prop · H503121 · 2018-03-06 00:00:00 — Andra stater kan t.ex. tillåta undantag från sam- tyckeskravet som framstår som alltför vidsträckta eller möjliggöra sam- tycke under former som framstår som rättsosäkra. Det är möjligt att avstå från att tillämpa en bestämmelse i ett annat lands lag som är uppenbart oförenlig med grunderna för den svenska rättsordningen, s.k. ordre public. Ordre public är dock avsett att tillämpas endast i undantagsfall och sannolikt skulle det kunna inträffa att den utländska regleringen inte bedöms strida mot svensk ordre public trots att det andra landets lag framstår som tveksam ur ett svenskt perspektiv. I gäller att samtycke till adoption som lämnas i en främmande stat kan lämnas enligt lagen i den staten. Detta gäller dock endast formen och förfarandet och inte vilka personers samtycke som krävs för adoptionen. Den senare frågan avgörs av finsk lag (RP 47/2011 rd s. 74). Utredningens förslag skiljer sig alltså från den finska ordningen. Regeringen anser mot denna bakgrund att det inte finns tillräckliga skäl för att frångå ordningen att svensk lag ska gälla fullt ut vid prövningen av en ansökan om adoption i svensk domstol. krav på sam- tycke ska alltså även fortsättningsvis gälla vid internationella adoptioner. Regeringen vill i detta sammanhang betona vikten av att brister i utred- ningen från ursprungsstaten uppmärksammas och åtgärdas i ett så tidigt skede som möjligt. I de flesta fall har sökanden hjälp av en auktoriserad adoptionssammanslutning. En sådan sammanslutning bör använda sin kunskap om de svenska kraven på samtycke i sitt samarbete med myn- digheter och organisationer i ursprungsländerna för att se till att det underlag som tas fram i ursprungsstaten är tillräckligt. Om det rör sig om en enskild adoption, vilar ett stort ansvar på sökanden när det gäller att ta fram utredning från barnets ursprungsstat. Om adoptionen omfattas av , finns det kontrollmekanismer i konventionen som möjliggör att brister vad gäller samtycken – t.ex. att en vårdnads- havares samtycke saknas eller att moderns samtycke har lämnats i för nära anslutning till födseln – kan uppmärksammas innan barnet lämnar ursprungsstaten (artikel 17). Om det vid handläggning av adoptions- frågan i domstol visar sig att de samtycken som har lämnats inte upp- fyller de svenska kraven, blir det i första hand en fråga för den som ge- nomför adoptionsutredningen att överväga om och i så fall hur adop- tionsutredningen kan kompletteras (avsnitt 10.3). En ventil vid synnerliga skäl Som framgår ovan anser regeringen att vårdnadshavares vetorätt ska behållas och att svensk lag ska gälla fullt ut i adoptionsärenden även vid internationell adoption. Det strikta kravet på vårdnadshavarens samtycke kan dock i vissa fall leda till resultat som inte är önskvärda. Om det trots ansträngningar visar sig omöjligt att komplettera utredningen med ett saknat samtycke som det kan antas att föräldern samtycker till adoptionen kan det framstå som orimligt att adoptionen inte kan komma till stånd till följd av något som uppfattas som endast en formalitet. Det kan tänkas att en förälder inte vill besvara förfrågningar om samtycke eller i övrigt delta i ett adoptionsförfarande på grund av risken för sociala konsekvenser om adoptionen blir känd. Om det i en sådan situation står klart att personen i fråga har fått information om adoptionsprocessen, kan skälen för att besluta om adoption väga mycket tungt. Förbundet tionscentrum, som välkomnar utredningens förslag om att ursprungs- statens regler om samtycke ska tillämpas vid internationella adoptioner, anför att undantaget för en förälder som befinner sig på okänd ort används alltför ofta vid internationella adoptioner för att möjliggöra adoption i sådana situationer. Mot den angivna bakgrunden anser regeringen att det bör finnas en möjlighet att besluta om adoption trots att det inte har lämnats ett sam- tycke som uppfyller de svenska kraven. Undantaget bör vara begränsat och kunna tillämpas framför allt när det i det närmaste skulle framstå som stötande om adoptionen inte kan komma till stånd. Det bör därför krävas synnerliga skäl för att undantaget ska vara tillämpligt (jfr undantag för exceptional grounds i artikel 5 Europarådskon- vention). För att det ska finnas synnerliga skäl bör det i regel krävas att tämligen omfattande ansträngningar har gjorts för att utreda anledningen till att det inte har lämnats ett samtycke som uppfyller de svenska kraven. Det bör vidare normalt vara en förutsättning att myndigheterna i ur- sprungsstaten har gjort bedömningen att adoptionen bör genomföras. Dessa förutsättningar kan antas bli uppfyllda i första hand om adoptionen förmedlas av en auktoriserad adoptionssammanslutning. Mot bakgrund av att det inte kan uteslutas att förutsättningarna kan anses uppfyllda även i andra fall bör undantagsregelns tillämpningsområde inte begränsas till vissa typer av adoptioner. Undantaget är dock inte avsett att generellt möjliggöra adoptioner där barnets föräldrar inte samtycker till en adoption. Särskilt förordnad vårdnadshavare och annan som trätt i föräldrarnas ställe Det är lämpligt att undantagen från kravet på vårdnadshavares samtycke gäller även för den som enligt lag eller sedvänja i en annan stat får anses ha trätt i föräldrarnas ställe (se avsnitt 8.2). När det gäller särskilt förordnade vårdnadshavare är behovet av undantag från samtyckeskravet visserligen begränsat eftersom det finns möjlighet att entlediga en sådan vårdnadshavare och utse en annan (se 6 kap. 10 c § ). är dock lämpligt att låta samma undantag gälla även för en särskilt Prop. 2017/18:121 förordnad vårdnadshavare. 8.4Rätten till information och andra krav kring samtycket Regeringens förslag: En förälder som ska lämna sitt samtycke ska få information om innebörden av en adoption och ett samtycke innan samtycke lämnas. Sådan information ska även ges till en särskilt för- ordnad vårdnadshavare eller annan som på grund av lag eller sedvänja i en annan stat får anses ha trätt i föräldrarnas ställe. Det ska även fortsättningsvis krävas att samtycke från den som har fött barnet lämnas först när den föräldern har återhämtat sig tillräckligt efter barnets födelse. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen föreslår att den som genomför adoptionsutredningen ska lämna information och rådgivning till föräldrarna om det är möjligt. Detta ska enligt utredningen dock inte gälla vid internationell adoption. Utred- ningen lämnar inget förslag om information till en särskilt förordnad vårdnadshavare eller någon annan som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. anför att den som genomför en adoptionsutredning inte i alla lägen ska kunna godta ett samtycke som har lämnats i ett tidigt skede utan måste se till att information och rådgivning har lämnats inför samtycket. framhåller vikten av att föräldrarna får grundlig information om rättsverkningarna av en adoption. in- vänder mot utredningens förslag att skyldigheten att lämna information och rådgivning inte ska gälla vid internationella adoptioner. Organisa- tionen för vuxna adopterade och fosterbarn är av samma uppfattning. konstaterar att utredningens argument för att skyl- digheten att lämna information och rådgivning inte ska gälla vid inter- nationella adoptioner är att dessa uppgifter enligt konventionen an- kommer på ursprungsstaten och ifrågasätter utifrån detta att skyldigheten inte gäller vid de internationella adoptioner där inte tillämpas. anser att det är viktigt med klara riktlinjer för hur samtycke lämnas. Skälen för regeringens förslag: I uppställs ett krav på att en moders samtycke ska ha lämnats efter att hon återhämtat sig till- räckligt efter nedkomsten (4 kap. 5 a §). Motsvarande krav finns Europarådskonvention. Regeringen anser att ett sådant krav bör finnas även i det nya 4 kap. . Lagrådet förordar att det i den föreslagna bestämmelsen även fortsättningsvis talas om modern. Regeringen konstaterar att bestämmelsen ska tillämpas i de fall föräldern har fött barnet, vilket innebär att den inte ska tillämpas vid omadoption (se avsnitt 12.2) men däremot när en man som har ändrat könstillhörighet har fött barnet. Regeringen har visserligen i ett annat sammanhang före- 2017/18:121 slagit en bestämmelse som generellt ska säkerställa att lagstiftning som innehåller ordet moder tillämpas när en man föder barn (se förslaget till 1 kap. 11 § i lagrådsremissen Modernare regler om assi- sterad befruktning och föräldraskap). Det är dock nu fråga om att införa en bestämmelse i ett nytt 4 kap. och det finns ett värde i en formulering som tydligare anger inte bara vilka som omfattas av bestämmelsen utan också vilka som inte omfattas. därför att det bör föreskrivas att samtycke från den som har fött barnet får lämnas först sedan den föräldern har återhämtat sig tillräckligt efter barnets födelse (jfr prop. 2015/16:180 s. 179 om en liknande fråga om Utöver kravet på återhämtning uppställs det i inga sär- skilda krav på hur samtycken lämnas, krav på skriftlighet eller andra Frågan är om det finns anledning att ytterligare reglera ord- ningen för hur samtycken till adoption lämnas. Med hänvisning till de krav som Europarådskonvention ställer på information och rådgivning föreslår utredningen att den som genom- för en adoptionsutredning ska vara skyldig att, om det behövs, lämna föräldrar information och rådgivning inom ramen för adoptionsutred- Utredningen anser dock att de internationella adoptionerna ska undantas helt från detta krav. Regeringen delar inte den uppfattningen. både och Europarådskonvention finns krav på att en förälder ska få den rådgivning som behövs och vederbör- ligen underrättas om verkningarna av sina samtycken (artikel 4 respek- tive artikel 5). Enligt regeringens uppfattning är vikten av informerade samtycken densamma oavsett om det rör sig om en nationell eller en Det är mot den bakgrunden rimligt att uppställa ett generellt krav på att den som lämnar sitt samtycke ska få information innan samtycket lämnas. Informationen ska syfta till att personen när samtycket lämnas är införstådd med vad ett samtycke till adoption I enlighet med vad Lagrådet föreslår bör det därför framgå att informationen ska avse innebörden av en adoption och ett samtycke. Detta krav bör gälla oavsett vem det är som ska lämna sitt samtycke. Bestämmelsen bör alltså omfatta en förälder och i förekommande fall en särskilt förordnad vårdnadshavare eller annan som trätt i föräldrarnas ställe som ska lämna sitt samtycke (se avsnitt 7.3 och 9 om krav på samtycke för den som ska adopteras). Som anförs i avsnitt 7.2 i fråga om barnets rätt till information kan begreppet rådgivning enligt regeringen föra tankarna till att personen ska få vägledning om vilken åsikt han eller hon bör ha, vilket vore olyckligt. Regeringen bedömer att det är till- räckligt att det i lag anges att personen ska ha rätt till information om innebörden av en adoption och ett samtycke. Vid en nationell adoption är det i de flesta fall möjligt för den som genomför adoptionsutredningen att se till att den som lämnar ett sam- tycke har fått information om vad en adoption och ett samtycke till en Vid internationell adoption har samtycket i stället redan lämnats och dokumenterats i ursprungsstaten. blir i dessa fall en uppgift för den som genomför adoptionsutredningen att kontrollera att lämnade samtycken kan accepteras. omfattas av ska konventionens krav beträffan- de samtycken vara uppfyllda. I en sådan situation bör det sällan finnas anledning att ifrågasätta att de samtycken som har lämnats har föregåtts av relevant information. Detsamma bör i regel gälla om adoptionen inte omfattas av konventionen men förmedlas av en auktoriserad adoptions- sammanslutning. Om det finns anledning att misstänka att den som lämnat ett samtycke inte har fått information, kan det finnas anledning för den som genomför adoptionsutredningen att komplettera utredningen. Frågan hur en utredning kan kompletteras vid en internationell adoption behandlas i avsnitt 10.3. Det är ytterst domstolens ansvar att se till att de samtycken som läggs till grund för adoptionsbeslutet uppfyller lagens krav, inklusive kravet på information. I vissa länder krävs att samtycke lämnas i viss form eller i vart fall i viss ordning. I krävs t.ex. att samtycket lämnas till en viss myndighet. I krävs att samtycket lämnas skriftligen. Enligt Europarådskonvention ska samtycket ha lämnats skriftligen eller i vart fall ha dokumenterats skriftligen. Som utredningen konstaterar följer det dock inte av konventionen att brister i formkraven avseende ett samtycke innebär att adoptionen inte ska bifallas. Utredningen anser att det är lämpligt att det upprättas en handling som undertecknas av den som lämnar sitt samtycke eller bestyrks av den som tar emot samtycket. Utredningen bedömer dock att det inte finns behov av lagreglering när det gäller samtyckets form. Regeringen konstaterar att det inte lär finnas utrymme för att i ett adoptionsärende beakta ett samtycke som inte har dokumenterats på ett godtagbart sätt. Att ett samtycke dokumenteras kan t.ex. innebära att det på ett tillförlitligt sätt redovisas i dokument från utländska myndigheter. För att bedöma om ett samtycke ska godtas måste dock en helhets- bedömning göras. I denna bedömning ligger att det inte får finnas något som tyder på att samtycket inte har lämnats frivilligt eller att personen inte har förstått vad samtycket innebär. I stället för att fokusera på formen anser regeringen att bedömningen av om ett samtycke ska godtas i första hand bör avse huruvida samtycket har lämnats av fri vilja och efter att personen har fått information. Särskilda krav på samtyckets form riskerar att leda till behov av undantag och särlösningar, särskilt vid internationell adoption (jfr finsk rätt och dansk rätt där det vid internatio- nell adoption finns en möjlighet att göra avsteg från de krav som gäller för hur samtycke ska lämnas). Mot bakgrund av det anförda anser regeringen att det inte finns till- räckliga skäl för att i lag uppställa ett krav på skriftlighet eller för att närmare reglera hur ett samtycke ska lämnas. Som konstateras ovan är det ofta den som genomför adoptionsutredningen som i förekommande fall inhämtar samtycken. I avsnitt 10.3 behandlas frågan om behovet av vägledning för utredaren. 2017/18:121 9 Regeringens förslag: Förutsättningarna för att adoptera en vuxen ska En vuxen ska få adopteras om det finns särskild anledning till en adoption med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och den som sökanden vill adoptera och om adoptionen även i övrigt Vid bedömningen av om det finns särskild anledning till en adoption ska det särskilt beaktas om sökanden har uppfostrat den som sökanden vill adoptera eller om adoptionen annars avser att bekräfta en relation motsvarande den mellan barn och förälder. En vuxen ska få adopteras endast om han eller hon själv samtycker Ett samtycke ska dock inte krävas om den som ska adopteras är varaktigt förhindrad att samtycka till följd av en psykisk sjukdom eller något annat liknande förhållande. Den som ska lämna samtycke ska få information om innebörden av en adoption och ett samtycke innan samtycke lämnas. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ningen föreslår inte något lämplighetsrekvisit. det utöver uppfostran särskilt ska beaktas att det på annat sätt har upp- kommit ett varaktigt och stabilt föräldra-barnförhållande mellan sökan- den och den som sökanden vill adoptera. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Förutsättningarna för adoption av en vuxen, dvs. den som har fyllt , framgår av 4 kap. 6 § . Av den paragrafen framgår även förutsättningarna för adoption av ett En allmän förutsättning för att en adoption ska beslutas är att den är Tillstånd får ges endast om det är till fördel för barnet. adoptera en vuxen krävs vidare att sökanden har uppfostrat den vuxne när denne var barn eller att det annars med hänsyn till det personliga för- hållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anledning till Vuxenadoption sker uteslutande i situationer då det redan finns en relation mellan sökanden och den som sökanden vill adoptera. rör det sig om styvbarnsadoption. En vuxenadoption kan även avse t.ex. adoption av någon som har varit familjehemsplacerad hos sökan- den eller som av någon annan anledning har fått omvårdnad av sökanden Vuxenadoption kan ha internationell anknytning. Dessa adoptioner omfattas dock inte av begreppet internationell adoption eftersom det begreppet endast avser adoption av barn. eller lagen (1997:192) om internationell adoptionsför- medling är tillämplig vid vuxenadoption. Adoption av en vuxen kan vara en värdefull möjlighet att befästa en Det är därför viktigt att möjligheten till vuxenadoption finns även fortsättningsvis. Regeringen anser att det inte finns anledning att i sak förändra kraven för att en vuxenadoption ska tillåtas. finns det behov av att förtydliga förutsättningarna för när vuxenadoption Mot bakgrund av de skillnader som finns i bedömningen av adoption av ett barn och en vuxen anser regeringen till att börja med att förut- sättningarna för adoption av barn och förutsättningarna för vuxenadop- tion bör regleras för sig i två olika paragrafer (se även avsnitt 7.1). Lag- rådet är för sin del inte övertygat om att en sådan uppdelning i alla avseenden är en lämplig ordning. Lagrådet tycker att det t.ex. är tveksamt om en adoption av en sjuttonåring ska behandlas på ett annat sätt än adoption av en artonåring. Regeringen konstaterar att bedömningen skiljer sig åt vid adoption av barn och vuxna trots att de regleras i samma paragraf, även om denna skillnad naturligtvis är mindre fram- trädande ju äldre barnet respektive yngre den vuxne är. Denna skillnad kommer med de förslag som i övrigt lämnas i denna proposition att bli tydligare. Som redovisas i avsnitt 7 ska bestämmelser om barnets bästa och om delaktighet få större genomslag vid adoption av barn. För barn handlar det om att få inte bara nya föräldrar utan även nya vårdnadshavare. Barnets behov av adoption och de tilltänkta föräldrarnas lämplighet fokuserar till stor del på aspekter som vårdnad, omsorg och uppfostran; i praktiken handlar adoption av ett barn om att ge barnet ett nytt hem. Den adoptionsutredning som regeringen i avsnitt 10 föreslår ska genomföras vid adoption av barn ska i stor utsträckning utreda sådana förhållanden. Adoption av en vuxen fyller ett annat syfte. Som uttalat skiljer sig också utredningsskyldig- heten åt mellan de olika slagen av adoption (se rättsfallet NJA 2015 s. 546 och avsnitt 11.2.1). Enligt regeringens uppfattning är det viktigt att även i adoptionsärenden upprätthålla den principiella skillnad mellan barn och vuxna som den familjerättsliga lagstiftningen ger uttryck för. Regeringen anser alltså, trots Lagrådets synpunkter, att det är lämpligt att reglera adoption av barn och vuxna i olika paragrafer. En grundläggande förutsättning för att adoptera en vuxen bör vara att adoptionen är lämplig. Endast ett krav på lämplighet är dock inte till- räckligt för att ringa in de fall då adoption bör kunna komma i fråga. En ytterligare förutsättning bör vara att adoption ska befästa ett personligt förhållande mellan sökanden och adoptivbarnet som väsentligen mot- svarar det som finns mellan föräldrar och barn. Bevekelsegrunder som inte är kopplade till det personliga förhållandet mellan sökanden och den som sökanden vill adoptera, t.ex. en önskan att föra vidare ett släktnamn eller att underlätta för en person att få uppehållstillstånd i , bör alltså inte i sig kunna vara skäl för att bevilja en adoption (prop. 1980/81:112 s. 9 och 14 och rättsfallen NJA 1920 s. 449 och NJA 1986 s. 604). Mot den bakgrunden bör adoption av en vuxen person få ske om det finns särskild anledning till adoption med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och den som sökanden vill adoptera och om adoptionen även i övrigt är lämplig. Vid bedömningen bör det sär- skilt beaktas om sökanden har uppfostrat den som sökanden vill adoptera eller om adoptionen annars avser att bekräfta en relation motsvarande den mellan barn och förälder. Avsikten är att en adoption liksom tidigare ska bli aktuell i första hand i situationer då sökanden är en styvförälder eller har varit familjehems- förälder eller av någon annan anledning har uppfostrat den som sökanden vill adoptera. Vidare ska adoption kunna ske i situationer då det, trots att sökanden inte har stått för uppfostran, har uppkommit en relation som motsvarar den mellan ett barn och en förälder. Det kan vara fallet om sökanden t.ex. har varit styvförälder från barnets sena tonår eller sedan 2017/18:121 barnet blev vuxet och det därefter har etablerats en stark relation, even- tuellt även mellan sökanden och det tilltänkta adoptivbarnets egna barn, genom kontakter och umgänge som förekommer i en familj (jfr rättsfallet NJA 1989 s. 401). Att det annars finns särskild anledning till adoption med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och den som sökanden vill adoptera kan t.ex. röra den situationen att en person åter- förenas med ett barn som har adopterats bort som spädbarn (jfr rättsfallet NJA 2002 s. 425). Det är inte möjligt att uttömmande ange de situationer då det finns förutsättningar för vuxenadoption. göras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. ytterligare resonemang om hur utredningsskyldigheten ska tillgodoses i ärenden om vuxenadoption. Regeringen återkommer till den frågan i I bedömningen av om adoptionen även i övrigt är lämplig ligger bl.a. att åldersskillnaden mellan sökanden och den som sökanden vill adoptera inte är för liten. Det kan noteras att Europarådskonvention som gäller adoption av barn anger att åldersskillnaden lämpligen bör vara (artikel 9). Regeringen anser dock att den typen av gränser eller riktmärken inte är lämpliga (jfr avsnitt 13.2.1) och konstaterar att bedömningen av åldersskillnaden måste göras med hänsyn till omstän- digheterna i det enskilda fallet. Även inställningen hos föräldrarna till den som sökanden vill adoptera ska beaktas. Om de inblandade personer- na har anknytning till en annan stat, kan frågan om huruvida adoptionen blir gällande i den andra staten påverka bedömningen. tas till om det genom adoptionen uppstår haltande rättsförhållanden som är negativa för de inblandade (jfr avsnitt 7.1 där denna fråga utvecklas angående adoption av barn). I 4 kap. 6 § anges som en generell förutsättning att adoptionen ska vara till fördel för barnet. rekvisit tar i första hand sikte på personer men det gäller även vid adoption av vuxna (se NJA II 1917 s. 489 och rättsfallen NJA 1991 s. 194 och NJA 2002 s. 425). Som framgår av avsnitt 7.1 före- slår regeringen att barnets bästa ska ges störst vikt vid adoption av barn. När det gäller adoption av vuxna finns det inte behov av att uppställa något motsvarande krav. Att adoptionen är till fördel för den som sökan- den vill adoptera bör i stället ingå i bedömningen av om adoptionen är anför att möjligheterna att få uppehållstillstånd bör vara en viktig aspekt vid bedömningen av om det finns särskild an- ledning till adoption när det är fråga om en adoption med internationell Kravet på att adoptionen ska vara lämplig innebär bl.a. att adoptionen inte får ha till primärt syfte att underlätta för en person att få uppehållstillstånd i (jfr rättsfallet NJA 1989 s. 67 där Högsta domstolen uttalar att stränga krav bör uppställas på grund av risken för missbruk av adoptionsinstitutet). Bedömningen i adoptionsärendet kan alltså påverkas av information som även har betydelse i utlänningsären- Det bör för beslut om adoption dock inte krävas att det finns för- utsättningar för att bevilja uppehållstillstånd. Den bedömning som görs i adoptionsärendet och den som görs i utlänningsärendet skiljer sig åt (se prop.