prop · H503185 · 2018-03-20 00:00:00 — Föreningslagen ställer inte upp samma krav på revisorns kvalifikatio- ner som aktiebolagslagen. Liksom aktiebolagslagen kräver förenings- lagen visserligen att revisorn ska ha den insikt i och erfarenhet av redo- visning och ekonomiska förhållanden som med hänsyn till arten och om- fånget av föreningens verksamhet krävs för att fullgöra uppdraget (8 kap. 3 § andra stycket i den hittillsvarande föreningslagen). Däremot finns det inget generellt krav på att revisorn ska vara auktoriserad eller godkänd. I de allra flesta ekonomiska föreningar kan därför en person utan formella revisorskvalifikationer utses till revisor. För föreningar som har värde- papper upptagna till handel på en reglerad marknad måste dock minst en revisor i föreningen vara auktoriserad. Detsamma gäller för mycket stora föreningar, dvs. föreningar som uppfyller minst två av följande tre kriter- ier (8 kap. 5 § i den hittillsvarande föreningslagen): 1.Medelantalet anställda i föreningen har under uppgått till mer än 50. 2.Föreningens redovisade balansomslutning har för vart och ett av uppgått till mer än . 3.Föreningens redovisade nettoomsättning har för vart och ett av uppgått till mer än . Under vissa förutsättningar får besluta att det i stället för en auktoriserad revisor får utses en viss godkänd revisor. En auktoriserad eller godkänd revisor ska dessutom alltid utses om minst en tiondel av samtliga röstberättigade begär det vid en förenings- stämma där revisorsval ska ske. Om det är påkallat av särskilda om- ständigheter, får också i andra fall besluta att revisorn ska vara auktoriserad eller godkänd (8 kap. 6 § i den hittillsvarande för- eningslagen). 1Europaparlamentets och rådets direktiv /43/EG av om lagstadgad revision av årsredovisning, årsbokslut och koncernredovisning och om ändring av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG samt om upphävande av rådets direktiv /253/EEG. 2Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 537/2014 av om sär- skilda krav avseende lagstadgad revision av företag av allmänt intresse och om upphävande av kommissionens beslut /909/EG. Bör revisionsplikten för ekonomiska föreningar inskränkas? måste alltså alla ekonomiska föreningar ha minst en revisor. Vid föreningslagens tillkomst överensstämde detta med det som gällde enligt den dåvarande aktiebolagslagen, låt vara att kraven på revisorernas kvalifikationer var något annorlunda. Till följd av inskränkningen i revisionsplikten för flertalet aktiebolag 2010 är bestämmelserna om granskning av ekonomiska föreningar strängare än motsvarande bestämmelser för små privata aktiebolag. Utredningen före- slår, bl.a. mot denna bakgrund, att revisionsplikten för ekonomiska för- eningar begränsas till att gälla större föreningar. Som flera remissinstanser påpekar ligger det ett värde i att bestäm- melserna för ekonomiska föreningar och aktiebolag är lika, om det inte finns sakliga skäl som talar för att göra skillnad mellan associationsfor- merna. När det gäller just revision är det enligt regeringens mening inte självklart att samma regler bör gälla för de båda associationsformerna. I ekonomiska föreningar finns det typiskt sett ett större behov av att före- taget granskas av någon utanför styrelsens krets än i t.ex. de flesta fåmans- aktiebolag. Behovet av en borgenärsinriktad granskning är visserligen i princip lika stort i en förening som i ett aktiebolag. Behovet av en granskning till skydd för medlemmarna respektive aktieägarna är däremot oftast större i en förening än i ett mindre aktiebolag, bl.a. efter- som antalet medlemmar kan vara stort även i en förening som sett till t.ex. omsättning eller antal anställda är liten. Det är dessutom så att konsekvenserna av inskränkningen i revisions- plikten för aktiebolag inte har varit föremål för någon grundlig utvärde- ring (jämför dock av revisions- plikten för små aktiebolag – en reform som kostar mer än den smakar, 2017:35). Det finns uppgifter som tyder på att reformen har fört med sig vissa negativa konsekvenser, t.ex. när det gäller kvaliteten på redo- visningen. Som bl.a. är inne på fyller revisionen också en roll när det gäller att motverka och upptäcka brott. Till detta kommer att föreningslagens nuvarande bestämmelser om revision i huvudsak synes ha fungerat väl. Till skillnad från det som gäller för revisionspliktiga aktiebolag är det i de flesta ekonomiska föreningar möjligt att anlita andra personer än kvalificerade revisorer för uppdraget. Detta minskar den administrativa bördan. Sammantaget bedömer regeringen att övervägande skäl talar för att tills vidare behålla huvuddragen i den hittillsvarande regleringen. Denna upp- fattning delas också av de allra flesta av remissinstanserna, däribland organisationer som företräder många av de föreningar som berörs. Även fortsättningsvis bör alltså alla ekonomiska föreningar ha en revisor. Lik- som bör det i de flesta fall vara tillåtet att till revisor utse en person utan formella revisorskvalifikationer, förutsatt att revisorn har den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska förhållanden som med hänsyn till arten och omfånget av föreningens verksamhet krävs för att fullgöra uppdraget. I mycket stora föreningar är det emellertid nöd- vändigt att revisionen utförs av en person som har särskilda kvalifika- tioner för uppdraget. Liksom bör det därför krävas att revisorn är auktoriserad eller godkänd om vissa gränsvärden för föreningen är upp- 2017/18:185 fyllda. Regeringen ser inte skäl att ändra dessa gränsvärden eller att för- ändra minoritetens rätt att begära att en kvalificerad revisor utses. Till skillnad från utredningen anser regeringen inte heller att det finns skäl att avskaffa möjligheten att utse ett särskilt revisionsorgan till re- visor (8 kap. 4 § i den hittillsvarande föreningslagen). Enligt den hittillsvarande föreningslagen utses en revisor av föreningsstäm- man, om det inte i stadgarna har bestämts att revisorn ska utses på något annat sätt (8 kap. 1 § första stycket andra meningen). Detta möjliggör en ordning där stämman inte utser någon revisor. Utredningen anser att den- na möjlighet bör bestå. (numera ) anser däremot att det bör övervägas att, i likhet med det som gäller enligt aktiebolagslagen, kräva att minst en revisor alltid ska utses av stämman (9 kap. 8 § andra stycket aktiebolagslagen). Regeringen har förståelse för de principiella invändningarna mot den gällande ordningen i detta avseende. är det föreningsstämman som bestämmer över stadgarnas innehåll. Det är därmed stämman som avgör hur revisorerna ska utses. Genom att det är möjligt att i stadgarna helt eller delvis överlåta uppgiften till ett utomstående organ, t.ex. en centralorganisation eller en kommun, skapas en flexibilitet att ordna re- visorsvalet på ett sätt som passar den enskilda föreningen. Med hänsyn till den bredd som finns när det gäller hur kooperativa verksamheter är organiserade är en sådan flexibilitet önskvärd. Det har heller inte fram- kommit att den ordning som gäller har inneburit några problem. Regeringen delar därför utredningens bedömning att det inte finns till- räckliga skäl att föreskriva att minst en revisor ska utses av stämman. Även den nya föreningslagen bör alltså ge utrymme för att i stadgarna bestämma att föreningens samtliga revisorer ska utses av ett utomstående organ. Utseende av en medrevisor En medlem eller någon annan röstberättigad har rätt att föreslå att en ytterligare revisor utses att delta i revisionen tillsammans med de övriga revisorerna (8 kap. 2 § första stycket i den hittillsvarande förenings- lagen). Styrelsen ska ansöka hos om att en sådan s.k. med- revisor utses, om en tiondel av de röstberättigade i föreningen eller en tredjedel av de röstberättigade som närvarar på stämman ställer sig bakom förslaget. Om styrelsen inte gör en sådan ansökan inom efter stämman, har varje röstberättigad rätt att själv lämna in en ansökan till . Enligt motsvarande regler i aktiebolagslagen krävs det inte att aktieägarna inväntar styrelsens agerande – varje aktieägare har rätt att lämna in en ansökan till , om förslaget har fått tillräckligt stöd på bolagsstämman (9 kap. 9 § aktiebolagslagen). Enligt regeringens mening finns det inte skäl att i detta avseende be- handla ekonomiska föreningar annorlunda än aktiebolag. En röstbe- rättigad bör därför ha möjlighet att direkt efter föreningsstämman ansöka om att utser en medrevisor. Innan utser en revisor bör verket alltid ge föreningens styrelse tillfälle att yttra sig. På aktiebolagsrättens område anses gälla att den person Prop. 2017/18:185 som minoriteten föreslår som revisor ska förordnas, om han eller hon är lämplig och särskilda skäl inte talar mot det (se prop. 1975:103 s. 420). Samma synsätt bör gälla vid tillämpningen av den nya föreningslagen. Innehavare av förlagsandelar som företräder minst en tiondel av det totalt inbetalda insatskapitalet har också en möjlighet att begära att en medrevisor utses (8 kap. 2 § andra stycket i den hittillsvarande förenings- lagen). En sådan begäran ska göras hos styrelsen, som då har två måna- der på sig att ansöka hos om att en medrevisor utses. Gör inte styrelsen det, får en ansökan göras av var och en som innehar en förlagsandel i föreningen. Denna ordning bör gälla även enligt den nya föreningslagen. Även i dessa fall bör ge föreningens styrelse tillfälle att yttra sig innan verket utser en revisor. En revisors uppdrag gäller för den tid som anges i stadgarna. Där kan det bestämmas att uppdraget ska gälla tills vidare eller . Ett revi- sionsuppdrag kan upphöra , antingen för att revisorn själv anmäler att uppdraget ska upphöra eller för att den som har utsett revisorn ent- ledigar honom eller henne. För att en revisor ska kunna entledigas krävs dock att det finns saklig grund för det (8 kap. 1 § andra stycket och 8 kap. 8 § andra stycket i den hittillsvarande föreningslagen). Aktiebolagslagens bestämmelser om revisorns uppdragstid har en del- vis annan utformning. I aktiebolag ska revisionsuppdraget alltid gälla för , som ska löpa ut i samband med den årsstämma där val av ny revisor ska ske. Huvudregeln är att revisionsuppdraget löper fram till slutet av den årsstämma som hålls året efter revisorsvalet. I bolagsordningen kan det bestämmas , dock längst fram till den årsstämma som hålls under fjärde året efter revisorsvalet (9 kap. 21 § aktiebolagslagen). Frågan är om det finns skäl att anpassa föreningslagen till aktiebolags- lagens reglering. Det var tidigare möjligt också i aktiebolag att utse en revisor tills vidare. Denna möjlighet togs bort med hänvisning till revisorns oberoende. Ett i tiden obegränsat revisionsuppdrag kan, sades det, innebära att revisorn och de personer som berörs av revisorns granskning blir så nära lierade att granskningen blir lidande (se prop. 1997/98:99 s. 140 f.). Samma skäl gör sig enligt regeringens mening gällande för eko- nomiska föreningar. Intresset av att revisionen utförs av en person som inte har några bindningar till det reviderade företagets ledning är lika stort oavsett om företaget är ett aktiebolag eller en ekonomisk förening. Det bör därför endast vara möjligt att utse en revisor . Liksom enligt aktiebolagslagen bör maximitiden för ett revisionsuppdrag vara . Om föreningen vill ha kvar samma revisor efter de fyra åren, måste revisorn väljas på nytt av föreningsstämman. Risken för att revisorn och föreningens ledning blir så nära lierade att detta går ut över granskningens kvalitet minskar därmed. Den hittillsvarande föreningslagens krav på att uppdragstiden ska anges i stadgarna har den fördelen att det ger föreningen möjlighet att be- stämma den mandattid som passar föreningens förhållanden bäst. Den flexi- biliteten ger emellertid även aktiebolagslagens reglering. lagens regler har dessutom den fördelen att det bolag som är nöjt med 2017/18:185 den ettåriga mandattid som är lagens huvudregel inte behöver tynga bolagsordningen med bestämmelser om revisorns uppdragstid. Kravet på att uppdragstiden ska anges i stadgarna bör därför inte föras över till den nya föreningslagen. I stället bör det gälla en huvudregel om en ettårig mandattid, kompletterad med en möjlighet för föreningen att i sina stad- gar bestämma en mandattid . I aktiebolagslagen infördes en möjlighet att i bolagsordningen ha flera mandattider för stämman att välja mellan. En sådan möjlighet hade efterfrågats från näringslivets sida för att öka flexibiliteten och för- enkla för bolagen (se prop. 2015/16:162 s. 167 f.). Enligt regeringens mening är det rimligt att samma ordning gäller för ekonomiska för- eningar. En motsvarande reglering bör därför tas in i den nya förenings- lagen. Den hittillsvarande föreningslagen innehåller vidare, liksom aktiebolags- lagen, ett antal bestämmelser om en revisors förtida avgång. Bland annat ska det vid en revisors avgång lämnas en redogörelse för skälen till avgången och de iakttagelser som revisorn har gjort (8 kap. 8 § fjärde och sjätte stycke- na i den hittillsvarande föreningslagen). Reglerna bygger för aktiebolagens del på EU:s revisorsdirektiv (artikel 38.2, prop. 2008/09:135 s. 110). Med hänvisning till de administrativa kostnader som tillämpningen av bestäm- melserna medför ifrågasätter om reglerna bör fortsätta att gälla för ekonomiska föreningar. Enligt regeringens mening finns det emellertid ett intresse av att orsakerna till en förtida avgång blir kända. Detta gäller oavsett om det handlar om aktiebolag eller ekonomiska föreningar. Bestäm- melserna om förtida avgång bör därmed föras över till den nya förenings- lagen utan några betydande ändringar i sak. Vid sidan av de uppgifter som revisorn lämnar i revisionsberättelsen kan han eller hon även framföra skriftliga erinringar eller formlösa påpekanden till föreningen (se 8 kap. 14 § i den hittillsvarande föreningslagen). Genom erinringar kan revisorn påpeka förhållanden till föreningens ledning som är av sådan art att de inte bör komma till medlemmarnas eller allmänhetens kännedom. Det kan gälla mindre betydelsefulla omständigheter men också t.ex. affärshemligheter. Mer rutinmässiga uttalanden om fel eller brister eller behov av förbättringar som revisorn rapporterar till den verkställande direktören eller styrelsen kallas för påpekanden och kan lämnas muntligen eller skriftligen (se prop. 1997/98:99 s. 150). Till skillnad från aktiebolagslagen innehåller den hittillsvarande för- eningslagen inte några regler om inom vilken tid som styrelsen ska ta ställning till en erinran från revisorn (jämför 9 kap. 39 § andra stycket aktiebolagslagen). Enligt regeringens mening finns det inte skäl att göra skillnad mellan ekonomiska föreningar och aktiebolag i detta avseende. I den nya föreningslagen bör det därför anges att styrelsen ska behandla en erinran vid ett styrelsesammanträde från det att erinran överlämnades. En erinran ska dock alltid behandlas av styrelsen före för- eningsstämman, om erinran överlämnas senast som revisions- berättelsen. Ansvaret för att förvara erinringarna på ett betryggande sätt bör fort- sättningsvis ligga på föreningen och inte, som , på styrelsen. En revisors tystnadsplikt och anmälningsskyldighet Det är naturligt att en revisor i en ekonomisk förening i egenskap av för- eningens förtroendeman har tystnadsplikt gentemot utomstående. också naturligt att tystnadsplikten är begränsad i de avseenden som fram- går av den hittillsvarande föreningslagen. En revisor bör t.ex. vara skyl- dig att lämna upplysningar till andra revisorer i föreningen, till konkurs- förvaltare och till förundersökningsledare i brottmål (jämför 8 kap. 16 § i den hittillsvarande föreningslagen). Regeringen föreslår att dessa bestäm- melser förs över till den nya föreningslagen. För aktiebolag finns det ytterligare undantag från revisorns tystnads- plikt, nämligen bestämmelserna om anmälningsskyldighet vid misstanke om brott i bolaget (9 kap. 42–44 §§ aktiebolagslagen). revisorn måste agera, om han eller hon i samband med revisionen finner att det kan misstänkas att en styrelseledamot eller den verkställande direk- tören har gjort sig skyldig till ekonomisk brottslighet inom ramen för Revisorn ska då utan dröjsmål underrätta styrelsen om sina misstankar och senast göra en anmälan till Utredningen föreslår att motsvarande bestämmelser tas in i den Förslaget lämnas mot bakgrund av att utredningens förslag i övrigt innebär att föreningens revisor (när det enligt förslaget ska finnas en sådan) alltid ska vara en auktoriserad eller godkänd revisor. Som framgår ovan föreslår dock regeringen att det även fortsättningsvis ska vara möjligt att utse en person utan formella kvalifikationer till Med en sådan ordning är det inte rimligt att införa en skyldighet för samtliga revisorer som förutsätter att de har t.ex. sådan insikt i straff- rätt som krävs för att kunna bedöma om det föreligger en misstanke om Regeringen anser därför att reglerna om anmälningsskyldighet en- bart bör omfatta auktoriserade och godkända revisorer. Allmän och särskild granskning Regeringens förslag: En ekonomisk förening ska, liksom , kunna bli föremål för särskild granskning. Regeringens bedömning: Möjligheten för en förening att inrätta s.k. allmän granskning som utförs av en lekmannarevisor bör inte Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- Utredningen föreslår att det införs bestämmelser om allmän gransk- ning (se slutbetänkandet s. 507 och 512). Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker för- slagen eller har ingen invändning mot dem. FAR avstyrker emellertid för- slaget om att införa regler om allmän granskning. bund, och framför invändningar, bl.a. mot den föreslagna innebörden av termerna lekmannarevisor och allmän Skälen för regeringens förslag och bedömning: I den hittillsvarande föreningslagen finns det inga bestämmelser om s.k. allmän granskning, 2017/18:185 dvs. en fortlöpande granskning av föreningens verksamhet som utförs vid sidan av revisionen. Enligt aktiebolagslagen gäller däremot att ett aktie- bolag kan besluta att bolaget ska bli föremål för allmän granskning av en lekmannarevisor (se 10 kap. 1 § aktiebolagslagen). Även om grunddragen i den allmänna granskningen liknar den gransk- ning som en revisor utför, finns det vissa skillnader. En är att den allmän- na granskningen är mindre inriktad på räkenskapsgranskning och mer på verksamhetsgranskning. En annan skillnad är att resultatet av granskningen inte alltid görs tillgängligt för utomstående. Granskningen är därmed mer inriktad på aktieägarnas behov av information än på borgenärernas mot- svarande behov. En ytterligare skillnad är att granskningen kan utföras av någon som inte behöver ha den formella kompetens som en revisor måste ha. Allmän granskning har särskild betydelse i offentligägda, främst kommunala, bolag där den utgör ett väsentligt inslag i systemet för insyn i och kontroll av offentligt bedriven verksamhet. Både den hittillsvarande föreningslagen och aktiebolagslagen innehål- ler snarlika bestämmelser om s.k. särskild granskning, avsedda för granskning av mer avgränsade förhållanden (8 kap. 17 § i den hittills- varande föreningslagen). Särskild granskning har särskild betydelse för minoriteten i föreningen eller aktiebolaget. Enligt regeringens förslag i denna proposition ska det i de allra flesta ekonomiska föreningar även fortsättningsvis vara tillåtet att utse lekmän till revisorer (se avsnitt 9). Behovet av att därutöver ha ett särskilt system för allmän granskning som utförs av lekmän framstår som litet. Tvärtom skulle en sådan ordning med dubbla granskningsfunktioner kunna med- föra oklarheter och gränsdragningsproblem. Det bör också beaktas att det även utan lagregler om allmän granskning är möjligt att ta in bestäm- melser om sådan granskning i stadgarna. Det är alltså möjligt för stäm- man att besluta att föreningens förhållanden ska granskas av t.ex. någon betrodd person inom föreningen eller någon som är anställd vid en central- organisation. Arten och omfattningen av granskningen kan i så fall be- stämmas genom stadgarna eller själva beslutet om granskning. Regeringen anser därför att det inte bör tas in några särskilda bestäm- melser om allmän granskning i den nya föreningslagen. Däremot bör det, liksom , finnas bestämmelser om särskild granskning. För när- varande är dessa bestämmelser, i fråga om både aktiebolag och eko- nomiska föreningar, föremål för en särskild översyn i Justitiedepartemen- tet. Den enda sakliga ändring i förhållande till den hittillsvarande för- eningslagen som föreslås i detta sammanhang är därför att alltid ska ge föreningens styrelse tillfälle att yttra sig innan verket utser en särskild granskare (jämför motsvarande bedömning för utseende av medrevisor i avsnitt 9). 11.1Begreppen medlemsinsats och andel Regeringens förslag: Det ska framgå av den nya föreningslagen att en medlem är skyldig att delta med en medlemsinsats i föreningen. Följande former av medlemsinsatser ska kunna förekomma: 1.en insats som en medlem enligt stadgarna är skyldig att delta med iföreningen (obligatorisk insats), 2.en insats som en medlem tillskjuter utöver de obligatoriska insat- serna (överinsats), och 3.en insats som tillgodoförs en medlem genom insatsemission (emissionsinsats). Begreppet andel ska i lagen definieras som de ekonomiska rättig- heter som medlemmen har mot föreningen och som grundas på hans eller hennes medlemsinsatser. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se slutbetänkandet s. 529 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har ingen invändning mot dem. Skälen för regeringens förslag: Till skillnad mot vad som är fallet för aktiebolag finns det inget krav på att en ekonomisk förening ska ha en viss nivå på sitt egna kapital. I den hittillsvarande föreningslagen finns det dock regler som syftar till att även en ekonomisk förening ska ha ett kapital som svarar mot föreningens skyldigheter. Detta kapital utgör för- eningens bundna kapital. En viktig del av det bundna kapitalet är de insatser som betalas av medlemmar och andra (medlemsinsatser och förlagsinsatser). Alla som blir medlemmar i en ekonomisk förening är skyldiga att beta- la en medlemsinsats. Insatsens storlek avgörs av föreningen själv. Enligt regeringens mening bör den grundläggande principen om medlemmarnas insatsskyldighet komma till uttryck i den nya föreningslagen. Trots medlemsinsatsernas stora betydelse för en ekonomisk förening innehåller den hittillsvarande föreningslagen inte någon definition av begreppet medlemsinsats. En sådan definition skulle göra regleringen mer överskådlig och lättillgänglig. Begreppet medlemsinsats bör därför definieras i den nya föreningslagen. Definitionen bör utformas i enlighet med utredningens förslag. Det innebär att det kan förekomma tre former av medlemsinsatser i en ekonomisk förening. För det första finns det obligatoriska insatser i alla föreningar, dvs. sådana medlemsinsatser som en medlem är skyldig att delta med. För det andra kan en medlem ha betalat in högre belopp till föreningen än det som han eller hon är skyldig att delta med. Medlemmen har då en överinsats i föreningen. Så kan också vara fallet om insatsskyldigheten har sänkts så att det belopp som medlemmen har betalat in överstiger det belopp som han eller hon är skyldig att delta med. För det tredje kan det finnas s.k. emissionsinsatser, dvs. medlemsinsatser som tillgodoförs medlemmarna genom en insats- emission. 2017/18:185 Förståelsen av den nya föreningslagen skulle även underlättas av en definition av begreppet andel. Det bör därför anges att med andel avses de ekonomiska rättigheter som medlemmen har mot föreningen och som grundas på hans eller hennes medlemsinsatser. Regeringens förslag: Det införs klargörande bestämmelser om för- farandet vid beslut om insatsemission. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se slutbetänkandet s. 516). Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det.