prop · H503154 · 2018-03-13 00:00:00 — Regeringen bedömer att de nya stödformerna samt justeringarna i bidragsnivåer och tidsbegränsning bör införas . Kommissionen kan i sitt beslut antingen finna att de föreslagna bestämmelserna inte är förenliga med , villkora ett beslut med ändringsförslag eller finna att bestämmelserna inte står i strid med statsstödsreglerna. Kommissionens beslut att godkänna ett stöd gäller . En motsvarande tidsbegränsning bör införas för de svenska bestämmelserna. I 12 § förordningen om utvecklingsstöd finns bestämmelser om att utvecklingsstöd i vissa fall får beviljas för en insats under högst . Eftersom den förordningen föreslås avvecklas vid införande av de nya bestämmelserna om utvecklings- och innovationsstöd , bedömer regeringen att det behövs övergångsbestämmelser för stöd som har beslutats före utgången av 2018. Några andra övergångsregler behövs däremot inte. Förslagen och bedömningarna i denna proposition syftar till att medborgare i hela landet ska få tillgång till allsidig information, oberoende nyhetsförmedling och granskning med ökad tillgänglighet. Förslagen och bedömningarna innebär att nya stödformer införs och att det statliga stödet till dagspressen och andra nyhetsmedier anpassas för att bli mer effektivt, proportionerligt och rättvist. Förslagen tar sikte på de demokratiska utmaningar som följer av medieutvecklingen och ändrad medieanvändning, bl.a. för att komma till rätta med problemen med medieskugga, dvs. områden som saknar eller har svag journalistisk bevakning (”vita fläckar”). 2017/18:154 9.2 Behovet av nya och förändrade stödformer I avsnitt 4 har behovet av lokaljournalistik och nyhetsjournalistik redovisats. Oberoende granskning av makten kan också motverka maktmissbruk och bidra till minskad korruption och högt förtroende hos allmänheten för samhällets institutioner. analys visar att det finns grupper med dålig tillgång till relevant lokaljournalistik. Det beror i första hand på dålig lokal journalistisk täckning, men också på att mediernas traditionella affärsmodeller eller distributionssätt inte möter de behov som finns hos vissa grupper, t.ex. yngre, som därmed får sämre tillgänglighet. Att allt fler områden saknar journalistisk bevakning innebär att människor i dessa områden har sämre kvalitet på nyhetsförmedlingen i sitt närområde. Det gäller områden som typiskt sett inte är tillräckligt lönsamma för kommersiella mediebolag att bevaka journalistiskt i tillräcklig utsträckning. Utan ett riktat stöd till dessa områden riskerar de att stå fortsatt utan journalistisk bevakning. Att inte införa det särskilda stödet för stärkt lokaljournalistik och utvidgat innovations- och utvecklingsstöd i kombination med förstärkt presstöd skulle sammanfattningsvis leda till stora negativa konsekvenser. Förslagen i denna proposition innebär inte att några aktörer riskerar lägre stöd än med dagens stödsystem. För aktörer med driftsstöd som kommer ut minst föreslås en höjning av stödnivån i förhållande till dagens stödnivåer. fick 20 hög- och medelfrekventa tidningar driftsstöd. Höjningen torde ha positiva effekter för dessa företag och för sysselsättningen. Förändringen innebär inga negativa konsekvenser för andra driftsstödstidningar. Taket på högst finns kvar, vilket innebär att ingen aktör kan få högre driftsstöd. Stödtaket nås av endast en aktör, . förlängs stödet, vilket innebär fortsatt hög grad av förutsägbarhet när det gäller stödnivåer för samtliga driftsstödsaktörer. Dessa kan också få ytterligare stöd för det fall aktörerna väljer att utvidga sin verksamhet i närliggande områden som saknar eller har svag journalistisk bevakning. Förändringen av driftsstödet är inte av sådan art att den bedöms oproportionerlig i förhållande till ickedriftsstöds- berättigade tidningar. För aktörer med distributionsstöd föreslås att stödnivåerna höjs med i förhållande till dagens nivåer. fick 134 tidningar distributionsstöd. Förändringen beräknas få en positiv effekt för dessa aktörer och för sysselsättningen. Stödnivåerna har inte höjts och motsvarar alltjämt en mycket liten del av kostnaden för distributionen av papperstidningar och bedöms därför inte inverka negativt på aktörer som inte deltar i sådan stödberättigad samdistribution av tidningar. Det nuvarande utvecklingsstödet har fördelats till 68 nyhetstidningar, vilket kan jämföras med att det finns totalt 167 tidningstitlar. förändrade stödformerna bygger på teknikneutralitet, vilket innebär att kretsen av möjliga stödberättigade blir oberoende av innehålls- eller spridningsform och därmed ökar i förhållande till nuvarande stödformer. Stödet kan således sökas av ett större antal nyhetsmedier som ägs av såväl små som stora företag eller organisationer. har särskilt uppmärksammat bristerna i redovisning av hur konkurrensförhållandena påverkas. Med anledning av detta vill regeringen framhålla att den utökade stödkretsen innebär att stödets påverkan på konkurrensförhållandena mellan olika typer av medieformer och nyhetsmedier minskar. stärks medieföretagens konkurrensförmåga något gentemot aktörer som inte är nyhetsmedier. Stöd enligt de nya stödformerna kan lämnas till såväl aktörer med drifts- eller distributionsstöd som till andra medieaktörer, oberoende av innehålls- och distributionsform. Detta beräknas få positiva effekter på ekonomin för samtliga nyhetsmedier som berörs av det särskilda stödet till lokaljournalistik eller det utvidgade innovations- och utvecklingsstödet. Det beräknas också få positiva effekter på sysselsättningen, särskilt i de områden som berörs av det särskilda stödet till stärkt lokaljournalistik. Regeringen vill framhålla svårigheterna med att i förväg bedöma vilka företag som kommer att ansöka om innovations- och utvecklingsstöd, eftersom det är fråga om stöd för projekt eller särskilda insatser för att utveckla skräddarsydda lösningar för olika mediers arbete med elektroniska publiceringstjänster. Stödet ska även fortsättningsvis kunna möjliggöra samarbeten och sökas av flera samverkande nyhetsmedier, som det ska finnas möjlighet att söka stöd till egna utvecklingsprojekt för medier som inte har samarbetspartner. Motsvarande svårigheter finns med att i förväg bedöma vilka företag som kan komma att söka stöd för att starta eller utöka sin verksamhet i områden som saknar eller har svag journalistisk bevakning. Med anledning av synpunkter framhåller regeringen att förslagen syftar till att påverka företagens verksamhet på så sätt att verksamheten riktas mot geografiska områden där företagen annars inte skulle bedriva verksamhet, i vart fall inte i samma utsträckning. Berörda företags administrativa och andra kostnader får beaktas i det kommande arbetet med utformningen av stödet vad gäller ansökningsförfarande, redovisningskrav m.m. Förslagen om höjda stödnivåer för presstödet påverkar inte företagens administrativa kostnader. Det nya kravet på tillgänglighet kan komma att innebära ökade kostnader för de medieföretag som berörs. Kravet är dock utformat som ett grundläggande krav som ska sättas i relation till företagets finansiella situation och särskild hänsyn ska tas till små företag. Kravet ska också beakta den tekniska utvecklingen och bör premiera universell utformning. Avsikten är att ge mediebolagen incitament att utnyttja ny teknik som gör det billigare och enklare att öka tillgängligheten. Regeringen delar de bedömningar som Myndigheten för press, radio och tv och Myndigheten för tillgängliga medier gör om att ett tillgänglighetskrav kan utformas utan att det blir för betungande för de sökande mediebolagen. I det kommande arbetet med utformningen av kravet ska berörda företags administrativa och andra kostnader för redovisning av tillgänglighetsarbete m.m. beaktas. 2017/18:154 9.4 Konsekvenser för staten Presstödsanslaget uppgår till ca . fanns ett överskott på . Regeringen har aviserat en ökning av anslaget med och ytterligare för att förbereda för nya former av mediestöd. Den totala anslagsramen uppgår således 2019 till ca och till ca . Hur stora statens utgifter för presstöd i form av driftsstöd och distributionsstöd slutligen blir beror bl.a. på antalet stödberättigade tidningar, deras utgivningsfrekvens och upplagornas storlek. Distributionsstödet uppgick till . Förslaget att höja distributionsstödet beräknas innebära en kostnadsökning om . har statens utgifter för distributionsstöd minskat med 2–beroende på minskade upplagor och denna utveckling ser ut att fortsätta. Efter höjningen av distributionsstödet , som ju ökar statens kostnader, bedöms kostnaden för distributionsstöd för papperstidningar således successivt minska . Utgifterna för driftsstöd uppgick till . Förslaget att höja driftsstödet beräknas innebära en kostnadsökning om ca baserat upplagor. Regeringen bedömer att de höjda stödnivåerna ryms inom anslaget. för utvecklingsstödet uppgick till , och intresset för stödformen har ökat sedan utvidgade innovations- och utvecklingsstödet sökas av en vidare krets, och behovet av utvecklingsinsatser i branschen är stort. Detta torde innebära ett ökat söktryck. Det nya stödet till stärkt lokaljournalistik i områden som saknar eller har svag journalistisk bevakning innebär en ökad kostnad för staten. Stödet kan uppgå till totalt högst per område. För att få en uppfattning om hur många områden som kan bedömas utgöra s.k. vita fläckar kan en referenspunkt vara att 33 kommuner helt saknar redaktionell bevakning. Därutöver kan även kommuner med svag journalistisk bevakning omfattas, och ett område kan i undantagsfall också avvika från kommunindelning. I likhet med utvecklingsstödet är det rimligt att anta att söktrycket även för denna nya stödform ökar med tiden när stödet har prövats. Båda stödformerna ges i mån av tillgängliga medel. bedöms finnas tillgängligt för de båda stödformerna, och bedöms utrymmet uppgå till ca . Kostnaderna för nämndens hantering av det nya stödet för lokaljournalistik och utvidgat innovations- och utvecklingsstöd kommer att öka, främst beroende på utvidgningen av kretsen av potentiella stödmottagare som kommer att kräva nya avvägningar. bedöms myndighetens ökade hantering vara nödvändig för att stöden ska uppnå sitt syfte och svara mot de identifierade utmaningarna. Regeringen har därför i budgetpropositionen annonserat en höjning av förvaltningsanslaget till Myndigheten för press, radio och tv med (prop. 2017/2018:1 utg.omr. Regeringen bedömer att förslagen om stärkt stöd för lokaljournalistik i områden som saknar eller har svag journalistisk bevakning kan få positiva effekter för medborgarnas tillgång till tillförlitlig information och kvalitativ nyhetsbevakning i dessa områden och därigenom indirekt stärka möjligheten till demokratiskt deltagande. Det nya stärkta stödet för lokaljournalistik och det utvidgade innovations- och utvecklingsstödet, förväntas stödja och utveckla aktörer som bidrar till att producera kvalitativ nyhetsförmedling och granskning i hela landet. Regeringen bedömer vidare att förslagen och bedömningarna i propositionen inte påverkar brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet eller jämställdheten mellan kvinnor och män. Regeringen bedömer också att förslagen inte påverkar den kommunala självstyrelsen. Däremot kan det leda till ökad oberoende journalistisk granskning av kommunala beslut i områden som saknar eller har svag journalistisk bevakning. Ökade krav på tillgänglighet i kombination med möjligheter för ökade utvecklingsstöd för ytterligare insatser som riktar sig till personer med funktionsnedsättning kan få positiva konsekvenser för möjligheten att nå målen med funktionshinderspolitiken. Att ett stärkt stöd för lokaljournalistik införs och att utvecklingsstödet utvidgas till allmänna nyhetsmedier, oavsett innehålls- och distributionsform, kan få positiva konsekvenser för möjligheten att nå de minoritetspolitiska målen. Förslaget att förlänga distributionsstödet och höja stödnivåerna bidrar till en spridning av papperstidningar i landet och kan även ha viss positiv påverkan på miljön genom att systemet för samdistribution av olika tidningstitlar blir kvar. Det utvidgade innovations- och utvecklingsstödet främjar digitalt läsande, vilket kan ha en viss positiv påverkan på miljön. I övrigt bedöms förslagen inte ha någon påverkan på miljön eller offentlig service. Utdrag ur sammanfattning av betänkandet En gränsöverskridande mediepolitik – för upplysning, engagemang och ansvar (SOU 2016:80) i för denna proposition relevanta delar redovisar i detta slutbetänkande en analys av den svenska mediemarknaden, med tyngdvikt lagd vid de medier som i hög utsträckning producerar och levererar oberoende nyhetsrapportering till medborgarna. Därutöver redovisas utredningens förslag, bedömningar och övriga slutsatser om innehållet i den mediepolitiska verktygslådan. Slutbetänkandet inleds och avslutas med ett förord respektive ett efterord av utredaren. Däremellan omfattar betänkandet 8 kapitel samt författningsförslag (kapitel 1) och författningskommentarer (kapitel 10). Innehållet i förord, kapitel 2–9 och efterord redovisas kortfattat nedan. Smarta mobiltelefoner och sociala medier har sänkt trösklarna för medborgarna att föra fram olika perspektiv, en demokratisk möjlighet. har nya, delvis dolda, hot mot yttrandefriheten uppstått. Utvecklingen går mot minskad användning av traditionella medier, journalistiken monteras ner. De traditionella medierna kämpar med att försvara sitt värde, polarisering och desinformation ökar, medborgare attraheras av förenklade politiska budskap. Några medieföretag befinner sig på obestånd, andra märker att insatserna för att skapa en hållbar verksamhet inte räcker. De ansvarstagande medieaktörer som bevakar demokratin och granskar makten har svårt att finansiera denna uppgift i allmänhetens tjänst. Behovet av statliga stöd kommer att öka. Att stödet behöver vidgas motiveras också av balansen mellan granskare och granskade: de politiska partierna tar emot i olika typer av partistöd. De fria oberoende medierna, vars uppgift bl.a. är att granska den politiska makten, bör finansieras i samma höjd. Mot denna bakgrund diskuterar utredaren behovet av en bredare och tyngre mediepolitisk ansats och presenterar den struktur som slutbetänkandet bygger på. Åtgärderna har indelats i två kategorier: detaljerade förslag med författningsändringar samt mer långsiktiga visionära tankar som kräver vidare utredning och beredning. En ny era kräver nya verktyg. En mediepolitik för framtiden medverkar till att designa ett medielandskap och en demokrati som främjar upplysning, engagemang och ansvarstagande. Kapitel 2 Utgångspunkter för slutbetänkandet har två delar – en analysdel och en förslags- I kapitlet redovisas hur arbete har bedrivits i dessa två faser. Ett stort antal dialoger och rundabordssamtal har hållits och för att diskutera olika mediepolitiska verktyg, vilka har resulterat i viktiga inspel till Utredaren har deltagit i flera panelsamtal och har därtill haft samarbetspartners och andra kontakter till hjälp för att samla in uppgifter och producera underlag till slutbetänkandet. Det medborgarperspektiv som varit en utgångspunkt för utredningens arbete både i första och andra fasen beskrivs i kapitlet. gett i uppdrag att genomföra en omfattande medborgarundersökning. Några av de centrala resultaten Medborgarna har t.ex. ett högt förtroende för de medier som ingår i den kategori som kan komma ifråga för mediestöd. svarade att de ibland eller ofta upplever att det sker förändringar i närmiljön utan att de har blivit tillräckligt informerade för att ha en chans Fyra av tio tar själva reda på vad som händer i den egna kommunen eller regionen . De som bor i en kommun som har nyhetsredaktion gör det i större utsträckning än de som bor i en kommun som saknar nyhetsredaktion. Kapitel 3 Strukturella förskjutningar i mediemarknaden I detta kapitel redovisas analys av den svenska mediemarknaden och dess förskjutningar, samt ett avsnitt fokuserat på hållbarhet. Ett hållbart framtida medielandskap har all anledning att utöver ekonomiska och sociala hållbarhetsfaktorer även väga in de miljömässiga. Analysen visar att dagstidningsföretagen, som visat sig i hög utsträckning stå för produktionen av oberoende nyhetsrapportering, pressas från flera håll, såväl av nationella som internationella konkurrenter. Såväl av sjunkande användarintäkter som av att annonsörerna väljer andra vägar för att nå sina målgrupper. Det är dessutom en komplex bild: vissa aktörer som har differentierat sina intäktsströmmar framstår starkare än de som inte har gjort det. står ett antal aktörer som satsat allt på tidningsrörelsen ännu starka, medan andra, som försökt differentiera intäkterna, är kraftigt försvagade. Om det ändå generellt kan sägas att innehållsproducenterna tappar mark har andra aktörer på medieområdet tagit ett allt större grepp om medborgarnas mediebudgetar, distributörerna: allt från bredbands- och telekomoperatörer till sociala medieplattformar. Den senare kategorin har huggit en stor bit av annonskakan. bygger de sin affär på innehåll andra producerar, något som i längden är ohållbart då alla aktörer beror av varandra i medieekologin. Tidningsföretagen har länge kämpat med omställningen, via nedskärningar och andra rationaliseringar samt genom höjda prenumerationspriser. även via försök att skapa nya intäktsströmmar, ofta via initiativ som närmar sig upplevelseindustrins verksamhet. Strategin många valt är inriktad på att konvertera papperstidningsprenumeranter till digitala abonnenter. satsningarna har gått trögare än planerat, vissa har redan gett upp dem. Digitala användarintäkter verkar emellertid inte väga upp de förlorade abonnemangsintäkterna. Pappersutgivningen torde upphöra inom en överskådlig tid, troligen via inledande frekvensnedgångar, en del aktörer sneglar mot en övergång till en gratismodell. Till detta ska läggas det faktum att de sociala mediernas betydelse som samlande arena har tvingat nyhetsmedierna att i allt högre utsträckning dela sitt innehåll där, vilket resulterat i att de delvis förlorat kontrollen över sin egen distribution. Ytterligare ett faktum som omkullkastar gamla sanningar är den nya valutan som användardata i olika former utgör. Flera aspekter på detta vida området behandlas i kapitlet, allt från hur data bygger värde för medieföretag och andra till problematiseringar gällande algoritmers påverkan och integritetsaspekter. Framtiden ser mörk ut, även om det inte går att säga något generellt. De svenska tidningarna befinner sig i olika grad av svårigheter beroende på om de ännu är lönsamma eller inte och om de har en ägare med stark ekonomisk ställning eller inte. Det dessa företag erbjuder i form av tillförlitligt innehåll, starkt förtroende hos användarna, samlande arenor och en demokratisk värdegrund torde emellertid utgöra tillgångar i det fortsätta omställningsarbetet. Kapitel 4 Tillgängligare medier för personer med funktionsnedsättning I kapitlet beskrivs hur alltför få medier är tillgängliggjorda på ett sådant sätt att alla medborgare kan ta del av dem. Detta trots att teknikutvecklingen skapat en mängd nya möjligheter vad gäller automatisering, t.ex. olika tjänster som omvandlar text till tal, eller tal till text. skapar tekniken nya hinder, exempelvis har den starka utvecklingen mot fler webb-tv-sändningar inte åtföljts av en lika stor ökning när det gäller textning av programmen. Avsaknaden av standarder kan också skapa hinder, då olika tekniker inte alltid är kompatibla. Den största mediepolitiska satsningen på området, taltidningen, fungerar väl men tillgängliggör enbart fysiska dagstidningar och användningen minskar. pekar på att det statliga stödet till taltidningar behöver ses över. Även verksamheten vid Myndigheten för tillgängliga medier bör utvecklas och tydligare inkludera den digitala och sociala medieanvändningen i verksamheten till gagn för såväl medborgare som nyhetsmedieaktörer. Ett nytt mediestöd ska inte konservera beroenden av tekniska spridningsformer, utan främja en generellt positiv utveckling i mediebranschen – i linje med vad aktuell teknik medger. Alla innehålls- och spridningsformer ska vara tillgängliggjorda för en så stor andel av befolkningen som möjligt. Kapitel 5 Mediesituationen för det samiska folket och de nationella minoriteterna utgångspunkt är att mediepolitiken ska uppmuntra en mängd röster och initiativ – nya och gamla – till att ta plats och skapa oberoende nyhetsrapportering med nationellt minoritetsperspektiv, på de nationella minoritetsspråken samiska, meänkieli, finska, jiddisch och chib eller på svenska, i de kanaler målgrupperna väljer. Av kapitlet framgår att tillgången till medier på nationella minoritetsspråk är svag, många av dessa verksamheter visar inte heller upp en sammanhållen leverans. En orsak som lyfts är bristen på journalister som behärskar de nationella minoritetsspråken. De offentligt finansierade medierna spelar en oerhört viktig roll för utbudet. Ett problem som påpekas av berörda organisationer är hur majoritetsmedierna framställer det samiska folket och de nationella minoriteterna. Det förekommer allt från okunskap till spridning av stereotyper och andra fördomar. Teknikutvecklingen har sänkt trösklarna för att starta publiceringskanaler vilket i viss mån har underlättat för tidigare svaga röster att göra sig hörda. Det krävs aktiva insatser för att förbättra existerande digitala översättningsverktyg för att de, i dessa till volym små språk, ska kunna leverera tillräcklig kvalitet. En väsentlig insats för ett nytt mediestöd blir att stimulera nyhetsrapportering med nationellt minoritetsperspektiv, såväl på de nationella minoritetsspråken som på svenska. Det nuvarande presstödssystemet har inte i någon nämnvärd utsträckning förmått stimulera nya initiativ. Kapitel 6 Ny inriktning på mediepolitiken Det digitaliserade, globaliserade och individualiserade medielandskapet skapar behov av en ny inriktning på mediepolitiken. Begrepp som massmedier har förlorat i relevans. Då medier kan utgöras av i princip vilken avsändare och vilka innehålls- och spridningsformer som helst behövs en avgränsning för vad staten bör stötta. förordar i det här kapitlet att den nya mediepolitiken tar avstamp i de demokratiska värden som ligger till grund för yttrandefriheten. Allas röster är lika mycket värda, för att alla har lika värde. Det är möjligt att förena den roll staten har som å ena sidan upprätthållare av lag och ordning (här i betydelsen garant för alla medborgares konstitutionella rätt till yttrande- och åsiktsfrihet) och å andra sidan den roll staten har som normbildare (för att försvara demokratins grundvalar). Denna normbildande funktion kommer till uttryck på flera olika sätt, t.ex. genom signalvärdet i vilka brott rättsväsendet väljer att prioritera eller genom hur staten väljer att spendera allmänna medel. Såväl formellt fastslagna mediepolitiska mål som resultatindikatorer bör revideras, för att gå i takt med medieutvecklingen. I arbetet med att utforma nya mediepolitiska mål behöver medborgarnas nya roll som medieborgare göra avtryck. Likaså bör potentialen i alla innehålls- och spridningsformer vägas in så att inte någon eller några enskilda former Betoningen måste i stället ligga på det demokratiska syftet. Kapitel 7 Ett nytt mediestöd för allmänna nyhetsmedier I kapitlet lämnar förslag till nytt mediestöd för allmänna nyhetsmedier. Det nya stödsystemet ska ersätta det befintliga presstödet . Det nya mediestödet är utformat dels i en ny medielag, dels i en förordning. Konstruktionen bygger på viljan att förankra de delar av systemet som behöver vara stabila i samt bedömningen att ett nytt stödsystem behöver förändras iterativt, vilket möjliggörs via en mer flexibel förordning. En del som behöver vara stabil är sammansättningen av den mediestödsnämnd som ska pröva ansökningar om mediestöd. Majoriteten av nämndens ledamöter nomineras på personliga mandat av mediebranschen.