prop · H50394 · 2018-02-15 00:00:00 — Strålningen är då kopplad till om- ständigheterna på platsen där verksamheten bedrivs i stället för verksam- heten i sig. Det gäller främst radon och kosmisk strålning. För att uppnå ett fullgott strålskydd bör motsvarande krav på att kontrollera och upp- rätthålla strålskyddet, underhålla tekniska anordningar och utrustning och vidta de åtgärder och försiktighetsmått i övrigt som gäller i verksamheter med joniserande strålning gälla även i verksamheter som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning. Detsamma bör även gälla kraven Prop. 2017/18:94 på att alla som arbetar i en verksamhet och kan komma att exponeras för joniserande strålning ska ha god kännedom om de förhållanden, villkor och förskrifter som verksamheten bedrivs under, kunskap om risker med verksamheten och den kompetens som behövs för att strålskyddet ska fungera tillfredställande. 6.6Skydd för arbetstagare mot skadlig verkan av strålning Personer som jämställs med arbetstagare Regeringens förslag: De bestämmelser i strålskyddslagen som rör arbetstagare ska även gälla inhyrd arbetskraft, lärlingar, praktikanter, studerande och dem som har tilldelats särskilda uppgifter vid en radio- förslag överensstämmer i sak med rege- ringens men har en annan språklig och lagteknisk utformning. Remissinstanserna har inte uttalat sig särskilt i dessa delar. Skälen för regeringens förslag: Arbetstagare bör i sitt arbete vara skyddade mot strålningens skadliga verkan och inte utsättas för stråldoser Även vissa andra grupper bör skyddas i motsvarande Det gäller personer som är inhyrda i verksamheten och per- soner som i sin utbildning blir exponerade för strålning. även gälla personer som tilldelats särskilda uppgifter vid en radiologisk Det gäller t.ex. personer som enligt gällande beredskaps- plan har tilldelats särskilda uppgifter vid en radiologisk nödsituation. gäller även personer ur allmänheten som tilldelats särskilda uppgifter i samband med att en radiologisk nödsituation av den som ansvarar för räddningsarbetet på den ansvariga myndigheten. Enligt 6 kap. 1 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor är var och en som under kalenderåret fyller lägst arton och högst skyldig att medverka i rädd- ningstjänst, i den mån hans eller hennes kunskaper, hälsa och kroppskraf- ter tillåter det (tjänsteplikt). Tjänsteplikten fullgörs på anmodan av rädd- I lagrådsremissens förslag till ny strålskyddslag har angetts att vad som i lagen sägs om arbetstagare ska gälla även den som hos en arbets- eller uppdragsgivare står till förfogande att utföra, eller utför, arbete som in- hyrd arbetskraft, vissa personer under utbildning och sådana som tillde- lats uppgifter i en radiologisk nödsituation (2 kap. 4 §). ningen i Lagrådet har det upplysts om att det inte är avsikten att egen- företagare ska jämställas med arbetstagare. Lagrådet anför dock i sitt ytt- rande att en egenföretagare kan komma att sysselsättas t.ex. i verksamhet med joniserande strålning utan att detta kan betecknas som arbete ”som inhyrd arbetskraft”, som företagaren kan vara lika skyddsvärd som en arbetstagare eller därmed jämställd person. att vad som bör gälla för sådana egenföretagare bör belysas närmare i det Regeringen avser att återkomma i frågan. det här lagstiftningsärendet saknas beredningsunderlag för att införa en 2017/18:94 bestämmelse där den som utför arbete i egen verksamhet omfattas av skyddet för arbetstagare. Underlaget bör därför kompletteras innan det läggs till grund för ytterligare lagstiftning. 6.6.2Förbud att sysselsätta någon Regeringens förslag: Den som är får inte sysselsättas i en verksamhet med joniserande strålning eller i en radiologisk nödsitua- tion. Förbudet ska endast gälla om personen kan komma att exponeras för en stråldos som överstiger de dosgränser som gäller för personer i allmänheten. Den som är får dock överhuvudtaget inte sysselsättas i radiologiska nödsituationer. förslag skiljer sig från regeringens på så sätt att förslag även gäller sysselsättning av personer i en verksamhet som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning. Förslaget har även en annan språklig och lagtek- nisk utformning. Remissinstanserna: Forsmarks kraftgrupp AB anser att vad som avses med ”arbetstagare” måste förtydligas, exempelvis avseende förbudet att sysselsätta någon , vilka krav som ställs på kontorspersonal och administrativ personal som i sitt dagliga arbete inte utsätts för risker från joniserande strålning. Skälen för regeringens förslag: Det är i nuvarande lagstiftning för- bjudet att sysselsätta personer som är i verksamheter som är förenade med joniserade strålning. Minderåriga bör skyddas från strål- ning och bör därför inte ha ett arbete där de utsätts för strålning. Enligt strålskyddsdirektivet ska medlemsstaterna säkerställa att personer inte tilldelas arbete som skulle medföra att de utsätts för strålning. Förbudet bör därför finnas med i den nya lagen men förtydligas så att det framgår att förbudet gäller för anställning i verksamheter med joniseran- de strålning såväl som i radiologiska nödsituationer. Enligt den nuvarande lagens utformning är det inte möjligt att anställa en person i verksamheter med joniserande strålning även om arbetsuppgifterna är sådana att det inte finns en risk att personen expo- neras för en stråldos som överskrider de dosgränser som gäller för all- mänheten. En person som är bör kunna arbeta med uppgifter i en verksamhet med joniserande strålning, om arbetet inte innebär någon risk för att exponeras för joniserande strålning i större utsträckning än den exponering som allmänheten normalt utsätts för, till exempel i en kontorsreception eller med trädgårdsarbete. Det bör gälla så länge dos- gränsen för allmänheten inte överskrids. Storleken på dosgränserna för allmänheten gäller för alla oavsett ålder. Det är därför rimligt att samma nivåer gäller för arbetstagare under . Förbudet bör därför, i enlighet med vad Forsmarks kraftgrupp AB efterfrågat, förtydligas och endast gälla om sysselsättningen kan medföra att den underårige exponeras för en strålning som överstiger det som personer i allmänheten får exponeras för. I radiologiska nödsituationer är det inte möjligt att planera stråldoserna på ett tillräckligt säkert sätt för att det ska vara lämpligt att sysselsätta Begränsningen av förbudet bör därför inte gälla i radiolo- Prop. 2017/18:94 giska nödsituationer. I en verksamhet som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning består exponeringen främst i att arbetstagarna utsätts för radon och kos- misk strålning. Underåriga bör skyddas från strålning även i dessa verk- samheter. Vilka referensnivåer som bör gälla för arbetstagare under kan dock skilja sig åt för olika arbetsuppgifter och olika verksamheter som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning. Strålsäkerhets- myndighetens förslag om ett förbud mot att anställa underåriga i verk- samheter som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning bör där- för ersättas av ett normgivningsbemyndigande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om förbud att sysselsätta personer som är i verksamheter som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning och även meddela andra föreskrifter om sysselsättning av underåriga i sådana verksamheter. Se avsnitt 6.11 under rubriken ”Skydd för arbetstagare”. Regeringens förslag: De ska vara förbjudet att sysselsätta någon som inte genomgått en medicinsk kontroll eller som vid kontrollen har be- dömts olämplig för uppgifterna. Den som sysselsätter någon ska se till att en arbetstagare som har exponerats för joniserande strålning med en stråldos som överskrider en dosgräns som gäller för arbetstagare i en verksamhet med joniser- ande strålning eller visar tecken på en skada som kan misstänkas vara föranledd av joniserande strålning genomgår en läkarundersökning. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ska få med- dela föreskrifter om undantag från kravet på medicinsk kontroll. förslag överensstämmer delvis med re- geringens. förslag är utformat som ett krav på den anställda att genomgå en medicinsk kontroll. Regeringens förslag är i stället utformat som ett förbud mot att anställa någon som inte ge- nomgått en medicinsk kontroll. Myndighetens förslag är inte begränsat till att endast gälla arbetstagare som kan komma att exponeras för strål- ning. Remissinstanserna: kärntekniska sällskap anser att kravet på läkarundersökning bör inskränkas till fall då arbetstagare förväntas upp- visa symptom. Tekniska högskolan, i , Fors- marks och ifrågasätter att alla som ska sysselsättas i verksamhet med joniserande strålning ska genomgå en läkarundersökning. SveMin anser att det är otydligt vilka verksamheter som omfattas av kravet på medicinsk kontroll. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande lagstiftning krävs att arbetstagare ska genomgå läkarundersökningar om de ska anställas eller arbetar i verksamheter där det förekommer joniserande strålning. Kravet på medicinsk kontroll bör omformuleras så att det i stället för att riktas mot den som ska anställas utformas som ett förbud mot att anställa 2017/18:94 någon som inte genomgått en medicinsk kontroll eller som vid kontrollen inte bedömts lämplig för arbetsuppgifterna. Endast arbetstagare som har arbetsuppgifter som kan medföra att per- sonen exponeras för strålning ska behöva genomgå läkarundersökning. Det innebär t.ex. att den som ska sysselsättas i en verksamhet med joni- serande strålning men som arbetar på ett kontor inom verksamheten och där inte exponeras för strålning inte ska behöva läkarundersökas. Enligt nuvarande lagstiftning är det tillräckligt att arbetsgivaren erbju- der arbetstagaren en läkarundersökning i de situationer då arbetstagaren blivit exponerad för joniserande strålning och stråldosen överskrider de dosgränser som gäller för arbetstagare eller visar tecken på skada som kan misstänkas vara föranledd av strålning. Enligt strålskyddsdirektivet ska dock en läkarundersökning alltid göras om de dosgränser som gäller för arbetstagare har överskridits. Det är därför inte möjligt att, i enlighet med remissinstansernas synpunkter, inskränka kravet på läkarundersök- ning till fall då arbetstagaren förväntas uppvisa symptom. Enligt 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen är var och en gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp är inte absolut, utan får begränsas genom lag (2 kap. 20 § första stycket 2 regeringsformen). En sådan begränsning får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokra- tiskt samhälle och får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hän- syn till det ändamål som har föranlett den (2 kap. 21 § regeringsformen). Arbetstagare ska i sitt arbete vara skyddade mot strålningens skadliga verkan. För att arbetsgivaren ska kunna ta sitt ansvar och få information om under vilka villkor arbetstagaren kan arbeta och på så sätt garantera att arbetstagare får det skydd som är nödvändigt bör den som sysselsätter någon ha en skyldighet att se till att en läkarundersökning genomförs. Regeringen anser att en sådan skyldighet innebär en godtagbar och pro- portionerlig begränsning av skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Kravet på medicinsk kontroll bör i vissa fall kunna begränsas. Reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför i likhet med gällande lagstiftning få möjlighet att i föreskrifter besluta om att inte alla arbetstagare behöver genomgå en medicinsk kontroll innan de får sysselsättas i en verksamhet med joniserande strålning. Regeringens förslag: och barn som ammas ska skyddas mot att exponeras för joniserande strålning. Det ska ske genom –krav på information, –rätt för gravida arbetstagare att omplaceras till andra arbetsupp- gifter, –krav på att arbetsuppgifter som utförs av en gravid arbetstagare ska medföra att den ekvivalenta dosen till fostret blir så liten som möjligt och inte förväntas överstiga 1 millisievert, och –krav på planering av arbetsuppgifter som utförs av ammande. Det ska även vara förbjudet att sysselsätta gravida för att utföra åt- gärder i en radiologisk nödsituation. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens och har en annan språklig utformning. Enligt myndig- hetens förslag är rätten till omplacering av gravid personal inte avgränsad till arbetsuppgifter som innebär exponering från joniserande strålning utöver den som personer i allmänheten exponeras för. I fråga om syssel- sättning i radiologiska nödsituationer innebär myndighetens förslag att endast de som kan utesluta att de är gravida får sysselsättas i radiologiska nödsituationer. Remissinstanserna: , och Forsmarks Kraft- grupp AB anser att kravet på att omplacera personal endast bör gälla egen anställd personal och inte inhyrd personal. Forsmarks kraftgrupp AB och anser att även kvinnor i fertil ålder som uteslutit att de är gravida bör få sysselsättas i radiologiska nödsituationer. Skälen för regeringens förslag: Ett kan utsättas för risker från joniserande strålning till följd av att den gravida arbetstagaren exponeras för joniserande strålning, och ett ofött barn har rätt till samma skydd mot att exponeras för joniserande strålning som enskilda personer i allmänhe- ten. De arbetsuppgifter som utförs av gravida bör därför leda till att den ekvivalenta dosen till fostret under återstoden av graviditeten blir så liten som möjligt och inte överstiger 1 millisievert. För att det tydligt ska framgå vad som avses med ekvivalent dos bör det uttrycket förklaras i lagtexten. Dosgränsen på 1 millisievert under återstoden av graviditeten motsvarar den årliga dosgräns som generellt sätt gäller för personer i allmänheten, vilket inkluderar gravida som inte är anställda i en verksamhet där de kan exponeras för joniserande strål- ning. Det innebär därför att fostret får samma skydd som en person i all- mänheten. Ett barn som ammas kan utsättas för risker från joniserande strålning om den ammande modern får ett intag av eller kontamineras med radio- aktiva ämnen i sitt arbete. De arbetsuppgifter som utförs av ammande bör därför planeras så att de inte innebär en risk för intag eller kontamination. Att den som sysselsätter någon tidigt får information om en graviditet eller amning är en förutsättning för att denne ska kunna planera arbets- uppgifterna så att fostret eller barnet som ammas kan undvika att expo- neras för strålning. Den som sysselsätter någon bör därför åläggas ett informationsansvar gentemot arbetstagare om vikten av att anmäla en graviditet eller amning. Vid önskemål från arbetstagaren bör arbetsgivaren även omplacera ar- betstagaren till andra arbetsuppgifter som inte är förenade med expone- ring för joniserande strålning. Det är inte rimligt att det är den som är an- svarig för verksamheten med strålning som har ansvar för att omplacera även inhyrd personal. Regeringen delar , och Forsmarks Kraftgrupp AB:s synpunkter om att det bör vara den som är arbetstagarens arbetsgivare som åläggs skyldigheten att omplacera perso- nal. En radiologisk nödsituation är en oväntad situation där brådskande skyddsåtgärder behöver vidtas. Det innebär att åtgärderna inte kan plane- ras och förutses med samma säkerhet som i en verksamhet med jonise- rande strålning. En arbetstagare riskerar därför att utsättas för en högre stråldos än som varit planerad. Eftersom det är svårare att garantera att ett får en stråldos som understiger 1 millisievert är det olämpligt 2017/18:94 att gravida arbetstagare sysselsätts i radiologiska nödsituationer och det bör därför vara förbjudet. Den som sysselsätter någon i en radiologisk nödsituation bör fråga eller på annat sätt försäkra sig om att de som utför arbetsuppgifterna inte är gravida. Kravet på arbetsgivarna att informera anställda om att det är viktigt att anmäla sin graviditet kompletterar för- budet att anställa gravida i radiologiska nödsituationer eftersom det tyd- liggör vikten av att arbetsgivaren får information om graviditeten så att fostret kan få ett fullgott strålskydd. 6.6.5Arbete i radiologiska nödsituationer Regeringens förslag: Den som utför arbetsuppgifter i en radiologisk nödsituation ska i förväg informeras om relaterade hälsorisker och till- gängliga skyddsåtgärder. Endast den som frivilligt har åtagit sig ar- betsuppgifterna ska få sysselsättas i en radiologisk nödsituation där det är sannolikt att arbetstagaren kommer att exponeras för stråldoser som överstiger de dosgränser som gäller för arbetstagare i verksamhet med joniserande strålning. Exponeringen av arbetstagare i radiologiska nödsituationer ska övervakas. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens men har en annan språklig utformning. Remissinstanserna: anser att det behövs ett förtydligan- de om vid vilken dosgräns arbete i radiologiska nödsituationer endast får utföras av frivilliga arbetstagare. Skälen för regeringens förslag: Exponering vid arbete i radiologiska nödsituationer bör som huvudregel inte leda till stråldoser som överskri- der de dosgränser som gäller för arbetstagare i verksamhet med joniser- ande strålning. En radiologisk nödsituation är dock en oväntad situation där brådskande skyddsåtgärder behöver vidtas. Det innebär att åtgärderna inte kan planeras och förutses med samma säkerhet som i en verksamhet med joniserande strålning. Det kan också röra sig om extrema situationer med risk för särskilt höga stråldoser som kan ha uppstått till följd av en olycka. Exponeringen av arbetstagare i radiologiska nödsituationer kan därför i vissa situationer överskrida de dosgränser som gäller för arbets- tagare. Ett sådant arbete kan innebära en risk för att arbetstagaren utsätts för skadliga stråldoser. Sådant arbete ska, i enlighet med rekommenda- tioner från () och kraven i strålskyddsdirektivet, endast utföras av frivilliga arbetstagare. Ett sådant krav bör därför föras in i lagen. Kravet på frivillighet bör begränsas till situationer där det är sannolikt att arbetstagare kan utsättas för stråldoser som överstiger de dosgränser som gäller för arbetstagare. Det bör, i enlighet med vad anfört, tydligt framgå av lagtexten. Det kan, särskilt i allvarliga eller omfattande radiologiska nödsituatio- ner, finnas behov av undantag från kravet på frivillighet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför i likhet med det som gäller enligt den nuvarande strålskyddslagen få meddela före- skrifter om undantag för totalförsvaret. För att en arbetstagare ska kunna fatta ett välgrundat beslut bör arbets- Prop. 2017/18:94 tagare som kan komma att exponeras i samband med radiologiska nöd- situationer i förväg få information om hälsorisker som förknippas med exponeringen. Eftersom det kan röra sig om särskilt höga stråldoser är det även av yttersta vikt att arbetstagaren informeras om möjliga skydds- åtgärder. Arbete i radiologiska nödsituationer kan ge upphov till exponering från joniserande strålning som kan leda till men för hälsan. Den som syssel- sätter någon bör därför ha en skyldighet att övervaka exponeringen med individuell mätning eller genom en bedömning av stråldosen. Övervak- ningen bör anpassas efter omständigheterna. Regeringens förslag: Bestämmelserna om skyddsanordningar i den nya lagen utvidgas till att förutom verksamheter med joniserande strålning omfatta även verksamheter som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning och radiologiska nödsituationer. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna har inte uttalat sig särskilt i dessa delar. Skälen för regeringens förslag: I den nya lagen bör bestämmelserna om skyddsanordningar i huvudsak motsvara lydelsen i den nuvarande strålskyddslagen. Bestämmelserna bör dock utvidgas till att gälla även i en verksamhet som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning och i radiologiska nödsituationer. Joniserande strålning förekommer, förutom i verksamheter med joni- serande strålning, även i verksamheter där verksamheten inte ansvarar för eller direkt kontrollerar strålkällan. Strålningen är då kopplad till om- ständigheterna på platsen där verksamheten bedrivs i stället för till verk- samheten i sig. Det gäller främst radon och kosmisk strålning. Arbets- tagare exponeras även för joniserande strålning i radiologiska nödsitua- tioner. För att uppnå ett fullgott strålskydd bör de krav på att arbetstagare ska använda de skyddsanordningar och vidta de åtgärder i övrigt som anvisats av den som är ansvarig för strålskyddet som gäller i verksam- heter med joniserande strålning gälla även i verksamheter som bedrivs i en omgivning med joniserande strålning och i radiologiska nödsituationer. 6.7Förbud mot radioaktiva ämnen i varor Regeringens förslag: Det ska vara förbjudet att tillsätta eller genom bestrålning bilda radioaktiva ämnen vid tillverkning av livsmedel, djurfoder, leksaker, smycken eller kosmetika. Det ska även vara för- bjudet att importera eller exportera sådana varor till eller från ett land utanför Europeiska unionen eller Europeiska ekonomiska samarbets- området. 2017/18:94 förslag överensstämmer i sak med rege- ringens men skiljer sig på så sätt att ”tillverkning” saknas i Strålsäker- hetsmyndighetens förslag. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i anser att det finns en skillnad mellan den föreslagna lydelsen och lydelsen i artikel 21 i strålskyddsdirektivet eftersom förslaget använder uttrycket ”framställ- ning” och direktivet använder uttrycket ”tillverkning”. Skälen för regeringens förslag: Eftersom strålning kan ge upphov till allvarliga skador på människor och miljö är det viktigt att skapa förutsätt- ningar för ett så långtgående strålskydd i samhället som möjligt. Vissa verksamheter bör aldrig anses vara berättigade och bör därför uttryck- ligen förbjudas i lagen. Detta gäller avsiktlig tillsats av radioaktiva äm- nen eller att genom bestrålning bilda ett radioaktivt ämne vid framställ- ning av livsmedel, djurfoder, kosmetika, leksaker och smycken samt im- port och export av sådana varor. Enligt strålskyddsdirektivet ska sådana varor vara förbjudna eller inte anses som berättigad verksamhet. Ett del- vis motsvarande förbud finns i den nuvarande strålskyddsförordningen. Förbudet bör i enlighet med direktivet utvidgas till att gälla även för radioaktiva ämnen som bildats genom bestrålning och såsom Förvalt- ningsrätten i anfört omfatta tillverkning. Även annan framställ- ning bör omfattas av förbudet. Exempelvis bör livsmedelsodling omfattas av uttrycket framställning. På grund av lagens nya systematik och omfattande materiella föränd- ringar samt då förbudet har en grundläggande betydelse för strålskyddet bör förbudet tas in i lagen. Övervakning av utsläpp och åtgärder vid avveckling av en verksamhet Regeringens förslag: När en verksamhet avvecklas eller flyttas ska de åtgärder som behövs för att möjliggöra friklassning av byggnadsstruk- turer och områden vidtas så snart det är möjligt och rimligt. Skyldigheten att vidta åtgärder för friklassning ska gälla till dess att skyldigheterna fullgjorts även om verksamheten eller det tillstånd som gäller för verksamheten har upphört eller verksamheten har överlåtits till en ny verksamhetsutövare. förslag överensstämmer i sak med rege- ringens men har en annan språklig utformning. Remissinstanserna har inte uttalat sig särskilt i dessa delar. Skälen för regeringens förslag: Friklassning är ett beslut eller ställ- ningstagande om att strålskyddslagen inte längre ska tillämpas. ning tillämpas på byggnadsstrukturer, områden och material som har varit en del av eller kan ha påverkats av en verksamhet med joniserande Syftet med friklassning är att på ett från strålskyddssynpunkt tillfredsställande sätt förenkla hanteringen och användningen av bygg- nadsstrukturer, områden och material. Friklassning är en viktig förutsätt- ning för återanvändning och återvinning av material, och för ett rationellt omhändertagande av vissa typer av avfall. Grundprincipen för friklass- Prop.