prop · H50394 · 2018-02-15 00:00:00 — Beredningsunderlaget är tillräckligt för att redan nu införa ett system för godkännande av MPE-kompetens för sjukhusfysiker med specialist- kompetens. ansvarar för att legitimera grundutbilda- de sjukhusfysiker. Eftersom kompetensen ska erhållas genom en specia- listkompetensutbildning bör , som prövar ansökningar om legitimation och specialistkompetens för personer med svensk eller utländsk utbildning såsom läkare och tandläkare, även pröva och godkänna den sjukhusfysiker som har specialistutbildning från Sve- rige eller från ett annat land. Det saknas beredningsunderlag för att reglera hur specialistkompeten- sen för sjukhusfysiker ska erhållas och vem som ska ta fram målbeskriv- ningar. Även frågan om vem som ska tillhandahålla vidareutbildningen behöver utredas. Beredningsunderlaget bör därför kompletteras i denna del innan det läggs till grund för lagstiftning. Regeringen avser därför återkomma i dessa delar. Den ytterligare utredningen kan även visa att det finns behov av att komplettera lagstiftningen med bestämmelser i förordningar eller föreskrifter. Se avsnitt 6.11 avseende möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på särskild kompetens för utförandet av vissa arbets- uppgifter inom verksamhet med joniserande strålning. Regeringens förslag: ska på begäran tillhandahålla Strål- säkerhetsmyndigheten uppgifter om import och export av varor som finns hos . förslag innehåller inte något motsvaran- de förslag. Remissinstanserna: anser att det behövs en ändring i tullagen (2016:253). Enligt verket är de mest effektiva formerna av till- syn att vid yttre gräns hindra utsläppande eller import av de pro- dukter som inte uppfyller gällande krav. Enligt verket bör Strålsäkerhets- myndigheten ges befogenhet att ingripa mot farliga produkter som förs in från tredjeland enligt och rådets förordning (EG) nr 765/2008 och omfattas av 11 kap. 6 § tullagen. Skälen för regeringens förslag: har vid gräns mot tredjeland befogenhet att genomföra kontroller och vidta åtgärder. Import från och export till tredjeland av radioaktiva material kan därmed kon- trolleras av vid gräns mot tredjeland. Vid inre gräns är Tull- verkets befogenheter att kontrollera radioaktiva ämnen begränsad till varor som kan hänföras till krigsmaterial som avses i lagen (1992:1300) om krigsmaterial och produkter som avses i lagen (2000:1064) om kont- roll av produkter med dubbla användningsområden. I 1 kap. 4 § första stycket tullagen (2016:253) finns en bestämmelse som anger att Tullver- 2017/18:94 ket på begäran ska tillhandahålla de i stycket angivna myndigheterna uppgifter som förekommer hos och som rör import eller ex- port av varor. En i huvudsak motsvarande bestämmelse fanns tidigare i 11 kap. 6 § första stycket tullagen (2000:1281). Det är lämpligt att formalisera informationsplikt mot Strål- säkerhetsmyndigheten. bör därför anges i 1 kap. 4 § tullagen. I detta lagstiftningsärende finns det däremot inte tillräckligt underlag för att ändra lagen så att får ökad behörighet att kontrollera radioaktiva material vid inre gräns. 6.14.3Följdändringar i andra lagar Regeringens förslag: Med anledning av förslaget om ny strålskydds- lag görs följdändringar i lagen om kärnteknisk verksamhet, mineral- lagen och lagen om transport av farligt gods. Följdändringarna avser hänvisningar till strålskyddslagen. förslag överensstämmer med reger- ingens. Remissinstanserna har inte uttalat sig särskilt i dessa delar. Skälen för regeringens förslag: Genom att den nuvarande strål- skyddslagen upphävs och ersätts av en ny strålskyddslag bör de hänvis- ningar till strålskyddslagen som framgår av annan lagstiftning ändras. Hänvisningar till strålskyddslagen finns i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, minerallagen (1991:45) och lagen (2006:263) om transport av farligt gods. Regeringens förslag: Bestämmelserna i den nya strålskyddslagen om kosmetiskt solarium träder i kraft . Övriga delar av strålskyddslagen och ändringarna i andra lagar träder i kraft . Genom den nya strålskyddslagen upphävs den nuvarande strål- skyddslagen. Beslut som fattats i enskilda fall med stöd av den upphävda lagen ska fortsätta att gälla och anses beslutade med stöd av motsvarande bestämmelser i den nya strålskyddslagen eller föreskrifter som med- delats med stöd av den lagen. förslag överensstämmer med reger- ingens i det avseendet att nuvarande strålskyddslag ska upphävas men saknar förslag avseende datum för ikraftträdande och övergångsbestäm- melser avseende beslut som fattats i enskilda fall. Remissinstanserna , Förvaltningsrätten i , Tull- Prop. 2017/18:94 verket och Kammarrätten i anser att frågan om övergångsbe- stämmelser bör behandlas i det fortsatta lagstiftningsarbetet eftersom detta saknas i . De anser att det kan finnas ett behov av övergångsbestämmelser, exempelvis av den typ som finns i den nu gällande strålskyddslagen om att föreskrifter och beslut i särskilda fall som har meddelats med stöd av den tidigare lagen ska anses ha meddelats enligt den nya lagen. Skälen för regeringens förslag Enligt strålskyddsdirektivet ska medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet . Ett ikraftträdande av den nya strålskyddslagen bör därför ske . Förbudet mot att låta minderåriga sola i ett kosmetiskt solarium har be- slutats och träder i kraft . Förbudet rör icke-joniserande strålning och omfattas därför inte av strålskyddsdirek- tivet och de krav på datum för ikraftträdande som ställs i direktivet. Fortsatt giltighet för beslut i enskilda fall Det skulle innebära en obefogad osäkerhet för verksamhetsutövare och en orimlig arbetsbörda för tillståndsmyndigheten om samtliga beslut i enskilda fall skulle omprövas som ett resultat av den nya lagen. Många av bestämmelserna i förslaget till ny strålskyddslag motsvarar bestäm- melser i nuvarande lag eller i föreskrifter som meddelats med stöd av den nuvarande lagen. Det är därför rimligt att tillstånd, förelägganden, förbud och andra beslut i enskilda fall som beslutats med stöd av den nuvarande lagen får fortsätta att gälla och anses beslutade med stöd av den nya lagen. Som huvudregel bör dessa beslut i stället omprövas utifrån den nya strålskyddslagens krav när t.ex. ett tillstånd löper ut. Vid behov bör dock ett tillstånd eller annat beslut i ett enskilt fall kunna justeras eller återkal- las utifrån kraven i de nya bestämmelserna. Det bör kunna ske genom att tillståndsmyndigheten beslutar om de ytterligare villkor som behövs med hänsyn till strålskyddet för ett tillstånd eller att ett tillstånd återkallas om det finns synnerliga skäl från strålskyddssynpunkt eller tillståndshavaren begär det. har också möjlighet att besluta om de förelägganden och förbud som behövs för att lagen ska följas. Exister- ande beslut kan således kompletteras med ytterligare förelägganden och förbud. 8.1Krav på ökat strålskydd Strålskyddsdirektivet har tagits fram för att anpassa tidigare direktiv till de nya grundläggande rekommendationer för strålskydd som interna- () publicerade 2007. Ytterligare ett antal skäl till revideringen av direktiven var att skyddet för arbets- tagare i specifika yrkesgrupper var otillräckligt, att hälsoskyddet för pa- tienter och allmänheten inte följde den senaste tekniska utvecklingen, att hälsoskyddet för allmänheten mot naturliga strålkällor var otillräckligt, samt att bestämmelserna var utspridda på flera direktiv och rekommen- dationer som tillkommit vid olika tillfällen . Syftet med det nya strålskyddsdirektivet är inte att ändra det rådande systemet i grunden utan i stället att komplettera bestämmelserna i främst de frågor som nämnts och således utöka strålskyddet i huvudsak inom ramen för det nuvarande systemet. Strålskyddsdirektivet ersätter fem andra direktiv och många av de bestämmelser som återfanns i dessa fem direktiv återfinns nu i strålskyddsdirektivet. har också till stor del redan anpassat sin lagstiftning efter de rekommendationer som ICRP publicerat, vilket innebär att flera av de nya bestämmelserna i direktivet redan är tillämpliga i . Det gäller t.ex. principerna om berättigande och optimering för verksamhet med jo- niserande strålning. En utgångspunkt med förslaget har varit att samla principiella bestäm- melser på strålskyddsområdet i lag och förordning. har denna typ av bestämmelser reglerats i föreskrifter. Detta är bakgrunden till att en rad bestämmelser lyfts upp i lagen. Det gäller t.ex. bestämmelser om berättigande, optimering, dosgränser samt skydd för gravida och am- mande. Det är orsaken till att flera bestämmelser i den nya strålskyddslagen motsvarar bestämmelser som finns i den nuvarande strålskyddslagen (1988:220) eller i föreskrifter. Många av bestämmelserna i den nya strål- skyddslagen är därför materiellt oförändrade och bedöms därför inte medföra några nya konsekvenser. I denna konsekvensanalys kommer därför endast sådana bestämmelser som är helt nya eller där sådana för- ändringar föreslås som har materiell betydelse att redovisas. Strålskyddsdirektivet innehåller inga bestämmelser om icke-joniserande De bestämmelser i den nya strålskyddslagen som reglerar tek- niska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning återfinns även i nuvarande strålskyddslag och medför därför inga konsekvenser. Den nya strålskyddslagen innehåller dock normgivningsbemyndiganden avseende tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning och ett utnyttjande av bemyndigandet kan komma att ge upphov till kon- Prop. 2017/18:94 sekvenser för företag och tillsyns- och tillståndsmyndigheterna. Det är inte ett alternativ att avstå från reglering av joniserande strålning eftersom kraven i strålskyddsdirektivet måste genomföras för att ska uppfylla de EU-rättsliga krav som ställs. Stora delar av direktivet motsvaras av den nuvarande strålskyddslagen eller föreskrifter medde- lade med stöd av lagen. Ett alternativ är att ha kvar vissa bestämmelser på föreskriftsnivå. 8.4Vilka berörs av regleringen? Joniserande strålning används och förekommer inom ett mycket stort antal områden och bestämmelserna i lagen berör både små och stora före- tag inom såväl privat som offentlig sektor. Röntgenstrålning och radioaktiva ämnen är viktiga hjälpmedel för att diagnostisera och behandla olika sjukdomar och används således inom sjuk- och tandvård. utförs 5,8 miljoner undersökningar och 25 000 patienter får strålbehandling. Det är således ett stort antal perso- ner som exponeras för strålning inom vården. Sjukhus, tand- läkare och andra vårdinrättningar berörs därför av bestämmelserna i strål- skyddslagen. Inom forskning och industri används joniserande strålning i olika syf- ten, till exempel densitetsmätning, eliminering av statisk elektricitet, fukthaltsmätning, färgtorkning eller härdning, nivåmätning, radiografer- ing och sterilisering. Man använder såväl röntgenutrustningar och accele- ratorer som slutna, inkapslade, radioaktiva strålkällor i dessa tillämp- ningar. I laboratorier används en mängd radioaktiva spårämnen för forsk- ning inom bland annat bioteknik och kemi och man använder spårämnen i fältförsök i miljön och i processindustrin för flödesmätningar. I vissa fall förekommer joniserande strålning i produkter som efter granskning och godkännande av tillsynsmyndigheten får säljas till all- mänheten. Den vanligaste produkten är brandvarnare men svaga strål- källor har också använts i kikare och pejlkompasser. användes radiumlysfärg i klockor och en mängd andra föremål. Rökdetektorer är en produkt liknande brandvarnare som innehåller radioaktivt ämne och som är avsedd att vid begynnande brand ge signal till automatisk brand- larmanläggning eller annan brandbekämpande eller brandbegränsande utrustning. De bestämmelser som gäller verksamheter och åtgärder som bedrivs och vidtas en omgivning med joniserande strålning berör främst verk- samheter som medför hög exponering för radon. Det gäller främst under- jordsanläggningar, gruvdrift och verksamheter som bedrivs i lokaler där det är höga radonhalter. Det gäller även flygbolag där flygpersonalen exponeras för kosmisk strålning under flygning. 2017/18:94 Myndigheter, kommuner och landsting Förslaget kan påverka myndigheter och kommuner främst genom krav på tillsyn. Förslaget ger möjlighet för regeringen att besluta om vilka myn- digheter som ska utöva tillsyn över att lagen följs. Den huvudsakliga till- synsmyndigheten är enligt den nuvarande lagen Strålsäkerhetsmyndig- heten. Med stöd av bemyndigandet kan regeringen besluta att även andra myndigheter ska ha tillsynsansvar. Regeringen har också möjlighet att i föreskrifter besluta om tillsynsansvar för kommunala nämnder som full- gör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Förslaget innebär även att ökade krav på att lämna uppgifter till . Förslaget ger också möjlighet för regeringen att besluta om vilken myndighet som ska pröva frågor om tillstånd. är den myndighet som prövar frågor om tillstånd enligt nuvarande lag- stiftning. Förslaget ger även möjlighet att utfärda specialistkom- petensbevis för sjukhusfysiker. Förslaget påverkar landstingen genom kraven på berättigandebedöm- ningar av medicinska exponeringar. Dessa krav har tidigare reglerats i föreskrifter men lyfts upp i lagen. 8.5Kostnader och andra konsekvenser Syftet med strålskyddsdirektivet är att öka strålskyddet. Det gäller t.ex. skyddet av arbetstagare i vissa yrkesgrupper, hälsoskyddet för patienter och allmänheten och hälsoskyddet för allmänheten mot naturliga strål- källor. I likhet med strålskyddsdirektivet innebär förslaget om ny strål- skyddslag ett ökat strålskydd både för människor och för miljön. Eftersom joniserande strålning kan ge upphov till mycket allvarliga hälsoeffekter såsom cancer och genetiska skador kan exponeringen för joniserande strålning innebära kostnader för samhället i form av kostna- der för hälso- och sjukvård och sjukskrivningar. Dessa typer av hälso- effekter kan även i slutändan leda till dödsfall. Det är mycket svårt att bedöma vilka kostnader det rör sig om eftersom det i många fall inte går att med säkerhet fastställa varför en människa får cancer. När det gäller cancer som uppkommer till följd av joniserande strålning är det svårt eftersom effekten uppkommer först efter 10–efter exponeringen och att det rör sig om stokastiska skador, dvs. skador som uppkommer slumpmässigt och där sannolikheten för skada ökar proportionellt med stråldosen. Säkerställt är dock att exponering för joniserande strålning ökar risken för bl.a. cancer och att en reglering av strålskyddet medför minskade risker för cancer. En reglering av strålskyddet innebär således minskade kostnader för sjukskrivningar, hälso- och sjukvård och i slut- ändan ett minskat antal dödsfall. Joniserande strålning kan även medföra skador på miljön och den bio- logiska mångfalden. Krav på ökat strålskydd för utsläpp av radioaktiva ämnen till miljön leder därför till positiva effekter miljön. Omgivning med joniserande strålning Strålskyddsdirektivet och således förslaget om en ny strålskyddslag inne- bär ett ökat skydd i exponeringssituationer som inte har omfat- tats av lagen. Det gäller t.ex. verksamheter eller åtgärder som bedrivs eller vidtas i en omgivning med joniserande strålning. Detta innebär att verksamheter som inte direkt hanterar strålkällor men där människor exponeras för joniserande strålning p.g.a. de omständigheter som finns på platsen där verksamheten bedrivs omfattas av krav i lagen. Exempel på sådana situationer är exponering för radon, flygplansbesättningars exponering för kosmisk strålning och beläggning av radioaktiva ämnen som ett resultat av en tidigare radiologisk olycka men som inte längre betraktas som en pågående olycka. Förslaget till ny strålskyddslag innefattar nya krav på verksamheter som bedrivs i och åtgärder som vidtas i en omgivning med joniserande strålning. Det gäller bestämmelser om berättigande och optimering, för- siktighet och kompetens, tillräckliga ekonomiska, administrativa och per- sonella resurser, gravida och ammande och krav på skyddsanordningar. Dessa bestämmelser kan ge upphov till ökade kostnader för företag genom att krav på strålskydd införs. I och med att kraven i strålskydds- lagen utvidgas till att gälla verksamheter eller åtgärder som bedrivs eller vidtas i en omgivning med joniserande strålning ställs ökade krav på att åtgärder ska vidtas för att strålskyddet ska vara så bra som det är möjligt och rimligt, att arbetstagare ska genomgå medicinska kontroller, att den som bedriver en verksamhet ska se till att de försiktighetsmått som krävs för att förhindra skador från strålning vidtas och se till att de som arbetar i verksamheten har den kompetens som behövs i förhållande till strål- skyddet. Det innebär även ett ökat skydd för gravida och ammande. För att de krav som ställs i lagen ska vara verkningsfulla är det viktigt att de resurser som behövs för att säkerställa kraven finns i verksamheten. Eftersom dessa verksamheter även omfattas av ett arbetsmiljöansvar har många redan vidtagit omfattande strålskyddsåtgärder. Det gäller t.ex. många gruvor där strålskyddsåtgärder vidtas för att begränsa exponer- ingen från radon. För dessa företag borde kostnaderna för införandet av kraven i den nya lagen vara försumbara. För de företag som inte redan arbetar med dessa frågor innebär de nya kraven ökade kostnader. Bestämmelsen om berättigande innebär att det endast är de verksam- heter eller åtgärder som medför mer nytta än skada som får bedrivas. Verksamheter som inte uppfyller detta krav kan således komma att för- bjudas, vilket kan komma att innebära kostnader för företagen. Verksamheter med joniserande strålning kommer att behöva beakta radon vid jämförelse med dosgränser för arbetstagare. Det kan innebära att en del verksamheter med joniserande strålning behöver planera om arbetsuppgifter eller utförandet av vissa åtgärder för att inte överskrida gällande dosgränser. Bestämmelser om verksamheter och åtgärder som bedrivs och vidtas i en omgivning med joniserande strålning kompletteras av föreskrifter som är beslutade med stöd av normgivningsbemyndiganden i strålskydds- lagen. Det innebär bl.a. att det i föreskrifter kommer beslutas om refe- rensnivåer. 2017/18:94 Normgivningsbemyndigandena i lagen innebär också att verksamheter där arbetstagare riskerar att få en exponering från radon som överstiger motsvarande 6 millisievert kan komma att hanteras på ett liknande sätt som verksamheter med joniserande strålning vad gäller i huvudsak skyddet av arbetstagare. Detta innebär bland annat utökade krav på mät- ning och övervakning av personalens radonexponering vilket medför en kostnad för verksamhetsutövarna. Framförallt är det verksamheter som bedrivs under jord, såsom t.ex. gruvor, som berörs. Med stöd av normgivningsbemyndigandet i 2 kap. 6 § 3 finns möjlig- het att meddela undantag för verksamheter och åtgärder som bedrivs eller vidtas i en omgivning med joniserande strålning. Det innebär att i de fall bestämmelserna skulle innebära orimliga konsekvenser för verksamhets- utövarna finns möjlighet att i föreskrifter besluta om undantag från be- stämmelserna. Bestämmelserna om ökat strålskydd för verksamheter och åtgärder som bedrivs och vidtas i en omgivning med joniserande strålning förvän- tas ge upphov till ett ökat skydd mot exponering för strålning främst av- seende radon och kosmisk strålning, vilket i sin tur kan leda till bland annat en minskning av lungcancerfall orsakade av radon. Det ger upphov till minskade kostnader för hälso- och sjukvård samt kostnader för sjuk- skrivningar och ett minskat antal dödsfall. En besättning i flygverksamhet exponeras för kosmisk strålning och flyg- verksamhet är därmed en sådan verksamhet som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning. Regleringen på området syftar till att den som bedriver flygverksamheten ska ha kontroll över exponeringen av flygper- sonal genom att planera arbetet för att minska exponeringen och följa upp stråldoserna till personalen. Exponeringen beror huvudsakligen på latitud, flyghöjd och solaktivitet. Eftersom det inte är intressant från strålskyddssynpunkt att reglera låg exponering kommer inte flygverk- samhet som enbart omfattar t.ex. inrikesflyg eller helikopter att omfattas av regleringen. Konsekvenserna är kopplade till att den som bedriver flygverksamheten ska uppskatta, informera och följa upp dosen till per- sonal och planera arbetet så att doserna blir så låga som möjligt. De kost- nadsmässiga konsekvenserna av regleringen är begränsade och det finns enbart ett fåtal berörda aktörer. Radon i bostäder och lokaler Bestämmelser om optimering av radonexponering i verksamheter och be- gränsning av radonhalter i bostäder och i lokaler dit allmänheten har till- träde till förs in i lagen. Radon är reglerat i t.ex. och . Ansvaret för radon är uppdelat på flera myn- digheter vilket medför att radon är reglerat i flera myndigheters före- skrifter och allmänna råd, t.ex. och . De krav som införs i lagen avseende krav på fastighetsägare att vidta åtgär- der för att minska radonhalten i bostäder och lokaler motsvaras till stor del av vad som gäller enligt dessa bestämmelser och bör därför inte få några stora effekter eller innebära stora kostnader. Förslaget innebär också att regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer ges möjlighet att i föreskrifter besluta om referens- nivåer för radon. Om referensnivån för radon sätts till de rikt- och gräns- värden som gäller på /m3 kommer detta sannolikt inte att medföra några större konsekvenser eftersom denna nivå redan är etable- rad för befintliga bostäder, allmänna lokaler och vid nybyggnation. Med stöd av normgivningsbemyndigandet kan även krav på att anmäla en verksamhet om radonhalten på ett arbetsställe överstiger referensnivån trots vidtagna åtgärder införas. En sådan anmälan kommer att medföra en administrativ kostnad för verksamhetsutövaren. Förslaget ger möjlighet för regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att i föreskrifter besluta om referensnivåer och före- skrifter som behövs till skydd för arbetstagare eller andra människor till skydd för skador från joniserande strålning. Med stöd av bemyndigan- dena kan föreskrifter om gammastrålning från radioaktiva ämnen i bygg- material komma att beslutas. Gammastrålning från radioaktiva ämnen i byggnadsmaterial har tidi- gare inte reglerats i strålskyddslagstiftningen men strålskyddsdirektivet ställer nu krav på en referensnivå på 1 millisievert årlig effektiv dos inomhus från extern gammastrålning i byggnadsmaterial. Vidare ska den som tillhandahåller byggnadsmaterial som har betydelse från strålskydds- synpunkt på marknaden i ange aktivitetskoncentrationer för vissa av de radionuklider som materialet innehåller och beräkna ett aktivitets- index för materialet. Uppgifterna om aktivitetskoncentration och index ska sedan användas av t.ex. byggherrar för att undvika att referensnivån överskrids. Dessa krav innebär ökade kostnader för t.ex. producenter, byggföretag och byggherrar. För mätföretag (laboratorium) och konsulter kan detta däremot innebära nya uppdrag och ökade intäkter. Strålskyddsdirektivet och således förslaget om en ny strålskyddslag inne- bär ett ökat skydd i situationer som inte har omfattats av lagen. Strålskyddslagen har utvidgats till att gälla även radiologiska nödsitua- tioner. I lagen införs ett krav på att informera någon som ska utföra ar- bete i radiologiska nödsituationer om de risker som arbetet kan medföra. Det kan innebära ökade administrativa kostnader för den som sysselsätter någon. För radiologiska nödsituationer införs också ett krav på frivillig- het för deltagande i arbetet om det finns risk för högre doser än de dos- gränser som normalt gäller. För personal i tillståndspliktig verksamhet fanns detta krav redan. Kravet är kopplat till nuvarande dosgräns. Det nya för dessa verksamheter blir att gränsen för frivillighet sänks.