prop · H50389 · 2018-02-20 00:00:00 — Särskilt relevant för vägledning i fråga om vilka uppgifter som till sin natur medför krav på säkerhetsskydd är den s.k. försvarssekretessen i 15 kap. 2 § och bestämmelserna om sekretess i underrättelseverksamhet i 18 kap. 2 § OSL. Även andra bestämmelser om sekretess kan vara tillämpliga på denna typ av uppgifter. Här kan särskilt nämnas den så kallade utrikessekretessen i 15 kap. 1 §, bestämmelsen om sekretess i det internationella samarbetet i 15 kap. 1 a § och, i vissa fall, bestämmelsen om förundersökningssekretess i 18 kap. 1 § OSL, men även andra sekretessbestämmelser kan vara relevanta i sammanhanget. Undantag från bestämmelserna om säkerhetsskydd 3 § För och dess myndigheter gäller endast bestämmelserna om säkerhetsskyddsklasser i 2 kap. 5 §, säkerhetsprövning i 3 kap. och säkerhetsintyg i 4 kap. I övrigt gäller lagen (2006:128) om säkerhetsskydd för och dess myndigheter. Regeringen får i fråga om , utlandsmyndigheterna och kommittéväsendet meddela föreskrifter om undantag från andra bestämmelser i lagen än de som anges i första stycket. Paragrafen anger i vilken utsträckning lagen gäller för och dess myndigheter och i vilken utsträckning regeringen får besluta om undantag för , utlandsmyndigheterna och kommittéväsendet. Övervägandena finns i avsnitt 12. Första stycket motsvarar i huvudsak 2 § säkerhetsskyddslag 1995/96:129 s. 73). I förhållande till vad som gäller utvidgas lagens tillämplighet i fråga om och dess myndigheter något. Enligt den nuvarande säkerhetsskyddslagen gäller endast bestämmelserna om säkerhetsprövning i 11–29 §§ för och dess myndigheter. Enligt första stycket första meningen förevarande paragraf ska även bestämmelserna om säkerhetsskyddsklasser, säkerhetsprövning och säkerhetsintyg gälla för och dess myndigheter. För att ange vad som i övrigt gäller i fråga om säkerhetsskydd för och dess myndigheter har en upplysning om lagen (2006:128) om säkerhetsskydd för och dess myndigheter tagits in i första stycket andra 2017/18:89 Andra stycket motsvarar i huvudsak 32 § säkerhetsskyddslag (prop. 1995/96:129 s. 89). Stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen att i fråga om , utlandsmyndigheterna och kommittéväsendet i viss utsträckning meddela föreskrifter om undantag från andra bestämmelser i lagen än de som anges i första stycket. Särskilda bestämmelser om statsministerns tjänstebostäder och skyddsobjekt 4 § I lagen (2014:514) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder finns bestämmelser om ansvar för fysisk säkerhet och om samrådsskyldighet inför att säkerhetsskyddsavtal ska träffas och inför beslut om placering i säkerhetsklass. Paragrafen, som i sak motsvarar 32 a § säkerhetsskyddslag (prop. 1995/96:129 s. 27 f.), innehåller en upplysning om att det finns särskilda bestämmelser om ansvar för fysisk säkerhet och om samrådsskyldighet inför att säkerhetsskyddsavtal ska träffas och inför beslut om placering i säkerhetsklass enligt lagen (2014:514) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. En språklig justering har gjorts så att benämningen tillträdesbegränsning säkerhetsskyddslag ändrats till fysisk säkerhet. Det är en följd av motsvarande förslag i 2 kap. 4 §, se kommentaren till den paragrafen. I övrigt gäller säkerhetsskyddslagens bestämmelser även i verksamhet som bedrivs vid de aktuella fastigheterna. 5 § I skyddslagen (2010:305) finns bestämmelser om förbud mot tillträde till vissa byggnader, andra anläggningar, områden och andra objekt. Paragrafen har efter viss språklig justering förts över från 10 § andra stycket säkerhetsskyddslag (prop. 1995/96:129 s. 27 och 77). Den innehåller en hänvisning till de mer kvalificerade åtgärder i fråga om fysisk säkerhet som bestämmelser i skyddslagen (2010:305) gör möjliga. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Grundläggande bestämmelser om säkerhetsskydd Skyldigheter för den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet 1 § Den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet ska utreda behovet av säkerhetsskydd (säkerhetsskyddsanalys). Säkerhetsskyddsanalysen ska dokumenteras. Med utgångspunkt i analysen ska verksamhetsutövaren planera och vidta de säkerhetsskyddsåtgärder som behövs med hänsyn till verksamhetens art och omfattning, förekomst av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och övriga omständigheter. Verksamhetsutövaren ska även kontrollera säkerhetsskyddet i den egna verksamheten, anmäla och rapportera sådant som är av vikt för säkerhetsskyddet och i övrigt vidta de åtgärder som krävs enligt denna lag. Så långt det är möjligt ska säkerhetsskyddsåtgärderna utformas så att de inte medför skada eller annan olägenhet för andra allmänna eller enskilda intressen. Paragrafen anger grundläggande skyldigheter för den som bedriver Prop. 2017/18:89 säkerhetskänslig verksamhet. Det kan vara fråga om en företrädare för en statlig myndighet, en kommun, ett landsting eller en enskild verksamhet. Det som gäller för leverantörer som omfattas av ett säkerhetsskyddsavtal framgår av 6 §. Övervägandena finns i avsnitt 6. Innehållet i paragrafen är i huvudsak hämtat års säkerhetsskyddslag med tillhörande förordning (bl.a. 5 och 30 §§ säkerhetsskyddslag, prop. 1995/96:129 s. 26 f., 74 och 88). Av första och andra styckena framgår att en verksamhetsutövare som till någon del omfattas av säkerhetsskyddslagen är skyldig att utreda behovet av säkerhetsskydd i en säkerhetsskyddsanalys. Om verksamhetsutövaren är osäker på om och i vilken utsträckning verksamheten till någon del omfattas av lagen bör en analys göras för att få svar på den frågan. Avgörande för behovet av säkerhetsskydd är bl.a. vilka hot, risker och sårbarheter som kan finnas i verksamheten. Resultatet av säkerhetsskyddsanalysen ska dokumenteras. Utifrån säkerhetsskydds- analysen ska verksamhetsutövaren planera ett väl avvägt och balanserat säkerhetsskydd där olika säkerhetsskyddsåtgärder (se 2–4 §§) samverkar med varandra. Enligt tredje stycket ska verksamhetsutövaren även se till att det finns intern kontroll av säkerhetsskyddet. Verksamhetsutövaren ska vidare anmäla och rapportera sådant som är av vikt för säkerhetsskyddet. Detta innebär att verksamhetsutövaren ska fullgöra sådan anmälnings- och rapporteringsskyldighet som framgår av föreskrifter. I 2 kap. 7 § finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om dessa skyldigheter. Verksamhetsutövaren ska även i övrigt vidta de åtgärder som krävs enligt lagen. Fjärde stycket innehåller ett krav på att säkerhetsskyddsåtgärderna så långt det är möjligt ska utformas så att de inte medför skada eller annan olägenhet för andra allmänna eller enskilda intressen. Med andra allmänna och enskilda intressen avses bl.a. skyddet för den personliga integriteten. Lagen inskränker inte allmänhetens möjligheter att enligt offentlig- hetsprincipen ta del av allmänna handlingar. Frågan om huruvida sådana uppgifter kan lämnas ut prövas enligt bestämmelserna i . Säkerhets- skydd kan dock innebära hanteringskrav för att bl.a. förebygga ett obehörigt röjande av uppgifter som sekretess gäller för med hänsyn till säkerhet. Paragraferna 2–4 beskriver säkerhetsskyddets inriktning och anger vad de olika säkerhetsskyddsåtgärderna syftar till. Övervägandena finns i avsnitt 8.1 (informationssäkerhet), 8.2 (fysisk säkerhet) och 8.3 (personalsäkerhet). Paragraferna motsvarar delvis 7 § och 30 § 1 säkerhetsskyddslag. Den förändrade systematiken för säkerhets- skyddslagen som är utgångspunkten för beskrivningen i fråga om de olika åtgärderna behandlas i avsnitt 5.1. 2 § Informationssäkerhet ska 1. förebygga att säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter obehörigen röjs, ändras, görs otillgängliga eller förstörs, och 2. förebygga skadlig inverkan i övrigt på uppgifter och informationssystem som gäller säkerhetskänslig verksamhet. I paragrafen regleras vad som gäller för säkerhetsskyddsåtgärden Åtgärden har ett vidare syfte än bestämmelsen om 1995/96:129 s. 27). Tillämpningsområdet är utvidgat dels från att gälla hemliga uppgifter till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter, dels till att avse skydd av andra uppgifter och själva informationssystemen som hanterar uppgifter i en säkerhetskänslig verksamhet. Första punkten tar sikte på skyddet av säkerhetsskyddsklassificerade Om ett informationssystem ska hantera säkerhetsskydds- klassificerade uppgifter ska informationssystemets säkerhetsfunktioner anpassas för att förebygga att sådana uppgifter obehörigen röjs, ändras, görs otillgängliga eller förstörs. Förekommer uppgifter som har delats in i olika säkerhetsskyddsklasser enligt 5 § ska systemet vara inrättat med säkerhetsfunktioner som svarar upp mot den högsta skyddsnivån. Andra punkten tar framför allt sikte på skyddsåtgärder för att tillgodose behov av tillgänglighet och riktighet i fråga om uppgifter och informationssystem som inte utgör eller innehåller säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter, men som har avgörande betydelse för t.ex. styrning, reglering och övervakning av för viktiga infrastruktur och sådana sammanställningar av uppgifter, t.ex. folkbokföringsregistret, som är av grundläggande betydelse för ett fungerande samhälle. Med uppgifter och informationssystem avses i detta sammanhang såväl uppgifter som de tekniska system som används för att i olika avseenden elektroniskt behandla uppgifter. 3 § Fysisk säkerhet ska 1.förebygga att obehöriga får tillträde till områden, byggnader och andra anläggningar eller objekt där de kan få tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller där säkerhetskänslig verksamhet i övrigt bedrivs, och 2.förebygga skadlig inverkan på sådana områden, byggnader, anläggningar eller objekt som avses i 1. I paragrafen regleras vad som gäller för säkerhetsskyddsåtgärden fysisk säkerhet. Åtgärden har ett vidare syfte än bestämmelsen om tillträdesbegränsning i 7 § 2 säkerhetsskyddslag (prop. 1995/96:129 s. 27 f.). I första punkten har det tydliggjorts att fysisk säkerhet inte enbart innebär att förebygga att obehöriga får tillträde till platser utan att åtgärden också kan avse byggnader och anläggningar av olika slag samt objekt, t.ex. fordon. Även delar av t.ex. en anläggning innefattas. I andra punkten har vidare tydliggjorts att åtgärden kan avse också ett skydd mot sådan skadlig inverkan som kan orsakas utan ett obehörigt tillträde. Det skulle exempelvis kunna röra sig om att en kabel för samhällsviktig elektronisk kommunikation skyddas genom ett robust hölje eller larm eller åtgärder för att skydda ett objekt mot obemannade luftfartyg, s.k. drönare. 4 § Personalsäkerhet ska 1.förebygga att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i en verksamhet där de kan få tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller i en verksamhet som av någon annan anledning är säkerhetskänslig, och 2.säkerställa att de som deltar i säkerhetskänslig verksamhet har tillräcklig kunskap om säkerhetsskydd. I paragrafen anges vad säkerhetsskyddsåtgärden personalsäkerhet syftar till. Paragrafen motsvarar delvis 7 § och 30 § 1 säkerhets- skyddslag (prop. 1995/96:129 s. 74 f och 88). I första punkten anges att personalsäkerhet kan vara aktuell vid olika slag av verksamheter, dels vid deltagande i verksamheter där tillgång ges till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter, dels i verksamheter som av annan anledning är säkerhetskänsliga, exempelvis deltagande i verksamhet vid ett skyddsobjekt. Åtgärden har ett vidare syfte än bestämmelsen om säkerhetsprövning säkerhetsskyddslag genom att den också enligt andra punkten inkluderar en skyldighet att säkerställa att de som deltar i säkerhetskänslig verksamhet har en tillräcklig kunskap om säkerhetsskydd, dvs. att det genomförs utbildning i säkerhetsskydd. Utbildnings- och informations- insatser för att höja kunskapen om verksamhetens säkerhetsskydd och för att öka förståelsen och acceptansen för det är en viktig del av säkerhetsskyddet. 5 § Säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter ska delas in i säkerhetsskyddsklasser utifrån den skada som ett röjande av uppgiften kan medföra för säkerhet. Indelningen i säkerhetsskyddsklasser ska göras enligt följande: 1.kvalificerat hemlig vid en synnerligen allvarlig skada, 2.hemlig vid en allvarlig skada, 3.konfidentiell vid en inte obetydlig skada, eller 4.begränsat hemlig vid endast ringa skada. Säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som omfattas av ett internationellt åtagande om säkerhetsskydd ska på motsvarande sätt delas in i säkerhets- skyddsklass, om de inte redan har klassificerats av en annan stat eller en mellanfolklig organisation. Indelningen i säkerhetsskyddsklass ska i sådant fall göras utifrån den skada som ett röjande av uppgiften kan medföra för förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation. Paragrafen saknar motsvarighet säkerhetsskyddslag. Den innehåller bestämmelser om indelning i nivåer av säkerhetsskydds- klassificerade uppgifter. Bestämmelsen är av central betydelse för bl.a. placering i säkerhetsklass vid säkerhetsprövning enligt 3 kap. 4 §. Övervägandena finns i avsnitt 7. Första stycket föreskriver krav på indelning av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i fyra nivåer kvalificerat hemlig, hemlig, konfidentiell eller begränsat hemlig. Bedömningen ska göras endast som ett led i fastställande av korrekt skyddsnivå för uppgiften. 2017/18:89 Bedömningen ska inte vara avgörande vid en prövning enligt OSL om utlämnande av uppgifter. Klassificering ska ske efter en bedömning av vilken skada för säkerhet som ett röjande av uppgiften skulle medföra. Genom bedömningen av eventuella konsekvenser kommer det också tydligt att framgå vilken risk för skada för säkerhet som föreligger. Om det i en handling förekommer skyddsvärd information av varierande grad ska den uppgift som kan orsaka störst skada om den röjs styra valet av säkerhetsskyddsklass. Verksamhetsutövarens säkerhets- skyddsanalys är av stor betydelse för arbetet med säkerhetsskydds- klassificering. På samma sätt som ska det till säkerhets- skyddsklasserna kopplas specifika åtgärder för att skydda de säkerhetsklassificerade uppgifterna. Dessa konkretiseras i förordning eller myndighetsföreskrifter. Av 7 § följer att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur säkerhetsskyddsklassificering av uppgifter ska gå till. Bestämmelsen är teknikneutral. Klassificeringen ska alltså ske av uppgifter i såväl fysisk som digital form. Andra stycket innehåller bestämmelser om en motsvarande nivåindelning av uppgifter som ska skyddas enligt internationella säkerhetsskyddsåtaganden. I regel är sådana uppgifter redan klassificerade på motsvarande sätt av den stat eller mellanfolkliga organisation från vilken uppgifterna kommer. En gjord klassificering ska då godtas och läggas till grund för bestämmande av skyddsnivå. I vissa internationella samarbeten förekommer det dock att en svensk myndighet upprättar handlingar som innehåller uppgifter som omfattas av ett internationellt säkerhetsskyddsåtagande. Bestämmelsen tar sikte på sådana situationer. I dessa fall kan det bli aktuellt att göra en klassificering utifrån den skada som ett röjande av uppgiften kan medföra för förhållande till en annan stat eller en mellanfolklig organisation. Det regelverk som är tillämpligt i det aktuella samarbetet kan utgöra ett stöd vid bedömningen. 6 § Statliga myndigheter, kommuner och landsting som avser att genomföra en upphandling och ingå ett avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader ska se till att det i ett säkerhetsskyddsavtal anges hur kraven på säkerhetsskydd enligt 1 § ska tillgodoses av leverantören om 1.det i upphandlingen förekommer säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller högre, eller 2.upphandlingen i övrigt avser eller ger leverantören tillgång till säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Verksamhetsutövaren ska kontrollera att leverantören följer säkerhets- skyddsavtalet. Det som anges i första och andra styckena gäller även för enskilda verksamhetsutövare som ingår avtal om varor, tjänster och byggentreprenader med utomstående leverantörer. Paragrafen, som till viss del motsvarar 8 § säkerhetsskyddslag (prop. 1995/96:129 s. 36 f. och 76), innehåller bestämmelser om säkerhetsskyddsavtal när offentliga verksamhetsutövare – statliga myndigheter, kommuner och landsting – avser att genom upphandling ingå avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader. gäller även när enskilda verksamhetsutövare ingår avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader. Övervägandena finns i avsnitt 9.1 och 9.2. I första stycket anges att statliga myndigheter, kommuner och landsting under vissa förutsättningar är skyldiga att se till att den leverantör som man efter en upphandling avser att ingå ett avtal med ska ingå ett säkerhetsskyddsavtal. Hänvisningen till 1 § tydliggör grundtanken i säkerhetsskyddet att de intressen som lagen slår vakt om ska ha samma skydd oavsett om verksamheten bedrivs av det allmänna eller av enskilda. I det här sammanhanget innebär det att när en utomstående aktör genom en upphandling engageras i säkerhetskänslig verksamhet ska behovet av säkerhetsskyddsåtgärder enligt 1 § utredas och kraven på sådana åtgärder uppställas i ett säkerhetsskyddsavtal mellan parterna. För säkerhetsprövning gäller bestämmelserna i 3 kap. Hänvisningen till 1 § innebär vidare att säkerhetsskyddet inte får göras mindre långtgående än vad som följer av den bestämmelsen. En enskild aktör som omfattas av lagstiftningen kan alltså inte genom ett säkerhetsskyddsavtal åläggas mindre omfattande säkerhetsskyddsåtgärder än de som redan gäller för verksamheten enligt denna lag. Däremot kan ett säkerhetsskyddsavtal fylla funktionen att det preciserar säkerhetsskyddet hos leverantören för att passa den aktuella upphandlingen. Ledning för tolkning av ordet upphandling kan hämtas från upphandlingslagstiftningen. Paragrafen gäller all typ av upphandling, även sådan upphandling som med stöd av upphandlingslagstiftningen kan undantas från lagstiftningens regelverk. Med leverantör avses även anbudssökande och anbudsgivare. Kravet på säkerhetsskyddsavtal gäller enligt första punkten vid upphandlingssituationer där det förekommer säkerhetsskydds- klassificerade uppgifter i lägst säkerhetsskyddsklassen konfidentiell. Att krav inte ställs på säkerhetsskyddsavtal för alla upphandlingar eller kontraktssituationer vid säkerhetskänslig verksamhet innebär inget hinder mot att sådana avtal ändå ingås när det t.ex. gäller en upphandling där det förekommer säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i den lägsta - säkerhetsskyddsklassen. Enligt andra punkten gäller kravet på säkerhets- skyddsavtal även om upphandlingen och avtalet inte berör säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter om avtalsingåendet i övrigt ger en leverantör tillgång till säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Det kan t.ex. vara fråga om upphandling av informationssystem eller andra elektroniska kommunikationslösningar som avser vitala funktioner för samhället och som medför höga krav på tillgänglighet och riktighet. Det kan även gälla situationer där leverantören ska delta i säkerhetskänslig verksamhet i övrigt. Detta kan vara fallet på t.ex. kärnkraftverk och flygplatser där den säkerhetskänsliga verksam- heten enbart i begränsad omfattning avser säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Enligt andra stycket ska den som har genomfört en upphandling och ingått ett säkerhetsskyddsavtal med en leverantör kontrollera att leverantören följer säkerhetsskyddsavtalet. Kontrollskyldigheten innebär en skyldighet att se till att avtalsvillkoren följs. Enligt tredje stycket gäller paragrafen även för enskilda aktörer. Till skillnad från nuvarande säkerhetsskyddslag gäller skyldigheten att teckna säkerhetsskyddsavtal alltså inte bara för statliga myndigheter, kommuner och landsting utan även för enskilda bolag, föreningar och stiftelser som 2017/18:89 omfattas av säkerhetsskyddslagen och som avser ingå avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader. Paragrafen gäller därmed inte bara offentlig upphandling utan även när enskilda verksamhetsutövare ingår avtal med externa leverantörer, oavsett om dessa uttryckts i ett skriftligt avtal eller inte, exempelvis vid affärstransaktioner mellan två bolag i samma koncern. 7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om säkerhetsskyddsanalys samt anmälnings- och rapporteringsskyldighet enligt 1 §, säkerhetsskyddsåtgärder enligt 2–4 §§, säkerhetsskyddsklassificering enligt 5 § och säkerhetsskyddsavtal enligt 6 §. I paragrafen, som saknar motsvarighet säkerhetsskyddslag, finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vad som krävs för att uppfylla skyldigheter som anges i kapitlet. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Skyldigheter som avses är de som framgår i 1 § om krav på säkerhetsskyddsanalys och krav på att anmäla och rapportera sådant som är av vikt för säkerhetsskyddet, 2–4 §§ om krav på säkerhets- skyddsåtgärder, 5 § om krav på säkerhetsskyddsklassificering och 6 § om krav på säkerhetsskyddsavtal. Föreskrifter som kan meddelas med stöd av detta bemyndigande är t.ex. vilka åtgärder en verksamhetsutövare ska vidta för att identifiera och värdera skyddsvärden inom ramen för arbetet med sin säkerhetsskyddsanalys samt hur man ska uppfylla kraven på säkerhetsskyddsklassificering, informationssäkerhet, fysisk säkerhet och personalsäkerhet. Föreskrifter om anmälnings- och rapporterings- skyldighet kan t.ex. avse skyldighet att anmäla röjande av säkerhets- skyddsklassificerad uppgift, allvarlig säkerhetshotande verksamhet, brister i säkerhetsskyddet och ingående av säkerhetsskyddsavtal samt rapportering av it-incidenter. Övervägandena finns i avsnitt 6. Vem som ska säkerhetsprövas 1 § Den som genom en anställning eller på något annat sätt ska delta i säkerhetskänslig verksamhet ska säkerhetsprövas. Säkerhetsprövning ska dock inte göras när det gäller 1.uppdrag som statsråd, ledamot av , eller kommun- och , eller 2.annat uppdrag som offentlig försvarare eller ombud inför domstol än sådant som avser offentligt ombud enligt 27 kap. 27 § eller integritets- skyddsombud enligt 6 § lagen (2009:966) om Försvarsunderrättelsedomstol. I paragrafen anges krav på säkerhetsprövning när en person genom anställning eller på något annat sätt ska delta i säkerhetskänslig verksamhet. Från kravet på sådan prövning undantas bl.a. riksdags- ledamöter. Övervägandena finns i avsnitt 8.3.2. Paragrafen motsvarar i huvudsak 11 § och 13 § andra stycket 1996 års säkerhetsskyddslag (prop. 1995/96:129 s. 28 f., 38 f., 78 f.). som undantas från kravet på säkerhetsprövning har tidigare endast varit Prop. 2017/18:89 undantagna från kravet på registerkontroll. I första punkten förtydligas vilka grupper som omfattas av undantaget. Undantaget från kravet på säkerhetsprövning enligt denna paragraf hindrar inte att ett säkerhetsintyg enligt 4 kap. 1 § utfärdas för att underlätta internationell samverkan. Vidare gäller undantaget endast när sådana uppdrag som anges i paragrafen utövas. Om t.ex. en person som är ledamot av deltar i någon annan säkerhetskänslig verksamhet, ska personen säkerhetsprövas. Säkerhetsprövningens syfte och innehåll 2 § Säkerhetsprövningen syftar till att klarlägga om en person kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas i denna lag och i övrigt pålitlig från säkerhetssynpunkt. Vid säkerhetsprövningen ska sådana omständigheter beaktas som kan antas innebära sårbarheter i säkerhetshänseende. I paragrafen anges säkerhetsprövningens syfte. Övervägandena finns i avsnitt 8.3.2. I huvudsak har paragrafen överförts från 11 § första stycket säkerhetsskyddslag (prop. 1995/96:129 s. 28 och 78).