prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — I nämnda bestämmelses andra stycke anges att regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer får meddela föreskrifter om beräkningen av avgifter som tas ut av myndigheter och av kontrollorgan. Regeringen finner i likhet med utredningen inte skäl att ändra denna bestämmelse i sak och anser därför att den bör föras över till den nya lagen. ”EG” bör dock ersättas med ”EU”. 13.6Förelägganden, förbud och rättelser Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser om kontroll- myndighetens möjlighet att besluta de förelägganden och förbud som behövs för att lagstiftningen ska följas samt att förena förelägganden och förbud med vite förs över till den nya lagen utan ändring i sak. Det förtydligas dock att ett föreläggande som innebär djurförbud eller ett föreläggande att göra sig av med djur får beslutas endast i de fall de särskilda förutsättningarna för sådana beslut är uppfyllda. Även nuvarande bestämmelser om möjlighet för en kontroll- myndighet att besluta om rättelse på en enskilds bekostnad och att i brådskande fall besluta om rättelse utan föregående föreläggande förs över till den nya lagen utan ändring i sak. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår till skillnad från regeringen inte att det förtydligas att djurförbud eller ett föreläggande att göra sig av med djur får beslutas endast i de fall de särskilda förutsättningarna för sådana beslut är uppfyllda. Utredningen föreslår inte heller att förelägganden att göra sig av med djur ska undantas från möjligheten att förena före- läggande med vite. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser kommenterar för- slagen, däribland , som anser att det bör förtydligas att och hur förelägganden och förbud meddelade med stöd av denna be- stämmelse skiljer sig från djurförbud. Det bör framgå att beslut om s.k. djurbegränsning, ska ges i form av ett partiellt djurförbud. Ingen av remissinstanserna kommenterar förslaget om rättelse. Skälen för regeringens förslag: En kontrollmyndighet får enligt 26 § första stycket djurskyddslagen meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen, de föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EG-bestämmelserna ska följas. Sådana förelägganden och förbud får enligt 26 § andra stycket förenas med vite, dock inte i fall som avses i 29 § (beslut om djurförbud och ålägganden att göra sig av med djur). Vidare anges i 26 § tredje stycket att om någon inte rättar sig efter djurskyddsbestämmelserna eller beslut som har meddelats med stöd av dem får en kontrollmyndighet besluta om rättelse på hans eller hennes bekostnad. I brådskande fall får ett sådant beslut meddelas utan ett föregående föreläggande. Utredningen föreslår att bestämmelsen om förelägganden, förbud och rättelse förs över till den nya lagen utan ändringar i sak. Regeringen instämmer i utredningens bedömning. Bestämmelserna bör därför föras över till den nya lagen utan ändring i sak. Hänvisningen till ”EG” bör dock ersättas med ”EU”. Det är också tillräckligt att det anges att kon- trollmyndigheterna får besluta om förelägganden eftersom detta även innefattar beslut om förbud. Det bör liksom tidigare anges att möjligheten att besluta förelägganden gäller utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som lagen kom- pletterar. Genom detta tydliggörs att bestämmelsen utgör en komplette- ring till EU-förordningarna genom att kontrollmyndigheterna ges möjlig- het att vidta de åtgärder som behövs för att ge effekt åt EU- förordningarna i de fall åtgärderna inte har reglerats direkt i EU- förordningarna. Det blir därmed också tydligt att det inte är fråga om en otillåten dubbelreglering i förhållande till EU-förordningarna. Det bör dock också förtydligas att förelägganden som innebär beslut om djurförbud och föreläggande att göra sig av med djur får meddelas bara i de fall de särskilda förutsättningarna för detta är uppfyllda. Rege- ringen återkommer i avsnitt 14.1, 14.2 och 14.3 till dessa förelägganden. Frågan om gränsdragningen mellan förelägganden om förbud enligt den nu föreslagna bestämmelsen och beslut om djurförbud, som lyfts av , behandlas i avsnitt 14.2. 2017/18:147 13.7 Rätt till upplysningar och tillträde Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelse om kontrollmyndig- heters, kontrollorgans och EG-institutioners rätt att, i den utsträckning som behövs för kontrollen, på begäran få upplysningar och ta del av handlingar samt att få tillträde till olika områden eller utrymmen där djur hålls eller som berör djurhållningen och där besiktiga djuren, göra undersökningar och ta prover förs över till den nya lagen. Rätten till tillträde ska dock gälla redan då det kan antas att djur hålls i ett visst område eller utrymme. Det förtydligas även vilken EU-institution som avses. Det införs också en ny bestämmelse om att tillträde till bostäder endast får ske när det kan antas att djur hålls där och 1.det kan antas att djurhållningen inte uppfyller bestämmelserna i lagen eller i föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, 2.syftet är att kontrollera att tidigare konstaterade brister i djurhåll- ningen har åtgärdats, eller 3.syftet är att kontrollera en djurhållning som kräver tillstånd enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Det förtydligas att tillträde därutöver får ske när det behövs för att kontrollera att ett beslut om djurförbud följs. Slutligen tydliggörs att åtgärder som innebär att kontrollmyndighet- en utnyttjar sin rätt till upplysningar, att ta del av handlingar och till- träde ska utföras så att minsta skada och intrång orsakas. Även bestämmelsen om att den som är föremål för offentlig kontroll ska vara skyldig att tillhandahålla den hjälp som behövs för att kon- trollen ska kunna genomföras förs över till den nya lagen utan ändring i sak. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslår att bestämmelsen förs över oförändrad från nuvarande lag. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås att tillträde till bostäder ska få ske för att kontrollera sådan djurhållning som kräver tillstånd enligt 16 § djur- skyddslagen. Ett förtydligande av vilken EU-institution som avses före- slås däremot inte. Inte heller föreslås det någon särskild reglering av tillträde för kontroll av att beslut om djurförbud följs eller ett krav på aktsamhet från kontrollmyndigheterna. Remissinstanserna om utredningen: samt Länssty- relserna i , , och önskar att bestämmelsen kompletteras med en rätt att kräva de under- sökningar som behövs för att kunna konstatera överträdelser av lagstift- ningen, t.ex. att kräva att djurhållaren ser till att ta prov på vatten för att kunna konstatera om det är drickbart eller att det utförs en obduktion av ett djur. Flera av dessa remissinstanser föreslår att kompletteringen ut- formas i enlighet med bestämmelsen i 26 kap. 22 § . Föreningen anser att myndighetspersonalens befogenheter att genomsöka utrymmen hos en djurhållare bör utökas, bl.a. anser man att det ska vara svårare att neka myndighetspersonalen att komma in i de utrymmen som ska besiktigas. anser att det behövs en reglering av rätten till tillträde i situationer där man misstänker att någon har ett djur. Före- ningen tolkar gällande lagstiftning som att endast finns en rätt till tillträde endast om det faktiskt finns djur i ett utrymme. Om kontrollmyndigheten bereder sig tillträde men sedermera inte hittar något djur, har kontroll- myndigheten berett sig tillträde utan lagstöd, vilket kan vara brottsligt. Vidare efterlyser föreningen vid kontroll i bostä- der eftersom det innebär ett allvarligt ingrepp i en enskilds integritet att gå in i personens bostad mot dennes vilja. Remissinstanserna om promemorian: , Livsme- delsverket, generalläkaren (numera försvarsinspektören för hälsa och miljö), och är positiva till eller anger att de inte har några synpunkter på förslagen i remissen. Samtliga tio länsstyrelser som fått remissen, , Djurskyddet och () är i stort positiva till förslaget men lyfter vissa brister. Alla dessa remiss- instanser påtalar att kontrollmyndigheten behöver tillträde för att kunna utföra rutinkontroller för att följa upp om beslut om djurförbud eller begränsningar av djurhållningen enligt 26 § djurskyddslagen efterlevs. Enligt remissinstanserna bör tillträde i sådana fall alltså tillåtas även om det inte kan antas att djur hålls eller djurhållningen inte uppfyller be- stämmelserna i lagstiftningen. i län påpekar att det inte är helt ovanligt att de som meddelas djurförbud fortsätter att hålla djur och det är också vanligt att de motsätter sig att myndigheten kommer in för att kontrollera. Ett typiskt år uppgår andelen personer som håller djur trots att de har fått djurförbud till ca 25–av dem som kontrolleras. Länsstyrelserna i och och Djurskyddet anser att rätten till tillträde till bostäder också bör inkludera kontroller av djur för offentlig förevisning och eventuella pro- duktionsdjur som hålls i en bostad. Länsstyrelserna i , och ifrågasätter om myndigheterna har stöd för att utföra rutinkontroller hos personer (med djurhållning i bostä- der) som tidigare haft brister i djurhållningen, men som har konstaterats ha rättat till bristerna vid en uppföljande kontroll. Länsstyrelserna i , län och och Djurskyddet har synpunkter på den del av bestämmelsen som beskriver vad kontrollmyndigheten får göra i ett utrymme (”och där be- siktiga djuren, göra undersökningar eller ta prover”) och föreslår att skrivningen ska tas bort eller att det görs ett tillägg där det framgår att kontrollmyndigheten även har rätt att dokumentera och att kontrollen kan innehålla fler moment. i framhåller att kontroll kan behöva utföras även av utrymmen där djur hanteras och inte per definition hålls. ombudsmän () anser att den föreslagna lagtexten inte innebär någon egentlig begränsning när det gäller rätten till tillträde till bostäder i förhållande till övriga utrymmen och att en reglering av detta slag förutsätter att det klargörs vad som avses med bostad. Kammarrätten i har inget att invända mot förslaget i fråga om tillträde till lokaler för djurhållning, men menar att det behövs ytterligare övervägan- 2017/18:147 den när det gäller tillträdet till bostäder och då särskilt i fråga om den intresseavvägning som bör göras mellan den enskildes skydd för sitt privatliv och kontrollmyndighetens intresse av tillträde. avvägning bör även tydligt komma till uttryck i lagtexten. stitutionen vid instämmer i bedömningen att till- träde bör kunna ske även i utrymmen där det kan antas att djur hålls, men anser att kontrollmyndigheternas rätt att undersöka en bostad framstår som bredare än inom andra jämförbara rättsområden. den första punkten i uppräkningen (”om det kan antas att djurhållningen inte uppfyller bestämmelserna i djurskyddslagen eller i föreskrifter eller beslut meddelade med stöd av lagen”) är synnerligen brett formulerad. Dessutom anges inte hur kontrollmyndigheten bör agera när tillträde till en bostad har beretts. Det vore önskvärt att lägga till en formulering likt den i 28 kap. 6 § , vilken anger att åtgärder som innebär till- träde till bl.a. bostäder ”skall utföras så att minsta skada och intrång Förvaltningsrätten i tillstyrker förslaget till reglering av tillträde till bostäder. Domstolen anser dock att det bör framgå av lagtexten att kontrollmyndigheten, på samma sätt som , saknar be- fogenhet att bereda sig tillträde till en bostad, utan handräckning från polisen, när den kontrollerade inte samtycker till det. Djurens rätt anser att förslaget i stort innebär en positiv förändring, men är tveksam till begränsningen i kontrollmyndighetens rätt att beträda Det bör vara tillräckligt att det kan antas finnas djur i bostaden och inte nödvändigt att de föreslagna tillkommande kraven i förslaget ska Djurskyddet anser att det ska räcka med en miss- tanke om att djur far illa för att kontrollmyndigheten ska ha rätt till till- Organisationen menar att den föreslagna formuleringen att det ska kunna antas att djurhållningen inte uppfyller bestämmelserna i lagstift- ningen kan tolkas som att det skulle krävas mer än så. () är sammanfattningsvis emot att för- LRF anser att det saknas ett behov av att förtydliga att kontrollmyndigheten även har rätt till tillträde till utrymmen där det kan antas att djur hålls. En ändring av regeln kan tolkas så att möjligheterna till tillträde utökas och att kraven och kvaliteten på de indikationer som ligger till grund för en kontrollinsats därmed sänks. ringen innebär dessutom, enligt LRF, att möjligheterna till tillträde till bostäder kan uppfattas som utökade, bland annat beroende på den låga kvalifikationsnivån ”kan antas”. LRF anser att man ska vara mycket restriktiv med att låta myndigheter gå in i bostäder. Det måste finnas en överhängande risk för allvarlig skada. LRF anser att det är av stor vikt att nuvarande formulering behålls. En generell skrivning, såsom den nuva- rande, innebär en tydligare koppling till de överordnade bestämmelserna i grundlagen om skydd för enskilda gentemot det allmänna samt Europa- konventionens skydd för privat- och familjeliv. anser att förslaget i huvudsak är bra, men har synpunkter på vissa detaljer. Bland annat anser föreningen att ut- trycket ”kan antas” är en för svag skrivning och föreslår i stället att ”skä- ligen kan antas” ska användas. Syftet med att lägga till ordet skäligen är att kontrollmyndigheten åtminstone ska ha någon slags grund för ett antagande om att djur finns som kräver kontroll. Det föreslås också att tillträde ska få ske för att kontrollera alla typer av tillståndspliktiga verk- Det bör också klargöras om avsikten är att det med tillträde Prop. 2017/18:147 avses tvångsåtgärder och inte sådana kontroller som sker på frivillig Skälen för regeringens förslag Enligt 27 § första stycket djurskyddslagen har en kontrollmyndighet och ett kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen rätt att, i den utsträckning som behövs för kontrollen, på begäran få upplysningar, ta del av handlingar och få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där djur hålls eller som berör djurhållningen och där besiktiga djuren, göra undersökningar och ta prover. Bestämmel- serna gäller enligt 27 § andra stycket också för EG:s institutioner och för inspektörer och experter som utsetts av institutionerna. Den som är före- mål för offentlig kontroll ska enligt 27 § tredje stycket tillhandahålla den hjälp som behövs för att kontrollen ska kunna genomföras. Utredningen föreslår att bestämmelsen om rätt till upplysningar och till- träde m.m. förs över till den nya lagen utan ändringar i sak. Några re- missinstanser, däribland , anser att nu gällande be- stämmelse bör kompletteras med en rätt att kräva att djurhållaren utför de undersökningar som behövs för att kunna konstatera överträdelser av lagstiftningen, i likhet med vad tillsynsmyndigheten kan kräva enligt . Enligt 26 kap. 22 § är den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd som kan befaras medföra olägenheter för männi- skors hälsa eller miljön, eller den som annars är skyldig att avhjälpa en olägenhet från en sådan verksamhet, skyldig att utföra sådana undersök- ningar av verksamheten och dess verkningar som behövs för tillsynen. Detsamma gäller den som upplåter en byggnad för bostäder eller för allmänna ändamål, om det finns skäl att anta att byggnadens skick med- för olägenheter för människors hälsa. Skyldigheten enligt bestämmelsen i är därmed begränsad till den krets som bedriver eller ansva- rar för verksamhet eller åtgärder som är förknippade med särskilda ris- Regeringen anser att det inte kan anses vara motiverat att lägga en motsvarande allmän skyldighet på alla som håller djur. I den remitterade promemorian föreslås att det förtydligas att kontroll- myndigheterna har rätt till tillträde inte bara då man vet att djur hålls i ett visst utrymme utan även i situationer då det kan antas att djur hålls där. Det föreslås också att det uttryckligen avgränsas i vilka situationer kon- trollmyndigheterna ska ha rätt till tillträde till bostäder. En sådan rätt ska en kontrollmyndighet, enligt förslaget, ha om det kan antas att djurhåll- ningen inte uppfyller bestämmelserna i djurskyddslagen eller i föreskrif- ter eller beslut meddelade med stöd av lagen. föreslås även få en rätt till tillträde för att kontrollera att tidigare konsta- terade brister i djurhållningen har åtgärdats eller för att kontrollera verk- 2017/18:147 samheter som kräver tillstånd enligt 16 § djurskyddslagen (dvs. vissa yrkesmässiga verksamheter eller vissa verksamheter av större omfatt- ning, se avsnitt 11.1). Regeringen anser, i likhet med majoriteten av remissinstanserna, att det är lämpligt att i enlighet med promemorians förslag, förtydliga att kon- trollmyndigheten har en rätt till tillträde till utrymmen där det kan antas att djur hålls. Det kan t.ex. förekomma situationer där kontrollmyndig- heten har uppgifter i en anmälan om att djur ska finnas i ett utrymme, men där innehavaren av utrymmet förnekar att det finns djur där eller inte kan kontaktas. Även i dessa situationer bör kontrollmyndigheten kunna få tillträde till utrymmet när det är nödvändigt för att kontrollera uppgifterna i anmälan. Det kan också vara så att kontrollmyndigheten i samband med kontroll av djur i ett utrymme, exempelvis ett stall, gör observationer som ger anledning att tro att djur hålls även i andra anslu- Ett annat exempel kan vara att kontrollmyndigheten vid tidigare kontroller påträffat djur i utrymmet. Rätten till tillträde bör så- ledes också omfatta utrymmen där det, till följd av inkomna uppgifter eller andra omständigheter, kan antas att djur hålls. Vissa remissinstanser har synpunkter på den del av bestämmelsen som beskriver vad kontrollmyndigheten får göra i ett utrymme (”och där be- siktiga djuren, göra undersökningar eller ta prover”) och föreslår att skrivningen ska tas bort eller att det görs ett tillägg där det framgår att ”kontrollmyndigheten även har rätt att dokumentera”. stämmelsen i denna del är dock att tydliggöra att kontrollmyndigheten, förutom att få tillträde till ett utrymme i sig, har rätt att på olika sätt handgripligen hantera djur eller annan egendom som har samband med djurhållningen och som finns i utrymmet. vetvis också rätt att på olika sätt dokumentera sin undersökning av djuren och utrymmet, t.ex. genom att fotografera eller filma. i sig inte ett sådant ingrepp i eller förfogande över enskildas egendom att det är nödvändigt att särskilt reglera detta i lag (jfr t.ex. 28 kap. rätte- Regeringen anser därför inte att utformningen av be- stämmelsen bör ändras i denna del. I fråga om rätt till upplysningar, att ta del av handlingar och till till- träde för ”EG:s institutioner” som anges i 27 § djurskyddslagen bedöms det inte vara lämpligt att enbart ändra till ”EU:s institutioner” (jfr avsnitt Det bör i stället specificeras vilka av EU:s institutioner som enligt paragrafen ska få det tillträde till platser och de upplysningar som övriga kontrollmyndigheter har rätt till. Enligt artikel 40.3 i förordning (EG) nr 882/2004 får kommissionen i vissa fall och i samarbete med den berörda medlemsstaten sända ut en grupp inspektörer för att genomföra offentlig kontroll på plats i en medlemsstat. Av artikel 45 i samma förordning följer också att kommissionens experter ska utföra allmänna och sär- skilda revisioner i medlemsstaterna. Kommissionen får utse experter från medlemsstaterna som ska bistå kommissionens egna experter. staterna ska bl.a., enligt artikel 45.5 c, se till att kommissionens experter får tillträde till alla lokaler eller delar av lokaler och tillgång till uppgifter och databehandlingssystem som är av betydelse för att de ska kunna fullgöra sina uppgifter. Liknande bestämmelser finns även i förordning (EU) 2017/625 som fr.o.m. kommer att ersätta förordning (EG) nr 882/2004. Den nya djurskyddslagen bör därför möj- liggöra för kommissionen eller inspektörer och experter utsedda av kommissionen att få tillträde. Regeringen avser också att i ett senare lagstiftningsärende återkomma med förslag till de författningsändringar som krävs med anledning av förordning (EU) 2017/625. Djur hålls även i bostäder och det finns, som konstateras i promemorian, ett uppenbart behov för kontrollmyndigheten att ha rätt till tillträde även till bostäder för att kunna utföra kontroll. Att kontrollmyndigheten går in i bostäder innebär dock ett betydligt större intrång i den personliga in- tegriteten än om en kontroll sker i stallar eller andra utrymmen som en- bart används för djurhållning eller i yrkesmässig verksamhet. Enskilda är gentemot det allmänna enligt 2 kap. 6 § första stycket rege- ringsformen skyddade mot bl.a. husrannsakan och annat liknande in- trång. Denna rättighet får enligt 2 kap. 20 och 21 §§ regeringsformen begränsas genom lag, men endast för att tillgodose ändamål som är god- tagbara i ett demokratiskt samhälle och inte utöver vad som är nödvän- digt med hänsyn till det ändamål som har föranlett begränsningen. Ett liknande skydd för privat- och familjeliv regleras i artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna (). Det är, med beaktande av bestämmelserna om skydd mot intrång i regerings- formen och , nödvändigt att rätten till tillträde, sär- skilt när det gäller bostäder, tillämpas restriktivt och inte går utöver vad som är nödvändigt. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att det mot denna bakgrund bör tydliggöras i djurskyddslagen i vilka situationer som kontrollmyndigheten ska ha tillträde till bostäder. JO efterfrågar ett förtydligande av vad som avses med bostad. Rege- ringen avser med uttrycket alla byggnader, del av byggnader eller andra utrymmen där någon tillfälligt eller stadigvarande bor. Det kan t.ex. inne- fatta även båtar och . Promemorians förslag utgår från att sällskapsdjur som hålls i bostäder i regel blir föremål för kontroll endast vid anmälan om eller annan indikat- ion på missförhållanden. Det förekommer dock också att annan mer omfattande eller yrkesmässig djurhållning bedrivs i bostäder (vilket i vissa fall kräver tillstånd enligt 16 § djurskyddslagen). En sådan djur- hållning blir föremål för en riskbaserad offentlig kontroll även utan före- gående indikation på missförhållanden. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att kontrollmyndig- heten bör ha rätt till tillträde till bostäder i situationer där det på grund av uppgifter i en anmälan eller på annat sätt uppkommit misstankar om att djur hålls där och far illa eller att djurhållningen i övrigt sker på ett sätt som står i strid med djurskyddslagstiftningen. Några remissinstanser, bl.a. vid och , påpekar att det föreslagna beviskravet, att det ”kan antas” att djurhållningen sker i strid med lagstiftningen, är lågt ställt. före- slår, att det bör uppställas ett högre krav, ”skäligen kan antas”, för till- träde. JO anser att den föreslagna lagtexten inte innebär någon egentlig begränsning när det gäller rätten till tillträde till bostäder i förhållande till övriga utrymmen. Regeringen delar inte den bedömningen. 2017/18:147 delar inte heller LRF:s bedömning att den nuvarande bestämmelsen innebär en tydligare koppling till de överordnade bestämmelserna i Regeringen anser inte heller att den nuvarande bestämmelsen generellt skulle innebära mer begränsade möj- ligheter till tillträde till bostäder än den bestämmelse som föreslås i pro- Det är i och för sig riktigt att ”det kan antas” är ett relativt lågt ställt beviskrav, men det uttrycker ändå att kontrollmyndigheten ska ha en konkret uppgift som indikerar en överträdelse av lagstiftningen. Om det ska vara möjligt att bedriva en effektiv och ändamålsenlig kon- troll av att djurskyddslagstiftningen följs när djur hålls i bostäder kan det