, utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som har angripits enligt lagen även om det sker i god tro om det tidigare angrepp- et (jfr 9 §). Det är även ett angrepp när en företagshemlighet röjs i strid med offentlighets- och sekretesslagen, ett förordnande om tystnadsplikt enligt 5 kap. 4 § (ett s.k. yppandeförbud) eller ett förbehåll om sekretess som har beslutats med stöd av offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400). Även om begreppet angrepp i och för sig omfattar varje fall då någon Prop. 2017/18:200 utan innehavarens samtycke anskaffar, utnyttjar eller röjer en företags- hemlighet, innehåller lagen inte något generellt förbud mot att anskaffa, utnyttja eller röja företagshemligheter i strid med den lagliga innehavar- ens vilja. Ett angrepp på en företagshemlighet kan ibland vara tillåtet även om det sker utan samtycke från innehavaren. Liksom i den hittills- varande lagen följer detta av att lagen endast gäller obehöriga angrepp på företagshemligheter, se 4 §. I författningskommentaren till den paragraf- en behandlas ett flertal angrepp på företagshemligheter som är tillåtna. Ett förfarande med en företagshemlighet kan inte sällan bedömas som flera typer av angrepp. Ett exempel är att någon med lovlig tillgång till företagshemligheten tillägnar sig hemligheten och i mer eller mindre omedelbar anslutning till det även utnyttjar eller röjer den utan att några särskilda åtgärder vidtas med företagshemligheten. Ett sådant förfarande kan ses som att angriparen både har anskaffat res- pektive utnyttjat eller röjt företagshemligheten. Anskaffandet i sig bör då ofta få underordnad betydelse (jfr författningskommentaren till 11 §). Begreppet utnyttjande av en företagshemlighet ska enligt andra stycket i vissa fall ges en mer vidsträckt innebörd än vad som framgår av första stycket andra punkten. Med utnyttjande av en företagshemlighet ska även avses att någon tillverkar varor vars formgivning, egenskaper, funktion, tillverkning eller marknadsföring gynnas avsevärt av en angripen före- tagshemlighet, s.k. intrångsgörande varor. Detsamma gäller då någon bjuder ut sådana varor till försäljning, för ut dem på marknaden eller importerar, exporterar eller lagrar sådana varor för dessa ändamål. Vad som avses är när en angripen företagshemlighet på ett betydande sätt påverkar kvalitet, värde eller pris på en vara, eller sänker kostnaderna för, underlättar eller påskyndar produktionen eller marknadsföringen av varan. Så är t.ex. fallet beträffande varor vars formgivning, produktion eller marknadsföring bygger på olovligt anskaffade företagshemligheter. Sådana förfaranden som räknas upp i bestämmelsen är i många fall ett utnyttjande av företagshemligheten redan enligt första stycket andra punkten. Det gäller när varan kan sägas inrymma företagshemligheten, exempelvis på så sätt att det är varans konstruktion som är den företags- hemlighet som har angripits. Bestämmelsen klargör dock att all hantering av sådana varor som bestämmelsen avser ska anses som utnyttjande av en företagshemlighet. Liksom enligt första stycket krävs inte att den som har exempelvis till- verkat varor agerat uppsåtligt eller oaktsamt för att det ska röra sig om ett angrepp genom utnyttjande. Av lagtexten framgår dock att det i fråga om import, export eller lagring av varorna i fråga förutsätts att åtgärderna sker för det särskilda ändamålet att varorna ska bjudas ut till försäljning eller föras ut på marknaden. Däremot krävs det inte att den som står för importen, exporten eller lagringen av varorna har uppsåt eller är oaktsam i förhållande till att varornas tillverkning m.m. gynnas avsevärt av en angripen företagshemlighet. Lagen gäller obehöriga angrepp på företagshemligheter 4 § Lagen gäller endast obehöriga angrepp på företagshemligheter. Som ett obehörigt angrepp anses aldrig att någon angriper en företags- hemlighet för att offentliggöra eller inför en myndighet eller ett annat behörigt organ avslöja något som 1.skäligen kan misstänkas utgöra brott med fängelse i straffskalan, 2.kan anses utgöra något annat missförhållande och offentliggörandet eller avslöjandet sker till skydd för allmänintresset. Genom paragrafen begränsas lagens tillämpningsområde till obehöriga angrepp på företagshemligheter. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § första och andra styckena i den hittillsvarande lagen (bet. 1989/90:LU37 s. 20 f. och 113 f.). Med paragrafen genomförs delvis artiklarna 1.3 b, 3 och 5 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8. Enligt första stycket, som överensstämmer med den hittillsvarande lag- en, gäller lagen endast obehöriga angrepp på företagshemligheter. Inne- börden är att skyddet för företagshemligheter liksom ska vägas mot andra intressen. Bedömningen av om en angripare har godtagbara skäl för att anskaffa, utnyttja eller röja en företagshemlighet får, liksom , göras från fall till fall. Nedan ges några exempel på hur gränsdragningen mellan behör- iga och obehöriga angrepp på företagshemligheter bör göras. I förhållande till den hittillsvarande lagen omfattar lagen fler slags angrepp på företagshemligheter (se definitionen av angrepp i 3 §). Den omfattar allt anskaffande, utnyttjande och röjande av en företagshemlig- het som sker utan innehavarens samtycke. Förevarande bestämmelse syftar till att undanta sådana anskaffanden, utnyttjanden och röjanden av företagshemligheter som bör anses som godtagbara utifrån de olika intressen som berörs. Bestämmelsen får härigenom en något större betyd- else som avgränsning av lagens tillämpningsområde jämfört med mot- svarande bestämmelse i den hittillsvarande lagen. Av definitionen av angrepp på en företagshemlighet framgår att det inte utgör ett angrepp att anskaffa, utnyttja eller röja en företagshemlig- het med den lagliga innehavarens samtycke. Av förevarande bestämmel- se framgår att ett anskaffande, utnyttjande eller röjande av en företags- hemlighet i flera fall kan vara tillåtet även om det inte finns något sam- tycke från innehavaren. Det är som regel nödvändigt för innehavaren av en företagshemlighet att försäkra sig om att det finns begränsningar för vad de personer som med hans eller hennes samtycke hanterar informationen får göra med den (jfr 2 § första stycket tredje punkten). Det kan röra sig om uttryckliga avtal om tystnadsplikt men även om den tystnadsplikt som gäller exem- pelvis i anställningsförhållanden. kan det emellertid förekomma att en person får del av en företagshemlighet utan någon skyldighet att begränsa sitt utnyttjande eller röjande av informationen och utan att före- tagshemligheten kommer personen till del genom ett eget eller någon annans angrepp. Så kan vara fallet om personen av en slump får kännedom om en före- tagshemlighet genom en tillfällig observation, eller genom att han eller hon annars påträffar en företagshemlighet som kommit utom innehavar- ens kontroll. Med utgångspunkt i kravet i 2 § på att innehavaren ska ha vidtagit rimliga åtgärder för att hemlighålla företagshemligheten bör det vara ovanligt att en sådan situation uppstår. Om det skulle inträffa är personens angrepp på företagshemligheten att anse som behörigt. Om en arbetsgivare och en arbetstagare inte avtalar om annat är arbets- tagaren efter anställningens upphörande förhindrad att utnyttja eller röja företagshemligheter som han eller hon fått del av i sin anställning endast om det finns synnerliga skäl (7 § andra stycket). I annat fall är utnyttjan- det eller röjandet ett behörigt angrepp på företagshemligheterna. Detta överensstämmer i sak med gällande rätt. Vidare utgör det inte ett obehörigt angrepp att lämna uppgifter till exempelvis en myndighet med stöd av lag eller då det följer av ett före- läggande från myndigheten. En skyldighet att lämna uppgifter kan följa med vittnesplikt i domstol. Det är inte ett obehörigt angrepp då någon inför sitt ombud i en rättslig process avslöjar en företagshemlighet (bet. 1989/90:LU37 s. 35). Det förekommer att parter och andra från en domstol eller någon annan myndighet får del av allmänna handlingar som innehåller företagshem- ligheter, ibland på grundval av domstolens eller en annan myndighets skyldighet att sända handlingar till berörda personer. Om ett anskaffande av företagshemligheter under sådana former sker i enlighet med offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400) är det givetvis inte ett obehörigt angrepp på företagshemligheterna. Parter och partsrepresentanter som får del av handlingar som innehåller företagshemligheter genom en domstols beslut är förhindrade att fritt utnyttja eller röja företagshemligheterna (8 §). Det är dock behörigt för parten eller partsrepresentanten att röja informationen om det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt i förfarandet. För andra mottagare gäller i motsvarande situation inte någon begränsning av möjligheten att röja informationen.