prop · H503121 · 2018-03-06 00:00:00 — tings- rätt påpekar att en uppräkning i lag av vad som särskilt ska beaktas riske- rar att medföra att hänsyn inte tas till andra viktiga faktorer. Tingsrätten konstaterar vidare att de faktorer som anges är snarlika de omständig- heter som ska beaktas när en bedömning görs av om en vårdnads- överflyttning bör ske. anser att det är oklart hur de föreslagna rekvisiten korresponderar med 6 kap. 12 § socialtjänstlagen (2001:453) som gäller medgivande att ta emot ett barn för internationell adoption. betonar att en förälder som inte är vård- nadshavare kan ha mycket stor betydelse för barnet och att en adoption inte bör bli aktuell om relationen har karaktären av ett föräldraskap. och anser att inställningen hos en förälder som inte har del i vårdnaden bör utredas så långt det är möjligt innan en bedömning görs av om adoption är förenlig med barnets bästa. anser att det i lag bör framgå att åsikter hos föräldrar som inte är vårdnadshavare ska beaktas särskilt. anser å sin sida att förslaget ger banden till de biologiska föräldrarna stor betydelse medan det inte lämnar något ut- rymme att bedöma värdet av barnets personliga relation till de tilltänkta adoptivföräldrarna och konstaterar att uppräkningen saknar en hänvis- ning till möjligheten att upprätthålla en relation till de biologiska föräld- rarna efter en adoption. Universitet anför vidare att uttrycket vad som är bäst för barnet ger intryck av att en bedömning ska göras av alla möjliga alternativ, jämfört med uttrycket förenligt med barnets bästa som be- gränsar prövningen till en specifik åtgärd. avstyrker den föreslagna tredje punkten och anser att den bör formuleras om så att den stämmer överens med barnets rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran enligt 6 kap. 1 § . efterlyser en analys av barnets bästa utifrån kulturella och etniska perspektiv och pekar på en tendens hos svenska domstolar och andra myndigheter att anlägga ett etnocentriskt perspektiv. Även påpekar att familjebegreppet blir snävt definierat med utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag Barnets rättigheter och principen om barnets bästa Barnets rättigheter är en del av de mänskliga rättigheterna och kommer till uttryck i bl.a. . En av konventionens grundprinciper är att barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn (artikel 3). När det gäller adoption ställer sär- skilda krav (artikel 21). Av betydelse är vidare artikel 7 enligt vilken barnet har rätt till sitt ursprung. Barnets bästa kommer till uttryck även (bl.a. artikel 1) och Europarådskon- vention (artikel 4). Principen om barnets bästa är ett flexibelt begrepp som består av flera delar. Den ger uttryck för en materiell rättighet som innebär en rätt att få barnets bästa bedömt i beslut som gäller barnet. Barnets bästa ska vid den bedömningen sättas främst när olika intressen vägs mot varandra. Princi- pen om barnets bästa ska alltid tillämpas när ett beslut som rör ett enskilt barn ska fattas. Principen om barnets bästa ska även användas som en grundläggande rättslig tolkningsprincip. Om en rättsregel är öppen för mer än en tolkning, ska den tolkning som tillgodoser barnets bästa mest verkningsfullt ha företräde. Principen ger slutligen också uttryck för ett tillvägagångssätt i beslutsprocesser som innebär att processen måste innehålla en utvärdering av eventuella positiva eller negativa kon- sekvenser för barnet när ett enskilt barn kommer att påverkas av ett beslut. Det ska i beslutet dessutom redovisas på vilket sätt hänsyn har tagits till barnets bästa (se SOU 2016:19 s. 100 f. och CRC/C/GC/14). Barnets bästa ska ges störst vikt vid alla frågor som rör adoption av ett barn Enligt nuvarande ordning ska domstolen pröva om det är lämpligt att adoptionen beslutas (4 kap. 6 § ). En adoption får endast ske om den är till fördel för barnet och sökanden har uppfostrat barnet eller vill uppfostra det eller det annars med hänsyn till det personliga för- hållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anledning till adop- tionen. Bestämmelsen gäller vid adoption av både barn och vuxna. I annan lagstiftning som rör barn – t.ex. 6 kap. – har det skett en utveckling som innebär att barn- rättsperspektivet successivt har fått större betydelse och att lagstiftningen har anpassats till . Regeringen anser att bestämmelser- na om adoption av barn på motsvarande sätt bör moderniseras och för- tydligas med utgångspunkt i ett barnrättsperspektiv. Förutsättningarna för adoption av ett barn bör regleras för sig i 4 kap. och be- stämmelserna bör tydligt ange förutsättningarna för när adoption av ett barn ska kunna ske. Adoption är en mycket ingripande åtgärd som påverkar barnets situa- tion avsevärt. Adoptionen kan inte upphöra på annat sätt än genom en ny adoption. Mot den bakgrunden står det klart att barnets bästa bör ha avgörande betydelse vid bedömningen av om en adoption av ett barn ska ske. I lagrådsremissen föreslogs, i linje med utredningens förslag, att barnets bästa ska vara avgörande för alla frågor som rör adoption av ett barn. Som utvecklas nedan och som Lagrådet framhåller ska dock även andra intressen än barnets bästa beaktas vid prövningen. 2017/18:121 konstaterar att det finns en risk för att den i lagrådsremissen valda formu- leringen kan uppfattas på ett annat sätt. Regeringen delar därför Lag- rådets uppfattning att det tydligare bör komma till uttryck i lagtexten att barnets bästa är det viktigaste men inte det enda intresset att beakta i adoptionsprövningen. När det gäller den lagtekniska utformningen anser regeringen att en delvis annan lösning bör väljas än den som Lagrådet föreslår. Lagrådet invänder inte mot lagrådsremissens förslag att reglera barnets bästa i en portalparagraf i 4 kap. men anser att denna bör ange att det vid alla frågor som rör adoption ska beaktas att adoptionen ska vara till barnets bästa. Lagrådet anser att det dessutom i nästföljande paragraf, som reglerar när adoption av ett barn får ske, bör anges att barnets bästa ska ges störst betydelse vid bedömningen. Enligt regeringen är det olyckligt med två olika bedömningskriterier avseende barnets bästa som båda dessutom synes ta sikte på själva adoptions- beslutet. Det är enligt regeringens mening lämpligare med en generell bestämmelse om barnets bästa. Kravet bör vara att barnets bästa ska ges störst vikt vid alla frågor som rör adoption av ett barn (jfr artikel 21 i ). Att begreppet störst vikt väljs i stället för avgörande innebär ingen förändring av vilken betydelse barnets bästa ska ha vid bedömningen av om en adoption ska ske. Att barnets bästa ska ges störst vikt innebär alltså att inga andra intressen, såsom en förälders intressen eller sökandens önskningar, får gå före barnets bästa vid bedömningen. Som framhålls i författningskommentaren tar bestämmelsen sikte på de bedömningar som görs i ett adoptionsärende och innebär inte att t.ex. krav på samtycke kan sättas ur spel. krav avseende barnets bästa gäller vid alla åtgärder som rör barn. I likhet med anser regeringen därför att barnets bästa ska ges störst vikt inte endast vid domstolens slutliga prövning utan även i övriga delar av adoptionsärendet. Att barnets bästa ska ges störst vikt vid alla frågor som rör adoption får vid sidan av domstolens slutliga prövning av ansökan betydelse för framför allt genomförandet av adoptionsutredningen. Det kan t.ex. påverka hur ett samtal med barnet genomförs (se avsnitt 10.3). I detta sammanhang har även barnets rätt till information och att komma till tals stor betydelse (avsnitt 7.2). Barnets bästa och barnets rätt till delaktighet samverkar och utgör tillsammans grunden för en adoptionsprocess som utgår från ett barnrättsperspektiv (jfr prop. 2012/13:10 s. 37). Genom att barnets bästa ska ges störst vikt vid alla frågor som rör adoption tydliggörs principen om barnets bästa som materiell rättighet, tolkningsprincip och tillväga- gångssätt. Det bör inte i lag anges vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av barnets bästa Utredningen föreslår att det vid bedömningen av vad som är bäst för bar- net särskilt ska beaktas viljan och förmågan hos barnets föräldrar att ge barnet omvårdnad, trygghet och en god fostran, den personliga relationen i övrigt mellan barnet och föräldrarna och förutsättningarna för sökanden att ge barnet ett varaktigt och stabilt föräldra-barnförhållande. Som an- förs ovan är principen om barnets bästa i ett flexibelt begrepp som består av flera delar och vars innebörd måste avgöras från fall till fall (se SOU 2016:19 s. 100 f.). Vid en jämförelse med vad som anges i internationella instrument angående den konkreta bedömningen av förutsättningarna för adoption och barnets bästa i samband med adop- tion kan det konstateras att en rad olika omständigheter kan ha betydelse. Enligt ska beslut om adoption tas med hänsyn till barnets ställning i förhållande till föräldrar, släktingar och vårdnads- havare (artikel 21). I ingressen till framhålls att barn, för att kunna uppnå en fullständig och harmonisk utveckling av sin personlighet, bör växa upp i en familjemiljö, omgiven av lycka, kärlek och förståelse. Europarådskonvention anges att det vid be- dömningen av vad som är barnets bästa ska fästas särskild vikt vid att barnet genom adoptionen får ett stabilt och harmoniskt hem (artikel 4). Mot bakgrund av att bedömningen av barnets bästa är komplex och beror på omständigheterna i det enskilda fallet anser regeringen att det i lag- texten inte bör anges omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedöm- ningen av barnets bästa. En sådan uppräkning riskerar att begränsa be- dömningen. I stället anser regeringen att den vägledning som ges bör ta sikte på frågan om adoptionen är lämplig. Att barnets bästa ska ges störst vikt vid alla frågor som rör adoption av ett barn innebär att barnets bästa är av central betydelse vid bedömningen av om en adoption ska ske. Enligt regeringens mening är detta dock inte en tillräcklig reglering av förutsättningarna för adoption av ett barn. Lagrådet och påpekar har även andra intressen än barnets bästa betydelse vid bedömningen av om en adoption ska ske. I den förklarande rapporten till (p. 49) anges att barnets bästa ska beaktas främst men att hänsyn ska tas även till andra personers intressen, t.ex. till de nuvarande föräldrarnas och de tänkta adoptivföräldrarnas intressen. Enligt artikel 8 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () har en förälder rätt till respekt för sitt familjeliv. Denna rätt får inskränkas endast om det är nödvändigt för att ta till vara bl.a. barnets rättigheter. Enligt praxis från ska både barnets och förälderns intressen vägas in i bedömningen av om en adoption ska ske (se bl.a. avgöranden Söderbäck mot , no 113/1997/897/1109, , och AK och L mot , no 37956/11, , med angivna hänvisningar). Att föräldrarnas intressen ska beaktas och att deras inställning till adoptionen är viktig är också ett tydligt inslag i gällande rätt (se prop. 1949:93 s. 95 och rättsfallen NJA 1987 s. 116 och NJA 1987 s. 628). Mot denna bakgrund anser regeringen, i likhet med Kammarrätten i , att det tydligt behöver framgå av 4 kap. att även andra intressen än barnets bästa kan påverka bedömningen av om adoption av ett barn ska få ske. Den grundläggande förutsättningen för adoption av ett barn bör därför även fortsättningsvis vara att adoptionen är lämplig. På så sätt speglas den bredare bedömning som bör göras av den sökta adoptionen. Bedömningen av om adoptionen är lämplig ska göras med beaktande av alla intressen som gör sig gällande i ärendet och med iakttagande av samtliga omständigheter i det 2017/18:121 enskilda fallet. Som Lagrådet förordar bör det framgå direkt i lag att samtliga omständigheter ska beaktas vid lämplighetsbedömningen. bedömningen ska göras i det enskilda fallet är däremot så uppenbart att det inte, som Lagrådet föreslår, behöver anges särskilt. lämplighet finns det ytterligare förutsättningar som måste vara uppfyllda för att en adoption ska kunna beslutas, t.ex. nödvändiga samtycken (se avsnitt 7.3 och 8). Som framgår ovan anser regeringen att det inte i lag bör anges vissa omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av barnets För att tydliggöra att lämplighetsbedömningen ska ta sikte på just de syften som ligger bakom adoptionsinstitutet är det däremot lämpligt att uttryckligen i lag ge viss vägledning för hur den bedömningen ska De omständigheter som utredningen anser särskilt ska beaktas vid bedömningen av barnets bästa – viljan och förmågan hos barnets föräld- rar att ge barnet omvårdnad, trygghet och en god fostran, den personliga relationen i övrigt mellan barnet och föräldrarna och förutsättningarna för sökanden att ge barnet ett varaktigt och stabilt föräldra-barnförhållande – är visserligen omständigheter som ofta bör få stor betydelse vid en be- dömning av om en föreslagen adoption är lämplig. dock att den vägledning som i lagtexten ges för lämplighetsbedömningen bör vara mindre detaljerad än den uppräkning som utredningen föreslår. En alltför detaljerad uppräkning riskerar att skapa oklarhet i förhållande till andra bestämmelser, såsom förutsättningarna för medgivande till internationell adoption (se avsnitt 13.2) och bestämmelserna om över- flyttning av vårdnad (6 kap. 7–8 a §§ ). uppräkning av omständigheter utifrån hur det svenska samhället ser ut riskerar vidare att inte tillräckligt beakta att barnets situation, som och påpekar, även måste sättas in i ett Mot denna bakgrund anser regeringen att det finns anledning att fästa uppmärksamheten på de två mest centrala frågorna vid bedömningen, nämligen barnets behov av adoption och Barnets behov av adoption omfattar bland annat frågan om föräldrarnas förmåga att ta hand om barnet, relationen till föräldrarna i övrigt och möjliga alternativ till adoption. Bedömningen kan skilja sig åt beroende på det aktuella barnets situation och behov och beroende på vilken typ av adoption det rör sig om. Om det rör sig om en styvbarnsadoption behöver en bedömning ofta göras av barnets relation till den förälder som han eller hon inte bor tillsammans med. Vid internationell adoption behöver en bedömning göras av om barnet i stället kan tas om hand i ursprungs- staten (den s.k. subsidiaritetsprincipen). Vid nationell adoption aktualise- ras frågan om ett barns behov av adoption ibland i samband med familje- hemsplacering och annan social barn- och ungdomsvård. noteras att frågan om i vilka situationer som adoption bör aktualiseras när det gäller barn som är familjehemsplacerade har övervägts av 2015 års tvångsvårdsutredning i betänkandet Barns och ungas rätt vid tvångsvård (SOU 2015:71 s. 674 f.) som bereds i . Sökandens lämplighet omfattar hans eller hennes förutsättningar att ge barnet ett varaktigt och stabilt föräldra-barnförhållande. styrelsen påpekar är dock även sökandens vilja och förmåga att erbjuda barnet omvårdnad, trygghet och en god fostran av betydelse. sträckning överensstämmer bedömningen med den bedömning som Prop. 2017/18:121 socialnämnden ska göra vid prövningen av en ansökan om att ta emot ett barn för internationell adoption (den s.k. medgivandeprövningen). Exem- pelvis bör sökandens personliga egenskaper och sociala nätverk liksom sökandens ålder och hälsa värderas (se avsnitt 13.2.1). I avsnitt 12.1 föreslår regeringen att den gällande 25-årsgränsen för adoption sänks till en 18-årsgräns. Mot bakgrund av att lämplighetsbedömningen innebär att sökanden ska vara tillräckligt mogen bör det dock sällan komma i fråga att en sökande som är eller därutöver tillåts adoptera. Om två personer ansöker gemensamt ska dessutom stabiliteten i relationen bedömas. Till skillnad från medgivandeprövningen avser domstolens prövning alltid sökandens lämplighet i förhållande till ett visst barn. Även annat än barnets behov av adoption och sökandens lämplighet kan få betydelse vid lämplighetsbedömningen. Som anförs ovan ska en förälders intressen beaktas i adoptionsprocessen. Om en förälder mot- sätter sig adoptionen, bör det tillmätas betydelse även i de fall då det inte krävs att föräldern samtycker (se avsnitt 8.2). En adoption innebär ju att det rättsliga förhållandet mellan barnet och föräldern avslutas. Vilken vikt som vid lämplighetsbedömningen ska läggas vid en förälders in- tressen bör avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. I praxis har fäst avseende vid vilket värde ett umgänge med föräldern har för barnet (se rättsfallen NJA 1987 s. 116 och NJA 1987 s. 628). Det går alltså inte att bortse från att förälderns intressen ofta är så nära knutna till frågan om barnets behov av adoption att det är svårt att skilja de två frågorna åt. Regeringen anser därför att det inte är lämpligt att, som föreslår, i lag ange hur en förälders inställ- ning ska beaktas. Enligt nuvarande ordning ska det vid adoption av ett barn särskilt beaktas huruvida barnet eller sökanden har anknytning till en annan stat och det skulle medföra avsevärd olägenhet för barnet om adoptionen inte blir gällande där (2 § andra stycket lagen [1971:796] om internationella rättsförhållanden rörande adoption). Som framgår av avsnitt 15.4 anser regeringen att denna prövning i fortsättningen ska göras inom ramen för bedömningen av om adoptionen är lämplig. Detta innebär att domstolen vid sin lämplighetsbedömning ska ta hänsyn till om ett s.k. haltande rätts- förhållande uppstår genom adoptionen. Den som vill genomföra en internationell adoption ska följa ett visst regelverk som bl.a. innebär att ett medgivande ska inhämtas från social- nämnden och att adoptionen, om inte tillstånd till enskild adoption har lämnats, ska förmedlas av en auktoriserad adoptionssammanslutning. Om detta regelverk inte följs bör det kunna påverka bedömningen av om adoptionen är lämplig (se avsnitt 13.3). Regeringens förslag: Barnet ska få information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör adoptionen. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. för en allmän bestämmelse om barnets rätt till information och att komma till tals föreslår utredningen att barnets inställning ska utredas inom ramen för adoptionsutredningen och att barnet då även ska få infor- mation och rådgivning om det är möjligt. I utredningens förslag behålls begreppet barnets vilja. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna är positiva till eller invänder inte mot utredningens förslag. tion anför att barnet har rätt till relevant information och rådgivning i alla frågor som rör barnet. påpekar att även barnets rätt att yttra sig bör lyftas fram för att förslaget ska stämma överens med barn- anser att det kan vara svårt att bedöma trovärdigheten i uppgifter som lämnas av barnet om sin vilja och efter- lyser förtydliganden om hur detta ska hanteras. Skälen för regeringens förslag Barns delaktighet i adoptionsprocessen I uttrycks principen om barnets rätt till delaktighet. Det barn som är i stånd att bilda egna åsikter har enligt artikel 12 i konventionen rätt att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid åsikterna ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder För detta ändamål ska barnet beredas möjlighet att höras, antingen direkt eller genom företrädare, i alla domstolsförfaranden och administrativa förfaranden som rör barnet (se även CRC/C/GC/12). Europarådskonvention innehåller en bestämmelse om barnets rätt till delaktighet (artikel 6). Mot bakgrund av att adoption är en mycket ingripande åtgärd är det viktigt att adoptionsreglerna tillgodoser barnets rätt till delaktighet. Barnets åsikter är också en viktig del i bedömningen av barnets bästa. finns krav på att barnet ges möjlighet att delta i adoptions- ärendet på så sätt att samtycke krävs för äldre barn (se avsnitt 7.3). Vidare gäller att domstolen vid bedömningen av om adoptionen är lämp- lig ska ta hänsyn till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och (4 kap. 6 § första stycket ). Enligt 4 kap. 10 § ska socialnämnden försöka klarlägga barnets inställning, om det inte är olämpligt. Regeringen anser att det finns anledning att förbättra barnets rätt till delaktighet i adoptionsärenden ytterligare. Skälen till detta är i huvudsak Det ena skälet är att barnets rätt till delaktighet hänger samman med rätten till information. För att barnet ska kunna framföra sina åsikter be- höver han eller hon ha fått den information som krävs för att kunna sätta sig in i frågan och överblicka konsekvenserna av ett ställningstagande (jfr prop. 2006/07:129 s. 37 f.). Det andra skälet är att barnets rätt till delaktighet inte bör vara begränsad till själva adoptionsbeslutet. Barnets rätt till delaktighet bör avse adoptionsprocessen som helhet. En ny bestämmelse införs om barnets rätt till information och rätt att komma till tals Under senare årtionden har det i lagstiftning som rör barn förts in bestämmelser om barnets rätt att få information och komma till tals för att tydliggöra barns rätt till delaktighet i ärenden som rör dem (se t.ex. 11 kap. 10 § socialtjänstlagen [2001:453] och 8 § lagen [1993:387] om stöd och service till vissa funktionshindrade). Förslag på bestämmelser om barnets delaktighet har även lämnats av bl.a. Barnrättighetsutred- ningen (SOU 2016:19) och vårdnadsutredning (SOU 2017:6). Regeringen anser att en paragraf som tydliggör barnets rätt till delaktig- het bör införas även i 4 kap. . För att tydliggöra att rätten till delaktighet gäller under hela handläggningen av adoptionsärendet och att det är domstolen som har det yttersta ansvaret för att kraven är upp- fyllda bör bestämmelsen placeras i inledningen av kapitlet. Lagrådsremissens lagförslag utgick från hur bestämmelser om barnets rätt till delaktighet har utformats i annan lagstiftning. Gemensamt för dessa är att de, i enlighet med , innehåller föreskrifter om att barnet dels ska få information, dels ska få möjlighet att framföra sina åsikter. Lagrådet invänder inte mot förslaget i sak men anser att barnets rätt till delaktighet bör komma till direkt uttryck i lagen och att det tydligare bör framgå att denna rättighet föreligger under hela adop- tionsförfarandet. Regeringen konstaterar att syftet med förslaget är att säkerställa att barnets rättigheter enligt tillgodoses i adoptionsärendet. Det är inte fråga om att överlåta på barnet att själv ta till vara sina rättigheter utan att föreskriva en skyldighet för domstolen, adoptionsutredaren och andra att ge barnet den information som behövs och att ge barnet förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågan. Lag- rådets förslag riskerar att skapa osäkerhet om vad som ska gälla och sträcker sig utanför vad 4 kap. reglerar. Enligt regeringens uppfattning är det vidare mindre lämpligt att ge barnets delaktighet i adoptionsärenden ett annat innehåll än motsvarande bestämmelser i annan lagstiftning, särskilt eftersom det är oklart vad begreppet delaktig- het rymmer vid sidan av rätten till information och att komma till tals. Uttrycket delaktighet förekommer inte heller i och det finns därför enligt regeringen inte skäl att använda det för att lagstiftning- en ska leva upp till konventionen. Trots Lagrådets synpunkter väljer regeringen därför att behålla den utformning av bestämmelsen som före- slogs i lagrådsremissen. Regeringen delar dock Lagrådets uppfattning att det är onödigt att föreskriva att den information som lämnas till barnet ska vara relevant. När den nuvarande bestämmelsen om klarläggande av barnets inställ- ning i 4 kap. tillkom anfördes som exempel på fall då det inte är lämpligt att klarlägga barnets inställning att barnet inte är gammalt eller moget nog att ha en egen uppfattning (se även avsnitt 10.3 där det framgår att utredningen föreslår ett lämplighetsrekvisit). Vidare hänvisa- des till 4 kap. 5 § om att samtycke i vissa fall inte krävs om barnet skulle komma till skada av att tillfrågas (prop. 2017/18:121 s. 52).