prop · H503108 · 2018-02-20 00:00:00 — Det är lämpligt att även direktivets bestämmelse om samråd med arbetsmarknadens parter regleras på förordningsnivå. Om det behövs får ändringar i förteckningen göras. Kommissionen ska då enligt artikel 2.2 underrättas om sådana ändringar. Även denna fråga kan regleras i förordning. Några lagändringar är därmed inte nödvändiga med anledning av direktivets bestämmelser om att medlemsstaterna i samråd med arbetsmarknadens parter ska upprätta en förteckning över de sysselsättningsområden som innefattar säsongsbunden verksamhet och att kommissionen ska underrättas om förteckningen ändras. Regeringens förslag: För att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas ska anställningen göra det möjligt för utlänningen att försörja sig. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: önskar tydligare riktlinjer kring nivån på försörjningskravet och hur den ska räknas fram. Kammarrätten i och har vissa lagtekniska synpunkter. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5.3 ska medlemsstaterna på grundval av de handlingar som tillhandahålls i ansökan kräva att säsongsarbetare inte utnyttjar deras sociala trygghetssystem. Enligt artikel 6.3 ska medlemsstaterna på grundval av de handlingar som tillhandahålls i ansökan kräva att säsongsarbetaren under sin vistelse har tillräckliga medel för att försörja sig utan att utnyttja deras sociala trygghetssystem. För att en utlänning ska beviljas ett arbetstillstånd krävs att anställningen gör det möjligt för honom eller henne att försörja sig (6 kap. 2 § första stycket 1 UtlL). I förarbetena till bestämmelsen anges att kravet bl.a. ställer krav (prop. 2007/08:147 s. 27). Den måste vara av sådan omfattning att inkomsten från den erbjudna anställningen inte är så låg att utlänningen behöver försörjningsstöd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) för att täcka kostnaderna för bl.a. boende och uppehälle. Regeringen anser att ett motsvarande krav som det i 6 kap. 2 § första stycket 1 UtlL bör införas även för den som ansöker om ett tillstånd för säsongsarbete och att bestämmelsen bör utformas på samma sätt. För riktlinjer när det gäller nivån på försörjningskravet hänvisas därför till tillämpningen av de allmänna reglerna om arbetstillstånd. 8.4Krav på lön och övriga anställningsvillkor Regeringens förslag: För att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas ska lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor inte vara sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. 2017/18:108 Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och anser att det bör framgå av lagtexten att anställningsvillkoren ska överensstämma även med tillämplig rätt. önskar även ett förtydligande av om det är möjligt att erbjuda olika anställningsvillkor under olika delar av samma tillståndsperiod. förutsätter med hänvisning till arbetstidslagen (1982:673) att det också ställs krav på en viss timlön så att inte en alltför omfattande arbetstid kan kompensera låg timlön. Skälen för regeringens förslag: Enligt artiklarna 5.2 och 6.2 ska medlemsstaterna kräva att bl.a. ersättningen, arbetstiden, längden på den eventuella betalda semestern och andra relevanta arbetsvillkor överensstämmer med tillämplig rätt, kollektivavtal och praxis. Motsvarande krav på lön och anställningsvillkor finns i de allmänna bestämmelserna om arbetskraftsinvandring. Enligt dessa får inte villkoren vara sämre än vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen (6 kap. 2 § första stycket 2 UtlL, jfr även 6 a kap. 1 § första stycket 2 UtlL). Det finns däremot inte något uttryckligt krav om att villkoren ska överensstämma med tillämplig rätt. och anser att det bör framgå av lagtexten att anställningsvillkoren ska överensstämma även med tillämplig rätt. Att villkoren ska överensstämma med praxis inom yrket eller branschen måste dock, enligt regeringens mening, även anses innefatta att villkoren överensstämmer med tillämplig rätt och de regler som en arbetsgivare på den svenska arbetsmarknaden ska följa. De bestämmelser som genomför de aktuella artiklarna i direktivet bör därför utformas på motsvarande sätt som de som gäller generellt för arbetskraftsinvandring. Det bedöms alltså inte, för att uppfylla direktivets krav, nödvändigt att ange särskilt att anställningsvillkoren ska överensstämma med tillämplig rätt. Sammanfattningsvis ska ett tillstånd för säsongsarbete beviljas om lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor inte är sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Det innebär bl.a. att timlön och arbetstid måste uppfylla dessa krav. efterfrågar ett förtydligande av om det är möjligt att erbjuda olika anställningsvillkor . Bestämmelsens syfte är att säkerställa att utlänningens villkor inte understiger en viss nivå. Så länge villkoren inte understiger den nivån torde det i och för sig vara möjligt att villkoren ser olika ut under olika delar av tillståndsperioden, t.ex. att utlänningen får en högre lön . Om arbetsgivaren däremot inte uppfyller sina rättsliga skyldigheter beträffande bl.a. arbets- eller anställningsvillkor kan detta leda till att tillståndet återkallas (se avsnitt 9.3.2) och att arbetsgivaren blir skyldig att ersätta utlänningen för eventuell utestående ersättning (se avsnitt 16.2). När det gäller kontroll av villkor som ändras , se avsnitt 15. Regeringens förslag: För att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas ska utlänningen visa att han eller hon har eller har ansökt om en heltäckande sjukförsäkring. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i (LO) tillstyrker förslaget som säkerställer att arbetstagaren har ett fullgott försäkringsskydd. () anser att det är otydligt vilken sjukförsäkring som åsyftas. Skälen för regeringens förslag: Enligt artiklarna 5.1 b och 6.1 b ska en ansökan åtföljas av handlingar som styrker att den sökande innehar, eller om nationell rätt så föreskriver, har ansökt om sjukförsäkring, som täcker alla de risker som medborgarna i den berörda medlemsstaten normalt försäkras mot, då inget sådant försäkringsskydd eller motsvarande rättighet till förmåner erbjuds i samband med, eller som ett resultat av, det arbete som utförs i den medlemsstaten. Enligt hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) och tandvårdslagen (1985:125) är landstingen skyldiga att tillhandahålla hälso- och sjukvård samt tandvård åt alla som är bosatta inom landstingen, oavsett medborgarskap. För den som vistas inom utan att vara bosatt där är endast skyldigt att tillhandahålla omedelbar vård. Grunden för att få tillgång till svensk hälso- och sjukvård är således att man är bosatt i . Tillgången till sjukvård är alltså inte något som tillhandahålls i samband med eller endast som en följd av arbete som utförs i . I 3 § folkbokföringslagen (1991:481) anges att den som efter inflyttning anses vara bosatt i ska folkbokföras. En person anses bosatt här i landet om han eller hon kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin nattvila eller motsvarande vila (dygnsvilan) i landet under . Även den som kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila både inom och utom landet ska folkbokföras, om han eller hon med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sin egentliga hemvist här. Ett tillstånd för säsongsarbete föreslås gälla (se avsnitt 10.3). En utlänning som beviljas ett tillstånd för säsongsarbete kommer därför inte att folkbokföras och omfattas av landstingens skyldighet att tillhandahålla även annan än omedelbar hälso- och sjukvård samt tandvård. Mot denna bakgrund anser regeringen att det bör tas in en bestämmelse i utlänningslagen som innebär att en utlänning ska visa att han eller hon har eller har ansökt om en heltäckande sjukförsäkring. Begreppet heltäckande sjukförsäkring förekommer även på andra ställen i utlänningslagen (se t.ex. 3 a kap. 3 § 4 och 6 a kap. 1 § första stycket 3) och bör ha samma innebörd i detta sammanhang. Regeringens förslag: För att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas ska utlänningen visa att han eller hon under vistelsen kommer att ha tillgång till en bostad med lämplig standard. Om arbetsgivaren upplåter eller förmedlar bostaden får tillstånd för säsongsarbete beviljas endast om – hyran inte står i missförhållande till utlänningens lön eller boendets – hyran för bostaden inte dras från utlänningens lön i andra fall än enligt lagen om arbetsgivares kvittningsrätt, arbetsgivaren har gett utlänningen en skriftlig handling med – bostaden uppfyller allmänna hälso- och säkerhetsbestämmelser. En utlänning ska anmäla till om han eller hon byter Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vad som ska anses vara en bostad med lämplig Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. promemorian föreslås inte något uttryckligt krav på att hyran för bostaden inte får dras från utlänningens lön i andra fall än enligt lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt (kvittningslagen). Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att det vore värdefullt med tydligare uttalanden om hur bestämmelserna om bl.a. hyra och bostadsstandard förhåller sig till bestämmelserna i 12 kap. jordabalken för det fall arbetsgivaren upplåter eller förmedlar en bostad till anser att bostadskravet borde se lika ut oavsett om det är arbetsgivaren eller en tredje part som hyr ut eller på annat sätt tillhandahåller en bostad. förtydliganden av hur bestämmelserna ska tillämpas, bl.a. huruvida avdrag från säsongsarbetarens lön utan dennes samtycke ska utgöra grund för i (LO) har inga synpunkter på förslagen gällande bostadskravet men understryker att kraven bör följas upp och att sanktioner ska påföras de arbetsgivare som inte följer uppställda regler för uthyrning av bostad. LO avstyrker möjligheten att kostnaden för bostaden ska kunna dras direkt från lönen. advokatsamfund anser att bör vara den myndighet som meddelar föreskrifter om vad som ska anses vara en bostad med lämplig standard. Skälen för regeringens förslag Enligt artiklarna 5.1 c och 6.1 c ska en ansökan om inresa åtföljas av handlingar som styrker att utlänningen kommer att ha en lämplig bostad eller att en lämplig bostad kommer att tillhandahållas i enlighet med I artikel 20.1 anges att medlemsstaterna ska kräva bevis för att säsongsarbetaren under hela sin vistelse kommer att få tillgång till en bostad med lämplig standard i enlighet med nationell rätt och/eller praxis. Den behöriga myndigheten ska informeras om säsongsarbetaren flyttar till en annan bostad. I artikel 20.2 finns vissa bestämmelser som gäller om bostaden tillhandahålls av eller genom arbetsgivaren. Den hyra som säsongsarbetaren kan bli skyldig att betala får inte vara oskälig i förhållande till hans eller hennes nettoersättning och boendets kvalitet. Hyran får inte automatiskt dras från säsongsarbetarens lön. Arbetsgivaren ska tillhandahålla säsongsarbetaren ett hyresavtal eller liknande dokument där hyresvillkoren för bostaden tydligt framgår. Dessutom ska arbetsgivaren se till att bostaden uppfyller de allmänna hälso- och säkerhetsbestämmelser som gäller i den berörda medlemsstaten. Utlänningslagstiftningen innehåller inte några bestämmelser om utlänningars tillgång till bostad förutom de bestämmelser som finns i 5 kap. 3 b § UtlL och i 9 § lagen om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i , vilka handlar om försörjningskrav vid anhöriginvandring. Enligt dessa bestämmelser får ett uppehållstillstånd på grund av anknytning endast beviljas om den person som utlänningen åberopar anknytning till bl.a. har en bostad av tillräcklig storlek och standard för sig själv och utlänningen. har meddelat föreskrifter om kravet på bostad av tillräcklig storlek och standard (MIGRFS 02/2017). Direktivets bestämmelser i artiklarna 5.1 c och 6.1 c om lämplig bostad är tvingande. Det bör därför av utlänningslagens nya kapitel framgå att en utlänning ska ha en lämplig bostad under sin vistelse för att beviljas ett tillstånd för säsongsarbete. Vad som ska anses vara en bostad av lämplig standard och vilka bevis som ska krävs för att visa att kravet är uppfyllt har däremot överlämnats åt medlemsstaterna att reglera. Regeringen anser att utlänningen bör kunna styrka sin boendesituation genom att t.ex. visa upp ett hyresavtal eller ett intyg från en hyresvärd. Beträffande tidpunkten för tillträdet bör det vara tillräckligt att utlänningen förfogar över bostaden senast när han eller hon påbörjar sin vistelse i (jfr prop. 2009/10:77 s. 31). I detta sammanhang kan det nämnas att det i 12 kap. jordabalken finns bestämmelser som syftar till att hyresgästen ska få en godtagbar standard på sitt boende. Förutom att bostaden ska tillhandhållas i ett sådant skick att den enligt den allmänna uppfattningen på orten är fullt brukbar för det avsedda ändamålet, ska den hålla en viss lägsta godtagbara standard (12 kap. 9 och 18 a §§). Det innebär exempelvis krav på uppvärmning och tillgång till varmt och kallt vatten för hushåll samt personlig hygien. Bestämmelserna i jordabalken bör därför kunna tjäna som vägledning om vilka närmare krav som ställs på en lämplig bostad. Det är lämpligt att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om innebörden av kravet på att utlänningen ska ha tillgång till en bostad med lämplig standard. I lagrådsremissen föreslogs en upplysningsbestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen kan göra detta. Lagrådet påpekar att kravet på att bostaden ska ha lämplig standard är hämtat från direktivet och saknar Om en så allmänt hållen regel ska fyllas ut med föreskrifter, måste dessa enligt Lagrådet med nödvändighet komma att innehålla ytterligare villkor för tillstånd som inte kan betecknas som verkställighetsföreskrifter. Lagrådet föreslår därför att bestämmelsen utformas som ett bemyndigande. Regeringen anser att bestämmelsen bör utformas i enlighet med Lagrådets förslag, vilket också är i överensstämmelse med förslaget i promemorian. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör således bemyndigas att meddela föreskrifter om vad som ska anses vara en bostad med lämplig standard. anser att uppgiften att meddela föreskrifter bör ges till . torde dock ligga närmast till hands, eftersom verket redan meddelar föreskrifter om krav på bostad i de fall en bedömning av bostad krävs enligt utlänningslagstiftningen. Som LO understryker bör kraven på lämplig bostad följas upp. I avsnitt 15 och 16 finns förslag om kontroll och sanktioner mot arbetsgivaren. Direktivets bestämmelse i artikel 20.1 om anmälningsskyldighet vid byte av bostad är tvingande. En bestämmelse om skyldighet för en utlänning som har ansökt om eller har ett tillstånd för säsongsarbete att anmäla till om han eller hon byter bostad bör därför tas in i utlänningslagen. Eftersom kravet på en lämplig bostad är en förutsättning för att bevilja tillståndet är det viktigt att har korrekta uppgifter om bostaden. Utlänningen bör därför även underrätta om förhållandena förändras . Om utlänningen byter bostad bör han eller hon styrka sin boendesituation på samma sätt som vid ansökningstillfället. Om förhållandena förändras efter att utlänningen har beviljats tillståndet kan det utgöra grund för återkallelse (jfr avsnitt 9.3.2). En utlänning som har haft ett tillstånd för säsongsarbete och t.ex. inte har iakttagit anmälningsskyldigheten vid byte av bostad kan riskera att få en senare ansökan avslagen (jfr avsnitt 9.2). Detsamma gäller vid en ansökan om förlängning av tillståndstiden (jfr avsnitt 9.4). Om arbetsgivaren upplåter eller förmedlar bostaden Om bostaden tillhandahålls av eller genom arbetsgivaren ställs ytterligare krav för att ett tillstånd för säsongsarbete ska beviljas (artikel 20.2). Förutom att bostaden ska vara av lämplig standard tillkommer krav som avser att skydda säsongsarbetaren när en bostad tillhandahålls av eller genom arbetsgivaren. Det bör därför inte, som önskar, vara likalydande bestämmelser oavsett hur säsongsarbetaren tillhandahålls bostaden. Av direktivet framgår inte vad som närmare avses med att bostaden tillhandahålls av eller genom arbetsgivaren. Direktivet bör dock i vart fall anses omfatta en situation när arbetsgivaren ingår ett hyresavtal med säsongsarbetaren om att upplåta en bostad. Dessutom är det en rimlig tolkning att bestämmelsen även omfattar fall där arbetsgivaren förmedlar en bostad till säsongsarbetaren och det leder till att säsongsarbetaren ingår ett hyresavtal med en tredje part. Den svenska bestämmelsen bör mot denna bakgrund utformas på så sätt att de ytterligare kraven för att beviljas ett tillstånd för säsongsarbete gäller om arbetsgivaren upplåter eller förmedlar bostaden till säsongsarbetaren. Kammarrätten i önskar att det tydliggörs hur de föreslagna bestämmelserna om bl.a. hyra och bostadsstandard förhåller sig till bestämmelserna i 12 kap. jordabalken när arbetsgivaren upplåter eller förmedlar en bostad till utlänningen. Ett av kraven som ställs om bostaden tillhandahålls av eller genom arbetsgivaren är att hyran inte får vara för hög i förhållande till boendets kvalitet. Bestämmelsen i 12 kap. 55 § jordabalken om hyressättning enligt bruksvärderegeln torde kunna ge vägledning i den nu aktuella delen. Det innebär att bedömningen i första hand bör göras med ledning av hyran för liknande bostäder på orten där bostaden är belägen eller om det inte kan ske, med hänsyn till i övrigt likartade förhållanden. Av direktivet följer vidare att hyran inte får vara för hög i förhållande till den nettoersättning som betalas ut till utlänningen. Ett syfte med bestämmelsen torde vara att säkerställa att säsongsarbetaren inte av arbetsgivaren anvisas en bostad som han eller hon inte har råd med. I skäl 7 anges att direktivet bör säkerställa rimliga arbets- och levnadsförhållanden för säsongsarbetare. Efter betalning av hyran bör säsongsarbetaren ha kvar så mycket av sin nettoersättning att levnadsförhållandena framstår som rimliga. Precis som när det gäller försörjningskravet bör även här gälla att utlänningen, efter att hyran är betald, inte behöver försörjningsstöd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen för att täcka kostnaderna för bl.a. uppehälle (se avsnitt 8.3). När det gäller nivån på hyran anges det i den svenska översättningen av direktivet att hyran inte får vara ”oskälig” i förhållande till nettoersättningen och boendes kvalitet. I den engelska översättningen anges i stället att hyran ”shall not be excessive”. Den engelska språkversionens krav i denna del tyder på att det inte är tillräckligt att hyran framstår som oskälig, utan att det krävs mer än så. Vid genomförandet av bestämmelserna bör detta lämpligen framgå genom att det anges att hyran inte får stå i missförhållande till nettoersättningen eller boendets standard. Om arbetsgivaren upplåter eller förmedlar en bostad ska ett hyresavtal eller liknande dokument tillhandahållas av vilket hyresvillkoren för bostaden tydligt framgår. Arbetsgivaren ska vidare se till att bostaden uppfyller de allmänna hälso- och säkerhetsbestämmelser som gäller i den berörda medlemsstaten. Bestämmelserna i 12 kap. jordabalken om skick och lägsta godtagbara standard innebär bl.a. att bostaden inte ska ha sådana brister i fråga om hållfasthet, brandsäkerhet eller sanitära förhållanden som inte skäligen kan godtas (18 a § sjunde stycket 2) och torde därmed kunna omfatta sådana hänsyn till den enskildes hälsa och säkerhet som avses i direktivet. Dessa bestämmelser torde alltså kunna ge vägledning om direktivets krav även i den nu aktuella delen. I artikel 20.2 a anges också att hyran inte får dras automatiskt från säsongsarbetarens lön. I promemorian görs bedömningen att detta inte torde innebära ett absolut förbud mot att göra avdrag från arbetstagarens lön. I kvittningslagen finns bestämmelser om skydd för arbetstagares rätt till lön som anger i vilka situationer arbetsgivaren får göra avdrag på lön genom kvittning. Enligt huvudregeln får kvittning mot lön endast ske efter medgivande från arbetstagaren, s.k. frivillig kvittning (2 §). 2017/18:108 kvittning förutsätter att medgivandet finns när lönen förfaller till betalning och är att jämställa med frivillig betalning (prop. 1970:94 s. 25). I vissa undantagsfall är dessutom s.k. tvungen kvittning tillåten (3 §). Bestämmelserna i kvittningslagen, som alltså innebär att avdrag som sker efter samtycke från arbetstagaren eller efter att vissa skyddsregler har iakttagits, är enligt regeringens bedömning förenliga med direktivet och tillgodoser direktivets krav på att hyran inte får dras automatiskt från säsongsarbetarens lön. LO avstyrker helt att hyran ska kunna dras direkt från utlänningens lön och anser att även om arbetstagaren samtyckt till det är säsongsarbetare från tredjeland i ett sådant underläge gentemot sin arbetsgivare att det inte bör vara möjligt. Enligt regeringens mening bör emellertid inte möjligheterna till kvittning enligt kvittningslagen begränsas utan gälla även för arbetstagare som är säsongsarbetare. I promemorian föreslås ingen uttrycklig bestämmelse som motsvarar direktivets krav om att hyran inte får dras automatiskt från säsongsarbetarens lön. Utan en uttrycklig bestämmelse kan det dock, som är inne på, ifrågasättas om detta förhållande enbart regleras mellan arbetstagaren och arbetsgivaren och inte utgör en förutsättning för att tillstånd ska få beviljas. För att förtydliga detta och säkerställa att säsongsarbetares rättigheter tillgodoses föreslår regeringen därför att kravet på att hyran för bostaden inte får dras från säsongsarbetarens lön i andra fall än vad som medges i kvittningslagen uttryckligen ska anges i det nya kapitlet i utlänningslagen om tillstånd för säsongsarbete. Detta innebär att om det framgår att arbetsgivaren har för avsikt att dra hyran från säsongsarbetarens lön i vidare mån än vad som är tillåtet enligt kvittningslagen ska något tillstånd för säsongsarbete inte beviljas. Mot bakgrund av ovanstående bör det i utlänningslagens nya kapitel införas bestämmelser som anger att om arbetsgivaren upplåter eller förmedlar bostaden till utlänningen får ett tillstånd för säsongsarbete beviljas endast om hyran inte står i missförhållande till utlänningens lön eller boendets standard, hyran för bostaden inte dras från utlänningens lön i andra fall än enligt kvittningslagen, arbetsgivaren har gett utlänningen en skriftlig handling med hyresvillkoren och om bostaden uppfyller allmänna hälso- och säkerhetsbestämmelser. Regeringens förslag: Tillstånd för säsongsarbete får endast ges om rekryteringsförfarandet är förenligt med åtaganden inom Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i ifrågasätter, bl.a. mot bakgrund av att direktivet saknar bestämmelser om unionsföreträde, om förslaget är motiverat. invänder i och för sig inte mot förslaget men anser att den svenska av unionsföreträdet är för snäv och därför bör ses över Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 8.3 får medlemsstaterna Prop. 2017/18:108 kontrollera om den lediga platsen i fråga kan tillsättas med medborgare i den egna medlemsstaten, med andra unionsmedborgare eller med tredjelandsmedborgare som lagligen uppehåller sig i den medlemsstaten. Av skäl 9 framgår vidare att direktivet inte bör påverka tillämpningen av principen om företräde för unionsmedborgare vad beträffar tillträde till medlemsstaternas arbetsmarknad, såsom den uttrycks i relevanta bestämmelser i de relevanta anslutningsakterna. Enligt 6 kap. 2 § andra stycket och 6 a kap. 1 § 4 UtlL får ett arbetstillstånd eller ett EU-blåkort endast ges om rekryteringsförfarandet är förenligt med åtaganden inom Europeiska unionen. Bestämmelsen innebär att ska kontrollera att unionsföreträdet respekteras.