prop · H503231 · 2018-04-19 00:00:00 — I många fall skulle det vara förenat med betydande integritetsrisker och dessutom i princip omöjligt för den som bedriver kamerabevakningen att gå igenom upptaget material och försöka hitta och informera berörda personer i efterhand. Vid användning av kamerautrustade drönare kan det finnas praktiska svårigheter även med att i förväg informera människor som kan komma att bli fångade på bild. Detta innebär, som Datainspektionen framhåller, att det kan vara svårt att fullt ut uppfylla EU-regleringens krav på information vid vissa typer av 2017/18:231 kamerabevakning. bör framhållas att EU-regleringen ger viss flexibilitet när det gäller den information som ska lämnas. behöver information inte lämnas, enligt dataskyddsförordningen, i den mån den registrerade redan förfogar över informationen (se artikel 13.4 och artikel 14.5). Således bör det finnas ett utrymme att inte lämna information om vem som bedriver övervakningen om det framgår av förhållandena på platsen (jfr 25 § kameraövervakningslagen). Från integritetssynpunkt är det som bl.a. kommun framhåller viktigt att den som blir bevakad informeras om bevakningen på ett tydligt Detta möjliggör för enskilda att anpassa sig till att platsen är kamerabevakad och, i många fall, välja om de vill bli föremål för sådan Att bevakningen är känd är också av avgörande betydelse för att den ska vara effektiv i brottsförebyggande syfte. Det bör därför även fortsättningsvis som huvudregel gälla en upplysningsplikt vid Enligt regeringens bedömning är det möjligt att i nationell rätt ställa upp ett krav på upplysning som är kopplat till användningen av kameratekniken och inte direkt till behandlingen av Detta hindrar inte att den som bedriver kamerabevakning genom upplysningen om kamerabevakning normalt sett också, helt eller delvis, uppfyller kravet på information enligt dataskyddsregleringen. Frågan är då om det är möjligt och önskvärt att närmare reglera vad en sådan upplysning om kamerabevakning ska innehålla. bedömer att en del av den information som ska lämnas enligt EU- regleringen inte är ändamålsenlig eller är praktiskt svår att lämna vid just Därför föreslår utredningen en särskild bestämmelse som reglerar vilken information om personuppgiftsbehandling som ska Utredningens förslag innebär att viss information ska lämnas genom tydlig skyltning eller på något annat liknande verksamt sätt. gäller bl.a. upplysning om själva kamerabevakningen, identiteten hos och kontaktuppgifterna till den som ska bedriva bevakningen och kontaktuppgifter till ett eventuellt dataskyddsombud. vidare att viss annan information ska göras tillgänglig för dem som kan bli Detta gäller bl.a. ändamålet med behandlingen och hur länge upptaget material får behandlas. Utredningens förslag innebär en begränsning av rätten till information enligt den unionsrättsliga dataskyddsregleringen. Datainspektionens uppfattning att dataskyddsförordningen inte ger utrymme för en sådan generell begränsning av den registrerades rätt till information vid kamerabevakning. Det kan vidare konstateras att utredningens förslag i vissa avseenden också innebär strängare krav än vad som följer av . Som anges ovan ger nämligen dataskyddsförordningen utrymme för att underlåta att lämna information i vissa fall, t.ex. i fråga om sådant som den registrerade redan känner till. Dessa undantag finns dock inte med i utredningens förslag och det kan ifrågasättas om detta är förenligt med . Det finns dessutom andra skäl som talar emot en svensk bestämmelse om vilken information som måste lämnas på en skylt eller på ett annat verksamt sätt. och framhåller kan krav på att skylten ska innehålla kontaktuppgifter medföra risker för hot och trakasserier i vissa fall. Detaljerade krav om vilken information som ska lämnas vid skyltning kan också medföra att skyltar måste tillverkas speciellt för varje aktör som bedriver kamerabevakning och ett återkommande behov av att byta ut skyltarna, exempelvis vid ett byte av dataskyddsombud. Mot denna bakgrund bör kravet på upplysning utformas på ett delvis annat sätt än vad utredningen föreslår. I lagen bör endast införas ett krav på att upplysning ska ske om kamerabevakningen, dvs. att platsen är kamerabevakad. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid bevakningen bör det liksom krävas att en särskild upplysning lämnas också om detta. Frågan om vilken information som ska lämnas om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakningen innebär, t.ex. uppgift om vem som bedriver kamerabevakningen, bör däremot i stället styras av bestämmelser i dataskyddsförordningen, brottsdatalagen och annan tillämplig personuppgiftslagstiftning. Detta bör framgå av en upplysningsbestämmelse i lagen. Som utredningen konstaterar kan skyltning på platsen även i fortsättningen förväntas bli ett vanligt sätt att uppfylla lagens upplysningskrav. Detta utesluter dock inte att upplysningsplikten kan uppfyllas även på andra sätt. Regeringen anser därför att upplysning om kameraövervakningen ska ske genom tydlig skyltning eller på något annat verksamt sätt. Flera remissinstanser, bl.a. byggindustrier och kommun, efterlyser förtydliganden om hur upplysning om kamerabevakning ska ske i praktiken. Enligt regeringens bedömning bör det vara lämpligt att lämna förhållandevis begränsad information om kamerabevakningen på en skylt i anslutning till platsen som bevakas som övrig information som ska lämnas enligt bl.a. dataskyddsförordningen eller brottsdatalagen görs tillgänglig för den registrerade på annat sätt, t.ex. på en webbsida. I detta sammanhang bör också sådana uppförandekoder som regleras i artikel 40 i dataskydds- förordningen kunna vara till nytta. Enligt den regleringen ska bl.a. tillsynsmyndigheterna uppmuntra utarbetandet av särskilda uppförandekoder avsedda att bidra till att förordningen genomförs korrekt, med hänsyn till särdragen hos de olika sektorer där behandling sker. Regleringen innebär att olika branscher har möjlighet att utarbeta uppförandekoder som ska ges in till tillsynsmyndigheten för bedömning och godkännande. Även i övrigt bör de nationella tillsynsmyndigheterna inom ramen för de mekanismer som finns i dataskyddsförordningen ha goda möjligheter att uppnå ett gemensamt synsätt på hur information ska lämnas vid kamerabevakning. föreslår att det ska införas ett förbud mot att skylta om kamerabevakning när sådan bevakning inte förekommer. Regeringen anser dock inte att det finns skäl att i kamerabevakningslagen införa regler som tar sikte på fall där personuppgifter inte behandlas överhuvudtaget. 7.2Undantag från upplysningskravet och rätten till information Regeringens förslag: Upplysning om kamerabevakning och information om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakningen innebär ska inte behöva lämnas vid 1.bevakning som bedriver vid automatisk hastighetsövervakning, 2.bevakning som bedrivs i brådskande fall från ett luftfartyg av eller Säkerhetspolisen, om det av särskild anledning finns risk för allvarlig brottslighet och syftet med bevakningen är att förebygga, förhindra eller upptäcka sådan brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra sådana brott, 3.bevakning som sker för att skydda en byggnad, en annan anläggning eller ett område som enligt 4 § 4, 5 § 1–5 eller 6 § första stycket skyddslagen har förklarats vara skyddsobjekt, om bevakningen endast omfattar skyddsobjektet eller ett område i dess omedelbara närhet, 4.bevakning som Försvarsmakten bedriver från ett fordon, fartyg eller luftfartyg som ett led i en militär insats eller militär övning eller som behövs för att prova utrustning för sådan bevakning, 5.bevakning som bedrivs i brådskande fall från ett luftfartyg av eller den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om bevakningen är av vikt för att avvärja en överhängande fara för olycka, begränsa verkningarna av en inträffad olycka eller minska risken för nya olyckor, och 6.bevakning som bedrivs av den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om bevakningen är av vikt för att efterforska en försvunnen person. Undantagen ska inte gälla, om ljud ska avlyssnas eller tas upp vid kamerabevakningen. Om det finns synnerliga skäl, ska tillsynsmyndigheten i enskilda fall få besluta om undantag från upplysningskravet och rätten till information om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakningen innebär. En ansökan om undantag ska vara skriftlig. Om bevakningen avser en arbetsplats, ska ett yttrande från ett skyddsombud, en skyddskommitté eller en organisation som företräder arbetstagarna på arbetsplatsen lämnas in tillsammans med ansökan. Den kommun där kamerabevakningen ska ske ska få tillfälle att yttra sig, om bevakningen ska avse en plats dit allmänheten har tillträde och det av särskild anledning behövs ett yttrande. Ett beslut om undantag ska förenas med de villkor som behövs och dess giltighet få begränsas till . Om förutsättningarna för ett beslut om undantag ändras ska tillsynsmyndigheten få besluta om nya villkor eller, om förutsättningarna för ett sådant beslut är uppfyllda, återkalla beslutet. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår ingen utvidgning av det nuvarande undantaget för skyddsobjekt. Utredningens förslag till undantag för och Säkerhetspolisen är begränsat till situationer där det av särskild anledning finns risk för vissa angivna typer av allvarlig brottslighet på en viss plats. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, däribland Datainspektionen, och (), tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter på det. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) anser att undantaget från upplysningskravet för kamerabevakning i samband med olyckor ska utformas mer generellt och omfatta alla räddningsinsatser enligt 1 kap. 2 § lagen om skydd mot olyckor. MSB bedömer att det finns ett värde av att undantagen från upplysningskravet utvidgas till att även avse efterföljande åtgärder enligt 3 kap. 9 § och 4 kap. 7 § lagen om skydd mot olyckor med hänsyn till risken för nya olyckor. Sådan efterbevakning skulle vara särskilt värdefull bl.a. vid större skogsbränder. MSB ifrågasätter också begränsningen av undantaget som innebär att ljud inte får avlyssnas eller tas upp och framhåller att det ibland kan vara värdefullt om räddningstjänsten kan uppfatta ljud som exempelvis ras, explosioner eller rop på hjälp. kommun anser att undantag från upplysningskravet också bör göras för sådana skyddsobjekt som används för eller är avsedda för fredstida krishantering. Försvarsmakten föreslår att den undantagsbestämmelse som rör Försvarsmaktens kamerabevakning görs teknikneutral. instämmer i utredningens slutsats att det inte alltid går att upplysa allmänheten om kamerabevakning i brådskade fall. anser dock inte att det föreslagna undantaget för luftfartyg är ändamålsenligt utformat eftersom det ofta behövs snabba insatser utan att kravet på allvarlig brottslighet har uppnåtts. anser vidare att det är en praktisk omöjlighet att genom skyltning upplysa om kamerabevakning med drönare. När det gäller möjligheten att ansöka om undantag i enskilda fall menar vidare att detta innebär att tillsynsmyndigheten i praktiken ges möjlighet att styra polisens operativa arbete på ett sätt som inte är bra. ombudsmän () framhåller att det nya undantaget från upplysningskravet som tar sikte på och Säkerhetspolisens användning av drönare i akuta fall innebär att det kan bli fråga om dold kameraövervakning. Enligt JO har utredningen inte närmare beskrivit vilka behov har av det föreslagna undantaget och inte heller närmare behandlat förhållandet till reglerna i lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Om dold kameraövervakning ska vara möjlig utan de rättssäkerhetsgarantier som en prövning av åklagare och domstol ger bör det enligt JO:s mening finns ett tydligt och tungt vägande behov av detta. Bestämmelser med sådan innebörd bör vidare utformas så att det inte råder någon oklarhet om vilket regelverk som ska tillämpas i en enskild situation. Dessutom bör det enligt JO övervägas om det ska ges några andra rättssäkerhetsgarantier som kan bidra till att undantaget endast tillämpas i de situationer som det är avsett för, t.ex. en skyldighet för och Säkerhetspolisen att lämna information till tillsynsmyndigheten om de tillfällen man har tillämpat undantaget. anser att och Säkerhetspolisens möjligheter att utan upplysningsplikt bedriva kamerabevakning med drönare bör hanteras inom ramen för regleringen om hemlig kameraövervakning. 2017/18:231 läns landsting framhåller att det finns praktiska svårigheter att uppfylla kravet vid användning av drönare och ambulans och att sådan kamerabevakning inom bl.a. hälso- och sjukvård därför bör undantas från upplysningskravet. Även påpekar de praktiska svårigheterna att upplysa om kamerabevakning med drönare, inte minst om flygningarna sker över vatten. Skälen för regeringens förslag I 27 § kameraövervakningslagen finns vissa undantag från lagens Enligt dessa undantag behöver upplysning om övervakningen inte lämnas vid 1) övervakning som bedriver vid automatisk hastighetsövervakning, 2) övervakning som sker för att skydda vissa angivna skyddsobjekt, 3) övervakning som Försvarsmakten bedriver från fordon, fartyg eller luftfartyg som ett led i en militär insats eller övning eller som behövs för att prova utrustning för sådan övervakning, eller 4) övervakning som bedrivs av den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om övervakningen är av vikt för att efterforska en försvunnen person. upplysningsplikten gäller dock inte om ljud ska avlyssnas eller tas upp vid Om det finns synnerliga skäl får också besluta om undantag från upplysningsplikten i enskilda fall. undantag ska vara skriftlig och, om övervakningsutrustningen ska kunna riktas mot en arbetsplats dit allmänheten har tillträde, innehålla ett yttrande från skyddsombudet, skyddskommittén eller en organisation som företräder de anställda på den aktuella arbetsplatsen. vidare förena ett beslut om undantag med de villkor som behövs. Som utredningen konstaterar bör utgångspunkten vara att de nuvarande undantagen från upplysningsplikten i kameraövervakningslagen ska behållas i kamerabevakningslagen eftersom de skäl som en gång motiverat undantagen fortfarande gör sig gällande. Undantagen har tillkommit bl.a. med hänvisning till att integritetsintrånget i de aktuella fallen är begränsat och att själva syftet med övervakningen skulle motverkas genom ett ovillkorligt krav på upplysning (se bl.a. prop. 1989/90:119 s. 30). För att undantagen ska få motsvarande innebörd i den nya kamerabevakningslagen som i den nuvarande regleringen behöver de dels utgöra undantag från den upplysningsplikt som ska gälla enligt lagen och dels utgöra undantag från den rätt till information om personuppgiftsbehandling som i huvudsak kommer att styras av regleringen i dataskyddsförordningen och brottsdatalagen. EU-regleringen tillåter vissa nationella undantag från rätten till Som framgår av föregående avsnitt innehåller dataskyddsförordningen och det nya dataskyddsdirektivet bestämmelser om rätten för enskilda att få information om personuppgiftsbehandling från den personuppgifts- Denna rätt till information kan emellertid under vissa förutsättningar begränsas i den nationella lagstiftningen. i dataskyddsförordningen ska en sådan begränsning ske med respekt för andemeningen i de grundläggande rättigheterna och friheterna och utgöra en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle i syfte att säkerställa vissa närmare angivna intressen, bl.a. den nationella säkerheten, den allmänna säkerheten, förebyggande, förhindrande, utredning, avslöjande eller lagföring av brott och andra av unionens eller en medlemsstats viktiga mål av generellt allmänt intresse. I enlighet med skäl 73 till dataskyddsförordningen innefattar begreppet allmän säkerhet bl.a. åtgärder för att skydda människoliv, särskilt vid naturkatastrofer eller katastrofer framkallade av människan. Enligt artikel 13.3 i det nya dataskyddsdirektivet får medlemsstaterna på motsvarande sätt anta lagstiftningsåtgärder som gör att den information som i specifika fall ska lämnas till den registrerade får senareläggas, begränsas eller utelämnas, i den utsträckning och så länge som en sådan åtgärd är nödvändig och proportionell i ett demokratiskt samhälle med hänsyn tagen till den berörda fysiska personens grundläggande rättigheter och berättigade intressen. Sådana begränsningar kan enligt direktivet ske bl.a. i syfte att undvika menlig inverkan på förebyggande, förhindrande, upptäckt, utredning eller lagföring av brott, skydda den allmänna säkerheten eller skydda den nationella säkerheten. Den allmänna information som ska göras tillgänglig för den registrerade enligt artikel 13.1 i direktivet, exempelvis den personuppgiftsansvariges identitet och kontaktuppgifter, får dock inte begränsas på motsvarande sätt. Enligt 4 kap. 5 § i förslaget till brottsdatalag gäller den rätt till personrelaterad information som föreskrivs i lagen inte i den utsträckning det är särskilt föreskrivet i lag eller annan författning eller annars framgår av beslut som har meddelats med stöd av författning att uppgifter inte får lämnas ut av hänsyn till de intressen som pekas ut i direktivet. De nuvarande undantagen bör behållas och utvidgas Vid kamerabevakning som bedrivs av vid automatisk hastighetsövervakning samlas uppgifter in när ett fordon har överskridit gällande hastighetsbegränsning. Uppgifterna kan sedan användas i en brottsutredning som omfattas av bestämmelserna om förundersökning i . Dessa bestämmelser innehåller bl.a. krav på att den som är skäligen misstänkt ska underrättas om misstanken och få ta del av det som har förekommit vid förundersökningen. Kamerabevakning vid hastighetsövervakning omfattas av regleringen i det nya dataskyddsdirektivet. Undantaget i kameraövervakningslagen för sådan bevakning syftar till att undvika menlig inverkan på upptäckt, utredning eller lagföring av ett särskilt brott. Mot den bakgrunden instämmer regeringen i utredningens bedömning att ett undantag av detta slag är förenligt med EU-regleringen och bör införas i kamerabevakningslagen. Det nuvarande undantaget för kameraövervakning av vissa skyddsobjekt syftar framför allt till att skydda den nationella säkerheten. De skyddsobjekt som omfattas av det aktuella undantaget är i stor utsträckning objekt som är av betydelse för försvarets verksamhet eller är avsedda för samhällsviktiga civila ändamål, som t.ex. energiförsörjning och elektroniska kommunikationer. Det har ansetts att ett absolut upplysningskrav på ett olyckligt sätt skulle fästa uppmärksamhet på sådana betydelsefulla anläggningar och platser (se prop. 1975/76:194 s. 22). Personuppgiftsbehandling som sker i en verksamhet som avser nationell säkerhet faller utanför EU-regleringens tillämpningsområde och 2017/18:231 kan därför regleras friare i svensk rätt. Det aktuella undantaget bör mot denna bakgrund behållas. Vidare bör undantaget utvidgas så att det motsvarar den utvidgning av undantaget från tillståndskravet som föreslås i avsnitt 6.5. Det innebär att även sådana skyddsobjekt som används för eller är avsedda för fredstida krishantering enligt 4 § 4 skyddslagen samt sådana skyddsobjekt som avses i 5 § 5 skyddslagen bör få kamerabevakas utan att upplysning eller information behöver lämnas. Kameraövervakningslagens nuvarande undantag från upplysningsplikten för viss övervakning som bedrivs av Försvarsmakten från fordon, fartyg eller luftfartyg har motiverats dels av att uppgifter om sådan övervakning ofta omfattas av försvarssekretess och dels av att det sällan är praktiskt möjligt att upplysa om sådan övervakning (prop. 2012/13:115 s. 55). Dessa skäl gör sig fortfarande gällande och det är angeläget att sådan kamerabevakning som bedrivs av Försvarsmakten inte försvåras med anledning av den nya regleringen. Försvarsmaktens verksamhet faller i regel utanför EU-regleringens tillämpningsområde och det aktuella undantaget måste under alla förhållanden anses som en nödvändig åtgärd i syfte att skydda nationell säkerhet. Undantaget kan därför behållas. Av samma skäl som anförs i avsnitt 6.5 saknas anledning att, som Försvarsmakten föreslår, göra undantaget teknikneutralt. Slutligen innehåller kameraövervakningslagen ett undantag från upplysningsplikten för den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om övervakningen är av vikt för att efterforska försvunna personer. Undantaget har tillkommit mot bakgrund av den skyndsamhet som måste iakttas vid sådana insatser och de svårigheter som finns att på ett verksamt sätt upplysa om övervakningen (prop. 2012/13:115 s. 57). Även om sådan övervakning ofta behöver täcka större geografiska områden är integritetsriskerna begränsade eftersom det normalt handlar om övervakning vid enstaka tillfällen av områden där få människor vistas. Eftersom kamerabevakningslagen har ett snävare tillämpningsområde än den nuvarande lagen kommer viss användning av exempelvis kamerautrustade drönare i samband med insatser av det aktuella slaget inte längre att omfattas av regleringen. Det är angeläget att inte försämra förutsättningarna för att använda kameror som hjälpmedel vid efterforskandet av försvunna personer, i den utsträckning lagen är tillämplig. Regeringen bedömer därför i likhet med utredningen att ett undantag för sådan kamerabevakning är förenligt med EU-regleringen och bör införas i kamerabevakningslagen. Ett nytt undantag för och Säkerhetspolisens användning av drönare I avsnitt 6.5 föreslås att det tillfälliga undantag från tillståndskravet som gäller för och Säkerhetspolisen ska behållas och utvidgas i kamerabevakningslagen. Sådan kamerabevakning är inte undantagen från upplysningskravet i den nuvarande lagen. Frågan om möjlighet att använda kameror utan att upplysa om det har behandlats i tidigare lagstiftningsärenden (se bl.a. propositionen Lag om allmän kameraövervakning, prop. 1997/98:64 s. 25). I samband med införandet av kameraövervakningslagen uttalade den dåvarande regeringen att det inte fanns skäl att inom ramen för kameraövervakningslagstiftningen införa en utvidgad möjlighet för de brottsbekämpande myndigheterna att använda dold övervakning utan prövning i det enskilda fallet (se prop. 2012/13:115 s. 90–91). JO framhåller är det angeläget att en klar gräns kan dras mot sådan hemlig kameraövervakning som regleras i 27 kap. och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Enligt 27 kap. får hemlig kameraövervakning användas vid förundersökning om vissa särskilt angivna allvarliga brott. Som huvudregel krävs att någon är skäligen misstänkt för brottet och att åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Den hemliga kameraövervakningen får då avse en sådan plats där den misstänkte kan antas komma att uppehålla sig. Om det inte finns någon som är skäligen misstänkt för brottet får hemlig kameraövervakning även användas för att övervaka den plats där brottet har begåtts eller en nära omgivning till denna plats, om åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen och syftet är att fastställa vem som skäligen kan misstänkas för brottet. Enligt lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott får sådan hemlig kameraövervakning som regleras i 27 kap. också användas bl.a. när det med hänsyn till omständigheterna finns en påtaglig risk för att en person kommer att utöva viss angiven brottslig verksamhet. Det gäller bl.a. sabotage, mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, uppror och terroristbrott. Åtgärden ska vara av synnerlig vikt för att förhindra den brottsliga verksamheten och skälen för åtgärden måste uppväga det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den berörde eller för något annat motstående intresse. Allmän domstol prövar om hemlig kameraövervakning ska få ske.