prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — plåga eller lidande som kan undvikas. Enligt artikel 4.1 får djur endast avlivas efter bedövning i enlighet med de metoder och de särskilda krav för tillämpningen av dessa metoder som anges i bilaga I. medvetande och känsel ska bibehållas till dess att djuret är dött. stämmelsen om bedövning ska dock inte tillämpas vid nödavlivning utanför ett slakteri eller om efterlevnaden av bestämmelserna skulle leda till omedelbar och allvarlig risk för människors hälsa eller säkerhet (arti- Med nödavlivning avses avlivning av djur som är skadade eller har en sjukdom som orsakar svår smärta eller svårt lidande och där det inte finns någon annan praktisk möjlighet att lindra denna smärta eller detta lidande (artikel 2 d). Enligt artikel 4.4 ska kravet på bedövning inte heller gälla beträffande djur som slaktas med särskilda metoder som påbjuds av religiösa riter, under förutsättning att slakten äger rum i ett slakteri. Medlemsstaterna får enligt artikel 26.1 behålla sådana strängare nat- ionella bestämmelser som var i kraft för förordningens ikraftträdande. Medlemsstaterna skulle före underrätta kommissionen om sådana nationella bestämmelser. har skickat en sådan underrättelse. Därtill finns, under vissa i artikel 26.2 och 26.3 angivna förutsättningar, möjlighet för medlemsstaterna att också anta nya nationella bestämmelser som syftar till att säkerställa ett mer omfattande skydd av djur för avlivning, bl.a. enligt artikel 26.3.c när det gäller slakt av djur med särskilda metoder som påbjuds av religiösa riter. Bestämmelser om avlivning av försöksdjur finns i och rådets direktiv /63/EU av om skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål (försöksdjursdirektivet). I bilaga IV anges tillåtna avlivningsmetoder och krav för användning av dessa. Där anges bl.a. att dekapitering utan föregående bedövning är tillåten av fåglar (om de väger under ) och gnagare (om andra me- toder inte är möjliga att använda). Medlemsstaterna får enligt artikel 2 bibehålla bestämmelser som är strängare än direktivet och ska före informera kommissionen om sådana bestämmelser. har skickat en underrättelse till kommissionen om innehållet i gällande svenska bestämmelser. Enligt Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2012:26) om försöksdjur tillåts dekapitering utan föregående bedövning av fåglar och gnagare i vissa fall, i enlighet med direktivet. De nuvarande bestämmelserna i djurskyddslagen om slakt och annan avlivning motsvaras delvis av de direkt tillämpliga bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 1099/2009. I de fall där både rådets förordning (EG) nr 1099/2009 och djurskyddslagen är tillämpliga gäller i första hand förordningen, om inte de svenska bestämmelserna är strängare. Detta förhållande bör tydliggöras genom att det i djurskyddslagen anges att bestämmelserna gäller utöver vissa bestämmelser i rådets förordning (EG) nr 1099/2009. Genom denna skrivning tydliggörs också att be- stämmelsen i djurskyddslagen också gäller vid slakt eller avlivning som faller utanför EU-förordningens tillämpningsområde. Hänvisningen till EU-förordningen är av upplysande karaktär. Mot den bakgrunden och då det inte heller i övrigt finns skäl att hänvisa till en viss lydelse av EU- förordningen bör hänvisningen vara dynamisk. Som konstaterats ovan gäller kravet på bedövning endast när djur slaktas, dvs. avlivas i syfte att användas som livsmedel. Utredningen föreslår att kravet utökas till att gälla även när djur avlivas i andra fall. Regeringen anser, i likhet med utredningen, att en sådan utvidgning av bedövningskravet bör göras i den nya bestämmelsen. Behovet av bedöv- ning för att förhindra lidande hos djuret vid avlivning genom avblodning är lika stort oavsett i vilket syfte som avlivningen sker. Bedövningskravet enligt artikel 4.1 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 gäller även vid avlivning i annat syfte än slakt. Ett införande av bedövningskrav även 2017/18:147 vid avlivning genom avblodning i andra fall än slakt innebär därmed inte att det införs ett nytt krav som är strängare än kraven i rådets förordning (EG) nr 1099/2009. Enligt utredningens förslag ska det inte längre vara möjligt att avliva djur som till följd av sjukdom eller olycksfall måste slaktas genast genom blodavtappning utan bedövning. Utredningen föreslår också att bemyn- digandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från bedövningskravet för fjäderfä och kaniner ska tas bort. Som det har beskrivits ovan är, enligt artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009, avlivning utan bedövning tillåten i vissa situationer. Medlemsstaterna har enligt artikel 26 endast be- gränsade möjligheter att anta nya bestämmelser som är strängare än för- Det undantag som finns i 14 § andra stycket djurskydds- lagen är dock i vissa avseenden vidare än det som följer av artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 och är tillämpligt även i situationer som inte regleras av förordningen. Regeringen gör därför bedömningen att både undantaget i 14 § andra stycket djurskyddslagen och bemyndi- gandet i 14 § tredje stycket bör tas bort. I stället bör avlivning genom avblodning utan bedövning vara tillåten endast i sådana situationer som anges i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009. till artikel 1.2 och 2 d inskränker bedövningskravet i djurskyddslagen och påverkar därmed det materiella innehållet i den svenska bestämmelsen. har enligt EU-förordningen vissa möjligheter att ha strängare Om artikel 1.2 skulle ändras kan det därför finnas anled- ning för att ta ställning till om hänvisningen i djurskyddslagen ska kvarstå och då med syftning på förordningen i dess ändrade lydelse. Hänvisningen till artikel 1.2 och 2 d bör därmed knytas till den nuva- rande (och ursprungliga) lydelsen. Regeringen vill dock understryka att något undantag från bedövnings- kravet vid religiös slakt, som föreskrivs i artikel 4.4 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009, fortfarande inte ska tillämpas i . Däremot är enligt försöksdjursdirektivet och de nuvarande föreskrifter- na som har meddelat avlivning av försöksdjur genom dekapitering utan föregående bedövning tillåten i vissa fall. enligt direktivet inte införa nya bestämmelser som är strängare än direk- Regeringen bedömer därför att avlivning av försöksdjur utan före- gående bedövning i vissa fall, i enlighet med nuvarande föreskrifter, bör vara tillåten. Regeringen återkommer i avsnitt 10.3 med förslag till ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från kravet på bedövning vid avlivning genom avblodning när det gäller försöksdjur. Genom tillämpning av detta bemyndigande kan nuvarande regler be- träffande avlivning av försöksdjur bibehållas. Utredningen föreslår att de bestämmelser som finns i 30 § djur- skyddsförordningen förs över till lagen. Regeringen delar i denna del inte utredningens bedömning (se avsnitt 5.2) och anser att denna mer detalje- rade reglering bör ske i förordning eller föreskrift. remissinstanserna framför i dessa delar får beaktas vid beredningen av menar att det är av stor vikt att un- dantag från bedövningskravet görs för halsdislokation och dekapitering av fjäderfä om det är nödvändigt i diagnostiskt syfte för att snabbare Prop. 2017/18:147 kunna få diagnos vid sjukdomsutbrott. Möjligheterna att använda dessa metoder vid avlivning är dock begränsade enligt förordning (EG) nr 1099/2009 (om det är fråga om djur som hålls för animaliepro- duktion) och föreskrifter (om det är fråga djur som inte omfattas av EU-förordningen). Regeringen bedömer inte att möjligheten att använda dessa metoder påverkas av det nu föreslagna bedövningskra- vet vid avblodning. anser att nackstick på ren bör vara tillå- tet i nödsituationer. Nackstick är en åtgärd för att paralysera djuret innan det avlivas genom avblodning. Nacksticket innebär dock inte att djuret blir bedövat. Nackstick är därmed aldrig en tillåten bedövningsmetod. Det är, och kommer även fortsättningsvis, att i och för sig vara möjligt att avliva djur som hålls för produktion genom avblodning utan bedövning i den utsträckning som medges enligt artikel 1.2 och 2 d i förordning (EG) nr 1099/2009. Även vid nödavlivning gäller dock bestämmelsen i artikel 3.1 om att djur ska förskonas från all smärta, plåga eller lidande som kan undvikas för avlivning och därmed sammanhängande verksamhet. Användandet av nackstick i samband med en nödavlivning bör vid behov regleras i de ytterligare föreskrifter om avlivning som meddelas med stöd av bemyndigandet som föreslås i avsnitt 10.3. Den officiella veterinärens skyldigheter Regeringens bedömning: Bestämmelser om skyldighet för en offici- ell veterinär att vidta vissa åtgärder vid slakt bör även fortsättningsvis finnas i förordning. Utredningens förslag: Utredningen föreslår till skillnad från regering- en att bestämmelserna om officiella veterinärers skyldigheter ska föras över till lagen från den nuvarande djurskyddsförordningen. Remissinstanserna: och Djurskyddet ställer sig positiva till förslaget. Länsstyrelserna i län och samt Djurens Rätt ställer sig också positiva till förslaget, men framför vissa önskemål om rapportering av djurskyddsproblem. menar att bestämmelserna om förbud mot slakt och om att vidta andra åtgärder som krävs från djurskyddssyn- punkt redan täcks av annan lagstiftning (punkterna 1 och 2 i avsnitt II kapitel IV i bilaga I till och rådets förordning (EG) nr 854/2004 om fastställande av särskilda bestämmelser för genomföran- det av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel) och därför bör utgå. ket bedömningen att det är väsentligt från djurskyddssynpunkt att den officiella assistenten, i de fall som den officiella veterinären inte är när- varande vid slakteriet, ska kunna fatta beslut om omedelbar avlivning av Skälen för regeringens bedömning: I 32 a § första stycket djur- skyddsförordningen anges att den officiella veterinären, om ett djur ut- sätts eller kan antas bli utsatt för onödigt lidande på ett slakteri, ska för- bjuda slakt, besluta om omedelbar avlivning av djuret eller vidta andra 2017/18:147 åtgärder som krävs från djurskyddssynpunkt. bemyndigas enligt andra stycket att meddela ytterligare föreskrifter om en officiell veterinärs uppgifter från djurskyddssynpunkt. och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av den om fastställande av särskilda bestämmelser för genomfö- randet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel reglerar i bilaga I, avsnitt II, kapitel IV, punkterna 1–4 skyldigheter för den officiella veterinären att vidta åtgär- der om djurskyddsbestämmelser inte uppfylls. ska i sådana fall verifiera att livsmedelsföretagaren vidtar åtgärder för att rätta till bristerna och hindra att de upprepas. anges att den officiella veterinären ska ha en proportionerlig och pro- gressiv inställning till tvångsåtgärder, från att ge instruktioner till att sakta ned och avbryta produktionen, beroende på problemets art och I förekommande fall ska den officiella veterinären underrätta övriga behöriga myndigheter om djurskyddsproblemen. och rådets förordning (EG) nr 854/2004 innebär således en allmän skyldighet för den officiella veterinären att tillse att brister från djurskyddssynpunkt rättas till och att i samband med detta besluta om proportionerliga åtgärder. innebär den nuvarande bestämmelsen i 32 a § djurskyddsförordningen en mer specificerad skyldighet att i en viss angiven situation vidta vissa angivna åtgärder, som i viss mån kan anses gå utöver de skyldigheter som åläggs den officiella veterinären enligt och rådets förordning (EG) nr 854/2004. I och rådets förordning (EU) 2017/625 av den om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och djurskydd, växtskydd och växt- skyddsmedel samt om ändring av och rådets förord- ningar (EG) nr 999/2001, (EG) nr 396/2005, (EG) nr 1069/2009, (EG) nr 1107/2009, (EU) nr 1151/2012, (EU) nr 652/2014, (EU) 2016/429 och (EU) 2016/2031, rådets förordningar (EG) nr 1/2005 och (EG) nr 1099/2009 och rådets direktiv /58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG och 2008/120/EG och om upphävande av Europaparla- mentets och rådets förordningar (EG) nr 854/2004 och (EG) nr 882/2004, rådets direktiv /608/EEG, 89/662/EEG, 90/425/EEG, 91/496/EEG, 96/23/EG, 96/93/EG och 97/78/EG samt rådets beslut 92/438/EEG (den nya kontrollförordningen) anges i artikel 146.1 att och rådets förordning (EG) nr 854/2004 ska upphöra att gälla med verkan tets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 bilaga I ersätts delvis med bestämmelser i den nya kontrollförordningen och delvis genom delege- rade och genomförandeakter som kommer att beslutas med stöd av artik- larna 18.7 och 18.8 i den nya kontrollförordningen. Det pågår för närva- rande ett arbete inom med att analysera vilka nation- ella författningsändringar som krävs för att anpassa svensk rätt till den Regeringen avser att i ett senare lagstiftnings- ärende återkomma med sådana författningsförslag. Regeringen bedömer mot den bakgrunden att det även fortsättningsvis kan finnas ett behov av kompletterande nationella bestämmelser om skyldigheter för den officiella veterinären att vidta åtgärder, men anser Prop. 2017/18:147 till skillnad från utredningen att frågan liksom bör regleras på för- 10.3Bemyndigande att meddela föreskrifter om slakt och avlivning Regeringens förslag: Bemyndigandet i nuvarande lag för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om slakt och om avlivning av djur i andra fall förs över till den nya lagen. Det läggs också till ett bemyndigande att meddela före- skrifter om undantag från kravet på bedövning vid avlivning genom avblodning när det gäller försöksdjur. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslår också specifika bemyndiganden om att med- dela föreskrifter om vilka bedövningsmetoder som får användas och om en officiell veterinärs uppgifter på slakteri från djurskyddssynpunkt. Remissinstanserna: i och Djurskyddet tillstyrker förslaget. anser att bemyndigandet att meddela föreskrifter om en officiell veterinärs uppgifter på slakteri från djurskyddssynpunkt re- dan täcks in av förslaget om ett bemyndigande att meddela föreskrifter om hur offentlig kontroll ska bedrivas och att punkten därmed är onödig. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelse i 15 § djurskyddslagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela ytterligare bestämmelser om slakt och om avlivning av djur i andra fall. Enligt 30 § andra stycket djurskyddsförordningen bemyndigas att meddela föreskrifter om vilka bedöv- ningsmetoder som får användas. Vidare får enligt 32 § djurskyddsförordningen meddela ytterligare föreskrifter om slakt och om avlivning av djur i andra fall. Sådana föreskrifter finns framförallt i Sta- tens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2012:27) om slakt och annan avlivning av djur. Enligt regeringens bedömning är det fortfarande lämpligt att föreskrif- ter om mer detaljerade bestämmelser om slakt och annan avlivning med- delas av regeringen eller . Det bemyndigande som finns i 15 § djurskyddslagen bör därför föras över till den nya lagen. En möjlig- het att meddela föreskrifter om den officiella veterinärens skyldigheter kan, såsom påpekar, anses följa av den nuvarande be- stämmelsen i 25 § första punkten djurskyddslagen och utredningens förslag till allmänt bemyndigande att meddela föreskrifter om hur offent- lig kontroll ska bedrivas (se vidare i avsnitt 13.4). Regeringen anser där- för inte att det finns ett behov av ett särskilt bemyndigande om detta. Eftersom regeringen inte föreslår att den mer detaljerade bestämmelsen beträffande bedövning som finns i 30 § första stycket ska överföras till lagen, anser regeringen inte heller att det är nödvändigt att särskilt ange att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka bedövningsmetoder som får användas. 2017/18:147 Detta måste anses omfattas av bemyndigandet att meddela ytterligare föreskrifter om slakt och annan avlivning. Så som angetts i avsnitt 10.1 är, enligt försöksdjursdirektivet och de föreskrifter som har meddelats av , avlivning av försöks- djur genom dekapitering utan föregående bedövning tillåten i vissa fall. får enligt direktivet inte införa nya bestämmelser som är sträng- are än direktivet. Regeringen bedömer därför att avlivning av försöksdjur utan föregående bedövning i vissa fall, i enlighet med nuvarande föreskrifter, bör vara tillåten. Regeringen föreslår därför att det i lagen införs ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från kravet på bedövning vid avlivning genom avblodning när det gäller för- söksdjur. Genom en tillämpning av detta bemyndigande kan nuvarande regler beträffande avlivning av försöksdjur behållas. Förprövning av förvaringsutrymmen och Regeringens förslag: Nuvarande bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet att låta förpröva stall och andra förvaringsutrymmen för djur samt hägn förs över till den nya lagen utan ändring i sak. bestämmelsen om krav på tillstånd för viss djurhållning som bedrivs yrkesmässigt eller i större omfattning förs över till den nya lagen. tydliggörs att sådana tillstånd får återkallas om tillståndshavaren inte längre kan anses lämplig att bedriva verksamheten eller om de an- läggningar där verksamheten bedrivs är lämpliga från djur- Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer ska även fortsättningsvis kunna meddela föreskrifter om un- dantag från tillståndskravet. Regeringens bedömning: Regeringen eller den myndighet som re- geringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om under vilka förutsättningar en verksamhet ska anses vara av större omfattning. Det behövs ingen upplysnings- bestämmelse om detta. Utredningens förslag och bedömning: Överensstämmer inte med re- Utredningen föreslår att det i lagen ska införas en skyldighet att låta förpröva stall och andra förvaringsutrymmen för djur från djurskydds- och djurhälsosynpunkt. för alla djurslag om djuren hålls i yrkesmässig verksamhet eller i en verksamhet av större omfattning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela ytterligare föreskrifter om villkor för förprövning, kontroll av utrymmen, undantag från kravet på förpröv- ning och vad som avses med större omfattning. ska enligt utredningens bedömning ersätta det nuvarande kravet på till- stånd för viss djurhållning (s.k. § 16-tillstånd). Utredningen anser också att aspekter som t.ex. möjlighet till bete och smittskydd bör ingå eller tas större hänsyn till i förprövningen. Remissinstanserna: Länsstyrelserna i och samt Djurskyddet , tillstyrker i huvudsak den föreslagna be- stämmelsen, medan () och ytterligare åtta organisationer inom lantbruksnäringen generellt är negativa till för- slagen. Bl.a. flera länsstyrelser, , (), , flera djurskyddsorga- nisationer, LRF och ytterligare åtta organisationer inom lantbruksnäring- en, och , framhåller förprövningens värde som instrument och välkomnar att för- prövningen föreslås finnas kvar. När det gäller förslaget att förprövningen ska omfatta flera typer av verksamheter än är flera länsstyrelser, nio hästorganisationer, Djur- skyddet , och positiva till detta. i anser att för- prövningen behöver omfatta fler stallar än de med yrkesmässig djurhåll- ning eller djurhållning i större omfattning, eftersom kompetensen ofta kan vara bristfällig vid begränsad djurhållning. i Gävle- borgs län, Djurens Rätt, , , LRF och ytterligare åtta organisationer inom lantbruksnäringen och motsätter sig i stället förslaget. anser att en noggrann analys måste göras av huruvida måluppfyllelsen med tillståndsgivningen uppnås om tillståndskravet ersätts med ett krav på förprövning. i anser att förprövning inte kan ersätta tillstånd för viss djurhållning, s.k. § 16- tillstånd, men kan vara ett komplement. föreslår att sällskapsdjur ska undantas från kravet på förprövning, eftersom det troligtvis inte skulle få någon större betydelse för dessa djurslag. När det gäller förprövning av verksamhet som bedrivs i bostadshus är fem remissinstanser negativa till förslaget och ytterligare sju remiss- instanser anser att det är oklart hur det ska gå till. Fyra remissinstanser anser att sådan verksamhet inte kommer att omfattas av kravet på för- prövning. Det är länsstyrelser, och som har kommenterat denna aspekt av förslaget. i är positiv till att även djurhåll- ning för offentlig förevisning kan komma att omfattas av kravet på för- prövning, men anser att det måste förtydligas vilka verksamheter som omfattas av kravet på tillstånd för offentlig förevisning liksom hur för- prövning och tillstånd ska samordnas. Att förprövningen skulle utökas till att omfatta annat än själva lokaler- na, t.ex. tillgång till betesmark, mer omfattande smittskydd samt etolo- giska aspekter är bl.a. flera länsstyrelser, , , Djurens Rätt, Djurskyddet , , Hus- hållsällskapens Förbund och positiva till, medan , Näringslivets Regel- 2017/18:147 nämnd, LRF och ytterligare åtta organisationer inom lantbruksnäringen och är negativa till det. håller med om att förprövningen bör utökas, men framhåller att avgränsningen av vad förprövningen innehåller blir mindre tydlig. i , SLU, Hushållningssäll- skapens Förbund, och anser att förprövningen bör omfatta annat än själva byggnaden, t.ex. utrymmen som används vid lastning av djur, lösningar för kontroll och behandling av djur, möjlighet till betesdrift, utevistelse och träning. framhåller vikten av ett förebyggande smittskydd och anser att smittskydd ska beaktas vid om- och nybyggnation eftersom smittskyddsmässig planering av lokaler och möjlighet att sanera dessa samt vid behov tillgång till sjukbox, isolering och karantän, är väsentliga faktorer. anser att man vid förprövning bör ta hänsyn till arbetsmiljölagens regel- verk för att förhindra att byggnaden i ett senare skede måste ändras. Flera länsstyrelser, samt SLU och menar att utökad förprövning kan ge en ökad arbetsbörda för , vilket innebär att ytterligare resurser kommer att krävas. i anser vidare att de resurser som skulle krävas för att bygga upp smittskyddskompetens på länsstyrelserna är orimliga och föreslår i stället att en smittskyddsutredning ska bifogas som underlag till förprövningsansökan. Vissa hästorganisationer anser att hästnäringens ackrediterade tillsynsorganisationer bör kunna ansvara för förprövningen. Förslaget att s.k. § 16-tillstånd ska tas bort ses som positivt av bl.a. tre länsstyrelser, nio hästorganisationer samt LRF och ytterligare nio organi- sationer inom lantbruksnäringen. Majoriteten av länsstyrelserna, Djurens Rätt, , Djurskyddsinspektörernas Riksför- ening, Föreningen , , och motsätter sig förslaget. Om tillstånden blir kvar ser SLU en klar förenklingspotential. När det gäller slopandet av § 16-tillståndet anser Djurskyddsinspektö- rernas att den nuvarande tydligheten med en för verksam- heten ansvarig person riskerar att gå förlorad och djurhållaren får heller inte någon bekräftelse på att verksamheten som helhet är godkänd. Vi- dare anser man att lämplighetsprövningen är en viktig del av tillstånds- förfarandet. i anser att all djurhåll- ning av sällskaps- och hobbydjur i större omfattning bör omfattas av krav motsvarande de som gäller för häst, hund och katt . i menar att tillståndsprövningen är enklare för både kon- trollmyndigheten och djurägaren och bättre eftersom den innehåller en lämplighetsbedömning av verksamhetsutövaren som går utöver kompe- tenskravet. Även Kammarrätten i menar att lämplighetskravet går utöver kompetens och utbildning.