prop · H503108 · 2018-02-20 00:00:00 — uppfyller villkoren för att kunna beviljas ett tillstånd enligt 1–4 §§. Bestämmelsen innebär att det vid en ansökan om förlängning på nytt ska prövas om förutsättningarna är uppfyllda. Tillståndet får t.ex. inte förlängas om lönen eller de övriga anställningsvillkoren inte längre motsvarar vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen eller om den bostad som utlänningen hyr inte är lämplig. Detsamma gäller om det visar sig att utlänningens arbete inte avser ett säsongsarbete enligt 1 § eller om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Se även kommentarerna till 1–4 §§. Av andra stycket 2 framgår att tillståndstiden inte får förlängas om tillståndet har förvärvats på ett bedrägligt sätt. Det kan t.ex. ha framkommit att någon av de handlingar som låg till grund för beviljande av tillståndet var falsk eller på annat sätt oriktig. Se även kommentaren till 5 §. Andra stycket 3 omfattar det fallet att ett bevis om tillståndet har förfalskats eller ändrats i något avseende. Med ett bevis om tillstånd avses viseringen, beslutet om arbetstillstånd eller uppehållstillståndskortet. Se även kommentaren till 5 §. 11 § En förlängning av tillståndstiden får vägras om det finns grund för avslag enligt 6 §. Paragrafen, som är ny, anger när en förlängning av tillståndstiden får vägras. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen genomför delvis artikel 15 i säsongsanställningsdirektivet. Enligt bestämmelsen får en förlängning vägras om det enligt 6 § finns grund för att avslå en ansökan om tillstånd. Den paragrafen behandlar dels situationer när arbetsgivaren har påförts sanktioner, inte har uppfyllt sina rättsliga skyldigheter eller inte bedriver ekonomisk verksamhet, dels att utlänningen har haft ett tillstånd för säsongsarbete och inte följt villkoren för det tillståndet. För en närmare utveckling av dessa avslagsgrunder, se kommentaren till 6 §. Att en förlängning får vägras innebär att det inte är obligatoriskt att avslå en förlängningsansökan om någon av avslagsgrunderna i 6 § föreligger. I stället måste det i varje enskilt fall göras en bedömning av samtliga relevanta omständigheter i enlighet med proportionalitetsprincipen, se kommentaren till 6 §. 12 § Ett tillstånd för säsongsarbete ska återkallas om 1.tillståndet har förvärvats på ett bedrägligt sätt, 2.ett bevis om tillståndet har förfalskats eller ändrats i något avseende, 3.utlänningen vistas i av andra skäl än dem som tillståndet beviljades för, eller 4.utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Paragrafen, som är ny, handlar om återkallelse av ett tillstånd för säsongsarbete. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.1. Genom paragrafen genomförs delvis artikel 9 i säsongsanställningsdirektivet. I paragrafen anges i vilka fall som ett tillstånd för säsongsarbete ska återkallas. Uppräkningen i punkterna 1–2 motsvarar i huvudsak de omständigheter som enligt 10 § andra stycket 2–3 ska leda till att en ansökan om förlängning ska avslås, se vidare kommentaren till den paragrafen. Enligt punkt 3 ska tillståndet återkallas om utlänningen vistas i av andra skäl än dem för vilka han eller hon beviljades tillstånd. Bestämmelsen kan bli tillämplig om utlänningen inte fullföljer arbetet som säsongsarbetare enligt de villkor som gäller för tillståndet, men också i andra situationer. Det kan t.ex. handla om en utlänning som inte påbörjar en anställning eller har avslutat den , eller annars vistas i landet av andra orsaker än dem som angavs i ansökan. Slutligen anges i punkt 4 att tillståndet ska återkallas om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Se även kommentaren till 2 § tredje stycket 2. 13 § Ett tillstånd för säsongsarbete får återkallas om 1.förutsättningarna i 1–4 §§ för att bevilja tillståndet i fråga inte är uppfyllda, iandra fall än som anges i 12 § 4, eller 2.det finns grund för avslag enligt 6 § första stycket. Paragrafen, som är ny, reglerar i vilka fall ett tillstånd för säsongsarbete får återkallas. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.2. Genom paragrafen genomförs delvis artikel 9 i säsongsanställningsdirektivet. I paragrafen anges i vilka fall ett tillstånd för säsongsarbete får återkallas. Att ett tillstånd får återkallas innebär att det inte är obligatoriskt att återkalla ett tillstånd. I stället måste det i varje enskilt fall göras en bedömning av samtliga relevanta omständigheter i enlighet med proportionalitetsprincipen. Enligt punkt 1 får en återkallelse ske om utlänningen inte uppfyller villkoren för att kunna beviljas ett tillstånd enligt 1–4 §§ i andra fall än som anges i 12 § 4. Om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa ska tillståndet alltså återkallas. Tillståndet kan t.ex. återkallas om lönen eller de övriga anställnings- Prop. 2017/18:108 villkoren inte längre motsvarar – eller inte har motsvarat – vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen eller om utlänningen inte längre har en lämplig bostad. Ett skäl att inte tillämpa bestämmelsen kan vara att arbetsgivaren har gjort ett mindre misstag, t.ex. i fråga om utbetalning av lön, men självmant vidtagit en rättelse som leder till att villkoren är uppfyllda. Enligt punkt 2 får ett tillstånd återkallas om det enligt 6 § första stycket finns grund att avslå en ansökan om tillstånd för säsongsarbete. Uppräkningen motsvarar de omständigheter som enligt 6 § första stycket kan leda till att en ansökan om tillstånd för säsongsarbete avslås, dvs. vid brister hos arbetsgivaren. Det handlar om fall när arbetsgivaren t.ex. har påförts vissa sanktioner, inte har uppfyllt vissa rättsliga skyldigheter beträffande bl.a. arbetstagares rättigheter eller inte bedriver någon ekonomisk verksamhet. För en närmare utveckling av dessa grunder, se kommentaren till 6 §. 14 § En utlänning som har ansökt om eller som har ett tillstånd för säsongsarbete ska anmäla till om han eller hon byter bostad. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om anmälningsskyldighet avseende utlänningens bostad. Övervägandena finns i avsnitt 8.6. Genom paragrafen genomförs delvis artikel 20.1 i säsongsanställningsdirektivet. En utlänning som har ansökt om eller som har ett tillstånd för säsongsarbete ska enligt bestämmelsen anmäla till om han eller hon byter bostad. Den som under ett ansökningsförfarande underlåter att anmäla ändrade uppgifter av betydelse kan straffas med böter eller fängelse enligt 20 kap. 6 § 2. En utlänning som har haft ett tillstånd för säsongsarbete och t.ex. inte har iakttagit anmälningsskyldigheten kan riskera att få en senare ansökan avslagen (jfr 6 § andra stycket). Detsamma gäller vid en ansökan om förlängning av tillståndstiden (jfr 11 §). 15 § Beslut enligt detta kapitel meddelas av . Paragrafen, som är ny, anger behörig myndighet. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Genom paragrafen genomförs artikel 13.1 i säsongsanställningsdirektivet. Av paragrafen framgår att det är som fattar beslut i ärenden som rör tillstånd för säsongsarbete. Att beslut kan överklagas till en migrationsdomstol och att en migrationsdomstols beslut kan överklagas till Migrationsöverdomstolen framgår av 14 kap. 3 § och 16 kap. 9 § första stycket. Att prövningstillstånd krävs vid överklagande av en migrationsdomstols beslut till Migrationsöverdomstolen framgår av 16 kap. 11 § första stycket. 16 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som ska anses vara en bostad med lämplig standard enligt 2 § första stycket 4. Paragrafen, som är ny, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Den innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vad som avses med en bostad med lämplig standard enligt 2 § första stycket 4. Övervägandena finns i avsnitt 8.6. Genom paragrafen genomförs artiklarna 5.1 c och 6.1 c i säsongsanställningsdirektivet. 17 § Regeringen får meddela föreskrifter om 1.skyldighet för arbetsgivare som upplåter eller förmedlar en bostad till en utlänning som har beviljats ett tillstånd för säsongsarbete att lämna uppgifter om bostaden, 2.skyldighet för arbetsgivare till en utlänning som har beviljats ett tillstånd för säsongsarbete att lämna uppgifter om de anställningsvillkor som gäller för utlänningen, och 3.hur uppgiftsskyldigheten enligt 1 och 2 ska uppfyllas. Paragrafen, som är ny, innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela vissa föreskrifter om uppgiftsskyldighet. Övervägandena finns i avsnitt 15.1 och 16.1. Genom paragrafen genomförs delvis artiklarna 17.1 och 24.1 i säsongsanställningsdirektivet. Enligt punkt 1 får regeringen meddela föreskrifter om skyldighet för arbetsgivare som upplåter eller förmedlar en bostad att lämna uppgifter om bostaden. Vidare bemyndigas regeringen i punkt 2 att meddela föreskrifter om skyldighet för arbetsgivare att lämna uppgift om de anställningsvillkor som gäller för en utlänning som har beviljats ett tillstånd för säsongsarbete. I punkt 3 bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om hur uppgiftsskyldigheten enligt punkterna 1 och 2 ska uppfyllas. 9 kap. Kontroll- och tvångsåtgärder 8 a § En utlänning som ansöker om uppehållstillstånd är skyldig att låta , en utlandsmyndighet eller fotografera honom eller henne och ta hans eller hennes fingeravtryck. Samma skyldighet gäller om bevis om uppehållstillstånd (uppehållstillståndskort) ska utfärdas enligt rådets förordning (EG) nr 1030/2002 av om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd för medborgare i tredje land av annan anledning än att en utlänning ansöker om uppehållstillstånd. Skyldigheten att låta en myndighet ta fingeravtryck gäller inte om utlänningen är eller om det är fysiskt omöjligt för utlänningen att lämna fingeravtryck. Den gäller inte heller om utlänningen omfattas av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer. Ett fotografi och två fingeravtryck ska sparas i ett lagringsmedium i uppehållstillståndskortet. Fingeravtryck som inte sparats i ett sådant medium och de biometriska data som tas fram ur fingeravtrycken och ur fotografiet ska förstöras när uppehållstillståndskortet har lämnats ut eller ärendet om Prop. 2017/18:108 uppehållstillstånd har avgjorts utan att utlänningen har beviljats uppehållstillstånd. Paragrafen innehåller bestämmelser om fotografi och fingeravtryck i uppehållstillståndskort. Övervägandena finns i avsnitt 18. Tillägget i andra stycket innebär att en utlänning som omfattas av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer är undantagen från skyldigheten enligt första stycket att lämna fingeravtryck vid en ansökan om uppehållstillstånd, eller när bevis om uppehållstillstånd ska utfärdas av någon annan anledning än en ansökan om uppehållstillstånd. Undantaget gäller endast schweiziska medborgare som t.ex. genom arbete eller försörjning på annat sätt har rätt till fri rörlighet enligt avtalet samt deras familjemedlemmar. Schweiziska medborgare som inte har rätt till fri rörlighet utan ansöker om uppehållstillstånd på någon annan grund, t.ex. anknytning, är även i fortsättningen skyldiga att lämna fingeravtryck enligt första stycket. 21.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll 5 § I ärenden enligt denna lag gäller följande föreskrifter i utlänningslagen (2005:716) i tillämpliga delar: 1 kap. 3 b § om EES-medborgare, 1 kap. 13 § om skyndsam handläggning, 3 a kap. 2 § om familjemedlemmar till EES-medborgare, 4 kap. 1–4 §§ om flyktingar och andra skyddsbehövande, 5 kap. 1–1 c, 2 a–d, 3–10, 12–16 och 17–19 §§ om uppehållstillstånd, 5 a kap. 1–4 och 6 §§ om ställning som varaktigt bosatt, 6 kap. 3 § om arbetstillstånd, 6 a kap. 1–11 §§ om EU-blåkort, 6 b kap. 1–15 §§ om tillstånd för företagsintern förflyttning, ICT, 6 c kap. 1–11 och 14 §§ om tillstånd för säsongsarbete, 8 kap. 12 och 13 §§ om utvisning av EES-medborgare och sådana medborgares 8 kap. 14 § om utvisning av utlänningar med permanent uppehållsrätt, EES- medborgare som har vistats i under de tio närmast föregående åren och EES-medborgare som är barn, 8 a kap. 2 § första stycket om sådana hänsyn som ska tas till anknytningen till det svenska samhället, om fråga uppkommit om utvisning av en utlänning som har ställning som varaktigt bosatt i , 9 kap. 4 och 5 §§ om omhändertagande av pass och andra identitetshandlingar, 9 kap. 8 § om fotografi och fingeravtryck, 9 kap. 12 § om omhändertagande för att verkställa ett avvisnings- eller 9 kap. 13 § om andra åtgärder för att möjliggöra verkställighet, 10 kap. 1, 2, 4–11 och 17 §§ om förvar och uppsikt, 12 kap. 1–5, 13 a och 21–23 §§ om verkställighet av beslut om utvisning, 13 kap. 1–7 §§ om muntlig handläggning hos förvaltningsmyndighet, 13 kap. 10 § om motivering av beslut, 13 kap. 11 § om tolkersättning, 2017/18:108 13 kap. 12 § om rättelse av beslut på grund av oriktig uppgift, 13 kap. 15 och 16 §§ om DNA-analys, 16 kap. 1 § andra stycket om Migrationsöverdomstolen, 17 kap. 1 och 2 §§ om skyldighet att lämna uppgifter, 18 kap. 1 § andra och tredje styckena om offentligt biträde för barn, och 19 kap. 1–4 §§ om kostnadsansvar. Skyldigheten enligt 17 kap. 1 § utlänningslagen att lämna uppgifter gäller vid tillämpningen av denna lag även i förhållande till regeringen. Paragrafen hänvisar till bestämmelser i utlänningslagen som ska tillämpas vid handläggningen av ärenden enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 8.10. I paragrafen införs en hänvisning till de nya bestämmelserna i 6 c kap. utlänningslagen om tillstånd för säsongsarbete. Hänvisningen innebär att bestämmelserna om tillstånd för säsongsarbete i 1–11 och 14 §§ den lagen ska tillämpas vid handläggningen av ärenden enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Europeiska unionens officiella tidning L 94/375 OCH RÅDETS DIREKTIV 2014/36/EU av om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för säsongsanställning OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 79.2 a och 79.2 b, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)För att successivt inrätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa föreskrivs i fördraget om Europeiska unio nens funktionssätt (EUF-fördraget) att det ska beslutas om åtgärder på områdena asyl, invandring och skydd för tredjelandsmedborgares rättigheter. (2)I EUF-fördraget föreskrivs att unionen ska utforma en gemensam invandringspolitik som syftar till att i alla lägen säkerställa en effektiv förvaltning av migrations strömmarna och en rättvis behandling av tredjelandsmed borgare som vistas lagligen i medlemsstaterna. I detta syfte ska och rådet besluta om åtgär der om villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse och om fastställande av deras rättigheter. (3)I Haagprogrammet, som antogs av , anges att laglig migration kommer att ha stor betydelse för att främja ekonomisk utveckling, och kommissionen uppmanades följaktligen att lägga fram en strategisk plan för laglig migration som inbegri per förfaranden för inresetillstånd och som snabbt kan hantera fluktuerande efterfrågan på migrerande arbets kraft. (1) EUT C 218, 23.7.2011, s. 97. (2) EUT C 166, , s. 59. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (4)Vid sitt möte den 14–enades Euro om en rad åtgärder . Dessa åtgärder inbegriper bland annat utformning av en välfungerande migrationspolitik som till fullo respekterar medlemssta ternas nationella behörighet, för att bistå medlemssta terna med att tillgodose befintliga och framtida behov av arbetskraft. efterfrågade också en un dersökning av vilka medel som kan användas för att underlätta temporär migration. (5)Genom den europeiska pakten för invandring och asyl som antogs av vid dess möte den 16 ok tober 2008 åtar sig unionen och dess medlemsstater att föra en rättvis, effektiv och enhetlig politik som ett svar på de utmaningar och möjligheter som migration inne bär. Pakten utgör grunden för en gemensam politik för invandring som styrs av en anda av solidaritet mellan medlemsstaterna och samarbete med tredjeländer, och bygger på en god hantering av migrationsströmmarna, inte enbart i mottagarlandets utan också i ursprungslan dets och migrantens eget intresse. (6)I Stockholmsprogrammet, som antogs av Europeiska rå det konstateras att arbetskraft sinvandring kan bidra till ökad konkurrenskraft och eko nomisk livskraft som en flexibel invandrings politik – mot bakgrund av de stora demografiska utma ningarna och det därmed sammanhängande ökade beho vet av arbetskraft som unionen kommer att ställas inför – kommer att utgöra ett viktigt bidrag till unionens ekonomiska utveckling och resultat på lång sikt. Det framhålls också att det är viktigt att tredjelands medborgare som vistas lagligen på medlemsstaternas ter ritorium behandlas rättvist och att kopplingen mellan migration och utveckling optimeras. I programmet upp manas kommissionen och att fortsätta genomförandet av den strategiska plan för laglig migra tion som anges i kommissionens meddelande av . (7)Detta direktiv bör bidra till en effektiv hantering av mig rationsströmmarna i fråga om den specifika kategorin säsongsbunden temporär migration och säkerställa rim liga arbets- och levnadsförhållanden för säsongsarbetare, genom att ange rättvisa och transparenta regler för inresa och vistelse, samt fastställa säsongsarbetares rättigheter, som det erbjuder incitament och skydd för att förhindra vistelser utöver den fastställda perioden eller att tillfälliga vistelser blir permanenta. Dessutom kommer de regler som fastställs i och rådets direktiv /52/EG (4) att bidra till att sådana tillfälliga vistelser inte omvandlas till olagliga vistelser. (4) och rådets direktiv /52/EG av om minimistandarder för sanktioner och åtgärder mot arbets givare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt (EUT L 168, 30.6.2009, s. 24). L 94/376 Europeiska unionens officiella tidning (8)Medlemsstaterna bör genomföra detta direktiv utan dis kriminering på grund av kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshin der, ålder eller sexuell läggning, i enlighet med, i synner het, rådets direktiv /43/EG (1) och rådets direktiv /78/EG (2). (9)Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av princi pen om företräde för unionsmedborgare vad beträffar tillträde till medlemsstaternas arbetsmarknad, såsom den uttrycks i relevanta bestämmelser i de relevanta anslut ningsakterna. (10)Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas rätt att bestämma hur många tredjelandsmedborgare som får be viljas inresa för säsongsarbete från ett tredjeland till deras territorium i den mening som avses i fördraget. (11)Detta direktiv bör inte påverka villkoren för tillhandahål landet av tjänster inom ramen för artikel 56 i EUF-för draget. Detta direktiv bör i synnerhet inte påverka arbets- och anställningsvillkor som enligt och rådets direktiv /71/EG (3) gäller arbetstagare som utstationerats av ett företag som är etablerat i en med lemsstat för att tillhandahålla en tjänst på en annan med lemsstats territorium. (12)Detta direktiv bör omfatta anställningsförhållanden mel lan säsongsarbetare och arbetsgivare. Om en medlems stats nationella rätt möjliggör inresa för tredjelandsmed borgare som säsongsarbetare genom en arbetsförmedling eller ett bemanningsföretag som anställer säsongsarbeta ren samt har sitt säte på medlemsstatens territorium bör sådana förmedlingar och företag inte undantas från detta direktivs tillämpningsområde. (13)Vid införlivandet av detta direktiv bör medlemsstaterna, i förekommande fall och i samråd med arbetsmarknadens parter, upprätta en förteckning över de sysselsättnings områden som innefattar säsongsbunden verksamhet. Sä songsbunden verksamhet återfinns typiskt inom sektorer såsom jordbruket och trädgårdsnäringen, i synnerhet un der sådd- och skördeperioderna, eller turistnäringen, i synnerhet . (1) Rådets direktiv /43/EG av om genomföran det av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (EGT L 180, , s. 22). (2) Rådets direktiv /78/EG av om inrät tande av en allmän ram för likabehandling (EGT L 303, 2.12.2000, s. 16). (3) och rådets direktiv /71/EG av den 16 decem ber 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhan dahållande av tjänster (EGT L 18, 21.1.1997, s. 1). (14)När det föreskrivs i nationell rätt får medlemsstaterna, i enlighet med principen om icke-diskriminering enligt ar tikel 10 i EUF-fördraget, tillämpa förmånligare behand ling av medborgare från specifika tredjeländer jämfört med medborgare från andra tredjeländer vid genom förande av de frivilliga bestämmelserna i detta direktiv. (15)Ansökan om tillstånd för inresa som säsongsarbetare ska endast kunna lämnas in så länge den tredjelandsmedbor garen vistas utanför medlemsstaternas territorium. (16)Det bör vara möjligt att vägra inresa för de ändamål som anges i detta direktiv på vederbörligen motiverade grun der. Framför allt bör det vara möjligt att vägra inresa om en medlemsstat, enligt en bedömning som grundar sig på fakta, anser att den berörda tredjelandsmedborgaren ut gör ett potentiellt hot mot den allmänna ordningen, den allmänna säkerheten eller folkhälsan. (17)Detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av parlamentets och rådets direktiv /115/EG (4). (18)Detta direktiv bör inte inverka negativt på rättigheter som har tillerkänts en tredjelandsmedborgare som redan lagligen vistas i en medlemsstat för att arbeta. (19)När det gäller medlemsstater som tillämpar Schengenre gelverket fullt ut gäller följande i sin helhet: Europapar lamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 (5) (nedan kallad viseringskodexen), och rådets förordning (EG) nr 562/2006 (6) (nedan kallad kodexen om Schengengränserna) och rådets (EG) nr 539/2001 (7). Med avseende på vistelser som inte överstiger innebär detta därför att villkoren för säsongsarbetares inresa till det territorium som tillhör de medlemsstater som fullt ut tillämpar Schengenregel verket regleras av dessa instrument, medan detta direktiv endast reglerar kriterierna och kraven för tillträde till I fall där medlemsstaterna inte tilläm par fullt ut, med undantag för För enade kungariket och , gäller endast kodexen om ket som avses i detta direktiv tillhör den del av Schen genregelverket som och inte deltar i och därför gäller dessa bestämmelser och rådets direktiv /115/EG av den 16 de cember 2008 om gemensamma normer och förfaranden för åter vändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlems staterna (EUT L 348, 24.12.2008, s. 98). och rådets förordning (EG) nr 810/2009 av den om införande av en gemenskapskodex om viseringar (viseringskodexen) (EUT L 243, , s. 1). och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den om en gemenskapskodex om gränspassage för per soner (kodexen om Schengengränserna) (EUT L s. 1). (7) Rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 fastställande av förteckningen över tredje länder är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är un dantagna från detta krav (EGT L 81, 21.3.2001, s. 1). Europeiska unionens officiella tidning L 94/377