prop · H50387 · 2018-01-30 00:00:00 — Den yngre stenåldern framträder dessutom i ett fåtal hällkistor och bronsåldern troligen i enstaka gravrösen. Enstaka stensättningar kan bedömas ha järnålderskaraktär, mest troligt från den äldre järnåldern. Stensättningarna, rösena och de fåtaliga hällkistorna förekommer i både skogsmark och vid , på höjdryggar även vid gårdar och byar samt både nära stränder och helt utan strandanknytning. Inga kända lämningar från yngre järnålder finns vilket tyder på att området under yngre järnålder hade karaktär av randbygd eller utmark. Förekommande ortnamn och skrifthistoriska belägg indikerar likaså en bebyggelseexpansion först . Kända fornlämningar från historisk tid har i allt väsentligt anknytning till kända gårdar och torp, där även övriga kulturmiljölämningar främst i form av odlingsspår på före detta inägomark återfinns. På utmarken har funnits slåtterkärr och enstaka åkrar vilka kan ses på Bjurkärrhalvön där Hallsnäsalyckan fortfarande sköts som äng. På finns tydliga spår av stenröjd åker. Bete på öar pågick några decennier in och på övriga utmarker avtog det . Bebyggelsen inom nationalparksområdet har bestått av två gårdar och ett antal torp. Bostadshus och mindre uthus finns kvar på gården på Bergö. I Gamla Hulevik vid Trollberget flyttades det gamla säteriet till annat läge , men torp fanns kvar på samma husgrund . Två torp har också funnits nära parkeringsplatsen i . Ytterligare ett torp, Sundet, låg vid , där tydliga spår finns efter olika byggnader. På Hössöhalvön är Sundet det äldsta torpet, omnämnt redan i boskapslängden såsom Billingenäs och därefter kronotorpet Billingeudden, Udden i Hagstad och Sundet. fanns ytterligare en stuga, kallad Lilla Sundet, belägen utmed sjöstranden norrut. Naturtyper och växtliv i vatten Åsnen är en stor, grund och flikig sjö av typen ävjestrandsjö som karaktäriseras av näringsfattiga eller svagt näringsrika sjöar med förekomst av flacka ibland betespräglade stränder och grunda bottnar. Sjön som är belägen i den nedre halvan av avrinningsområde består av ett flertal sjöbäcken. Den föreslagna , som utgör av sjön, omfattas av delar av . Åsnen är sänkt och påverkad av reglering. Regleringen påverkar svämplanet (dvs. den yta som byggts upp av sediment kring vattendrag och som emellanåt översvämmas) och därmed växt- och djurliv i anslutning till sjön. Bottnen täcks av gyttjesediment men är i stora delar mycket rik på stenar och block. Inom har sjön till största del ett djup på 2–. Ursprungstillståndet för Åsnens vatten är näringsfattigt och brunfärgat. Berggrunden och moränen gör att sjön är näringsfattig. Sjöns flacka tillrinningsområde med stor andel sjöar och tidigare sjöar som vuxit igen och förvandlats till humusrika mossar och kärr påverkar sjöns vattenkvalitet genom att humus brunfärgar avrinningsvattnet. Gödsling av jordbruksmark, utdikning och torrläggning av mark, utsläpp av avloppsvatten från bostäder och industrier har gjort vattnet rikare på växtnäringsämnen, främst fosfor och kväve. Utdikning och beskogning med barrskog har bidragit till att vattnet blivit humusrikare och brunare. Åsnen anses ha en god status avseende försurning och är inte märkbart försurad. Sjön är till viss del påverkad av kalkning som utförts i sjöns tillrinningsområden. I strandzonen växer många flytblads- och undervattensväxter. På vissa erosionsstränder, t.ex. vid västra stranden av Bjurkärr finns täta mattor av strandpryl, notblomster och styvt braxengräs, men på många ställen saknas kortskottsväxter. Vid stränder i mindre exponerade lägen finns strandvegetation av mer näringsrik typ med trubbnate, gul näckros, vit näckros och vattenpilört. I strandzonerna förekommer också bl.a. klotgräs, igelknopp, löktåg, mattslinke/glansslinke, sylört, sjötåtel, nålsäv och strandranunkel. Inom vattenförvaltning i enlighet med EU:s vattendirektiv delas alla vatten in i s.k. vattenförekomster. Huvuddelen av vattnet inom den föreslagna ingår i vattenförekomsten . Ett mycket litet vattenområde öster om ingår i vattenförekomsten . Miljökvalitetsnormer är ett styrinstrument inom vattenförvaltningen. Huvudregeln är att alla vattenförekomster skulle ha uppnått ”god status” till 2015. Ingen försämring får ske från aktuell status. Om prognosen är att statusen kan komma att försämras måste åtgärder vidtas för att bibehålla vattenkvaliteten. Den sammanvägda ekologiska statusen för är klassad till ”måttlig status”. Statusen för fisk, syrgasförhållanden och för försurning har klassats till ”god status”. Övergödning är ett visst problem i sjön. Den ekologiska statusen för hydromorfologi är klassad till ”måttlig status” med anledning av att sjön är sänkt vilket har förändrat sjöns planform, dvs. svämplan och utbredning. är sjön reglerad. Det är emellertid osäkert hur dessa hydromorfologiska faktorer påverkar den sammanvägda ekologiska statusen. För västra gäller miljökvalitetsnormen att ”god ekologisk status” ska uppnås till 2027. Då behöver en stor del av de planerade åtgärderna för att minska tillförseln av näringsämnen till sjön genomföras . 2017/18:87 bedöms inte uppnå ”god kemisk status”. I likhet med alla ytvattenförekomster i överstiger kvicksilver gränsvärdet. Vattenförekomsten uppnår inte heller ”god status” med avseende på polybromerade difenyletrar (PBDE) då ett nytt europeiskt gränsvärde för PBDE i fisk, visar på att gränsvärdet överskrids i alla ytvatten. I anges miljökvalitetsnormen för kemisk status att ”god kemisk ytvattenstatus” ska vara uppnådd 2015 med undantag för kvicksilver och PBDE. Skälet för undantag är att det bedöms vara tekniskt omöjligt att sänka halterna av kvicksilver till de nivåer som motsvarar ”god kemisk ytvattenstatus”. Genom att förklara parken som nationalpark förbättras motiven och möjligheterna att uppnå rätt status på vattenkvaliteten i . Övriga sjöar är och Toftagöl i södra delen. Dessa sjöar är typiska mindre brunvattensjöar som till stor del ansluter till Toftåsa myr. Andra större vattendrag saknas inom området och endast enstaka diken förekommer. Den föreslagna största våtmark Toftsåsa myr är en välvd mosse med bitvis tydliga laggkärr i kanten. Mosseplanet är under igenväxning. samt stora och små öar med gammal tall ansluter. De skogbevuxna myrområdena domineras på de öppnare delarna av ljung, kråkris och tuvull. Även tranbär, , hjortron, kallgräs, renlavar och vitmossor växer på mossen. Intakta laggkärr finns i södra delen med vegetation av bl.a. flaskstarr och tuvull. Strandkärr finns utmed stränderna t.ex. vid Bjurkärrs östra sida, mellan och i många småvikar. Strandsnår av björk, vide, brakved och pors är vanliga. I strandzonerna finns även områden med vass och säv. Naturtyper och växtliv på land Parken inrymmer stora områden ädellövskog. Bokskog finns på , vid Trollberget och i Bjurkärr – den senare med inslag av ek och björk. En mindre åker, numera skött som äng, finns i den centrala delen av Bjurkärr. På finns tydliga spår efter äldre jordbruk, dels fornåker, dels åkrar som odlats i modernare tid. Betesdrift har med stor sannolikhet bedrivits in . I skogen finns stort inslag av gammal björk. Vid Trollberget har bokskogen inslag av lind, avenbok, ask och alm. Ekskog finns kring gårdsmiljö på på tidigare inägomark. Här finns inslag av avenbok, lind, alm och flera andra lövträd. På Ulvöås växer ung ekskog där det varit betesmark . I bokskogarna är fältskiktet magert eller saknas helt, förutom i delar av Bjurkärr som är av typen ängsbokskog. På finns slån, nypon, hagtorn, olvon och apel. tallskog på fastmark finns på magra och torra marker. Fältskiktet består här av lingon eller blåbär, i magrare delar renlavar, ställvis med inslag av ljung eller kråkris. Särskilt vid stränderna finns många över 200-åriga tallar. Tallskog finns på , i Toftåsa myr, (sydost om ) samt delar av Ulvöås, Bergön och . Även längst västsidan av Bjurkärrhalvön finns partier med De äldsta tallbestånden finns på och i Bjurkärr. Blandskogar med både tall och gran har oftast också ett stort inslag av björk. granbestånd bedöms i de flesta fall vara planterade eller framröjda efter självföryngring. I området finns granbestånd som lämnats oskötta och som har inslag av död ved. Naturligt uppkomna blandskogar med gran, tall, björk, bok, ek, rönn, klibbal och asp är mycket vanliga i området. De flesta skogarna har historiskt använts till skogsbete som har upphört, senast . Gamla och oftast döda enar vittnar om en tidigare öppnare skog. Flera områden har dock inte använts som skogsbete på mycket och sannolikt i mycket begränsad omfattning, t.ex. , norra delen av och skogarna kring myr. Skogsbruk genom plockhuggning har sporadiskt förekommit , men alla skogarna är flerskiktade och har rikligt med död ved. Sumpskogar finns både insprängda i fastmarksskogarna och i anslutning till stränderna. tallsumpskogar växlar med skog med inslag av björk och klibbal. Fältskiktet domineras av odon, skvattram blåbär och lingon. Största områdena med främst tallsumpskog finns söder om och i ytterområdet av Toftåsa myr. Block- och stenfält, s.k. skärv, är glest skogbevuxna med blandade trädslag. På sydost om finns mycket rönn och björk på skärvet. Blockfält finns även på Sirkönäs, Andudden (öster om ) och i Bjurkärr. Ängar är ovanliga inom parken. På en före detta åker i Bjurkärr, Hallsnäsalyckan, och i gårdsmiljön på finns mager med inslag av ängsväxter. Lavar, mossor och svampar I synnerhet Bjurkärr är mycket artrikt när det gäller lavar, svampar och mossor och hyser ovanligt stora populationer av många rödlistade arter. Bjurkärr uppfyller många förutsättningar som sammantaget ger goda möjligheter att hysa en rik mångfald, i synnerhet av lavar och vedsvampar. Flera faktorer spelar roll för att förklara artrikedomen. Lång kontinuitet av gamla träd och andra viktiga substrat möjliggör dels en ackumulation av svårspridda arter , dels en etablering av arter som är begränsade till specifika substrat som i dagens skogslandskap i många fall är sällsynta. Hög luftfuktighet, gynnsamt ljusklimat samt det geografiska läget mitt i där Bjurkärr fångar upp såväl sydliga, västliga som östliga bok- och ekskogsarter bidrar till förutsättningarna. Sammantaget är 38 rödlistade arter av lavar kända från , främst från Bjurkärr. De flesta växer på olika typer av substrat av bok och näst vanligast är ek. Många nutida svenska bokskogar saknar inslag av ek men i Bjurkärr förekommer grova och solexponerade ekar, främst i sjönära lägen och i blockrika gläntor. Denna bredd i livsmiljöer skapar förutsättningar för en stor artrikedom. Bara ett fåtal bokskogar i kan vad gäller rödlistade lavar mäta sig med Bjurkärr, nämligen och i , Biskopstorp i och Tromtö i Blek- Studier av olika gamla bokskogar i antyder att dessa områden även är särskilt värdefulla i ett internationellt perspektiv. Totalt 25 rödlistade svampar, varav 18 vedlevande, är kända i det område som föreslås bli nationalpark. Troligen hyser Bjurkärr de tätaste och rikligaste populationerna av dessa arter i . Även i ett europeiskt perspektiv är frekvensen av dessa arter extremt hög. Bokskogen i Bjurkärr kan vara en av de absolut mest betydelsefulla i sitt slag i landet för vedlevande svampar knutna till bok. Av särskild betydelse är den ovanligt rikliga förekomsten av gamla levande träd samt döda stående eller liggande trädstammar. Den sällsynta hårklomossan förekommer på flera ställen i området, bl.a. vid Ulvöås och Bjurkärr. Mossan växer på stenblock, trädbaser och basen av buskar enbart i strandzoner som regelbundet översvämmas vid stränder med tämligen stor vattenståndsamplitud. har av de kända europeiska lokalerna för hårklomossa vilket innebär ett stort ansvar för fortlevnad. Av större däggdjur förekommer älg, rådjur, dovhjort, vildsvin, räv och hare i det område som omfattas av förslaget till nationalpark. Även lo förekommer – ett av länets säkrade föryngringsområden ansluter till parken. har en positiv utvecklingstrend och ses vid sjön. Den föreslagna parken har liksom övriga Åsnenområdet ett rikt fågelliv av internationell betydelse. Sjön och dess angränsande våtmarker och jordbruksmarker erbjuder gott om föda. Vid Åsnen finns rikligt med lämpliga häckningsmiljöer som skyddade vikar och vassar, avlägsna öar och , grova boträd och äldre ihåliga träd. Vid tidig och sen vinter är sjön en av få platser i området som erbjuder fåglar partier med öppet vatten. Bland Åsnens häckande karaktärsarter finns storlom, skäggdopping, grågås, gråhäger, fiskgjuse, havsörn och lärkfalk. Många fiskgjusar häckar inom det föreslagna parkområdet. hyser huvudparten av häckande fiskgjuse i och har därför ett särskilt ansvar för fortlevnad. Beståndet av fiskgjuse vid Åsnen har internationell betydelse, vilket även gäller beståndet av storlom. Tillgången på fiskrikt vatten och ostörda öar är de viktigaste förutsättningarna för fågellivet i Åsnen. På öar och skär häckar fiskmås, gråtrut, havstrut och fisktärna. Det finns också en mindre koloni av storskarv. I vikar trivs knipa och kricka. Rördrommens dova tutande hörs långväga från täta häckningsvassar. I vassarna finns också rörsångare och sävsparv. Vid sidan av sin roll som häckningsområde har sjön som helhet också stor betydelse som rast- och övervintringslokal för sädgås och grågås. gästas sjön av flera havsörnar, liksom stora flockar av storskrake och mindre grupper av salskrake. I ett internationellt perspektiv märks sjöns dragningskraft på flyttande eller arktiska arter, t.ex. ejder, sjöorre, svärta och vitkindad gås som rastar i sjön. I parkens ädellövskogar och sjönära skogar häckar bivråk, mindre hackspett, stenknäck, nötkråka och skogsduva, vissa år även mindre flugsnappare. I ädellövskogarna vid Bjurkärr, och Trollberget trivs många småfåglar som grönsångare, svarthätta, svart-vit flugsnappare tillsammans med koltrast, taltrast och dubbeltrast. Gök är vanlig i hela området. I ihåliga träd häckar kattugglan. spelar på Toftåsa myr och i kanten av söder om och Trollberget. Även tjäder finns i området. I sjön finns cirka tjugo fiskarter. Antalet arter är betydligt större än i andra sjöar i länet. Abborre, mört och björkna är de vanligaste arterna. Även gös, gädda, och gärs är vanligt förekommande. Dessa sju fiskarter utgör tillsammans huvuddelen av sjöns totala fiskbestånd. Siklöja och sik förekommer sparsamt. Bland sällsyntare arter märks sandkrypare och färna samt de rödlistade arterna lake och ål. Gös, nors, signalkräfta och sik är inplanterade i sjön och uppströms. Innan byggdes ut med kvarnar, dammar och vattenkraftverk kunde arter som ål, lax och havsöring vandra från havet upp till Åsnen och även vidare upp i sjöns tillflöden. Dessa arter är helt beroende av vandring för att fullborda sin livscykel och påverkas mycket negativt av vandringshinder. Ål sätts dock ut i Åsnen i fiskevårdsområdesföreningens regi och uppsamling av utvandrande ål sker i av verksamhetsutövaren vid vattenkraftverket. Även andra fiskarter påverkas av att vandringsmöjligheterna mellan hav, sjö och vattendrag är avskurna. Målet är att fiskvägar ska öppnas så att både ål, havsöring och lax når upp och förbi sjön. Även sjöns övriga fiskfauna ges då möjlighet att vandra utifrån arters och populationers specifika behov. och framåt har flera inventeringar av fjärilar, vedskalbaggar m.m. ägt rum, främst i Bjurkärr. Många ovanliga och hotade arter som i många fall är beroende av gamla träd, håliga träd och död ved har påträffats. I Bjurkärr har finns det 16 rödlistade skalbaggar registrerade, men fynd av betydligt fler har enligt uppgift från zoologiska institutionen vid gjorts inom forskningsarbetet även om dessa inte registrerats. Nya inventeringar behöver göras för att öka kunskapen. Flera av de aktuella arterna är knutna till gammal bokskog och död ved av bok. En av de mest hotade arterna är bokblombocken som är beroende av solexponerade bokhögstubbar. Området bedöms även ha betydelse för hotade insekter som är beroende av grov tall. I ett av länets äldsta bestånd av tall i Toftåsa myr finns bl.a. insekterna större sågsvartbagge och nordlig plattbagge. Åsnenområdets friluftsliv och turismen Naturturismen är ett av de snabbast växande områdena inom global turism . natur är en av de viktigaste anledningarna till resor hit med stor potential att skapa unika reseupplevelser. Skyddade naturområden som nationalparker och naturreservat är viktiga besöksmål och bidrar till utveckling och tillväxt lokalt och regionalt. har som syfte att tillsammans med lokala entreprenörer arbeta för utveckling av besöksnäringen i hela Åsnenområdet. Det finns en ambition att Åsnen ska utvecklas till en 2017/18:87 attraktiv destination i , och övriga . Företag, föreningar och andra aktörer i området har tillsammans med de tre Åsnenkommunerna arbetat fram en grund för hur området kan utvecklas för att bli ett starkt besöksmål med såväl spännande aktiviteter som lugna, tysta naturupplevelser. Målet är att Åsnenområdet ska bli ledande nationalparksdestination och förstahandsvalet för naturupplevelser i . Genom att erbjuda upplevelser och produkter som präglas av god kvalitet under det samlande namnet Åsnen skapas ett attraktivt och spännande område för alla besökare. Detta ger företagen möjlighet till ökad lönsamhet och bättre service och infrastruktur även för lokalbefolkningen. Åsnenområdet är välbesökt . Sommarbesöken dominerar med stort inslag av utländska turister. Fisketuristerna, även med stort inslag från andra länder, gästar området vår och höst. På sjön är fiske den vanligaste orsaken till besök, följt av paddling och långfärdsskridskoåkning. För fågelskådare är Åsnen en välkänd fågelsjö för studier av häckande och rastande fåglar. Fågelskådning är en vanlig aktivitet under vår och höst men de mest besökta platserna ligger utanför den föreslagna . Om bildas kommer med Naturum strax norr om parken att vara en viktig inkörsport till hela Åsnenområdet. I Husebys naturum kommer besökaren att informeras om och annan värdefull natur. Bruksmiljön har mycket stora kulturmiljövärden och är öppen för allmänheten. Många olika typer av verksamheter erbjuds besökare. Fiske i Åsnen är en betydande reseanledning som erbjuds i olika paketeringar av entreprenörer i området. Ett antal småbåtshamnar, uthyrning av motorbåt och ramper för iläggning av båt på trailer finns. Fiske bedrivs som yrke, för husbehov och fritidsfiske. Längs den kanotleden Värendsleden mellan och finns iordningställda rast- och övernattningsplatser. Kanotpaddling blev populärt och ökade därefter men bedöms ligga på en nivå. Under senare årtionden är kajaker ett ökande inslag. Cykelleden Åsnen runt-Banvallsleden-Kronobergstrampen är totalt varav drygt halva sträckan är bilfri. Leden går bl.a. på den nedlagda järnvägsvallen mellan och och passerar genom de små stationssamhällena längs sjöns västra sida. Inom det större Åsnenområdet finns elva naturreservat. Bjurkärr, som delvis kommer att uppgå i , samt Husebymaden och Agnäs i nära anslutning till parken tillhör de mest besökta naturreservaten i . Friluftsliv och naturturism i Åsnens nationalpark ligger lätt åtkomligt i relativt nära flera sydsvenska städer. Parken är även ett attraktivt besöksmål för turister från övriga genom närheten till kontinenten – området nås genom enbart en timmes resa från flera färjelägen i och cirka 2 timmars resa från . De statliga vägarna 681 och 643 kommer till viss del att ingå i , varav väg 681 är i anslutning till huvudentrén . Föreskrifterna för ska inte utgöra något hinder för fortsatt underhåll eller nödvändig förändring av dessa vägar. Bildandet av innebär nya, förbättrade möjligheter att ta emot besökare och möjligheter till goda naturupplevelser i parken, till förmån för det rörliga friluftslivet och natur- och kulturbaserad turism. Särskilda satsningar görs på information, naturvägledning och andra åtgärder för att underlätta besök och naturupplevelser. Både enskilda friluftsutövare och organiserade grupper ska kunna få positiva naturupplevelser under sin vistelse. Planering och genomförande av organiserad frilufts- och naturturismverksamhet sker i dialog mellan organisatör och förvaltare. Den föreslagna är indelad i tre zoner med avseende på intensiteten på naturvårdande skötselåtgärder, störningskänslighet, graden av orördhet och förekomst av anordningar för friluftslivet. Syftet med zoneringen är att inom parkens olika delar avväga behovet av tillgänglighet och behovet av ostördhet och bevarande. Zonindelningen ger även besökare en uppfattning om vad de kan förvänta sig i form av skötselåtgärder, anläggningar, grad av tillgänglighet respektive vildmarkskänsla. Vid entréerna får besökarna sin första kontakt med genom information och vägvisning vidare ut i områdena. Huvudentrén ligger i området mellan Bjurkärr och (norra ). En mindre entré finns vid Trollberget. Entréerna präglas av en mycket hög tillgänglighet och omfattar parkeringsplatser, leder som är anpassade för alla besökare – även med rullstolar och barnvagnar – bryggor som möjliggör kontakt med vatten, eldplatser, väderskyddade rastbyggnader och toaletter. Vid entréerna finns även omfattande naturvägledning på informationstavlor och ljudspelare. Stor omsorg har lagt vid att utforma anläggningarna på ett sätt så att de passar in i området, med hög arkitektonisk kvalitet, genomtänkta materialval och fokus på tillgänglighet. Bjurkärr och Trollberget är välbesökta utflyktsmål året om. Bjurkärrs gamla bokskog – – har orörd, urskogsartad karaktär av ett slag som är mycket sällsynt i landet. Artrikedom av bl.a. lavar, svampar och insekter är mycket stor. Bjurkärr är ett av länets mest besökta skyddade områden och är väl iordningställt för besökare. Även Trollberget har många besökare. Den vackra bokskogen, det mytomspunna berget och den gamla banvallen som är cykelled är några av attraktionerna. Vid både Trollberget och Bjurkärr samt huvudentrén finns markerade leder av varierande längd som ger utblickar över sjön och dess övärld. Kanotleden Värendsleden passerar genom Åsnens västra och sydvästra del. Utmed leden finns iordningställda rast- och övernattningsplatser. En av övernattningsplatserna ligger utmed kanot- och cykelleden inom parken i närheten av Trollbergets entré. Cykelleden Åsnen runt-Banvallsleden-Kronobergstrampen på den nedlagda järnvägsvallen passerar genom den västra delen av parken och genom nationalparksentrén vid Trollberget. Banvallen på västra sidan sjön används för promenader och cykling. 2017/18:87 Med syftet att förmedla kunskap om och väcka känsla för naturen och kulturlandskapet har en plan för naturvägledning utvecklats i . Projektets referensgrupp har tillsammans med CNV) vid () medverkat i den planerade naturvägledningen i Åsnens nationalpark med förslag till besöksplatser och naturupplevelser. besökare kommer att erbjudas enastående upplevelse- och rekreationsvärden både på land och på sjön. Viktiga ekosystemtjänster säkras som lokal utveckling och besöksnäringen gynnas. Den föreslagna Åsnens nationalpark är ett märkligt orört skogs- och sjölandskap långt söderut i landet. Områdets land- och vattenmiljöer har mycket höga naturvärden och hyser ett rikt växt- och djurliv innefattande ett stort antal rödlistade och fridlysta arter. Parkens fastlandsdelar är lättillgängliga och innehåller intressanta och vackra naturmiljöer liksom utblickar över övärlden. Bildandet av ytterligare en nationalpark i bidrar väsentligt till uppbyggnaden av landets ekologiska nätverk av skyddade områden. Den nya både stärker och kompletterar det svenska nationalparkssystemet. Genom det starka skydd som nationalpark har ökar väsentligt parkens långsiktiga förutsättningar för att bevara den biologiska mångfalden. främjas Åsnenområdets friluftsliv och besöksnäring, främst inom natur- och kulturturism. Sammantaget är det väl motiverat att bilda en nationalpark i Åsnenområdet för att skydda ett representativt område av det sydsvenska slättlandskapet med dess sjöar.