prop · H503247 · 2018-04-26 00:00:00 — Regeringens förslag: Ett fondavtal ska, utöver det som föreslås i avsnitt 6.1, innehålla villkor om hållbarhetsarbete vid fondförvaltning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. och vid vid avstyrker förslaget på den grunden att det innebär att vissa fondförvaltare inte kan ingå fondavtal. , , , och avstyrker förslaget. anser – liksom , , Sjunde AP-fonden, vid , , i (LO), (), , och – att det kommer att vara svårt att utforma villkoret om hållbarhetsarbete vid fondförvaltning på ett lämpligt sätt. , , och anser att fondavtal inte behöver innehålla villkor om hållbarhet. , (), vid och vid i (SHoF) anser att det inte ska ankomma på att utforma den närmare innebörden av villkoret i fondavtalen. befarar att förslaget ökar incitamentet för fondförvaltare att överdriva informationen om hållbarhetsarbetet vid förvaltning av fond. konsumenter anser att det ska ställas höga krav på hållbarhetsarbete vid fondförvaltning. Skälen för regeringens förslag: gäller ett nytt mål för finansmarknadspolitiken, som innebär att det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling genom att finansmarknadernas aktörer ska beakta miljömässiga, sociala och bolagsstyrningsaspekter, s.k. ESG- aspekter (Environmental, Social and Governance). I och internationellt sker en snabb utveckling när det gäller integrering av ESG- aspekter inom finansiell analys och förvaltning. hetsrelaterade händelser, t.ex. klimatförändringar, bedöms i allt större utsträckning få företagsekonomiska konsekvenser och ESG-integrering Prop. 2017/18:247 tillämpas därför av allt fler kapitalförvaltare som ett sätt att bedöma investeringens risk- och avkastningspotential. Det är därför viktigt att fondförvaltare beaktar hållbarhetsarbete vid fondförvaltning och regeringen anser – till skillnad från , vid , , , , och – att ett fondavtal bör innehålla villkor om hållbarhetsarbete vid fondförvaltning. Flera remissinstanser anser att det kommer att vara svårt att utforma villkor om hållbarhetsarbete vid fondförvaltning på ett lämpligt sätt. Avsikten är att villkoret om hållbarhetsarbete vid fondförvaltning ska utgöra en miniminivå för hållbarhetsarbete vid fondförvaltning, som ska inspirera och motivera fondförvaltare att beakta hållbarhetsarbete. Som en allmän utgångspunkt bör kunna gälla att en fondförvaltare som inte alls beaktar hållbarhetsarbete vid fondförvaltning inte uppfyller villkoret. Villkoret bör kunna anpassas till marknadsutvecklingen. Det innebär att utformningen av den närmare innebörden av villkoret bör ta hänsyn till förutsättningarna för att beakta hållbarhet vid förvaltning av olika slag av fonder – t.ex. aktiefonder, blandfonder, indexfonder och räntefonder – och förekomsten av olika slag av metoder för hållbarhetsarbete vid fondförvaltning. Regeringen anser därför – till skillnad från , , vid och – att det bör ankomma på att utforma den närmare innebörden av villkoret i fondavtalen. 7.2Krav för att få ingå fondavtal Regeringens förslag: ska bifalla en ansökan om att få ingå fondavtal, om fondförvaltaren, utöver det som föreslås i avsnitt 6.2, lämnar och åtar sig att lämna information om hållbarhet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. (), och anser att förslaget innebär en dubbelreglering för svenska fondförvaltare. anser dessutom att UCITS- direktivet utgör hinder mot att i värdlandet ställa krav på utländska fondförvaltare som går utöver de krav som ställs i hemlandet. anser att hållbarhetsinformation ska göras tillgänglig på fondtorget på ett för pensionsspararna lättillgängligt sätt. konsumenter framhåller svårigheterna för pensionsspararna att göra hållbara fondval. Skälen för regeringens förslag: Enligt UCITS-direktivet ska det för en värdepappersfond finnas information i form av informationsbroschyr, årsberättelse, halvårsredogörelse och basfakta för investerare (faktablad). Innehållet i och utformningen av dessa obligatoriska informationskällor framgår av artiklarna 68–82 i direktivet. 2017/18:247 rätt att ställa högre nationella krav på innehållet i informationsbroschyr, årsberättelse och halvårsredogörelse. Enligt 4 kap. 24 § LV ska ett fondbolag för varje värdepappersfond som bolaget förvaltar lämna den information som behövs för förståelsen av fondens förvaltning med avseende på hållbarhet, däribland i frågor som rör miljö, sociala förhållanden, personal, respekt för mänskliga rättigheter och motverkande av korruption. Informationen ska beskriva 1) vilka hållbarhetsaspekter som beaktas i förvaltningen, 2) den eller de metoder som används för hållbarhetsarbetet och 3) uppföljningen av hållbarhetsarbetet. Informationen ska finnas tillgänglig på fondbolagets webbplats. Därutöver ska information enligt 1) och 2) lämnas i fondens informationsbroschyr och årsberättelse. Information enligt 3) ska lämnas i fondens årsberättelse eller i en separat rapport. Om hållbarhetsaspekter inte beaktas vid förvaltningen av fonden, ska i stället uppgift om detta finnas tillgänglig på fondbolagets webbplats samt i fondens informationsbroschyr och årsberättelse. Bestämmelsen i 4 kap. 24 § LV går utöver minimikraven i UCITS- direktivet och gäller för svenska värdepappersfonder, oavsett om dessa förvaltas av ett fondbolag eller ett förvaltningsbolag. Bestämmelsen gäller även för Sjunde AP-fondens förvaltning av fonder (5 kap. 7 § LAP). För utländska värdepappersfonder som marknadsförs i gäller de informationskrav som följer av nationell lagstiftning som genomför UCITS-direktivet i fondförvaltarens hemland. Det är viktigt att pensionssparare kan göra hållbara fondval. Det innebär – som är inne på – att hållbarhetsinformation bör tillgängliggöras på fondtorget på ett för pensionsspararna lättillgängligt sätt. innebär ingen skyldighet för (svenska och utländska) fondförvaltare att lämna hållbarhetsinformation till Pensionsmyndigeten. Regeringen anser därför – till skillnad från FI, och – att det bör införas ett krav på fondförvaltare att lämna och åta sig att lämna hållbarhetsinformation för att få ingå ett fondavtal. Förslaget innebär att svenska och utländska fondförvaltare behandlas lika. Regeringen konstaterar att en sådan ordning inte – som gör gällande – strider mot UCITS-direktivet (se avsnitt 6.1). 8Förbud mot marknadsföring och försäljning via telefon Regeringens förslag: Marknadsföring eller försäljning av tjänster och produkter på premiepensionsområdet ska inte få ske via telefon. Ett avtal som har ingåtts i strid med förbudet är ogiltigt. Pensionsspararen är då inte skyldig att betala för några tjänster eller produkter. Ett handlande som strider mot förbudet ska anses som otillbörligt mot konsumenter och kunna medföra marknadsstörningsavgift. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. avstyrker förslaget på den grunden att det kommer i konflikt med Europarlamentets och rådets direktiv /65/EG av om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av rådets direktiv /619/EEG samt direktiven /7/EG och 98/27/EG, förkortat distansförsäljningsdirektivet, eftersom det av artikel 10 framgår att försäljning av finansiella produkter via telefon – t.ex. produkter på premiepensionsområdet – är tillåten. vid vid ifrågasätter om förslaget behövs, eftersom marknadsföring och försäljning av produkter på premiepensionsområdet via telefon utgör investeringsrådgivning som omfattas av tillståndsplikt enligt lagen om värdepappersmarknaden som genomför och rådets direktiv /65/EU av om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv /92/EG och av direktiv /61/EU, förkortat MiFID II. , , , , och anser att innebörden av förbudet är oklar. anser dessutom att förslaget skapar bevissvårigheter för pensionsspararna. anser att förbudet ska kopplas till 3 § marknadsföringslagen. anser att den civilrättsliga verkan av förbudet inte ska vara ogiltighet, eftersom det innebär att konsumenten kan komma att stå utan försäkringsskydd. anser att förslaget ska placeras i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler i stället för socialförsäkringsbalken. Inte heller anser att förbudet ska placeras i socialförsäkringsbalken. Skälen för regeringens förslag: Bedräglig marknadsföring och aggressiv försäljning av tjänster och produkter på premiepensionsområdet via telefon är ett stort problem. mottog cirka 3 500 kundsynpunkter, varav drygt 1 300 synpunkter berörde fondtorget. Av dessa var det 1 119 klagomål och synpunkter som rörde rådgivning, förvaltning och fondförvaltare specifikt. En vanlig synpunkt är att telefonförsäljare ringer upp pensionssparare och uppger att de arbetar på eller att samtalet sker på uppdrag av – eller i samarbete med – myndigheten. Det förekommer också att fondförvaltare – eller personer som de samarbetar med – utlovar viss värdeutveckling i fonderna och att andra finansiella produkter, t.ex. efterlevandeskydd, livförsäkring och återbetalningsskydd, används som försäljningsargument för val av en viss fond. Det förekommer slutligen att vissa fondförvaltare – eller personer som de samarbetar med – skapar allmän oro, upplevs som hotfulla eller skapar en känsla av osäkerhet hos pensionsspararen genom att utnyttja sitt kunskapsövertag i finansiella frågor. finns det ett formkrav vid ingående av avtal genom telefonförsäljning av förvaltningstjänster eller rådgivningstjänster som avser premiepensionen (3 kap. 4 a § lagen [2005:59] om distansavtal och avtal utanför affärslokaler, förkortad ). Formkravet innebär att avtal om sådana tjänster ingås genom att konsumenten skriftligen accepterar Formkravet skyddar konsumenter från att per telefon fatta ogenomtänkta beslut och det har inte framkommit att dessa Kravet på skriftig accept vid telefonförsäljning har tvärtom bidragit till att kraftigt stärka kundskyddet på området. Som anförs ovan finns det dock fortfarande problem på marknaden bl.a. i form av bedräglig marknadsföring och aggressiv telefon- har återkommande pekat på faran med telefonförsäljning inom premiepensionens område och Pensionsmyndig- heten gör bedömningen att det inte finns något egenvärde i att pensions- sparare ska ta beslut i komplexa frågor om hela sitt premiepensions- innehav via telefon. Omständigheterna på detta område är speciella. Premiepensionen är i grunden en socialförsäkring vars syfte är att garantera ekonomisk trygghet under ålderdomen. pensionen har förstärkt finansmarknadens betydelse för privatekonomin och innebär att den enskilda pensionsspararen har möjlighet att själv – inom ramen för de placeringsalternativ som erbjuds i den statliga försäkringen – välja hur de inbetalda pengarna ska placeras och förvaltas. Den enskilda pensionsspararen bär också den finansiella risken för Systemet innebär att enskilda, som i många fall inte annars ägnar sig åt finansiella placeringar, behöver ta ställning till komplexa frågor. finns därför anledning att överväga särskilda åtgärder för att ytterligare stärka konsumentskyddet på området. Regeringen delar bedömningen att beslut om investeringar med pensionsändamål är komplexa beslut som inte är lämpliga att ta per telefon. Enligt regeringens mening finns det därför anledning att införa ett förbud mot marknadsföring och försäljning av tjänster och produkter på premiepensionsområdet via telefon. följd av det förbud som föreslås bör kravet på skriftlig accept vid telefonförsäljning på premiepensionsområdet i 3 kap. 4 a § upphävas, vilket i sin tur föranleder vissa följdändringar i lagen. Investeringsrådgivning, dvs. tillhandahållande av personliga rekom- mendationer till en kund i fråga om en eller flera transaktioner som avser finansiella instrument, förutsätter tillstånd enligt 2 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden (2007:528), som genomför MiFID II. ing som avser finansiella instrument som ingår i premiepensionssystemet är investeringsrådgivning (prop. 2016/17:162 s. 257 f.). Förbudet träffar inte investeringsrådgivning som är tillståndspliktig. Det kan vara svårt att avgöra om en kommunikation mellan en närings- idkare och en pensionssparare om placering av tillgångar i finansiella instrument utgör rådgivning, marknadsföring eller försäljning. utgå från pensionsspararens perspektiv vid bedömningen av om en kommunikation mellan en näringsidkare och en pensionssparare är rådgivning, blir utrymmet för en näringsidkare att rekommendera en placering av tillgångar i finansiella instrument utan att detta ska anses utgöra tillståndspliktig investeringsrådgivning mycket begränsat (SOU 400–412). universitet anser att tillståndsplikten för investeringsrådgivning är tillräcklig för att tillgodose konsumentskyddet på premiepensionsom- Även om utrymmet för marknadsföring eller försäljning som avser finansiella instrument som ingår i premiepensionssystemet vid ett telefonsamtal mellan en näringsidkare och en pensionssparare utan att något moment av investeringsrådgivning ingår är mycket begränsat, anser regeringen att tillståndsplikten för investeringsrådgivning inte är tillräcklig för att tillgodose konsumentskyddet på premiepensionsområdet. Till det kommer att investeringsrådgivning gäller transaktioner som avser finansiella instrument, dvs. såvitt nu är av intresse andelar i fonder (på fondtorget). Till skillnad från och anser regeringen att förbudet lämpligen bör tas in i sektorslagstiftningen (64 kap. SFB) och inte i den allmänna civil- och marknadsrättsliga lagstiftningen. Vissa remissinstanser anser att innebörden av förbudet är oklar. anser dessutom att förslaget skapar bevissvårigheter för pensionsspararna. anser att förbudet ska kopplas till 3 § marknadsföringslagen (2008:486), förkortad MFL. Förbudet gäller marknadsföring och försäljning av tjänster och produkter på premiepensionsområdet via telefon, dvs. att telefonsamtal inte får utgöra ett led i marknadsföring eller försäljning av produkter eller tjänster på premiepensionsområdet. Med telefon avses taltelefonikommunikation, dvs. att det rör sig om ett muntligt telefonsamtal, oavsett vilken typ av telefon eller teknik som används. Förbudet gäller t.ex. marknadsföring och försäljning av efterlevandeskydd (livförsäkring) och förvaltningstjänster (t.ex. diskretionär förvaltning). Det går inte – som anser – att koppla förbudet till 3 § MFL, eftersom den bestämmelsen träffar t.ex. ”fast egendom, arbetstillfällen och andra nyttigheter”. I frågan om civilrättslig verkan av förslaget, anser att den inte ska vara ogiltighet. Lagrådet föreslår en annan utformning av regleringen för att det tydligare ska framgå att ogiltighet av avtalet kan göras gällande endast av pensionsspararen. Lagrådet anser vidare att det inte uttryckligen behöver regleras att pensionsspararen vid ogiltighet av avtalet inte är skyldig att betala för några tjänster eller produkter. Regeringen har i propositionen Skriftlighetskrav vid telefonförsäljning (prop. 2017/18:129) bedömt att ogiltighet och en uttrycklig betalningsskyldighetsregel är att föredra ur konsumentskyddssynpunkt i det sammanhanget. Samma bedömning gjordes även vid utformningen av det nuvarande skriftlighetskravet vid telefonförsäljning på premiepensionsområdet (3 kap. 4 a § , prop. 2013/14:71). Det finns inte anledning att här göra en annan bedömning. Till skillnad från och Lagrådet anser regeringen därför att regleringen om ett förbud mot marknadsföring och försäljning via telefon av tjänster och produkter på premiepensionsområdet bör utformas på motsvarande sätt, dvs. det bör föreskrivas att ett avtal som har ingåtts i strid med förbudet är ogiltigt och att pensionsspararen då inte är skyldig att betala för några tjänster eller produkter. Ogiltighet innebär att ett avtal om en tjänst eller en produkt på premiepensionsområdet, t.ex. efterlevandeskydd, inte gäller. utgör förslaget inte något hinder mot att pensionsspararen ingår ett nytt avtal om en tjänst eller en produkt på premiepensionsområdet. 2017/18:247 I frågan om marknadsrättslig verkan av förbudet, bör ett handlande som strider mot förbudet anses som otillbörlig mot konsumenter, som kan medföra marknadsstörningsavgift. Distansförsäljningsdirektivet är ett s.k. fullharmoniseringsdirektiv. Direktivet omfattar inte det statliga premiepensionssystemet i sig, men träffar vissa tjänster på premiepensionsområdet (se prop. 2013/14:71 s. 11 f. och prop. 2004/05:13 s. 38 f. och 145 f.). aktuell fråga får dock anses ligga utanför direktivets tillämpningsområde. Det innebär att direktivet inte – såsom anser – utgör ett hinder mot det föreslagna förbudet. Lagrådet föreslår att bestämmelsen i 1 § andra stycket MFL ska tas bort. Regeringen konstaterar att det i det aktuella lagstiftningsärendet inte finns beredningsunderlag för att ta ställning till förslaget. Regeringens förslag: En begäran om byte av fond ska vara egenhändigt undertecknad av pensionsspararen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås att också en anmälan om val av fond enligt 64 kap. 24 § SFB ska vara egenhändigt undertecknad av pensionsspararen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Förvaltningsrätten i , med statistik på vid , (), (), Akademikers (), , vid i (SHoF) och () anser att det är viktigt att e-legitimation kan användas. Skälen för promemorians förslag I 64 kap. 23–35 §§ SFB finns bestämmelser om val och byte av fond. Innebörden av bestämmelserna är att pensionsspararna själva ska ges möjlighet att bestämma var deras pensionsmedel ska placeras. Beträffande byte av fond gäller att på pensionsspararens begäran ska placera om spararens fondmedel på det sätt spararen anger. Varken i SFB eller i dess förarbeten anges emellertid närmare på vilket sätt spararen ska kunna begära fondbyte. Frånvaron av sådan reglering innebär emellertid inte att spararen har rätt att få tillgång till ett specifikt tillvägagångssätt eller förfarande. Administrativa frågor av det slaget har i stället ansetts vara en sak för att avgöra och reglera i verkställighetsföreskrifter utifrån tillgänglig system- funktionalitet och de säkerhets- och servicemässiga överväganden myndigheten gör . I 111 kap. 4 § SFB anges att enskild får rättshandla genom att använda självbetjäningstjänster på internet i den utsträckning som framgår av föreskrifter meddelade av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Rättshandlingarna har då samma rättsverkan som om de utförts i enlighet med de föreskrifter och formkrav som annars gäller. har föreskrifter som innebär att fondbyte antingen kan beställas i myndighetens självbetjäningstjänst på internet efter identifikation med e-legitimation eller på blankett som fastställs och förtryckts av myndigheten. I föreskrifterna anges att en sådan blankett ska skrivas under av pensionsspararen eller av spararens företrädare. En pensionssparare som ska göra ett nytt fondval eller byta fonder inom premiepensionssystemet kan göra det genom att logga in på webbplats, eller genom att fylla i en blankett som skickas till . har tagit bort möjligheten att använda personlig kod (PIN-kod) vid inloggning i myndighetens e-tjänster. kan inloggning i dessa endast ske genom användning av e-legitimation, vilket bedöms leda till höjd säkerhet. har det inte varit möjligt att göra fondbyten med hjälp av PIN-kod. I stället ska fondbyten göras med användning av e-legitimation eller en fysisk blankett (fondbytesblankett) som fastställts och förtryckts av myndigheten. Enligt myndigheten skulle dessa åtgärder få till följd att förvaltningsföretag inte skulle kunna genomföra fondbyten åt sina kunder. lämnade in en framställan till regeringen om ändring i socialförsäkringsbalken som innebär krav på egenhändig underskrift vid fondval (dnr Fi2017/00945/FPM). har i promemorian Stärkt konsumentskydd inom premiepensionen påpekat att det är av vikt att den begärda lagändringen i framställan genomförs. I takt med att fondutbudet i premiepensionssystemet har ökat har det uppstått en marknad för företag som erbjuder olika typer av tjänster med koppling till systemet. Dessa har i huvudsak handlat om olika typer av rådgivningstjänster som innebär att företag säljer rekommendationer och placeringsalternativ där kunderna sedan själva beställer fondbyten med stöd av dessa råd, visatjänster som innebär att företag på sina webbplatser tillhandahåller information om kundernas premiepensionskonton och förvaltningstjänster som innebär att företag beställer fondbyten som ombud på kundernas premiepensionskonton (s.k. diskretionär förvaltning). Tjänsterna, i synnerhet förvaltningstjänsterna, har visat sig innebära en rad problem både för pensionsspararna och för . Problemen bottnar i att tjänsterna marknadsförs med aggressiva och olämpliga affärsmetoder och att tjänsternas mervärde för spararna kan ifrågasättas. Det har i sin tur medfört en stor mängd klagomål från spararna, inte bara till utan även till andra myndigheter och organ. 2017/18:247 del har tjänsterna även inneburit att myndighetens datasystem har överbelastats när ombud har beställt fondbyten för många pensionssparare genom automatiserade förfaranden (så kallade massfondbyten). På regeringens uppdrag stoppade möjligheten till massfondbyten via internet . Stoppet påverkade emellertid inte pensionsspararnas möjlighet att byta fonder via ombud. – då möjligheten att göra fondbyten med PIN-kod togs bort – kan fondbyten endast beställas i myndighetens självbetjäningstjänst via internet efter inloggning med e-legitimation eller på fondbytesblankett. För förvaltningsföretagens del innebar förändringen att de är hänvisade till att beställa fondbyte via blankett eftersom de inte har tillgång till sina kunders e-legitimationer och därför inte kan använda sig av självbetjäningstjänsten. Den totala mängden fondbyten har visserligen minskat men har andelen fondbyten via blankett ökat kraftigt. uppskattar att av antalet fondbyten via blankett beställs av förvaltningsföretag. Det stora antalet blankettbeställningar som har föregått dessa byten har inneburit tekniska problem och ökade administrationskostnader för . Trots att för fondbyten nu endast är öppen för pensionsspararen själv, genom kravet på e-legitima- tion, har det enligt vid ett flertal tillfällen inträffat att förvaltningsföretag eller företag knutna till sådana bolag otillbörligen har använt sig av spararens e-legitimation och bytt fonder i systemet. En annan kvarstående brist är att ett förvaltningsföretag kan gå runt massfondbytesstoppet i självbetjäningstjänsten genom att göra massuttag av fondbytesblanketter och med hjälp av dessa beställa fondbyten för stora grupper sparare . De åtgärder som vidtagits har således inte varit tillräckliga för att helt åtgärda problemen. Krav på egenhändigt undertecknande vid fondbyte Många pensionssparare upplever att de har svårt att själva ta ställning till hur deras premiepensionsmedel ska placeras. Till det kommer att många förvaltningsföretag genom sin marknadsföring underblåser uppfattningen att valet av fonder är svårt och komplicerat och något man måste få hjälp med för att få en bra avkastning och en tillräcklig framtida pension. Mot den bakgrunden kan det ifrågasättas om det är lämpligt att dessa företag tillåts agera ombud och beställa fondbyten i premiepensionssystemet för pensionsspararnas räkning. I 110 kap. 4 § andra stycket SFB anges att en ansökan om att få ut en förmån ska vara egenhändigt undertecknad. Det innebär att en förmånsansökan ska undertecknas av sökanden personligen och det godtas alltså inte att ansökan undertecknas av ett eventuellt ombud till sökanden. Om myndigheten anser det nödvändigt gäller enligt 110 kap. 47 § andra stycket SFB samma formkrav även vid en anmälan om ändrade förhållanden.