prop · H50389 · 2018-02-20 00:00:00 — Det får inte framgå av svaret till den som har beslutat om registerkontrollen att det finns en uppgift om den kontrollerade som inte lämnas ut (33 § säkerhetsskyddsförordningen). Det är vidare den som har beslutat om registerkontrollen som självständigt avgör betydelsen av uppgifter som kommit fram vid kontrollen och som lämnats ut för säkerhetsprövning (27 § säkerhetsskyddslagen). En uppgift som lämnas ut vid registerkontroll får inte heller åtföljas av något annat yttrande än en förtydligande kommentar till uppgiften (26 § säkerhetsskyddslagen). Utredningen har i betänkandet redogjort för att tillämpningen av bestämmelserna om utlämnade av uppgifter visar att endast en mindre del av de uppgifter som förekommer i de register som omfattas av kontrollen lämnas ut för säkerhetsprövning. Utredningen har haft i uppgift att ta ställning till om reglerna om utlämnande av uppgifter bör ändras när det gäller registerkontroll till skydd mot terrorism. Det har bl.a. ifrågasatts om bestämmelserna om utlämnande i 24 § säkerhetsskyddslagen fått en alltför restriktiv utformning när det gäller personal som är verksam vid flygplatser eller kärnkraftverk. Utredningen konstaterar att frågan kommer i en något annan dager mot bakgrund av det förslag som lämnats om att den nuvarande registerkontrollen till skydd mot terrorism (14 § säkerhets- skyddslagen) föreslås inordnas i systemet med säkerhetsklasser. Utredningen konstaterar dock att en mer övergripande fråga är om det finns anledning att i något avseende ändra förfarandet där uppgifter från bl.a. belastningsregistret lämnas ut för säkerhetsprövning först efter en relevansprövning av Registerkontrolldelegationen vid . Den utsållning av uppgifter som görs genom delegationen är en viktig del av skyddet av den personliga integriteten. kan konstateras att filtret är finmaskigt genom att endast en mindre del av de uppgifter som förekommer lämnas ut. Utredningen har vid kontakter med verksamheter som utför säkerhetsprövningar fått exempel på situationer där man senare fått kännedom om uppgifter om brottmålsdomar som för den aktuella anställningen och i ljuset av omständigheterna i övrigt ansetts vara av stor relevans för säkerhets- prövningen. Utredningen konstaterar att relevansprövningen i sig förut- sätter en god kunskap om de förutsättningar som gäller för verksamheten och anställningen och det redovisade problemet kan bero på att Registerkontrolldelegationen inte har fått ett tillräckligt underlag från den som ansökt om registerkontrollen. Utredningen konstaterar vidare att ordningen med att uppgifter lämnas ut efter en relevansprövning av Registerkontrolldelegationen vid är ett viktigt integritets- skyddande moment i säkerhetsprövningen. Det finns dock utrymme för att något förtydliga vad relevansprövningen innebär, både i sak och i fråga om delegationens roll i förhållande till Säkerhetspolisens, dvs. den myndighet som utför registerkontrollen. I 24 § säkerhetsskyddslagen, anges att uppgifter får lämnas ut endast om uppgifterna kan antas ha betydelse för prövningen av den kontrollerades pålitlighet från säkerhetssynpunkt. Utredningen påtalar att relevansprövningen tar sikte på samma förhållanden som de som nämns i bestämmelsen om säkerhets- prövningens syfte, dvs. att även omständigheter som kan innebära sårbarheter i säkerhetshänseende bör beaktas. Flera remissinstanser, bl.a. Försvarsmakten och , har påtalat att utredningens slutsats om att relevansprövningen tar sikte på samma förhållanden som de som nämns i bestämmelsen om säkerhetsprövningens syfte även bör komma till uttryck i lagtexten. Regeringen delar utredningens uppfattning att samma omständigheter som anges i bestämmelsen om säkerhetsprövningens syfte bör beaktas vid relevansprövningen men instämmer i de synpunkter som framförts av remissinstanserna, dvs. att det i bestämmelsen om utlämnande av uppgifter bör anges uttryckligen att dessa omständigheter ska beaktas. Det ska alltså framgå att det även ska beaktas dels om personen kan antas vara lojal mot de intressen som ska skyddas i lagen, dels sådana omständigheter som kan antas innebära sårbarheter i säkerhetshänseende. I den aktuella bestämmelsen ska anges en hänvisning till bestämmelsen om säkerhetsprövningens syfte och innehåll. När det gäller uppgifter om den kontrollerades make eller sambo bör dessa uppgifter, liksom , bara lämnas ut för säkerhetsprövning om det är absolut nödvändigt. Rätten att yttra sig Utredningen har föreslagit att nuvarande bestämmelse om den kontrollerades rätt att yttra sig över uppgifterna innan de lämnas ut för säkerhetsprövning ska föras över till den nya säkerhetsskyddslagen med i huvudsak samma ordalydelse. Regeringen delar utredningens uppfattning. Den aktuella bestämmelsen bör finnas även i den nya lagen och det är inte påkallat med några förändringar i sak. Vissa mindre språkliga justeringar föreslås. Säkerhetspolisens och Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens upp- gifter vid registerkontroll Utredningen konstaterar i betänkandet att när det gäller rollfördelningen mellan Registerkontrolldelegationen vid Säkerhets- och integritets- skyddsnämndens roll och Säkerhetspolisen i fråga om utlämnade av upp- gifter efter registerkontroll innehåller nuvarande bestämmelser i säker- hetsskyddsförordningen vissa oklarheter avseende ärendehanteringen. Det stora flertalet ärenden är sådana där det inte förekommer några uppgifter i registren eller där uppgifterna är av ringa betydelse. I dessa ärenden fattar av förordnade tjänstemän vid beslut om att det inte finns några uppgifter att redovisa. Genom delegation får av förordnade handläggare och föredragande fatta beslut om att inte lämna ut uppgifter. Även delegationens ordförande och vice ordförande får fatta beslut i frågan om utlämnande av uppgifter om frågan är av enkel beskaffenhet. På detta sätt behöver inte delegationen i sin helhet belastas med alla registerkontrollärenden. Denna delegation medför en snabbare handläggning. Utredningen konstaterar att den redovisade ordningen är ändamålsenlig och bör framgå redan av författningstexten. framför att nämnden ser positivt på utredningens förtydliganden av ansvarsfördelningen mellan nämnden och Säkerhetspolisen när det gäller prövningen av utlämnande av uppgifter efter registerkontroll. Den föreslagna regleringen i betänkandet, 3 kap. 12 § säkerhetsskyddslagen och 7 kap. 10-11 §§ säkerhetsskyddsförordningen skapar förutsättningar för en mer ändamålsenlig handläggning av utlämnandefrågan. Nämnden betonar att förslaget att Säkerhetspolisen – och inte av nämnden förordnade föredragande – kommer att göra det stora flertalet bedömningar i utlämnandefrågan, inte innebär något försvagat integritetsskydd. Enligt utredningens förslag kommer inga uppgifter att lämnas ut utan att delegationen har beslutat att så ska ske. Regeringen bedömer att de förtydliganden som utredningen föreslagit, och som stöds av , är ändamålsenliga i fråga om ansvarsfördelningen mellan nämnden och Säkerhetspolisen när det gäller prövningen av utlämnande av uppgifter efter registerkontroll. Det bör tydligt framgå av förordningen att ansökan görs till Säkerhetspolisen som sedan utför den faktiska registerkontrollen. I uppgiften ingår också att i vissa fall göra en särskild personutredning. Om det kommer fram uppgifter som kan antas vara av betydelse för säkerhetsprövningen, bör frågan om utlämnade av uppgifter för säkerhetsprövning underställas Registerkontrolldelegationen vid . I lagrådsremissens lagförslag är den aktuella bestämmelsen formulerad på så sätt att den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om huruvida uppgifter som kommit fram vid en registerkontroll och särskild personutredning ska lämnas ut för säkerhetsprövning. Lagrådet har påtalat att om det inte anges uttryckligen i bestämmelsen att det är som ska avgöra om uppgifter ska lämnas ut för säkerhetsprövning, så bör det anges skäl för detta. Avsikten är att det i den nya lagen, på samma sätt som i den gällande säkerhetsskyddslagen, ska vara som tar ställning i samtliga ärenden då uppgifter lämnas ut för säkerhetsprövning. Denna ordning är motiverad av hänsyn till den enskildes integritet och bör bestå. Regeringen anser därför att det, i likhet med dagens reglering, ska framgå direkt av lagen att det är som beslutar om huruvida uppgifter som kommit fram vid en registerkontroll och särskild personutredning ska lämnas ut för säkerhetsprövning. Regeringen vill betona att ärenden där inga uppgifter framkommer eller där uppgifter finns men där Säkerhetspolisen bedömer att uppgifterna saknar betydelse för säkerhetsprövningen och därmed inte bör lämnas ut, inte behöver hanteras av . Regeringen avser att närmare reglera detta förfarande i förordning. Regeringens förslag: Bedömningen i samband med säkerhetsprövning ska utgå från uppgifter som kommit fram vid genomförandet av grundutredningen och den kännedom som i övrigt finns om den som ska prövas, uppgifter som har lämnats ut efter en registerkontroll och särskild personutredning, arten av den verksamhet som prövningen gäller samt omständigheterna i övrigt. Bedömningen ska göras av den som beslutar om anställning eller annat deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten. myndighet har det bestämmande inflytandet över den prövades lämplighet att delta i säkerhetskänslig verksamhet hos en enskild verksamhetsutövare, är det i stället myndigheten som gör den slutliga Om det finns anledning till det, ska en tidigare gjord bedömning av en persons lämplighet att delta i den säkerhetskänsliga verksamheten Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ett antal remissinstanser instämmer i förslagen eller har inte några invändningar. Vissa instanser framför synpunkter, bl.a. som anför att nuvarande ordning där beslutar i samråd med en tillståndshavare är att föredra framför förslaget om att den som beslutar om anställningen ska göra bedömningen av en persons lämplighet att delta i säkerhetskänslig är av samma uppfattning. Skälen för regeringens förslag: I 27 § säkerhetsskyddslagen anges att den som bestämmer om registerkontroll självständigt avgör om den person som prövas ska få anlitas. Prövningen ska grundas på den kunskap som finns om den som prövas, de uppgifter som har kommit fram vid registerkontrollen och vid särskild personutredning, arten av den verksamhet för vilken prövningen görs samt omständigheterna i övrigt. Utredningen konstaterar i betänkandet att hänsynen till enskildas integritet motiverar att beslut om placering i säkerhetsklass och att vid Säkerhetspolisen initiera registerkontroll på samma sätt som i huvudsak bör vara en uppgift för myndigheter eller andra offentliga organ. Den ordningen bör kunna säkerställa att säkerhetsklassplacering och de integritetskränkande moment i säkerhetsprövningen som följer av en sådan placering förbehålls anställningar etc. där kontrollen är befogad. En annan fråga är vem eventuella uppgifter bör lämnas ut till och vem som således bör ha ansvaret för säkerhetsprövningen, dvs. kontrollerades pålitlighet i säkerhetshänseende. lämnas uppgifterna till den som bestämmer om registerkontrollen. gäller en person som ska anställas i en enskild verksamhet medför det att uppgifternas betydelse för säkerhetsprövningen avgörs av en myndighet i stället för t.ex. arbetsgivaren. Den ordningen innebär ett avsteg från grundtanken att säkerhetsprövningen bäst görs i den verksamhet som Utredningen har föreslagit att detta ska ändras i den nya säkerhetsskyddslagen och att det som huvudregel även i enskilda verksamheter ska vara arbetsgivaren eller annan som beslutar om deltagande i verksamheten som ska göra bedömningen. Regeringen delar utredningens uppfattning att utgångspunkten vid säkerhetsprövning ska vara att det är den som beslutar om anställningen eller deltagandet som ska göra bedömningen av säkerhetsprövningen och att detta även ska gälla i enskilda verksamheter. De integritets- skyddshänsyn som ligger till grund för att endast en myndighet eller annat allmänt organ bör ha möjlighet att besluta om placering i säkerhetsklass och därigenom kunna initiera registerkontroll är inte lika framträdande i frågan om vem som bör pröva utlämnade uppgifters betydelse för säkerhetsprövningen. Det gäller särskilt när ordningen är sådan att utlämnandet av uppgifter föregås av en relevansprövning av . Den särskilda relevansprövningen, som i praktiken medför att merparten av de uppgifter som utgör underlag vid registerkontrollen inte lämnas vidare till den som gör säkerhets- prövningen, bör i sig vara tillräcklig för att i detta avseende skydda den kontrollerades integritet. Även uppgifter som i övrigt kommer fram vid en säkerhetsprövning, t.ex. genom referenstagning och intervju, kan vara minst lika känsliga för den enskilde som uppgifter som lämnas ut efter registerkontroll. Sådana moment i säkerhetsprövningen utförs i regel av arbetsgivaren. Det kan vidare noteras att den aktuella ordningen med en myndighetsmedverkan motiverats endast av behovet att skydda den enskildes integritet. Principiellt sett bör också enskilda verksamheter ha ett eget tydligt ansvar för att utreda behovet av säkerhetsskydd och vidta de säkerhetsskyddsåtgärder som behövs för att tillgodose behovet. Synpunkterna från och om att dessa instanser föredrar gällande ordning föranleder ingen annan bedömning. Det stöd i fråga om personalsäkerheten som i vissa fall kan behövas får hanteras med hjälp av tillsynsmyndigheterna. Det finns emellertid områden där den ovan beskrivna principen inte kan tillämpas. Exempelvis i vissa fall ska den myndighet som initierat registerkontroll för en enskild verksamhetsutövares räkning också utifrån resultatet av kontrollen godkänna den kontrollerades deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten. Den ordningen gäller t.ex. inom luftfartsskyddsområdet, där Transportstyrelsen har att besluta om registerkontroll som en följd av att internationella konventioner anger villkor för tillträde till olika slag av behörighetsområden på flygplatser. Efter registerkontrollen meddelar Transportstyrelsen, om det inte finns några uppgifter att lämna ut för säkerhetsprövning, sitt godkännande av säkerhetsprövningen. Om uppgifter efter registerkontrollen lämnas ut till Transportstyrelsen, behöver myndigheten göra en bedömning av uppgifternas betydelse för den prövades lämplighet att få tillträde till flygplatsens säkerhetsområden. En ordning motsvarande den som tillämpas på luftfartsskyddsområdet torde gälla på fler områden, t.ex. hamn-, sjöfarts- och strålskydd. Också i fråga om säkerhetsskyddad upphandling avtalas i regel om att leverantörer ansvarar för säkerhetsprövningen men att ett godkännande efter registerkontroll krävs från den upphandlande myndigheten. Om förfarandet avseende prövningen av ett eventuellt utfall efter registerkontroll justeras för att ge ett tydligare stöd för att enskilda verksamheter självständigt ska kunna svara för säkerhetsprövningen, behöver hänsyn tas till den ordning som gäller i fråga om luftfartsskydd och liknande samt upphandling. För att tillgodose båda de nämnda 2017/18:89 aspekterna föreslår regeringen, i likhet med utredningen, att det i säkerhetsskyddslagen anges att bedömningen i fråga om säkerhets- prövning görs av den som beslutar om anställningen eller deltagandet i den säkerhetskänsliga verksamheten. Om en myndighet har det avgörande inflytandet över den prövades lämplighet att delta i säkerhetskänslig verksamhet hos en enskild verksamhetsutövare ska dock myndigheten göra den slutliga bedömningen. För de fall som den som ansvarar för säkerhetsprövningen inte är densamma som arbetsgivaren är det lämpligt att en dialog sker med arbetsgivaren om de olika säkerhetsprövningsåtgärderna. Detta bör även ske under uppföljningen av säkerhetsprövningen, dvs. under hela den tid som deltagandet i den säkerhetskänsliga verksamheten pågår. En dialog kan säkerställa att förhållanden som kan påverka säkerhetsprövningen och som arbetsgivaren har kännedom om även blir kända för den som är ansvarig för säkerhetsprövningen. 8.3.9Handlingar ska återställas till Säkerhetspolisen Regeringens förslag: Sedan ett beslut har fattats med anledning av en säkerhetsprövning ska de handlingar som överlämnats återställas till den överlämnande myndigheten, om inte den har beslutat något annat. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens förslag. Utredningen föreslår att bestämmelsen tas bort. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. Säkerhetspolisen, och , avstyrker utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: I 28 § säkerhetsskyddslagen finns en bestämmelse som innebär att handlingar som en säkerhetsprövande arbetsgivare har fått från Säkerhetspolisen ska återställas dit efter beslut med anledning av säkerhetsprövning, om inte Säkerhetspolisen har beslutat annat. Utredningen har förslagit att bestämmelsen ska tas bort med motiveringen att den inte fyller någon praktisk funktion. Säkerhetspolisen och andra remissinstanser har motsatt sig att bestämmelsen tas bort. De handlingar som i detta sammanhang har skickats till en myndighet innehåller de uppgifter som Registerkontrolldelegationen har beslutat ska lämnas ut. Dessa uppgifter kan röra information som är oerhört integritetskänslig för den enskilde och även uppgifter som är hemliga. Uppgifterna skulle t.ex. kunna röra pågående känsliga ärenden som finns registrerade i Säkerhetspolisens register. De flesta myndigheter har inte något system för att hantera sådana inkomna hemliga handlingar på ett sätt som uppfyller kravet på säkerhetsskydd. Enligt 12 och 15 §§ arkivlagen (1990:782) krävs stöd i författning eller beslut av regeringen respektive kommunfullmäktige för att en statlig eller myndighet ska få lämna ifrån sig allmänna handlingar. Detta gäller dock inte handlingar som myndigheten har fått som lån. Regeringen delar den uppfattning som framförts av remissinstanserna. Det är angeläget att hemliga och känsliga uppgifter inte i större ut- sträckning än nödvändigt sprids och förvaras hos flera aktörer. skyldigheten att återlämna handlingarna ska träffa även enskilda Prop. 2017/18:89 verksamhetsutövare krävs stöd i lag. handlingar till Säkerhetspolisen bör därmed även komma till uttryck i en ny säkerhetsskyddslag. 8.3.10Skydd för uppgifter om enskildas personliga förhållanden vid säkerhetsprövningen Regeringens förslag: Bestämmelsen i offentlighets- och sekretesslagen om sekretess till skydd för enskilds personliga förhållanden för uppgifter som kommer fram vid registerkontroll och särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen, utvidgas till att avse även andra uppgifter om en enskilds personliga förhållanden som kommer fram vid säkerhetsprövningen. En bestämmelse om tystnadsplikt införs i säkerhetsskyddslagen i fråga om säkerhetsprövningsärenden i enskilda verksamheter. Den som med stöd av säkerhetsskyddslagen får del av uppgifter som förekommer i en angelägenhet som avser säkerhetsprövning får inte obehörigen röja eller utnyttja dessa uppgifter. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslaget. framför att den föreslagna ändringen i OSL är av stor praktisk betydelse för myndigheter som, i likhet med , utför ett stort antal säkerhetsprövningar. Myndigheten anser att det är viktigt att det klarläggs att myndigheten faktiskt kan sekretessbelägga olika former av information som kommer fram vid säkerhetsprövningen och inte endast information i den mer begränsade omfattning som lagen uttryckligen medger. ifrågasätter om skyddet mot missbruk av uppgifter om enskildas personliga förhållanden som kommer fram vid kontroll är tillräckligt tillgodosett genom de föreslagna ändringarna i OSL och införandet av en tystnadsplikt. Utökad sekretess till skydd för enskildas personliga integritet Ett säkerhetsprövningsärende kan innebära att för den enskilde synnerligen känsliga uppgifter hämtas in av arbetsgivaren eller den som annars ska göra säkerhetsprövningen. I 35 kap. 1 § OSL finns en bestämmelse som tar sikte på att skydda uppgifter av detta slag. Enligt ordalydelsen avser bestämmelsen dock endast uppgifter som kommer fram vid registerkontroll eller särskild personutredning enligt säkerhets- skyddslagen. Utredningen har föreslagit att bestämmelsen ändras så att den avser angelägenhet vid säkerhetsprövning. Den nuvarande sekretessbestämmelsens begränsning innebär att skyddet för uppgifter som i övrigt kommer fram vid säkerhetsprövningen, t.ex. vid en intervju eller vid kontakter med tidigare arbetsgivare, är svagt. Underlaget i den delen kan innebära tillgång till uppgifter som från integritetssynpunkt kan vara minst lika känsliga som uppgifter som 2017/18:89 lämnats ut efter en registerkontroll och den enskildes intresse av skydd mot att sådana uppgifter röjs väger i dessa fall över enskildas intresse av insyn i offentlig verksamhet. Regeringen delar därför utredningens uppfattning att bestämmelsen i OSL bör utvidgas så att skyddet täcker in säkerhetsprövningen i dess helhet. har ifrågasatt om det föreslagna skyddet är tillräckligt för att hindra att uppgifterna används för annat än det avsedda ändamålet. Regeringen kan med anledning av den synpunkten konstatera att bestämmelser om sekretess endast syftar till att hindra att uppgifter lämnas ut i strid med det intresse som sekretessen avser att skydda. Bestämmelser som i övrigt reglerar hur enskildas personuppgifter får behandlas finns i huvudsak i polisdatalagen (2010:361) och andra registerförfattningar. Bestämmelser om sekretess i OSL gäller endast i det allmännas verksamhet. Säkerhetsprövning eller inhämtande av underlag för sådan prövning kan dock vara en uppgift som utförs även i enskilda verksamheter. Mot den bakgrunden har utredningen i betänkandet före- slagit att det i säkerhetsskyddslagen införs en till OSL kompletterande bestämmelse om tystnadsplikt för uppgifter som kommer fram om enskildas personliga förhållanden i säkerhetsprövningsärenden. Brott mot tystnadsplikten är straffsanktionerat genom 20 kap. 3 § . Eventuella negativa konsekvenser av att införa en straffsanktionerad tystnadsplikt måste därför ställas mot de intressen som förbudet avser att skydda. Krav måste också ställas på precision och förutsebarhet avseende det straffbara området. Regeringen anser emellertid tveklöst att sådana uppgifter om enskildas personliga förhållanden som förekommer i en säkerhetsprövning bör ges samma skydd oavsett om uppgiften finns i en verksamhet som omfattas av OSL eller i en verksamhet som inte omfattas av den lagen. Det finns liknande bestämmelser även i andra regleringar, t.ex. 11 kap. 65 § (2010:900). Regeringen föreslår även fler bestämmelser om tystnadsplikt, se avsnitt 11. 9.1Kravet på att ingå säkerhetsskyddsavtal utvidgas Regeringens förslag: Statliga myndigheter, kommuner och landsting som avser att genomföra en upphandling och ingå ett avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader ska se till att det i ett säkerhets- skyddsavtal anges hur kraven på säkerhetsskydd enligt 1 § ska tillgodoses av leverantören om det i upphandlingen förekommer säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller högre, eller om upphandlingen i övrigt avser eller ger leverantören tillgång till säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal gäller även för enskilda verksamhetsutövare som ingår avtal om varor, tjänster eller bygg- entreprenader med utomstående leverantörer. I sådana situationer ska beslut om placering av tjänst eller annat deltagande i säkerhetsklass fattas av en myndighet. Verksamhetsutövaren ska kontrollera att leverantören följer säker- hetsskyddsavtalet. Utredningens förslag: Överensstämmer till viss del med regeringens förslag.