prop · H503183 · 2018-03-20 00:00:00 — På motsvarande sätt finns det inget hinder mot att den individuella studieplanen i gymna- sieskolan eller gymnasiesärskolan dokumentera extra anpassningar som behöver göras i undervisningen. Tvärtom delar regeringen och uppfattning att det är lämpligt att göra så. I avsnitt 4.5 föreslår regeringen att när en elev i en obligatorisk skolform ska övergå till gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan ska den skolenhet som eleven lämnar, till den mottagande skolenheten överlämna sådana uppgifter om eleven som kan behövas för att underlätta övergången för eleven. Det är lämpligt att den mottagande skolenheten i samband där- med gör en bedömning av vilken information som bör skrivas in i den individuella studieplanen. Elever ska förberedas inför övergången till gymnasieskolan och gymnasiesärskolan UHR lyfter fram att det finns forskning som visar att stödinsatser för un- derrepresenterade grupper vid övergång till högre studier har effekt främst första terminen. För att undvika den ”gymnasiechock” som utred- ningen beskriver kan inträffa när eleven påbörjar gymnasieskolan anser UHR att en form av stöd kan vara att samtliga elever i början av gym- nasieskolan får en introduktion till gymnasieskolans ”friare undervis- ningsform”. I läroplanerna för de obligatoriska skolformerna anges att de ska samverka med de gymnasiala utbildningar som eleverna fortsätter till och att läraren ska förbereda eleverna inför övergångar till annan skol- enhet eller skolform. Det regleras också i läroplanerna för gymnasie- skolan och gymnasiesärskolan att de skolformerna ska samverka med de obligatoriska skolformerna. Huvudmän för gymnasieskolan och gymna- siesärskolan ska alltså redan enligt befintliga bestämmelser vara väl för- beredda att ta emot elever som byter skolform. Dessutom föreslås, som nämns ovan, i avsnitt 4.5, att det ska införas bestämmelser i skollagen om att den skolenhet som eleven lämnar, till den mottagande skolenheten överlämna sådana uppgifter om eleven som kan behövas för att under- lätta övergången för eleven. Mot bakgrund av detta bedömer regeringen att det inte behöver lämnas ytterligare förslag om introduktion i gymna- sieskolan. Samverkan mellan elevhälsa, studie- och yrkesvägledning och lärare är viktig för en bättre genomströmning i gymnasieskolan och gymnasiesär- skolan Några remissinstanser påtalar vikten av specialpedagogisk kompetens i skolan. anser att det för att de föreslagna bestäm- melserna ska få effekt krävs ökade statliga satsningar för stöd och särskilt stöd, att fler speciallärare och specialpedagoger måste anställas i gym- nasieskolan och att det bör införas en skärpning i skollagen som innebär att skolorna blir skyldiga att se till att det finns tillgång till utbildade speciallärare eller specialpedagoger i elevhälsan. Även anser att elevers rätt till examinerade speciallärare och specialpedagoger behöver stärkas i skollagen och anser att det krävs ökade satsningar på goda villkor för lärare som vill vidareutbilda sig till speciallärare eller specialpedagog. Enligt skollagen ska det finnas elevhälsa för eleverna i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan och det regleras bl.a. vilka kompetenser som ska ingå i elevhälsan. För medicinska, psykologiska och psykosociala insat- ser ska det finnas tillgång till skolläkare, skolsköterska, psykolog och kurator. Vidare ska det finnas tillgång till personal med sådan kompetens att elevernas behov av specialpedagogiska insatser kan tillgodoses (25 kap. 2 § skollagen). I allmänna råd framhålls också vikten av att elevhälsans kompetenser involveras i ett tidigt skede i arbetet med extra anpassningar. På så sätt kan de stödinsatser som sätts in bli adekvata och ett helhetsperspektiv på eventuella stödbehov under- lättas. Regeringen delar förbundens uppfattning att det behövs fler utbil- dade speciallärare och specialpedagoger i gymnasieskolan och gymnasie- särskolan. Regeringen anser dock att den nuvarande regleringen om tillgång till specialpedagogisk kompetens är tillräcklig. Regeringen avser emellertid att noga följa utvecklingen vad gäller tillgången till utbildade speciallärare och specialpedagoger i gymnasieskolan och gymnasiesär- skolan. Några remissinstanser som är positiva till utredningens förslag om stödåtgärder, däribland Barn- och elevombudet och HSO, framhåller att det är viktigt att utgå ifrån elevens hela lärmiljö, dvs. även den fysiska och sociala miljön. Regeringen instämmer i detta och vill i samman- hanget, i likhet med Myndigheten för ungdoms- och civilsamhälles- frågor, understryka vikten av elevhälsans arbete. Vid utredningen av en 2017/18:183 elevs behov av särskilt stöd ska samråd ske med elevhälsan om det inte är uppenbart obehövligt (3 kap. 8 § skollagen). Genom den utveckling som innebär att i princip alla ungdomar påbörjar en utbildning i gymnasieskolan har också behovet av stöd och specialpedagogiska insatser ökat. konstaterar att olika kompetenser inom skolan i flera fall har svårt att samverka och att dessa inte får tillräckligt stöd av huvudmannen och rektorn för att göra det. anser att elevhälsan och studie- och yrkesväg- ledningen inte används i tillräcklig utsträckning som strategiska resurser i det förebyggande arbetet. Ett systematiskt arbete med att förebygga studieavbrott och ett strategiskt arbete kring ungdomar som riskerar att avbryta sina studier, samt samverkan mellan berörda aktörer, kan öka möjligheterna till förbättrad genomströmning i gymnasie- och gymnasie- särskolan. För att b.la utreda samverkan mellan elevhälsa, studie- och yrkesväg- ledning och övrig skolpersonal har regeringen tillsatt utredningar med uppdrag inom detta område. Utredningen möjligheter för elever i de obligatoriska skolformerna att nå de kunskapskrav som minst ska nås (U 2017:07) har i uppdrag att analysera hur elevhälsoarbetet kan utveck- las och föreslå insatser som kan bidra till att skapa ett mer aktivt och väl fungerande elevhälsoarbete och därmed stärka elevhälsans kompen- satoriska roll. Utredningen har möjlighet att lämna förslag rörande gym- nasieskolan. Vidare har regeringen tillsatt utredningen utvecklad studie- och yrkesvägledning (U 2017:10) som b.la. har i uppdrag att analysera hur studie- och yrkesvägledarens roll kan stärkas och i högre grad integreras i verksamheten. Regeringen avvaktar resultatet av dessa utredningar innan vidare insatser övervägs. 4.4Alla elever i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska ha en Regeringens förslag: Varje elev i gymnasieskolan och gymnasie- särskolan ska ha en som ska följa elevens kunskapsutveckling och studiesituation med utgångspunkt i elevens utbildning i dess helhet. Mentorn ska uppmärksamma om eleven kan behöva stöd och i så fall skyndsamt informera berörd skolpersonal. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen har inte föreslagit att mentorn ska följa elevens kun- skapsutveckling och studiesituation ”med utgångspunkt i elevens utbildning i dess helhet”. Utredningen har föreslagit att som får bara den anlitas som har relevanta kunskaper och erfarenheter för uppdraget och även i övrigt anses vara lämplig. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inga invändningar mot utredningens förslag, bl.a. , Specialpedagogiska skolmyndigheten, Barn- och elev- ombudet, , , , , Ste- nungsunds, och kommuner, , Lärarnas Handikappförbunden (HSO), /Talknuten, Autism- och Prop. 2017/18:183 och Elevkårer. Flera andra remissinstanser är positiva men lämnar vissa synpunkter med anledning av förslaget. anser att mentorskapet är en etablerad funktion i gymnasieskolan. Skolinspektionens erfarenhet visar att mentorn har en nyckelroll på skolorna för att eleverna ska få ett adekvat stöd i undervisningen och att det därmed finns en risk att mentorn får ta ett stort ansvar för elevernas möjligheter att få särskilt stöd. Skolinspektionen anser därför att det är viktigt att det förtydligas hur mentorernas ansvar och uppgifter förhåller sig till rektorns och lärarnas ansvar. tillstyrker men anser att det är oklart vad mentorsrollen ska innehålla och vilken kompetens som krävs. kommun anser att det är positivt att alla elever ska ha en som samlat följer eleven men att det bör betonas att mentorn ska ha en tydlig koppling till elevers studiesituation. och tillstyrker att varje elev ska ha en som samlat ska följa elevens utveckling och studiesituation. När det gäller att mentorn ska fungera som samordnare mellan skolans funktioner vill förbundet påpeka att det är rektorn som ska besluta om sin enhets inre organisation och har ansvaret för att fördela resurser inom enheten efter elevernas förutsättningar och behov. Rektorn har sedan möjlighet att leda och fördela arbetet inom skolan. ser positivt på förslaget om mentorer men vill framhålla vikten av att relatio- nen mellan elev och är god för att den ska fungera som den är tänkt. Förbundet påtalar också att om inte tillräcklig kunskap om neuropsykiatriska funktionsnedsättningar finns hos en så är det viktigt att behovet av kompetensutveckling tillgodoses. Kommuner och Landsting (SKL) ser det som nödvändigt att varje elev i gymnasieskolan har en utpekad person som utifrån ett elev- centrerat arbetssätt löpande följer elevens studiesituation och fortlöpande utveckling mot kunskaper, färdigheter och avsedda kvalifikationer i övrigt. I förhållande till det mer traditionella begreppet ”klassföre- ståndare” kan här tolkas en förväntning på en mer aktivt elevstödjande roll. Statskontoret avstyrker utredningens förslag och anser att en reglering av mentorsfunktionen är ett exempel på en statlig reglering av skolans arbetssätt som inte nödvändigtvis underlättar arbetet för att stödja alla elever. Statskontoret anser att regleringen föreskriver ett specifikt arbets- sätt och minskar möjligheterna till lokal och individuell anpassning. Även är negativ till förslaget och anser att det minskar rektors möjlighet att fördela resurser, utveckla arbetssätt och organisera skolan på det sätt som motsvarar elevernas behov. Universitetskanslers- ämbetet (UKÄ) avstyrker förslaget då UKÄ anser att förslaget riskerar att förvärra lärarbristen. anser att det bör finnas ett friut- rymme för skolorna att välja hur de bäst organiserar den här typen av verksamhet. Även Trä- och Möbelföretagen och GS – Facket för skogs-, trä- och grafisk bransch är tveksamma till reglering i lag. Grafiska före- tagen förordar att endast huvudmannens samlade ansvar för elevens ut- veckling och studiesituation regleras. Skälen för regeringens förslag En kan få en helhetsbild av elevens studiesituation och vara till stöd för eleven i utvecklingen att bli vuxen Gymnasieskolans kunskapsinnehåll är organiserat i ämnen. De flesta ämnen är i sin tur indelade i flera kurser för att ämnesstudiernas om- fattning ska kunna variera mellan olika program och inriktningar. Att gymnasieskolan är kursutformad innebär att ett nationellt program består av ett antal ”byggstenar” i form av kurser som kombineras på olika sätt. Vissa kurser är obligatoriska för alla elever att läsa, vissa är obligatoriska för elever på ett visst eller vissa program eller inom en viss inriktning, och andra är valbara. Även elever på introduktionsprogram läser kurser i de fall de läser gymnasieämnen. På gymnasiesärskolans nationella pro- gram läser eleverna kurser och på de individuella programmen läser de både kurser och ämnesområden. Elever i gymnasieskolan och gymnasie- särskolan läser vanligtvis flera kurser i ett ämne och utbildningarna inne- håller också oftast fler ämnen än utbildningen i de obligatoriska skol- formerna. En följd av detta är att eleverna ofta möter många lärare under sin gymnasieutbildning. Att utbildningen är kursutformad innebär vidare att eleverna får slutliga betyg i varje kurs och inte ett slutligt betyg per ämne. För att få en gymnasieexamen ska en elev ha godkända betyg mot- svarande minst 2 250 poäng av 2 500 möjliga poäng samt godkända betyg i vissa angivna kurser (16 kap. 26–28 §§ skollagen). Med anledning av kursutformningen ser regeringen ett behov av att det finns någon som har ett övergripande ansvar för att följa en elevs kun- skapsutveckling och studiesituation för att få en helhetsbild av elevens utbildning. Det är viktigt att eleverna har en person de kan bygga en förtroende- och tillitsfull relation till och som kan ha en samlad bild av deras studiesituation. Det finns enligt flera goda exempel på skolor där elevernas mentorer har en nyckelroll i arbetet med att tidigt upptäcka tecken på annalkande studieavbrott och studiemisslyckanden. Mentorns roll innebär ofta att löpande följa elevens utveckling. Utredningen kon- staterar att forskning om studieavbrott och studiemisslyckanden pekar på att ett helhetsperspektiv på eleverna i relation till skolsituationen är en viktig faktor för att förebygga studieavbrott. Internationella studier visar, enligt utredningen, att effektiva metoder för att förebygga studieavbrott bl.a. kan vara att stärka elevers involvering och motverka distansering. Inom ramen för arbetet med Plug In (ett projekt som samordnas av Kommuner och Landsting, SKL) har ett antal framgångs- faktorer för att motverka att elever avslutar studierna identifierats. Dessa framgångsfaktorer kan sammanfattas i begreppen uppföljning, bemötande, flexibilitet och samverkan. Ett aktivt uppföljningsarbete är en förutsättning för att kunna utforma insatser i rätt tid och säkerställa att ansvarsfördelningen är tydlig. Att elever upplever bemötandet i skolan som gott är avgörande för att de ska komma till skolan, delta i undervisningen och för att olika stödinsatser ska vara verksamma. För ungdomar som har negativa skolerfarenheter och inte har studerat eller varit i sysselsättning kan vägen tillbaka till studier ta och behöva omfatta mindre traditionella åtgärder som kräver flexibilitet på såväl organisationsnivå som i de specifika insatserna. För elever som riskerar att avbryta sina studier eller inte nå målen för sin utbildning ska få det stöd de behöver krävs samverkan mellan olika kompetenser i och utanför skolan. konstaterar att ett medvetet arbete med att skapa förtroendefulla och positiva relationer mellan elever, lärare och andra vuxna på skolan har positiv påverkan på elevers förutsättningar att klara skolarbetet på flera sätt. Bemötande och förhållningssätt är särskilt betydelsefullt i samspelet med elever som har tidigare negativa skol- erfarenheter. Ett individcentrerat arbetssätt bör vara en grundläggande utgångspunkt i arbetet med att förebygga och motverka studiemiss- lyckanden. Utredningen konstaterar att ett sådant arbetssätt i många fall kan vara en förutsättning för att övriga insatser ska kunna få avsedd effekt. Mentorn kan ha en viktig roll i ett sådant individcentrerat arbets- sätt och tack vare sin helhetsbild av elevens utbildning vara den som uppmärksammar de första signalerna på att åtgärder behöver vidtas. , och Elevkårer understryker vikten av en god och tillitsfull relation mellan och elev. En tillitsfull relation har också av Skolinspektionen bedömts vara en framgångsfaktor för att elever ska fullfölja sin utbildning (Gymnasie- skolors arbete med att förebygga studieavbrott, rapport 2015:04 ). SKL pekar på behov av ett bredare elevstöd för att gymnasieskolan ska vara en skola för alla och anser att det för vissa elever med tiden visat sig finnas behov av en roll som mer innebär att förmedla vuxenvärldens normer. Enligt SKL handlar det om att stödja eleven i att utvecklas i sin roll som ansvarstagande samhällsmedborgare. Regeringen delar denna uppfattning och anser att ett tillitsfullt samarbete mellan vuxna och ungdomar i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan, inklusive mellan en och en elev, kan uppmuntra ungdomar att växa in i rollen som ansvarstagande unga vuxna. Enligt läroplanen ska alla elever i skolan bl.a. få utveckla sin förmåga att ta initiativ och ansvar och att arbeta både självständigt och tillsammans med andra och det är skolans mål att varje elev tar personligt ansvar för sina studier och sin arbetsmiljö. Även förmågan att ta ansvar kan utvecklas tillsammans med en . Återkommande träffar med samma person genom hela utbild- ningen ger också goda förutsättningar för att skapa tillit. Detta kan bl.a. bidra till att fler av de elever som enligt 461 Nära examen , ligger väldigt nära att slutföra sina studier med gymnasie- examen faktiskt lyckas med det. Regeringen bedömer att alla elever gynnas av att ha en . Även elever som har lätt att nå kunskapskraven kan ha nytta av att ha en för att ges stimulans att nå så långt som möjligt i sin kunskapsut- veckling. Regeringen anser således att starka skäl talar för att det för varje elev ska finnas någon med ett utpekat ansvar för en helhetsbild av elevens studiesituation. Hur förhåller sig en ansvar i förhållande till rektorns och den övriga skolpersonalens ansvar? Som nämnts har eleverna enligt skollagen rätt till stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen om det kan befaras att eleverna inte kommer att nå de kunskapskrav som minst 2017/18:183 ska uppnås (3 kap. 5 a §). Om det genom uppgifter från lärare eller övrig personal i skolan, från elever eller föräldrar eller på annat sätt fram- kommer att det kan befaras att eleven inte kommer att nå de kunskaps- krav som minst ska uppnås, trots att stöd har getts i form av extra anpassningar, ska det anmälas till rektorn. Rektorn ska sedan se till att elevens behov av särskilt stöd utreds. Behovet av särskilt stöd ska även utredas om eleven uppvisar andra svårigheter i sin skolsituation (3 kap. 8 §). Om en elev trots extra anpassningar riskerar att inte nå kunskapskraven ska det alltså anmälas till rektorn. lärare som övrig skolpersonal. Lärare som undervisar i en kurs eller ett ämne följer upp hur eleven utvecklas i förhållande till kunskapskraven. Det ligger därmed i sakens natur att det är den undervisande läraren i en kurs eller ett ämne som har särskilt goda förutsättningar att upptäcka elevens svårigheter att nå kunskapskraven i den kursen eller i det ämnet. Om eleven uppvisar andra svårigheter i sin skolsituation ska även det utredas av rektorn. Med uttrycket ”andra svårigheter i sin skolsituation” avses sådana situationer där en elev behöver särskilt stöd även om det inte finns anledning att befara att eleven inte ska nå de kun- skapskrav som minst ska nås (prop. 2009/10:165 s. 664). inte av lydelsen av bestämmelserna om särskilt stöd att en anmälan ska göras till rektorn. Sådana svårigheter är inte nödvändigtvis lika lätt för undervisande lärare att upptäcka. Det får dock anses rimligt att bestäm- melserna innebär att all skolpersonal som upptäcker tecken på sådana svårigheter också är skyldiga att anmäla det till rektorn så att en utred- ning kan göras. Eftersom elever i den kursutformade gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ofta har många olika undervisande lärare kan en , med hänsyn till sitt helhetsperspektiv på elevens studiesituation, ha bättre förutsättningar att upptäcka sådana ”andra svårigheter” . Det kan också vara så att mentorn upptäcker att en elev har behov av stöd överlag men får stöd endast i vissa kurser där stödbehovet upptäckts, trots att behovet finns även i andra kurser. har föreslagit att det i lagtexten ska anges att mentorn ska uppmärksamma tecken på att eleven kan behöva stöd och i så fall skyndsamt informera berörd skolpersonal. SKL och vill att det ska förtydligas hur men- torns roll förhåller sig till övrig skolpersonals ansvar. tillstyrker förslaget men anser att det är oklart vad mentorsrollen ska Regeringen menar att det följer av gällande rätt att all skolpersonal har ett ansvar att anmäla behov av extra anpassningar och särskilt stöd. som regeringen anfört har dock en undervisande lärare och en olika förutsättningar att upptäcka en elevs olika svårigheter. undervisande läraren ser bäst hur eleven förhåller sig till kunskapskraven i den kurs eller det ämne som läraren undervisar i. Med hänsyn till sitt helhetsperspektiv anser regeringen att en , i synnerhet i gymnasie- skolan och gymnasiesärskolan, kan ges en utpekad roll i att uppmärk- samma tecken på om en elev behöver stöd, eftersom mentorn har särskilt goda förutsättningar att upptäcka om en elev uppvisar andra svårigheter än att inte nå kunskapskraven och att upptäcka generella svårigheter som har betydelse för flera kurser och ämnen. När det gäller rektorns roll följer det av skollagen att det är rektorn som är ansvarig för att utreda behov av särskilt stöd (3 kap. 8 §). Regeringen anser således att rollför- delningen mellan rektorn, undervisande lärare och den av utredningen föreslagna mentorn är tydlig. När det gäller utredningens förslag om att mentorn ska uppmärksamma tecken på att eleven kan behöva stöd och i så fall skyndsamt informera berörd skolpersonal, anser Skolinspektionen att det finns en risk för att mentorn får ta ett stort ansvar för elevernas möjligheter att få särskilt stöd. och anser inte att denna del av förslaget bör genomföras då de bedömer att en sådan skrivning riskerar att urholka det ansvar som all skolpersonal har. Regeringen anser dock inte att en sådan reglering skulle förminska det ansvar som all personal i skolan har att uppmärksamma tecken på svårigheter, och inte heller rektorns ansvar för att alla elever ska få det stöd de behöver. I stället innebär det att ett ansvarsområde som inte är tydligt reglerat regleras, nämligen uppgiften att utifrån en helhetsbild av elevens situa- tion signalera att en elev behöver stöd. För att alla elever ska få en likvärdig utbildning anser regeringen att det bör anges i skollagen att varje elev ska ha en . Det bör då också anges vad mentorn ska ha för uppgifter. Utredningen har föreslagit att mentorn samlat ska följa elevens utveckling och studiesituation. För att betona det helhetsperspektiv som en bör ha anser regeringen att det i stället bör anges att mentorn ska följa elevens kunskaps- utveckling och studiesituation med utgångspunkt i elevens utbildning i dess helhet. Av skäl som angivits ovan bör det också anges i lagtexten att mentorn särskilt ska uppmärksamma tecken på att eleven kan behöva stöd och i så fall skyndsamt informera berörd skolpersonal. Mentorns skyldighet att uppmärksamma tecken på att en elev kan behöva stöd och så fall informera berörd skolpersonal inskränker dock inte övrig skol- personals skyldighet att agera. Rektorn ska fortfarande organisera den egna verksamheten Statskontoret avstyrker förslag och anser att regleringen föreskriver ett specifikt arbetssätt och minskar möjligheterna till lokal och individuell anpassning. Även är negativ till förslaget och anser att det minskar rektorns möjlighet att fördela resurser, utveckla arbetssätt och organisera skolan på det sätt som motsvarar elevernas behov. anser att det bör finnas ett fri- utrymme för skolorna att välja hur de bäst organiserar den här typen av verksamhet. Även Trä- och Möbelföretagen och GS – Facket för skogs-, trä- och grafisk bransch är tveksamma till reglering i lag. Grafiska före- tagen förordar att endast huvudmannens samlade ansvar för elevens utveckling och studiesituation regleras. Regeringen menar att det även med den föreslagna regleringen finns friutrymme kvar på huvudmannanivå i tillräcklig omfattning för lokal och individuell anpassning av verksamheten. Som regeringen återkom- mer till nedan föreslås t.ex. inte att det ska regleras att det ska vara en lärare som ska vara . Inte heller regleras på vilket sätt personen i fråga ska skaffa sig helhetsbilden. Regeringen instämmer i Lärarför- bundets synpunkt att det i slutändan alltid är rektorns ansvar att skapa en 2017/18:183 arbetsorganisation som överensstämmer med skolans och lärarnas behov. Regeringen anser vidare, liksom , att det är centralt att rektorn ansvarar för skolans inre arbetssätt och att rektorn har möjlighet att utifrån elevernas behov förändra arbetssätt och resursfördelning och menar att det också är fullt möjligt med förslaget.