prop · H503232 · 2018-04-19 00:00:00 — 4 § Vid bedömningen av om någon sanktionsavgift ska tas ut och när storleken på avgiften ska bestämmas ska särskild hänsyn tas till 1.om överträdelsen varit uppsåtlig eller berott på oaktsamhet, 2.den skada, fara eller kränkning som överträdelsen inneburit, 3.överträdelsens karaktär, svårhetsgrad och varaktighet, 4.vad den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet gjort för att begränsa skadan, och 5.om den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet tidigare ålagts att betala en sanktionsavgift. 5 § Sanktionsavgiften får sättas ned helt eller delvis om överträdelsen är ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut en avgift. 6 § beslutar om sanktionsavgift. Sanktionsavgiften tillfaller staten. 7 § Någon sanktionsavgift får inte beslutas om den som avgiften ska tas ut av inte har fått tillfälle att yttra sig från den dag då över- trädelsen ägde rum. 8 § En sanktionsavgift ska betalas till den myndighet som regeringen bestämmer från det att beslutet om att ta ut avgiften har fått laga kraft eller inom den som anges i beslutet. Om sanktionsavgiften inte betalas inom den tid som anges i första stycket, ska myndigheten lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet ske enligt ut- sökningsbalken. 9 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sanktionsavgifter enligt denna lag. 1 § Den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som orsakats av be- handling av personuppgifter i strid med denna lag, eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Överklagande av personuppgiftsansvariga myndigheters beslut 2 § Beslut i fråga om rättelse eller komplettering enligt 4 kap. 9 § första stycket, radering enligt 4 kap. 10 § första stycket, eller begränsning av behandlingen enligt 4 kap. 9 § andra stycket eller 10 § andra stycket, som har meddelats av en myndighet i egenskap av personuppgiftsansvarig, får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller beslut att inte lämna information enligt 4 kap. 3 §, att ta ut avgift enligt 4 kap. 12 § andra stycket eller att inte medge omprövning av ett automatiserat beslut enligt 2 kap. 19 § första stycket. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Första stycket gäller inte beslut av regeringen, , eller ombudsmän. Överklagande av tillsynsmyndighetens beslut 3 § beslut enligt denna lag får överklagas till all- män förvaltningsdomstol. När ett beslut överklagas är tillsynsmyndig- heten motpart i domstolen. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut som inte får överklagas 4 § Andra beslut enligt denna lag än de som anges i 2 och 3 §§ får inte Överföring av personuppgifter till tredjeland och internationella organisationer Grundläggande förutsättningar för överföring 1 § En behörig myndighet får överföra personuppgifter till ett tredjeland eller en internationell organisation, om personuppgifterna behandlas i eller är avsedda att behandlas i ett tredjeland eller av en interna- tionell organisation. Personuppgifterna får dock endast överföras om överföringen 1.är nödvändig för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påföljder eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet, 2.riktas till en behörig myndighet i ett tredjeland eller till en inter- nationell organisation som är en behörig myndighet, och a)ett beslut om adekvat skyddsnivå enligt 3 §, b)tillräckliga skyddsåtgärder enligt 4 §, eller c)ett undantag för särskilda situationer enligt 5 §. En behörig myndighet som avser att överföra personuppgifter till ett tredjeland eller en internationell organisation, ska särskilt beakta risken för att enskilda får ett försämrat skydd för sina personuppgifter. 2 § Personuppgifter som en svensk myndighet har fått från en annan medlemsstat får överföras till ett tredjeland eller en internationell organi- sation endast om den medlemsstat som lämnat uppgifterna till en svensk myndighet har medgett att de överförs. Om medgivandet på grund av tidsbrist inte kan inhämtas i förväg, får personuppgifter ändå överföras om det är nödvändigt för att avvärja en omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet. det är nödvändigt för att avvärja en omedelbar och allvarlig fara för andra väsentliga intressen för eller någon annan medlemsstat. Beslut om adekvat skyddsnivå 3 § Om Europeiska kommissionen har beslutat att det finns en adekvat nivå för skyddet av personuppgifter i ett tredjeland, eller en viss geogra- fisk eller på annat sätt angiven del av det, får personuppgifter överföras dit under de förutsättningar som anges i 1 och 2 §§. det finns ett sådant beslut avseende en internationell organisation. 4 § Om det inte finns något beslut om adekvat skyddsnivå enligt 3 §, får personuppgifter, under de förutsättningar som anges i 1 och 2 §§, ändå överföras till ett tredjeland eller en internationell organisation om 1. skyddsåtgärder för personuppgifterna har fastställts i ett avtal som ger tillräckliga garantier till skydd för den registrerades rättigheter, eller 2. den behöriga myndighet som uppgifterna ska överföras till på annat sätt garanterar tillräckligt skydd för dem. Överföring i särskilda situationer 5 § Om det inte finns något beslut om adekvat skyddsnivå enligt 3 § eller tillräckliga skyddsåtgärder enligt 4 §, får en överföring, eller en samling av överföringar, av personuppgifter, under de förutsättningar som anges i 1 och 2 §§, göras till ett tredjeland eller en internationell organisation endast om överföringen är nödvändig för att 1.skydda den registrerades eller någon annan fysisk persons vitala in- tressen, eller andra berättigade intressen som den registrerade har, 2.i ett enskilt fall förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verk- samhet, utreda eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påföljder eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet, 3.i ett enskilt fall kunna fastställa, göra gällande eller försvara ett rätts- ligt anspråk som hänför sig till ett sådant syfte som anges i 2, eller 4.avvärja en omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet. Personuppgifter får inte överföras till ett tredjeland eller en internatio- nell organisation om den registrerades intresse av skydd mot kränkning av grundläggande fri- och rättigheter väger tyngre än det allmännas in- tresse av en sådan överföring som avses i första stycket 2 eller 3. 6 § En svensk behörig myndighet får inte tillåta att sådana personupp- gifter som anges i 2 § första stycket, och som överförts till ett tredjeland eller en internationell organisation, vidareöverförs till ett tredjeland eller en internationell organisation, om inte någon behörig myndighet i den andra medlemsstaten har medgett att uppgifterna får vidareöverföras. 7 § När en behörig myndighet ska ta ställning till om personuppgifter som behandlats i och därefter lämnats till en annan medlemsstat, som överfört dem till ett tredjeland eller en internationell organisation, får vidareöverföras till ett tredjeland eller en internationell organisation, ska alla kända omständigheter som har samband med vidareöverföringen beaktas. Särskild vikt ska läggas vid brottets allvar, allvaret i faran för allmän säkerhet, det ändamål för vilket personuppgifterna ursprungligen lämnades till den andra medlemsstaten och nivån på skyddet av person- uppgifter i det tredjelandet eller hos den internationella organisationen som uppgifterna ska vidareöverföras till. Överföring till andra än behöriga myndigheter 8 § En behörig myndighet som inte är en annan aktör som utövar myn- dighet får i ett enskilt fall överföra personuppgifter till någon som inte är en behörig myndighet i ett tredjeland. Personuppgifterna får överföras endast om de övriga förutsättningarna i 1 och 2 §§ är uppfyllda och om 1. det är absolut nödvändigt för att den svenska myndigheten ska kunna utföra en arbetsuppgift enligt 1 kap. 2 § som den har ansvar för, 2. den svenska myndigheten informerar den som ska ta emot person- uppgifterna om det eller de specifika ändamål för vilket eller vilka upp- gifterna får behandlas, och 3. det skulle vara ineffektivt eller olämpligt att överföra dem till en be- hörig myndighet i tredjelandet. Personuppgifter får inte överföras enligt första stycket om den registre- rades intresse av skydd mot kränkning av grundläggande fri- och rättig- heter väger tyngre än det allmännas intresse av att överföringen görs. 9 § Om en svensk behörig myndighet har fått personuppgifter från ett tredjeland eller en internationell organisation och gäller på grund av en överenskommelse med det tredjelandet eller den internationella orga- nisationen villkor som begränsar möjligheten att använda uppgifterna, ska svenska myndigheter följa villkoren oavsett vad som är föreskrivet i lag eller annan författning. 10 § En svensk behörig myndighet får vid överföring av personuppgifter till ett tredjeland eller en internationell organisation i ett enskilt fall ställa upp villkor som begränsar möjligheten att använda uppgifterna, om det krävs med hänsyn till den enskildes rätt eller från allmän synpunkt. dana villkor får inte strida mot en internationell överenskommelse som är 11 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 1.information till en annan medlemsstat när personuppgifter överförts utan förhandsmedgivande enligt 2 § andra stycket, 2.information till en behörig myndighet i ett tredjeland när personupp- gifter överförts enligt 8 §, och 3.dokumentation av överföringar och information om sådana till till- synsmyndigheten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (2013:329) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samar- bete inom Europeiska unionen. 3.Bestämmelsen i 3 kap. 5 § om loggning tillämpas första gången i fråga om automatiserade behandlingssystem som inrättats före . 4.En sanktionsavgift enligt 6 kap. får beslutas endast för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. 5.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. 6.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet. lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister Härigenom föreskrivs att 1 b § lagen (1998:620) om belastningsregis- ter1 ska upphöra att gälla vid utgången av . 1 Senaste lydelse av 1 b § 2013:331. lag om ändring i lagen (1998:621) om misstankeregister Härigenom föreskrivs att 1 b § lagen (1998:621) om misstankeregister1 ska upphöra att gälla vid utgången av . 1 Senaste lydelse av 1 b § 2013:332. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) dels att 9 kap. 2 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 17 kap. 7 c §, av följande lydelse. Bestämmelser som begränsar möjligheten att använda vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i 1.lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden, 2.lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete, 3.lagen (2000:344) om Schengens informationssystem, 4.lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, 5.lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete, 6.lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar, 7.lagen (2011:1537) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen, 8.lagen (1998:620) om belastningsregister, 9.lagen (2012:843) om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning, 10.lagen (2013:329) med vissa bestämmelser om skydd för per- sonuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen, 11. lagen (2015:63) om utbyte av upplysningar med anledning av , 12. lagen (2015:912) om auto- matiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, 13. lagen (2017:182) om auto- matiskt utbyte av land-för-land- rapporter på skatteområdet, och 14. lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder. 10. lagen (2015:63) om utbyte av upplysningar med anledning av , 11. lagen (2015:912) om auto- matiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, 12. lagen (2017:182) om auto- matiskt utbyte av land-för-land- rapporter på skatteområdet, 13. lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder, och 14. brottsdatalagen (2018:000). 1 Senaste lydelse 2017:1012. Sekretess gäller hos tillsynsmyn- digheten i tillsynsverksamhet enligt 5 kap. brottsdatalagen (2018:000) för uppgift som har lämnats utan samband med en svensk begäran om utländskt bistånd från en till- synsmyndighet i en medlemsstat som medlemsstat definieras i den lagen, om det kan antas att den svenska tillsynsmyndighetens möj- lighet att bedriva tillsyn motverkas om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . lag om ändring i domstolsdatalagen (2015:728) Härigenom föreskrivs att 5 § domstolsdatalagen (2015:728) ska ha föl- jande lydelse. Lydelse enligt prop. De avvikande bestämmelser som De avvikande bestämmelser som finns i lagen (2013:329) med vissa bestämmelser om skydd för per- 655/2014 av om och straffrättsligt samarbete inom inrättande av ett europeiskt för- Europeiska unionen eller i före- farande för kvarstad på bankmedel skrifter som regeringen har med- för att underlätta gränsöverskri- delat i anslutning till den lagen, dande skuldindrivning i mål och ska tillämpas i stället för bestäm- ärenden av privaträttslig natur, ska melserna i denna lag. tillämpas i stället för bestämmel- gäller i fråga om Europaparlamen- serna i denna lag. tets och rådets förordning (EU) nr 655/2014 av om inrättande av ett europeiskt förfa- rande för kvarstad på bankmedel för att underlätta gränsöverskri- dande skuldindrivning i mål och ärenden av privaträttslig natur. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete Härigenom föreskrivs att 6 kap. 2 § lagen (2017:496) om internatio- nellt polisiärt samarbete ska upphöra att gälla vid utgången av . lag om ändring i lagen (2018:000) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2018:000) med komplette- rande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning dels att punkt 4 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna ska upphöra att gälla, dels att 1 kap. 4 § ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. Artiklarna 33 och 34 i EU:s data- Artiklarna 33 och 34 i EU:s data- skyddsförordning tillämpas inte i skyddsförordning tillämpas inte i som ska rapporteras enligt säker- som ska rapporteras enligt säker- hetsskyddslagen (1996:627) eller hetsskyddslagen (2018:000) eller föreskrifter som har meddelats i föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. anslutning till den lagen. Denna lag träder i kraft i fråga om 1 kap. 4 § och i övrigt . lag om ändring i brottsdatalagen (2018:000) Härigenom föreskrivs att 3 kap. 9 § brottsdatalagen (2018:000) ska ha följande lydelse. Lydelse enligt lagförslag 2.1 kännedom om en personuppgifts- kännedom om en personuppgifts- incident ska den anmälas till till- incident ska den anmälas till till- synsmyndigheten, utom i de fall synsmyndigheten, utom i de fall (1996:627) eller föreskrifter (2018:000) eller har meddelats i anslutning till den har meddelats i anslutning till den Anmälan behöver inte göras om Anmälan behöver inte göras om det är osannolikt att personupp- det är osannolikt att personupp- kommer att medföra någon risk för kommer att medföra någon risk för otillbörligt intrång i den registrera- otillbörligt intrång i den registre- des personliga integritet. rades personliga integritet. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet Enligt en lagrådsremiss har regeringen (Justitiedeparte- mentet) beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 2.lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister, 3.lag om ändring i lagen (1998:621) om misstankeregister, 4.lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 5.lag om ändring i domstolsdatalagen (2015:728), 6.lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt sam- arbete, 7.lag om ändring i lagen (2018:000) med kompletterande bestämmel- ser till EU:s dataskyddsförordning, 8.lag om ändring i brottsdatalagen (2018:000). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet och rättssakkunnige . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förhållandet till tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen I 1 kap. 5 § anges att om en annan lag eller en förordning innehåller någon bestämmelse som avviker från lagen tillämpas den bestämmelsen. Paragrafen motsvarar 2 § personuppgiftslagen. Båda dessa paragrafer har rubriken i annan författning. I 7 § första stycket personuppgiftslagen finns dessutom – under rubriken till tryck- och yttrandefriheten – en bestämmelse som anger att lagen inte tillämpas i den utsträckning det skulle strida mot bestäm- melserna om tryck- och yttrandefrihet i tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen. I 8 § samma lag finns en motsvarande be- stämmelse när det gäller offentlighetsprincipen. Enligt 1 kap. 7 § i för- slaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsför- ordning (dataskyddslagen) ska förordningen och lagen inte tillämpas i den utsträckning det skulle strida mot tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen. Remissförslaget innehåller inte någon bestämmelse som på liknande sätt behandlar relationen till grundlagarna. Eftersom förslaget således avviker från vad som gällt enligt personuppgiftslagen och från vad som är avsett att gälla enligt dataskyddslagen aktualiseras frågan hur brottsdatalagen förhåller sig till tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. När det gäller förhållandet till de båda mediegrundlagarna finns det vidare skäl att särskilt framhålla att Justitiekanslern torde träffas av defi- nitionen i 1 kap. 6 § i förslaget och följaktligen vara en behörig myndig- het när Justitiekanslern fullgör uppgifter som åklagare avseende tryck- Detta har inte berörts i remissen. Det nu anförda medför behov av att under den fortsatta beredningen ytterligare överväga förslagets förhållande till den tryck- och yttrandefri- Flertalet av de föreslagna kapitlen avslutas med en paragraf som har rubriken (se 2 kap. 23 §, 3 kap. 22 §, 4 kap. 13 §, 5 kap. 13 § och 8 kap. 11 §). Bestämmelserna innefattar inte något bemyndigande av föreskriftsrätt. Avsikten är endast att upplysa om den föreskriftsrätt som tillkommer regeringen enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Upplysningsbestämmelser med detta syfte förekommer numera ofta. De föreslagna bestämmelserna avviker emellertid från det som är det vanliga genom att vissa mer precist angivna områden räknas upp (i flertalet fall dessutom i en punktuppställning). Även om avsikten med upplysningsbestämmelserna är att bidra till ökad klarhet är risken att de, genom den utformning som de har getts, leder till motsatt effekt. Genom att vissa förhållandevis detaljerat be- skrivna områden anges uppkommer hos läsaren frågan vad som gäller för regeringens föreskriftsrätt på de områden som inte omnämns (se exem- pelvis 3 kap. 22 §). Lagrådet förordar att de föreslagna paragraferna får utgå. Om ett behov av bestämmelser av detta slag bedöms finnas i lagen bör den erinran om regeringens föreskriftsrätt som bestämmelserna är avsedda att ge uttryck för utformas på ett mer generellt sätt. Detaljerade uppgifter om vilka områden som regeringens kommande föreskrifter kan förväntas ta sikte på kan då beskrivas i författningskommentaren. Under alla förhållanden framstår den rubrik som har valts – Föreskrifter – som mindre passande. Den träffar mycket brett och tillför inget egent- ligt informationsinnehåll till bestämmelserna. Om upplysningsbestämmelser av detta slag ska finnas i lagen måste så- ledes både paragrafernas utformning och valet av rubrik övervägas under den fortsatta beredningen. 1 kap. 1 § Ett syfte med lagen anges vara ”att skydda fysiska personers grundläg- gande fri- och rättigheter i samband med behandling av personuppgifter”. I direktivet används här uttrycket ”grundläggande rättigheter och frihe- ter” (artikel 1.2 a) och i de olika artiklarna omväxlande ”grundläggande rättigheter och friheter”, ”rättigheter och friheter” och ”rättigheter”. För att göra det tydligt att det är fråga om rättigheter och friheter i direk- tivets mening (jfr artikel 8 om skydd av personuppgifter i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna), och inte i någon annan mening, kan styckena i förevarande paragraf lämpligen byta plats så att direktivet nämns i första stycket och andra stycket inleds med orden ”Syftet med lagen är att skydda fysiska personers grundläggande rättigheter och fri- heter i samband med …” Uttrycket ”fri- och rättigheter” bör där det förekommer i lagtexten ersät- tas med ”rättigheter och friheter”. 1 kap. 6 § Definitionen av Behörig myndighet Punkterna 1 och 2 är inte i sak kongruenta i det att en myndighet är behö- rig när den ”har till uppgift att” medan det för en annan aktör krävs att den (i det enskilda fallet) ”utövar” myndighet. Lagrådet förordar att definitionen förtydligas så att det framgår att myn- digheten respektive aktören är behörig endast när den behandlar person- uppgifter för sådana syften, inte när uppgifterna behandlas för något annat syfte (t.ex. när utfärdar pass, jfr författnings- kommentaren till 2 §). I stället för ”utövar myndighet” bör ”anförtrotts myndighetsutövning” användas i punkt 2 (se artikel 3.7.b i direktivet). Lagrådet föreslår följande definition. 1.En myndighet som har till uppgift att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påföljder, eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet, när den behandlar personuppgifter för ett sådant syfte, eller 2.en annan aktör som har anförtrotts myndighetsutövning för ett syfte som anges i 1, när den behandlar personuppgifter för ett sådant syfte. I 5 kap. 9–12 §§ finns bestämmelser om ”tillsynsmyndighet i en annan medlemsstat” som inte bör omfattas av definitionen. Eftersom den svenska tillsynsmyndigheten i lagtexten genomgående anges i bestämd form bör den anges i bestämd form i definitionen, ”Tillsynsmyndig- Definitionen kan enligt Lagrådets mening förkortas enligt Myndighet som regeringen utser att utöva tillsyn över behandling av person- uppgifter inom dataskyddsdirektivets tillämpningsområde. 2 kap. 1 § Paragrafen är lång och svårläst och nyckelorden, ”om det är nödvändigt”, Syftet framgår av 1 kap. 2 § och av definitionen av behörig myndighet i 1 kap. 6 §. Uttrycket ”i syfte att” bör utgå. Ordet ”arbetsuppgift” är inadekvat när det gäller den behöriga myndig- Vid föredragningen har förklarats att avsikten varit att undvika sammanblandning med ordet uppgift i betydelsen personuppgift. arbetsuppgift bör ersättas med uppgift (jfr definitionen av behörig myn- dighet i 1 kap. 6 §, ”En myndighet som har till uppgift att ...”). ingen risk för missförstånd, särskilt inte om uttrycket ”sin uppgift” Andra meningen genomför artikel 8.1 i direktivet. sen ska den behöriga myndighetens uppgift att bekämpa brott m.m. framgå av (unionsrätt eller av) medlemstaternas nationella rätt för att per- sonuppgiftsbehandlingen ska vara laglig. Det kravet behöver inte anges särskilt i förevarande paragraf. Det har dock vid föredragningen uppgetts att bestämmelsen behövs för att klargöra vad som gäller när myndigheter samverkar på dataskyddsdirektivets tillämpningsområde.