prop · H503269 · 2018-06-19 00:00:00 — Övervägandena finns i avsnitt 5.5.4. Fristen för hur länge personuppgifter får behandlas ska endast påverkas av om det görs en ny registrering beträffande personens anknytning till brottslig verksamhet. Andra uppgifter som tillförs, t.ex. uppgifter om ändrade bostadsförhållanden eller annat som inte har betydelse för an- knytningen till den brottsliga verksamheten, påverkar alltså inte hur länge personuppgifterna får behandlas. Paragrafen anpassas också till den terminologi som används i lagen i övrigt. Paragrafen, som delvis motsvarar 4 kap. 13 § fjärde stycket kustbevakningsdatalagen, reglerar hur länge personuppgifter som behandlas i syfte att upprätthålla allmän ordning och säkerhet och personuppgifter som har rapporterats till ledningscentral får behandlas (se prop. 2011/12:45 s. 219). Den frist som gäller för hur länge uppgifter som har rapporterats till ledningscentral får behandlas ändras inte. Samma frist gäller för personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga i syfte att upprätthålla allmän ordning och säkerhet, vilket behandlas i av- snitt 9.4.2. Sådana personuppgifter får inte behandlas längre än efter utgången av det kalenderår då de behandlades automatiserat första gången. Paragrafen, som motsvarar 4 kap. 13 § tredje stycket kustbevaknings- datalagen, reglerar hur länge personuppgifter som behandlas i syfte att fullgöra internationella åtaganden får behandlas (se prop. 2011/12:45 s. 218). Rätt att meddela föreskrifter I paragrafen finns en upplysning om att regeringen kan meddela före- skrifter om att vissa kategorier av personuppgifter får fortsätta att be- handlas för ändamål inom lagens tillämpningsområde än vad som anges i 3, 4 och 7–9 §§, vilket motsvarar 4 kap. 11 § och 14 § första stycket kustbevakningsdatalagen. En förutsättning för sådana föreskrifter är att de tidsfrister som sätts för behandlingen hålls inom de ramar som ges i 2 kap. 17 § första stycket brottsdatalagen. Vidare finns en upplysning om att regeringen kan meddela föreskrifter om begränsning av behandlingen av personuppgifter för ändamål inom lagens tillämpningsområde vid digital arkivering, vilket motsvarar 3 kap. 4 § tredje stycket kustbevakningsdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.5.3. I paragrafen, som motsvarar 3 kap. 5 § tredje stycket och 4 kap. 14 § andra stycket kustbevakningsdatalagen, finns en upplysning om att rege- ringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om att personuppgifter, trots att den tillåtna tiden för behand- ling har löpt ut, får fortsätta att behandlas för arkivändamål av allmänt intresse och vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål. Övervä- gandena finns i avsnitt 5.5.2. 5 kap. Övriga bestämmelser Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i kustbevakningsdatalagen, reglerar vid vilka överträdelser av bestämmelser i lagen som sanktions- avgift får tas ut. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.2. De grundläggande bestämmelserna om hur personuppgifter får behandlas inom brottsdatalagens tillämpningsområde finns i brottsdata- lagen. Enligt 6 kap. brottsdatalagen får sanktionsavgift tas ut vid överträdelser av angivna bestämmelser i den lagen. I första stycket anges uttömmande vid vilka överträdelser av brottsdatalag som sanktionsavgift får tas ut av den personuppgiftsansvarige. avgör i det enskilda fallet om det är påkallat att ta ut sanktionsavgift, vilket framgår av formuleringen att avgift får tas ut. Sanktionsavgift kan tas ut för överträdelse av bestämmelserna om tillåtna rättsliga grunder, särskilda upplysningar och längsta tid som personuppgifter får behandlas. datalagens förfaranderegler när det gäller sanktionsavgift tillämpas även Prop. 2017/18:269 vid överträdelser enligt förevarande lag. I andra stycket anges att sanktionsavgiften ska bestämmas till högst . I paragrafen regleras den registrerades rätt till skadestånd för behandling av personuppgifter i strid med denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. Paragrafen hänvisar till 7 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000), som ska tillämpas vid behandling av personuppgifter i strid med förevarande lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Det innebär att den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som behandlingen av per- sonuppgifter har orsakat. Med skada avses personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada. Med kränkning avses ideell skada som består i att den enskildes integritet kränkts genom behandlingen. Se vidare för- fattningskommentaren till 7 kap. 1 § brottsdatalagen (prop. 2017/18:232 s. 486 f.). I paragrafen finns en upplysning om att det i 7 kap. brottsdatalagen finns bestämmelser om överklagande. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.4. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna tas upp i avsnitt 16. Punkt 1 föreskriver när lagen ska träda i kraft. Av punkt 2 framgår att kustbevakningsdatalagen upphävs genom lagen. En sanktionsavgift får enligt punkt 3 beslutas endast för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. Punkt 4 innebär att den upphävda lagen övergångsvis gäller vid behandling av personuppgifter som inte utförs i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet, dvs. på dataskyddsförordningens område. 18.4Förslaget till lag om behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område I enlighet med Lagrådets synpunkt upphävs skattebrottsdatalagen (2017:452) och ersätts av en ny lag om behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ( Innehållet i brottsdatalag motsvarar till stora 2017/18:269 delar innehållet i skattebrottsdatalagen. Anpassningen av regelverket till brottsdatalagen innebär dock att omfattande redaktionella och strukturella ändringar görs i förhållande till dagens reglering. Som en anpassning till brottsdatalagen tillkommer ett nytt kapitel om administrativa sanktionsavgifter, skadestånd och överklagande. 1 kap. Allmänna bestämmelser I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i skattebrottsdatalagen, anges lagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Lagen gäller utöver brottsdatalagen när i egenskap av be- hörig myndighet enligt brottsdatalagen behandlar personuppgifter för vissa syften. Lagen är tillämplig även när behandlar person- uppgifter inom ramen för det internationella samarbetet, t.ex. i syfte att gagna utländsk brottsbekämpande verksamhet. Även i dessa fall krävs det att agerar i egenskap av behörig myndighet enligt brottsdatalagen. Att lagen gäller utöver brottsdatalagen innebär att de grundläggande bestämmelserna om hur personuppgifter får behandlas finns i brottsdata- lagen. brottsdatalag innehåller endast preciseringar, undantag eller avvikelser från bestämmelserna i brottsdatalagen. Be- stämmelserna i lagen måste följaktligen läsas tillsammans med regleringen i brottsdatalagen och tolkas i ljuset av den regleringen. Av 1 kap. 3 § brottsdatalagen följer att lagen bara gäller för sådan be- handling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad och för annan behandling av personuppgifter som ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Uttrycken behö- rig myndighet, personuppgift och behandling av personuppgifter definie- ras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen. Lagen gäller när behandlar personuppgifter om syftet med behandlingen är att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verk- samhet eller utreda brott. Vad det innebär utvecklas i kommentaren till 2 kap. 1 §. Paragrafen, som motsvarar 2 kap. 3 § skattebrottsdatalagen, reglerar personuppgiftsansvaret (se prop. 2016/17:89 s. 137). Personuppgifts- ansvarig är den behöriga myndighet som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen med och medlen för behandlingen av personuppgifter (1 kap. 6 § brottsdatalagen). Personuppgiftsansvarigas skyldigheter regleras i 3 kap. brottsdatalagen. Behandling av uppgifter om juridiska personer I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 1 kap. 4 § skattebrottsdatalagen, anges vilka bestämmelser i lagen och i brottsdatalagen som gäller för behandling av uppgifter om juridiska personer. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.1. Grundläggande bestämmelser om behandling Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i skattebrottsdatalagen, reglerar de tillåtna rättsliga grunderna för behandling av personuppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 6.1, 6.3 och 10.3.1. Paragrafen, som är anpassad till hur de rättsliga grunderna för behand- ling av personuppgifter anges i brottsdatalagen, gäller i stället för 2 kap. 1 § första stycket brottsdatalagen. Det bör noteras att regleringen i 2 kap. 2 § brottsdatalagen ger myndigheterna rättsligt stöd för att i vissa fall behandla personuppgifter enbart för diarieföring och nödvändig handläggning. får behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att utföra vissa uppgifter. Av 2 kap. 1 § andra stycket brottsdatalagen följer att uppgiften ska framgå av lag, förordning eller ett särskilt beslut i vilket regeringen uppdragit åt myndigheten att ansvara för uppgiften (se vidare prop. 2017/18:232 s. 440). Bestämmelsen bildar den yttre ramen för när behandling av personuppgifter är tillåten. Enligt punkt 1 får behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksam- het. Det är framför allt myndighetens underrättelseverksamhet som avses (se prop. 2016/17:89 s. 139). Enligt punkt 2 får personuppgifter behandlas om det är nödvändigt för att utreda brott. Vad det innebär utvecklas i prop. 2016/17:89 s. 139. Personuppgifter får enligt punkt 3 också behandlas om det är nödvändigt för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden, vilket tar sikte på sådana förpliktelser som syftar till att gagna utländsk brottsbekämpande verksamhet (se prop. 2016/17:89 s. 139). Behandling för nya ändamål I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i skattebrottsdatalagen, finns en upplysning om att förutsättningarna för att personuppgifter ska få behandlas för nya ändamål regleras i 2 kap. 4 och 22 §§ brottsdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 6 och 10.3.1. Innan personuppgifter får behandlas för ett nytt ändamål inom eller utanför brottsdatalagens tillämpningsområde krävs det en prövning enligt 2 kap. 4 eller 22 § brottsdatalagen. Se vidare författningskommentaren till de paragraferna (prop. 2017/18:232 s. 442 f. och 451 f.). 2017/18:269 Särskilda upplysningar I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i skattebrottsdatalagen, begränsas tillämpningen av bestämmelserna om särskilda upplysningar i 2 kap. 3 § andra stycket, 9 och 10 §§ brottsdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.4. Det är endast personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 3 kap. 2 § som i vissa fall ska förses med särskilda upplys- ningar. Det innebär att när personuppgifter behandlas bara av ett fåtal personer behöver särskilda upplysningar inte lämnas. Känsliga personuppgifter 4 § I paragrafen, som tillsammans med 5 § reglerar när det är tillåtet att an- vända känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sök- förbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen. Paragrafen motsvarar 3 kap. 5 § andra stycket skattebrottsdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.3.3. Undantaget gäller vid sökning i alla slags personuppgifter, dvs. både personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och person- uppgifter som inte har det. Sökförbudet hindrar inte att uppgifter som beskriver en persons utseende används som sökbegrepp, även om det skulle leda till ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter. Med uppgifter som beskriver en persons utseende avses bl.a. uppgifter om hudfärg eller tatueringar. Sökning på sådana uppgifter kan t.ex. ge ett urval av personer grundat på uppgifter om etniskt ursprung, politisk åskådning eller religiös övertygelse. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana uppgifter som sök- ningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av käns- liga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdatalagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. I paragrafen, som tillsammans med 4 § reglerar när det är tillåtet att an- vända känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sök- förbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen. motsvarighet i skattebrottsdatalagen. Undantaget gäller enbart vid sökning i personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga, dvs. personuppgifter som enbart ett fåtal har tillgång till. Sökning i sådana uppgifter får göras i syfte att få fram ett urval av personer grundat på etniskt ursprung. Sökning av det slaget kan behövas för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som begås av flera personer som förenas av sitt etniska ursprung. ärenden där fråga uppkommer om falska identitetshandlingar eller gränsöverskridande ekonomisk brottslighet kan etniskt ursprung vara en gemensam faktor som knyter samman personerna i ett nätverk. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av Prop. 2017/18:269 personuppgifterna i en sammanställning av sådana uppgifter som sök- ningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av käns- liga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdatalagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. I paragrafen, som motsvarar 2 kap. 9 § skattebrottsdatalagen, regleras vilka uppgifter som får använda vid sökning i beskattnings- databasen i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verk- samhet, utreda brott eller fullgöra förpliktelser som följer av internatio- nella åtaganden. Paragrafen innehåller en sekretessbrytande bestämmelse om utlämnande av personuppgifter till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer. Den motsvarar 2 kap. 11 § skattebrottsdatalagen (se prop. 2016/17:89 s. 144). Vid överföring av personuppgifter till tredjeland ska regleringen i 8 kap. brottsdatalagen också tillämpas. Paragrafen innehåller en bestämmelse som bryter viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myndigheter. Den motsvarar 2 kap. 12 § skattebrottsdatalagen (se prop. Sekretessen bryts om den mottagande myndigheten behöver uppgifterna för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen. Paragrafen reglerar när personuppgifter får lämnas ut elektroniskt. I första stycket, som delvis motsvarar 2 kap 15 § skattebrottsdatalagen, föreskrivs att personuppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt. Med sådant utlämnande avses bl.a. utlämnande genom e-post eller annan elektronisk överföring eller på ett usb-minne eller annat motsvarande medium. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.4. Det har betydelse vem mottagaren är för frågan om det är olämpligt att lämna ut uppgifter elektroniskt. Som regel kan det inte anses vara olämp- ligt att lämna ut uppgifter på det sättet till en myndighet (se prop. 2014/15:148 s. 113). När det gäller utlämnande till enskilda krävs en mer nyanserad bedöm- ning. Om det finns en författningsreglerad skyldighet att sända en hand- ling till en viss person får det avgöras om elektroniskt utlämnande är 2017/18:269 olämpligt med hänsyn till bl.a. innehållet i handlingen, vem som är mot- tagare, behovet av att kunna visa att personen i fråga har tagit del av handlingen och andra omständigheter. Frågan om elektroniskt utlämnande till enskilda är särskilt svårbedömd när det på grund av uppgifternas art, struktur, antal eller någon annan särskild omständighet finns anledning att befara att utlämnandet kan leda till integritetsrisker (jfr prop. 2014/15:148 s. 114). Om det kan antas att personuppgifterna kan komma att behandlas i strid med dataskyddsförordningen eller dataskyddslagen om de lämnas ut elektroniskt gäller sekretess enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400). De får då inte lämnas ut till följd av sekretess. Det kan också finnas särskild anledning att iaktta försiktighet när det gäller utlämnande av bild- och ljudupptagningar (jfr prop. 2016/17:68 s. 51 f.). Vid prövningen av om personuppgifter bör lämnas ut elektroniskt bör även informationssäkerheten vägas in. Om någon begär att få tillgång till en allmän handling med stöd av tryckfrihetsförordningen får den utlämnande myndigheten inte efter- forska syftet med begäran, vilket kan ha betydelse vid prövningen av om det i ett enskilt fall är lämpligt att lämna ut en handling med personupp- gifter elektroniskt. Andra stycket motsvarar 2 kap. 16 § skattebrottsdatalagen och innehål- ler en upplysning om att direktåtkomst endast är tillåten i den utsträck- ning som anges i lagen. Rätt att meddela föreskrifter I paragrafen finns en upplysning om att regeringen kan meddela före- skrifter om att personuppgifter får lämnas ut även i andra fall än som anges i 7 och 8 §§, vilket motsvarar 2 kap. 13 § första stycket skatte- brottsdatalagen, och om begränsning av möjligheterna att lämna ut per- sonuppgifter elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst. Övervä- gandena finns i avsnitt 5.6.4. 3 kap. Gemensamt tillgängliga uppgifter Av paragrafen framgår att kapitlet innehåller bestämmelser om behand- ling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga. Vad som avses med att uppgifter görs gemensamt tillgängliga utvecklas i prop. 2016/17:89 s. 147 f. Enligt första stycket gäller kapitlet bara för behandling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 2 §. Uppgifter som endast ett fåtal personer har rätt att ta del av anses inte som gemensamt tillgängliga. Av andra stycket framgår att kapitlet inte gäller när personuppgifter behandlas med stöd av den särskilda bestämmelsen i 2 kap. 2 § brottsda- talagen om behandling av personuppgifter för diarieföring eller för att Prop. 2017/18:269 utföra andra nödvändiga handläggningsuppgifter. Personuppgifter som får göras gemensamt tillgängliga I paragrafen, som motsvarar 3 kap. 2 § skattebrottsdatalagen, anges vilka personuppgifter som får göras gemensamt tillgängliga (se prop. 2016/17:89 s. 148 f.). I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 3 kap. 4 § skattebrottsdatalagen, ställs det krav på att uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga i underrättelseverksamhet i vissa fall ska förses med särskilda upplysningar. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.4. Enligt första stycket ska det framgå av uppgifter i underrättelseverk- samhet att en person inte är misstänkt för att utöva brottslig verksamhet. Det ska alltså gå att skilja mellan personer som är föremål för myndig- hetens intresse på grund av inblandning i brottslig verksamhet och per- soner som inte är misstänkta för det. Enligt andra stycket ska uppgifter om personer som kan antas ha sam- band med misstänkt brottslig verksamhet förses med en upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Kravet på särskild upplysning gäller bara uppgifter om en person som kan antas ha direkt samband med misstänkt brottslig verksamhet. Sambandet kan t.ex. bestå i att en person ofta träffar eller har annan kontakt med andra personer som är misstänkta för att utöva brottslig verksamhet eller ofta rör sig i miljöer där brottslighet förekommer, utan att ha naturliga skäl att befinna sig där. Uppgifter om den som är anhörig till en person som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet faller alltså utanför, utom i de fall där båda kan antas ha direkt samband med brottslig verksamhet. Det är bara uppgifter som rör en person som är misstänkt för att utöva eller komma att utöva brottslig verksamhet som behöver förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. De uppgifter som är av intresse är, förutom uppgifter om på vilket sätt personen är knuten till den brottsliga verksamheten, framför allt uppgifter som belyser brottslighetens art och omfattning. Uppgifter av det slaget kan behöva förses med särskilda upplysningar för att personens anknytning till brottsligheten ska kunna bedömas. Utrymmet för att underlåta att förse uppgifter med upplysning om tro- värdighet och riktighet vidgas något i förhållande till dagens reglering genom att det inte längre krävs särskilda omständigheter för att upplysningskravet inte ska gälla. Det är tillräckligt att det på grund av de samlade omständigheterna är onödigt att förse uppgifterna med en upplysning. 2017/18:269 Sökning Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 3 kap. 6 § skattebrottsdatalagen, innehåller en allmän begränsning av vilka uppgifter som får tas fram vid sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter på namn, personnummer eller liknande identitetsbeteckningar (se prop. 2016/17:89 s. 151 f.). Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Bestämmelsen gäller endast vid sökning i automatiserade Vad som avses med automatiserade behandlingssystem utvecklas i prop. 2017/18:232 s. 177 f. Paragrafen, som delvis motsvarar 3 kap. 7 § skattebrottsdatalagen, innehåller undantag från begränsningarna i 4 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.4. Enligt första stycket gäller inga begränsningar vid sökning i en viss handling eller ett visst ärende. Enligt andra stycket gäller begränsningarna i 4 § inte vid vissa sök- ningar som utförs av särskilt angivna tjänstemän. Det gäller enligt punkt 1 när de utför beredningsuppgifter i underrättelseverksamhet och arbetet befinner sig i ett inledande skede. Syftet med bestämmelsen är att tjänstemännen inledningsvis ska ha större möjligheter att göra sökningar för att kunna finna samband med befintliga underrättelseuppgifter. Det är således bara från det att uppgifterna kommit in som punkten är tillämplig. Så snart beredningsarbetet har avslutats upphör möjligheten att göra sökningar med stöd av den nu aktuella punkten. Enligt punkt 2 är sökningar som utförs i syfte att bearbeta och analy- sera personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga i underrättel- severksamhet tillåtna, om det endast är de tjänstemän som får göra sökningen som också har tillgång till uppgifterna. Enligt punkt 3 gäller inte begränsningarna i 5 § vid sökning i syfte att utreda brott för vilket det är föreskrivet fängelse . I paragrafen, som delvis motsvarar 3 kap. 8 § skattebrottsdatalagen, anges vilka myndigheter som får medges direktåtkomst till uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och för vilka syften (se prop. 2016/17:89 s. 153 f.). Rätt att meddela föreskrifter I paragrafen, som motsvarar 3 kap. 7 § tredje stycket andra meningen skattebrottsdatalagen, finns en upplysning om att regeringen kan meddela föreskrifter om ytterligare undantag från bestämmelserna om sökning i 4 §, utöver vad som framgår av 5 §. I paragrafen finns en upplysning om att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om begränsning av tillgången till sådana personuppgifter som avses i 4 §, vilket motsvarar 3 kap. 6 § andra stycket skattebrottsdatalagen, under vilka förutsättningar sökning får utföras med stöd av 5 §, vilket motsvarar 3 kap. 7 § tredje stycket första meningen skattebrottsdatalagen, och omfattningen av direktåtkomst och om behörighet och säkerhet vid sådan åtkomst, vilket motsvarar 3 kap. 8 § tredje stycket skattebrottsdatalagen. 4 kap. Längsta tid som personuppgifter får behandlas Paragrafen har inte någon motsvarighet i skattebrottsdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.5.1. I första stycket föreskrivs att bestämmelserna i kapitlet endast gäller för uppgifter som behandlas automatiserat.