prop · H503173 · 2018-03-13 00:00:00 — I beräkningsverktyg för underhållsbidrag används schabloner för skäliga levnadskostnader vid bedömning av barnets behov, vilka varierar per åldersgrupp. Ett annat alternativ skulle kunna vara att använda sig av schablonerna för beräkning av underhållsbidrag som var kopplade till prisbasbeloppet, och som byggde på numera upphävda allmänna råd 1989:6, Underhållsbidrag till barn. I det sammanhanget bör det dock beaktas att de är gällande. De byggde ursprungligen på beräkningar och det har tidigare lämnats synpunkter om 2017/18:173 att dessa schablonbelopp borde höjas (se bl.a. Underhållsbidrags- och bidragsförskottsutredningen, SOU 1995:26). Det alternativ som ligger närmast till hands när det gäller att beräkna hur stort grundbehovet är för barn i olika åldrar inom underhållsstödet är att utgå från beräkningar av skäliga levnadskostnader. Så har även skett vid tidigare överväganden i förarbeten och utredningar (se prop. 2004/05:116, SOU 2011:51 kapitel 8 och avsnitt 13.4.6, prop. 2014/15:145 s. 22 samt prop. 2016/17:216 s. 14). De kostnadsposter som har ansett bör ingå i barns grundbehov avser livsmedel, kläder och skor, fritid och lek, hygien, barn- och ungdomsförsäkring samt en andel av hushållets förbrukningsvaror, hemutrustning inklusive dator, medier inklusive telefoni och internet och hemförsäkring. Grundbehovens storlek varierar stort beroende på barnets ålder men är densamma oberoende av barnets kön. Vilka kostnadsposter ska ingå i barns och ungas normalbehov inom ramen för underhållsstödet? När det gäller underhållsstödets storlek och vilka kostnader det bör täcka är det inte självklart att barns samtliga behov ska ingå i de normalkostnader som ska beaktas inom underhållsstödet. Visserligen har underhållsstödet i förhållande till underhållsbidraget mer karaktären av ett grundskydd och ska ge barnet en rimlig försörjning när ett underhållsbidrag av olika anledningar uteblir från den underhållsskyldiga föräldern. Om barns hela faktiska och individuella behov, som ska ligga till grund för beräkning av underhållsbidrag, skulle ligga till grund även för underhållsstödets storlek skulle det innebära att staten i en alltför stor utsträckning skulle ta över föräldrars underhållsskyldighet. Detta betyder dock inte att hänsyn inte bör tas till schabloniserade och genomsnittliga kostnader för behov som barn har för att vara likställda med barn som det inte lämnas underhållsstöd för. Regeringen anser, i likhet med vad som gäller för underhållsstödet, att normalkostnaden för ett barn bör täcka dels de behov som ett barn vanligtvis har, dels en andel av hushållets gemensamma kostnader för t.ex. förbrukningsvaror, TV, dator, medier och liknande kostnader som påverkas av att det finns barn i hushållet (jfr prop. 2004/05:116 s. 25). Vid bedömning av vilka kostnadsposter som ska ingå i barns normalbehov inom underhållsstödet bör enligt regeringen det högsta beloppet för respektive åldersgrupp beaktas. uppfattar det som oklart vilka av posterna i schabloner för skäliga levnadskostnader som ingår i det som blir barnets grundbehov inom ramen för underhållsstödet. För att myndigheten ska kunna informera föräldrar om underhållsstöd respektive underhållsbidrag är det viktigt att tydliggöra kostnadsposterna. Regeringen kan konstatera att de kostnadsposter som publicerar och som hänför sig till barn tillsammans med en andel av hushållets gemensamma kostnader ska ingå i barnets grundbehov och beaktas inom ramen för underhållsstöd (dvs. dels barnets kostnader för livsmedel, kläder och skor, fritid och lek, hygien, barn- och ungdomsförsäkring, dels en andel av hushållets gemensamma kostnader för för- brukningsvaror, hemutrustning inklusive dator, medier inklusive telefoni och internet och hemförsäkring). har i sina beräkningar redovisat en separat kostnadspost för mobiltelefon för barn som är eller äldre. Enligt regeringen är det rimligt att de belopp som har beräknat för mobiltelefon läggs till i barnets grundbehov (för 10-åringar, för barn 11–, för barn som är 15–och för barn som är eller äldre). beräknar inte längre kostnader för hushållsel men dessa bör enligt regeringens mening ingå i grundbehovet som . I avsnitten nedan redogörs för vilka kostnadsposter som regeringen bedömer bör ingå i barnets normalbehov utöver grundbehovet och som bör ligga till grund för underhållsstödets belopp. Övriga kostnader som inte ingår i grundbehovet men som bör beaktas inom underhållsstödet Utöver ovanstående grundläggande behov som de flesta barn har, bör det inom ramen för underhållsstödet vara rimligt att det i barns normalkostnader även ska ingå andra kostnader som barn kan ha (jfr regeringens uttalanden i prop. 2016/17:216 s. 17). Underhållsstödets storlek bör inte motsvara nivån för ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen (2001:453) eftersom det till sin konstruktion inte är avsett att vara vare sig ett helt tillfälligt stöd eller ett yttersta skyddsnät för barnet. Kostnaderna för barn och ungdomar kan naturligtvis variera från familj till familj. Exempel på detta är kostnad för umgängesresor, semesterresor, lokala resor, fickpengar, husdjur och fritidsintressen som inte ingår i den beräknade kostnaden för barns och ungdomars grundbehov. I beräkningarna ingår inte heller merkostnader för eventuella funktionsnedsättningar, allergier eller sjukdomar. Hänsyn bör tas till kostnaden för förskola, fritidshem och pedagogisk omsorg när man beräknar behovet för barn. Med maxtaxan har kommunernas avgiftsuttag för dessa verksamheter minskat betydligt i spridning. Med hänsyn till omfattningen av inskrivna barn i förskola och att en majoritet av landets kommuner inte differentierar taxan beroende på barnets närvarotid, bör kostnaden för förskola, fritidshem och pedagogisk omsorg beräknas med utgångspunkt från avgiftstaket för samtliga barn i åldrarna . Den kostnad som beaktas inom underhållsstödet bör dock inte överstiga avgiftstaket. Även om andelen hushåll som har inkomster som ligger över maxtaxans tak () har ökat, bör kostnaden grundas på en lägre inkomst. Många barn har syskon vilket sammantaget innebär en lägre avgift. Barnet bör antas vara det yngsta barnet i hushållet, dvs. det barn som den högsta avgiften tas ut för. Två låginkomsttagare med en gemensam bruttoinkomst på får i och med maxtaxan en avgift på för ett barn i förskola (jfr beräkningar i SOU 2011:51 avsnitt 8.2.5). För barn som är bedöms detta vara en rimlig kostnad att beakta inom ramen för underhållsstödet. Från och med höstterminen det år då barnet fyller reduceras emellertid avgiften på grund av att barnet har rätt till 525 avgiftsfria timmar i förskolan. För barn som är bedöms därför vara en rimlig kostnad att beakta och för barn som är 4–9 år 2017/18:173 bedöms vara en rimlig kostnad att beakta. Det saknas anledning att räkna med förskole- och fritidshemskostnad för barn som är äldre än så och för barn eftersom en förhållandevis liten andel av dessa barn deltar i sådan verksamhet eller omsorg (jfr regeringens uttalanden i prop. 2016/17:216 s. 16). Kostnaden för spädbarnsutrustning bör, som tidigare konstaterat, anses ingå i normalkostnaden för barn (SOU 2011:51 s. 495). Även om spädbarnsutrustning till viss del införskaffas innan barnet föds, och således innan underhållsstöd börjar betalas ut, kan man vid beräkningen av barns normalbehov inte bortse från denna Bilden av vad barn kostar blir annars orealistiskt låg. för spädbarnsutrustning enligt schabloner bör även Såväl (SOU 2003:42) som Särlevande- utredningen (2011:51) ansåg att kostnader för lokala resor med kollektiv- trafik bör ingå i ett barns normalbehov. Utredningen ansåg vidare att sociala och pedagogiska skäl talar för att även låta fickpengar ingå i normalbeloppet när barnet har uppnått den ålder då barn normalt får fick- Ledning skulle kunna tas av bankernas rekommendationer om genomsnittlig månadspeng för olika åldersgrupper. ningen var av samma uppfattning. Det är inte ovanligt att äldre tonåringar får hela barnbidraget i fickpengar men då ska det till viss del täcka kostnader för kläder och skor. Det är därför inte rimligt att beakta ett helt barnbidragsbelopp som fickpengar i barnets normalbehov inom Regeringen anser att viss kostnad för lokala resor och en i det här sammanhanget rimlig summa fickpengar bör beaktas inom underhållsstödet från och med ålder. särredovisas bidrar också till en tydlighet som efterfrågar (se tabell 5.1 nedan). gjorde bedömningen att det borde läggas till fler kostnadsposter i barns normalbehov som inte ingår i Konsument- verkets beräkningar, bl.a. kostnad för en enklare familjesemester ( 2011:51 s. 495 f.). Utredningen ansåg att det var motiverat att en mindre kostnad för semester skulle ingå eftersom underhållsstödet ska utgöra ett grundskydd för barnet sett i ett längre perspektiv och att det primärt får anses vara föräldrarnas ansvar att bekosta och ordna med semester för Hitintills har ett schablonbelopp om lagts till normalkostnaden inom underhållsstödet för kostnader som kan före- komma men som varierar i stor utsträckning mellan olika familjer. kan även inkludera en eventuell kostnad för en enklare semester. sammantagen bedömning är det rimligt att det i normalkostnaderna för barn och ungdomar även fortsättningsvis ingår ett belopp om Det måste tas i beaktande att det även finns många barn med sammanboende föräldrar som lever med små ekonomiska resurser. talar för en viss försiktighet. Vissa kostnader som avser mer individuella behov som kostsamma läkemedel, särskild kost, kostsamma umgängesresor eller speciella fritidsaktiviteter bör enligt regeringen inte ingå i det mer grundläggande och schabloniserade underhållsstödet. Sådana kostnadsposter kan dock beaktas inom ramen för barnets behov när ett civilrättsligt underhålls- Barns andel av bostadskostnaden bör inte beaktas inom underhålls- Prop. 2017/18:173 stödet (jfr regeringens uttalanden i prop. 2016/17:216 s. 15). innebära en dubbelkompensation för de boföräldrar som får både underhållsstöd och bostadsbidrag eller bostadstillägg. Drygt en tredjedel av boföräldrarna i underhållsstödssystemet får även bostadsbidrag enligt uppgifter från . Det ska heller inte bortses från att även den bidragsskyldiga föräldern ofta har vissa kostnader för bostad på grund av att barnet vistas hos honom eller henne. Den sammanlagda normalkostnaden för ett barn De ovan förda resonemangen leder fram till de månadskostnader för barn och unga i olika åldrar som framgår av tabellen nedan. Underhållsstödsbeloppet ska motsvara ungefär hälften av normalkostnaden för ett barn sedan hänsyn tagits till allmänt barnbidrag eller studiebidrag. Den antagna normalkostnaden ska täcka ett barns normalbehov och motsvara en skälig levnadsnivå på lång sikt. Detta syfte med stödet ska gälla även fortsättningsvis. Utgångspunkten är således att halva kostnaden löper på den bidragsskyldiga föräldern och att det är denna del som underhållsstödet ska täcka. 4–6 7–9 10 11–14 15–16 17–19 *Avgiften för förskola har beräknats utifrån att barn har rätt till 525 avgiftsfria timmar i förskolan från och med höstterminen det år barnet fyller . **Dessa kostnadsposter har i tidigare propositioner avseende underhållsstödets belopp ingått i grundbehov (se bl.a. prop. 2016/17:216). ***Avser barnbidrag för 15–16 åringar som är födda under tredje eller fjärde kvartalet. För övriga barn är beloppet som regel lägre. För 20-åringar kan underhållsstöd och studiebidrag endast lämnas t.o.m. juni det år de slutar gymnasiet. ****Studiebidrag lämnas i stället som barnbidraget. Barnbidraget och studiebidraget har höjts till per barn . Källa: beräkningar av skäliga levnadskostnader , betänkande SOU 2011:51 och beräkningar. Beräkningarna ovan visar att normalkostnaden för barn sedan barnbidrag och studiebidrag har beaktats varierar från till 2017/18:173 . De visar även att stödet behöver höjas för barn som är eller äldre för att täcka halva normalkostnaden sedan hänsyn tagits till allmänt barnbidrag och studiebidrag. Detta talar för att underhållsstödet behöver differentieras i ytterligare ett steg och höjas för barn som är 11–samt höjas ytterligare för barn som är eller äldre. Överväganden om en ny åldersdifferentiering av underhållsstödet Barn som har fyllt har rätt till underhållsstöd med ett högre belopp (prop. 2016/17:216, bet. 2017/18:SfU:9, rskr. 2017/18:16, se SFS 2017:995). En ytterligare differentiering av underhållsstödet har flera fördelar. Dels blir det ännu tydligare att barns behov är olika, dels motsvarar underhållsstödet då bättre de faktiska kostnaderna för barn i olika åldrar och framstår därmed som mer rättvist. En differentiering skulle också ligga i linje med att det är barnets behov som ska täckas och att underhållsstödet inte är att betrakta som en generell inkomstförstärkning för ensamstående föräldrar. En differentiering kan dessutom leda till att föräldrar i större utsträckning för samtal om vad som är ett rimligt underhåll utifrån varje enskilt barns ålder samt faktiska och individuella behov. Detta kan få till följd att det nuvarande underhållsstödsbeloppet blir mindre normerande för föräldrars uppfattning om underhållsbidragens storlek och förhoppningsvis inte blir det belopp som föräldrar med automatik enas om som underhållsbidrag för ett barn. undersökningar visade att endast ett fåtal barn, , fick mer än underhållsstödets (dåvarande) belopp i underhållsbidrag (SOU 2011:51 s. 336). Av administrativa skäl framstår det dock inte lämpligt att ha en underhållsstödsnivå för varje ålderskategori då såväl beloppen som behovsbedömningarna grundar sig på schabloner och genomsnitt, som de faktiska kostnaderna för barn i olika åldrar i praktiken varierar från fall till fall. Det faktum att vissa av kostnaderna för barnet ökar med stigande ålder kompenseras i viss mån av att kostnaderna för förskola och pedagogisk omsorg då minskar. Trots det jämnas kostnaderna inte ut mellan barn i olika åldrar. Det talar också för att stödet bör differentieras beroende på barnets ålder. anmärker att den föreslagna höjningen av underhållsstödet för de äldre barnen innebär att skillnaden mellan underhållsstöd och efterlevandestöd ökar. Om en särlevande förälder med låga inkomster avlider, kommer barnets underhållsstöd att övergå till efterlevandestöd som är något lägre än underhållsstödet. anser att det bör analyseras hur denna inte obetydliga skillnad förhåller sig till det ursprungliga syftet med efterlevandestödet om att barn till en avliden förälder i princip ska få samma grundskydd som barn till särlevande föräldrar. Regeringen kan först konstatera att efterlevandestödets storlek inte påverkas av en höjning av underhållsstödet. Frågan om efterlevandestödets storlek omfattas inte heller av detta lagstiftningsärende. Även om utgångspunkten är att efterlevande barn ska tillförsäkras ett grundläggande skydd som är uppbyggt på i princip samma sätt som underhålls- stödet beräknas stöden på olika sätt. Underhållsstöd lämnas med ett i lagen bestämt belopp medan efterlevandestöd är knutet till prisbasbeloppet och räknas upp i takt med den allmänna prisutvecklingen. Det innebär att beloppen kan skilja sig åt och att de kan förändras . Efterlevandestödet har varit högre än underhållsstödet men är förhållandet det omvända. Regeringen anser att de höjningar av underhållsstödet som har föreslagits i promemorian inte är så stora att det ursprungliga syftet med efterlevandestödet äventyras. framför att förslaget kan ge ett sämre utfall för barn vars underhållsskyldiga förälder har förmåga att betala ett högre underhållsbidrag, då underhållsstödet uppfattas som normgivande trots att det bara utgör barnets halva normalbehov. Föräldrar uppfattar nivåer för underhållsstöd som normerande även för underhållsbidrag. ser därför arbetsgruppens förhoppning att förändringarna av underhållsstödet ska få till följd att föräldrar i större utsträckning ska föra samtal om vad som är ett rimligt underhåll, utifrån varje enskilt barns ålder samt faktiska och individuella behov, som en förhoppning som med hög grad av sannolikhet inte kommer att infrias. Risken är mer påtaglig att åldersdifferentieringen kommer att få till följd att än fler föräldrar kommer att uppfatta nivåerna för underhållsstöd som normerande även för underhållsbidrag. Detta kan enligt bedömning leda till att vägledande avgöranden kommer att bli alltmer sällsynta. Regeringen delar inte uppfattning. För det fall underhållsstödsbeloppet uppfattas som normgivande vid bestämmande av underhållsbidrag blir det enligt regeringens mening inkonsekvent att en höjning av nämnda belopp skulle leda till ett sämre utfall för ett barn som får underhållsbidrag. Det torde i stället leda till ett bättre utfall för dessa barn eftersom underhållsstödsbeloppet, som enligt är normgivande, höjs. Att underhållsstödet utgör halva barnets normalbehov är naturligt eftersom det är avsett att täcka hälften av barnets behov sedan hänsyn tagits till allmänt barnbidrag. Boföräldern ska också bidra till barnets försörjning. Möjligheten för föräldrarna att vända sig till domstol för att föra talan om underhåll kvarstår oförändrad. Underhållsbidrag bör emellertid i första hand bestämmas genom avtal mellan föräldrarna. De nya bestämmelserna om underhållsstödet, som trädde i kraft , syftar till att öka förutsättningarna för särlevande föräldrar att komma överens om ett underhåll för barnet, vilket i många fall innebär fördelar för barnet bl.a. när det gäller hans eller hennes ekonomiska situation. I samband med detta har fått ett utökat uppdrag att ge föräldrar information och stöd i frågor om underhållsbidrag och underhållsskyldighet för barn. Vidare gäller från samma tidpunkt att underhållsstöd inte längre lämnas om den bidragsskyldiga föräldern i rätt tid har betalat det fastställda betalningsbeloppet till . Om det finns särskilda skäl för det, ska underhållsstöd ändå lämnas. Med hänsyn till hur reglerna är utformade bedöms de ha den verkan att föräldrar, även vid en höjning av underhållsstödet, i första hand försöker att frivilligt komma överens om ett underhåll för barnet. () anser att en ålders- differentiering av beloppet i sig kan vara positiv, men att det också kan innebära en risk för nya konfliktområden. Det kan enligt regeringen inte uteslutas att nya konfliktområden kan komma att uppstå mellan föräldrarna med anledning av förslaget eftersom den bidragsskyldiga förälderns betalningsbelopp höjs i motsvarande omfattning. framför allt bidragsskyldiga föräldrar i de högsta inkomstdecilerna som berörs av de höjda betalningsbeloppen (se vidare avsnitt 7.1). En differentiering av underhållsstödet kan medföra att underhålls- stödets belopp blir mindre normerande för föräldrar när de ska komma överens om ett underhållsbidrag. Regeringen anser att ett ålders- differentierat underhållsstöd även kan ha en positiv inverkan på föräldrar som själva har kommit överens om ett civilrättsligt underhållsbidrag i den meningen att de kan komma att se över underhållsbidragets storlek i takt med att barnet blir äldre och kostar mer. instämmer i den bedömningen, men påpekar att höjningen av underhålls- stödet kan medföra att fler boföräldrar ansöker om förmånen trots att barnets faktiska behov skulle kunna tillgodoses genom ett lägre När ett underhållsbidrag enligt ska bestämmas görs det utifrån vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnas samlade ekonomiska förmåga. har högre inkomster än den bidragsskyldiga föräldern får han eller hon stå för en större andel av barnets behov, varför underhållsbidraget som den bidragsskyldiga föräldern ska betala blir lägre. skulle det därför kunna bli aktuellt att boföräldern ansöker om underhållsstöd trots att barnets behov är tillgodosett och stödet till boföräldern skulle bli för högt i relation till behovet. Regeringen är medveten om att det kan uppstå sådana situationer men bedömer att det torde vara relativt ovanligt och därför inte kommer att medföra någon större ökning av antalet ansökningar om underhållsstöd. uppmärksammar att den beloppsmässiga höjningen av underhållsstödet i vissa fall kan komma att omfattas av Som påpekar finns det särskilda bestämmelser om vilket belopp som ska förbehållas en gäldenär vid Detta förtar dock enligt regeringen inte effekten av den reform som föreslås och föranleder inte någon ändring av förslaget. En konsekvens av att differentiera underhållsstödet utifrån barnets beräknade normalkostnad skulle kunna vara att det nuvarande under- hållsstödet på skulle behöva sänkas för barn som är yngre Detta är dock enligt regeringen inte lämpligt, då det skulle innebära en försämring av stödet för en stor grupp barn som för närvarande finns i systemet (jfr regeringens uttalanden i prop. 2016/17:216). Ett enhetligt belopp innebär att beloppet vissa år är högre än de kostnader det är avsett att täcka. Argument kan framföras om att en boförälder de år stödet objektivt sett är för högt, kan lägga undan en del av det för att använda under de år då stödet objektivt sett är för lågt. Detta förhållande framstår dock inte som realistiskt och torde enligt regeringen för flertalet ensamstående föräldrar vara förknippat med stora Studier visar dessutom att barn till ensamstående föräldrar löper större risk än andra barn att vara i en ekonomiskt utsatt situation (se t.ex. 2016:6, Barnhushållens ekonomi – resultatindikatorer för den ekonomiska familjepolitiken). Samma studier visar även att många barn som lever i ekonomisk utsatthet är mottagare av underhållsstöd. Studierna visar även att ensamstående föräldrar med barn får en betydande del av sin försörjning från de familjeekonomiska stöden och då främst de behovsprövade bidragen. Av den disponibla inkomsten för samtliga barnfamiljer kommer från de familjeekonomiska stöden. Motsvarande andel beräknas vara för ensamstående kvinnor med två eller flera barn och för ensamstående män med två eller flera barn (se budgetpropositionen , utgiftsområde 12, s. 16). Det är därför fördelningspolitiskt träffsäkert att differentiera underhållsstödsbeloppet så att det blir högre för de äldre barnen som har ett större normalbehov. Underhållsstödsbeloppet är avsett att täcka hälften av normalkostnaden för de barn som finns inom systemet. Det finns ingen önskan att omdefiniera detta syfte (prop. 2016/17:216 s. 20). För de barn som har fyllt täcker dagens underhållsstöd inte längre hälften av normalkostnaden efter det att hänsyn tagits till barnbidraget. Det finns därför enligt regeringen skäl att höja underhållsstödet för de äldre barnen i systemet. Det är även positivt för den ekonomiska jämställdheten att underhållsstödet höjs för barn som är eller äldre, eftersom kvinnor till övervägande del är mottagare av underhållsstöd. För mer än en tredjedel av de bidragsskyldiga föräldrarna, som till övervägande del är män, innebär dock höjningen av underhållsstödet en ekonomisk försämring. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att underhållsstödet ska åldersdifferentieras i ytterligare ett steg och höjas med för barn som är 11–. Regeringen föreslår också att underhållsstödet ska höjas med ytterligare för barn som är eller äldre. Sådana höjningar till respektive och barn är motiverade, då normalbehovet för äldre barn är större än för yngre barn. Underhållsstöd i form av utfyllnadsbidrag enligt 18 kap. 21–24 §§ socialförsäkringsbalken, förkortad SFB, ska beräknas med beaktande av de nya högre beloppen för underhållsstöd. Någon lagändring krävs inte för att en sådan beräkning ska göras. Regeringen har gjort bedömningen att det inte behövs någon ansökan enligt SFB för att underhållsstöd ska lämnas med ett högre belopp med anledning av att barnet har fyllt (se prop. 2016/17:216 s. 22). ska i stället självmant ta upp frågan om ett högre underhållsstöd när ett barn som har rätt till underhållsstöd har fyllt . Någon särskild reglering om detta bedömdes inte vara nödvändig.