prop · H503216 · 2018-04-24 00:00:00 — När det gäller försäkringsföretag finns en motsvarande rätt för att förordna revisor vid revision av försäkrings- företaget i 17 kap. 11 § försäkringsrörelselagen. Övervägandena finns i avsnitt 12.1.8. Paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 7 § lagen om försäkringsförmedling. Paragrafen innebär att svenska försäkringsförmedlare, utländska försäkringsförmedlare som driver verksamhet genom filial eller perma- nent närvaro i och försäkringsföretag genom årliga avgifter ska finansiera verksamhet med anknytning till lagen och verksamhet enligt lagen om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna. Andra stycket innebär att en EES-försäkringsförmedlare som omfattas av en överenskommelse om överföring av tillsynsansvar från den behöriga myndigheten i hemlandet till också ska betala avgift enligt paragrafen. får, enligt tredje stycket, även ta ut avgifter för prövning av ansökningar om tillstånd och anmälningar enligt lagen. Genom ett bemyndigande i 11 § får regeringen meddela föreskrifter om avgifterna. Övervägandena finns i avsnitt 12.1.9. Paragrafen motsvarar delvis 9 kap. 2 § 10 lagen om försäkringsför- medling. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om avgifter för verksamhet. Sådana föreskrifter finns i förordningen (2007:1135) om årliga avgifter för finansiering av verksamhet och förord- ningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos Finans- inspektionen. Övervägandena finns i avsnitt 12.1.9. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 9 kap. 2 § 9 lagen om försäkrings- förmedling, innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka upplysningar en försäkringsdistributör, en EES-försäkringsförmedlare eller en försäkringsförmedlare från tredjeland, enligt 5 § ska lämna till för dess tillsynsverksamhet. Bemyndigandet om- fattar, utöver motsvarande bemyndigande i lagen om försäkringsförmed- ling, även sättet för hur upplysningarna ska lämnas och när detta ska ske. Det överensstämmer med det som gäller enligt motsvarande bemyn- digande i försäkringsrörelselagen (17 kap. 30 § andra stycket). Övervägandena finns i avsnitt 12.1.4. Paragrafen genomför delvis artiklarna 7, 8.2, 31 och 33.1 och artikel 33.2 a–c och 33.3 i försäkringsdistributionsdirektivet. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 1 § lagen om försäkrings- förmedling. Paragrafen innehåller bestämmelser om möjlig- heter att ingripa mot svenska försäkringsdistributörer. Första stycket, som motsvarar 8 kap. 1 § första stycket lagen om försäkringsförmedling, innebär att ska ingripa om en försäkringsdistributör har åsidosatt sina skyldigheter enligt de regler som gäller för verksamheten. I andra stycket, som motsvarar 8 kap. 1 § andra stycket lagen om försäkringsförmedling, anges vilka olika typer av ingripande som kan bli aktuella om en överträdelse har skett. Återkallelse av tillstånd avseende försäkringsföretag regleras i 18 kap. försäkringsrörelselagen som även innehåller reglerna för tillstånd avseende försäkringsföretagen. Av 18 kap. 1 § försäkringsrörelselagen följer att reglerna om återkallelse av tillstånd för ett försäkringsföretag även gäller vid överträdelser av bestämmelser i andra författningar än den lagen som reglerar ett företags verksamhet såsom förevarande lag. Av tredje stycket följer att under vissa förutsätt- ningar får ingripa mot försäkringsförmedlare som bedriver försäkrings- distribution i ett annat land inom EES. Bestämmelsen genomför försäk- ringsdistributionsdirektivets krav på att den behöriga myndigheten i hemlandet ska vidta åtgärder mot försäkringsförmedlare som bedriver verksamhet i ett annat land inom EES. Ett ingripande förutsätter att den behöriga myndigheten i värdlandet först underrättar om en överträdelse. ska då göra en bedömning när det gäller den information som inspektionen har fått från myndigheten i värdlandet och, i förekommande fall, vidta nöd- vändiga åtgärder för att avhjälpa bristerna. I fjärde stycket regleras vilka ingripandemöjligheter Finansinspek- tionen har i förhållande till svenska försäkringsförmedlare som omfattas av en internationell överenskommelse om överföring av tillsynsansvar från inspektionen till en behörig myndighet i ett annat land inom EES. För en sådan försäkringsförmedlare är det den behöriga myndigheten i det landet som ska utöva den huvudsakliga löpande tillsynen. Försäkringsförmedlarens ställning som svenskt näringsrättsligt och associationsrättsligt subjekt ändras inte genom en internationell överenskommelse mellan och en behörig myndighet i ett annat land. Det innebär att det alltid är ansvar att besluta om ingripande genom anmärkning, varning eller återkallelse av tillstånd för en svensk försäkringsförmedlare även om förmedlaren omfattas av en sådan internationell överenskommelse om överföring av tillsynsansvar. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.4. Paragrafen genomför delvis artiklarna 16, 31.4, 33.1 och 33.2 d och f i försäkringsdistributionsdirektivet. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 1 a § lagen om försäkringsförmed- ling och innehåller bestämmelser om ingripande mot personer som ingår i ett ledningen för en försäkringsförmedlare som är en juridisk person. I första stycket anges att en styrelseledamot, den verkställande direk- tören eller personer som på motsvarande sätt kan företräda en försäk- ringsförmedlare, eller är ersättare för någon av dem, kan bli föremål för ingripande. Med ”på motsvarande sätt kan företräda” avses personer som på den högsta ledningsnivån själva eller som ledamot av ett kollektivt beslutsorgan kan fatta bindande beslut för den juridiska personens räkning i juridiska personer som saknar en styrelse eller en verkställande direktör. Till kretsen personer som på ett sådant sätt kan företräda en försäkringsförmedlare hör bl.a. bolagsmän i handelsbolag. En ersättare kan bli föremål för ingripande endast om den inträtt i ordinarie lednings- persons ställe. I stycket finns också en uppräkning av de överträdelser från försäkringsförmedlarens sida som ska kunna föranleda ett ingrip- ande mot någon som ingår i personkretsen. Uppräkningen motsvarar de överträdelser som anges i artikel 33.1 i försäkringsdistributionsdirektivet. Av punkt 1 följer att om en försäkringsförmedlare bedriver försäkrings- distribution i och inte uppfyller kraven på tillstånd eller registre- ring i 2 kap. kan ingripande mot någon som ingår i ledningen bli aktuellt. Punkt 2 innebär på motsvarande sätt att ett ingripande kan bli aktuellt mot en ledningsperson om försäkringsförmedlaren har fått tillstånd att bedriva försäkringsdistribution genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt. 2017/18:216 Punkt 3 avser den situationen att försäkringsförmedlaren, för distribu- tion av försäkringar utnyttjar någon som inte är berättigad att bedriva försäkringsdistribution eller att distribuera sådana försäkringar som distributionen avser. Ipunkt 4 finns hänvisningar till olika krav som ställs upp i lagen och som motsvarar de överträdelser som anges i artikel 33.1 e och f i direk- tivet. Punkt 5 avser överträdelser av lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen. Iandra stycket anges vilka ingripanden som kan bli aktuella vid sådana överträdelser som anges i första stycket. Ingripande får ske dels genom beslut att personen i fråga , lägst och högst , inte får upprätthålla en funktion som avses i första stycket i ett företag som bedriver försäkringsförmedling, dels genom beslut om sanktions- avgift. Dessa ingripanden får användas tillsammans eller var för sig. får utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall avgöra vilka ingripanden som bör komma i fråga. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.9. Paragrafen genomför delvis artiklarna 31.4, 33.1 b, d, e och f och 33.2 d och f i försäkringsdistributionsdirektivet. Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i lagen om försäkrings- förmedling, innehåller bestämmelser om ingripande mot personer i ett försäkringsföretags ledning. Iförsta stycket definieras, på motsvarande sätt som för företag som bedriver försäkringsförmedling i 2 § första stycket, den personkrets i försäkringsföretagets ledning som kan bli föremål ingripande. I stycket finns också en uppräkning av de överträdelser från försäkringsföretagets sida som ska kunna föranleda ett ingripande mot någon som ingår i personkretsen. Denna uppräkning motsvarar för försäkringsföretagen de överträdelser som anges i artikel 33.1 b, d, e och f i försäkringsdistribu- tionsdirektivet. Punkt 1 motsvarar i sak 2 § första stycket 3 och avser den situationen att försäkringsföretaget för distribution av försäkringar utnyttjar någon som inte är berättigad att bedriva försäkringsdistribution eller att distribuera sådana försäkringar som distributionen avser. Ipunkt 2 finns hänvisningar till olika krav som ställs upp i lagen. På samma sätt som för försäkringsförmedlare motsvarar kraven de över- trädelser som anges i artikel 33.1 e och f i direktivet. Iandra stycket anges vilka ingripanden som kan bli aktuella vid sådana överträdelser som anges i första stycket. I likhet med det som anges i 2 § får ingripande när det gäller försäkringsföretag ske dels genom beslut att personen i fråga , lägst och högst , inte får upprätthålla en funktion som avses i första stycket i ett försäkrings- företag, dels genom beslut om sanktionsavgift. Även när det gäller försäkringsföretag får ingripanden användas tillsammans eller var för sig. får även i förevarande fall utifrån förutsättningarna i Prop. 2017/18:216 varje enskilt fall avgöra vilka ingripanden som bör komma i fråga. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.9. I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i lagen om försäkrings- förmedling, anges vilka förutsättningar som gäller för ingripanden mot sådana personer som avses i 2 och 3 §§. Ett ingripande får ske endast om företagets överträdelse är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. Exempel på sådan grov oaktsamhet kan vara att personen medvetet tagit en risk beträffande riktigheten hos vissa uppgifter som lämnas till . risktagande kan det vara fråga om när personen underlåtit att se till att det finns en ändamålsenlig organisation på plats för rapportering eller informationslämnande, eller underlåtit att regelbundet följa upp hur Det bör också anses grovt oaktsamt att underlåta att sätta sig in i innebörden av regler som har väsentlig betydelse för Övervägandena finns i avsnitt 12.2.9. Paragrafen genomför delvis artikel 34 i försäkringsdistributions- Paragrafen motsvarar 8 kap. 1 b § lagen om försäkringsförmedling. Paragrafen innehåller bestämmelser om omständigheter som ska beaktas vid val av ingripande samt förutsättningarna för att underlåta ett Utgångspunkten är att alla relevanta omständigheter ska I första stycket finns en uppräkning av omständigheter som typiskt sett är relevanta och som kan påverka valet av ingripande i både förmildrande och försvårande riktning. Andra stycket omfattar, till skillnad från nuvarande bestämmelse, ingripande mot en fysisk person som ingår i en försäkringsdistributörs Det bör dock sällan bli aktuellt att tillämpa bestämmelsen när det gäller ingripande mot en sådan person, eftersom ingripande enligt 2 eller 3 § förutsätter allvarliga, upprepade eller systematiska överträdelser samt uppsåt eller grov oaktsamhet. Ett ingripande får därutöver underlåtas om försäkringsdistributören gör rättelse eller om den fysiska personen verkat för att försäkringsdistributören gör rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot distributören eller den fysiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.10. Paragrafen genomför delvis artikel 34 i försäkringsdistributions- I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i lagen om försäkrings- förmedling, finns bestämmelser om försvårande och förmildrande omständigheter som, utöver de som anges i 5 §, ska beaktas vid val av ingripande mot en försäkringsdistributör eller en fysisk person som ingår i ledningen för ett sådant företag. I första stycket anges att tidigare överträdelser ska beaktas i för- svårande riktning. Särskild vikt bör fästas vid frågan om en överträdelse är identisk med en tidigare överträdelse eller på annat sätt kan sägas vara likartad. Försäkringsdistributörens tidigare överträdelser, till vilka den fysiska personen inte medverkat, ska endast beaktas i försvårande riktning när ingripande övervägs mot företaget. Av andra stycket följer att i förmildrande riktning ska beaktas om försäkringsdistributören eller den fysiska personen i väsentlig utsträck- ning genom aktivt samarbete har underlättat utred- ning och om distributören snabbt upphört med överträdelsen eller om den fysiska personen snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av . För att bestäm- melsen ska vara tillämplig bör det krävas att försäkringsdistributören, eller den fysiska personen i försäkringsdistributörens ledning, självmant för fram viktig information som inte redan förfogar över. När det gäller försäkringsdistributören bör det krävas att distribu- tören när anmälan görs eller uppgifter lämnas upphört eller upp- hör med överträdelsen. Att rättelse görs kan således föranleda antingen att ingripande underlåts enligt 5 § andra stycket eller beaktas vid tillämp- ningen av förevarande bestämmelse. Frågan om förekomsten av en snabb rättelse ska medföra att ingripande underlåts, eller att det blir av mindre allvarlig art, får bedömas från fall till fall. En prövning bör dock först ske av frågan om ett ingripande ska underlåtas. Om detta inte är fallet, bör rättelsen kunna beaktas vid tillämpning av bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.10. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 2 § första och tredje styckena lagen om försäkringsförmedling. Samtliga punkter i första stycket har en motsvarighet i lagen om försäkringsförmedling. Bestämmelsen i 8 kap. 2 § första stycket 4 den lagen om att tillståndet ska återkallas om försäkringsförmedlaren inte längre uppfyller förutsättningarna för tillstånd utmönstras eftersom återkallelse på den grunden bör kunna ske enligt de allmänna bestäm- melserna om ingripande i 1 § förevarande lag. Andra stycket, som är utformat efter förebild av 25 kap. 5 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden, har inte någon motsvarighet i lagen om försäkringsförmedling. Det innebär att kan återkalla ett tillstånd att bedriva försäkringsdistribution på formell grund, t.ex. efter det att en försäkringsförmedlare har förklarat sig avstå från sitt tillstånd, först efter det att inspektionen prövat om det finns skäl att ingripa mot försäkringsförmedlaren på grund av regelöverträdelser. Om det finns skäl att ingripa på grund av regelöverträdelser får Finans- inspektionen enligt bestämmelsen även meddela ett beslut om ingripande innan ett tillstånd återkallas på formell grund. Det allmänna kravet i 9 § förvaltningslagen på skyndsam handläggning förhindrar således inte att utreder och prövar överträdelser även om det finns formell grund för att återkalla en försäkringsförmedlares tillstånd (jfr Prop. 2017/18:216 prop. 2016/17:162 s. 754). Tredje stycket motsvarar 8 kap. 2 § tredje stycket lagen om försäk- ringsförmedling och innebär att har möjlighet att i vissa fall, om det är tillräckligt, meddela varning som ett alternativ till återkallelse. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.5. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 2 § andra stycket lagen om försäk- ringsförmedling. Första stycket motsvarar i sak 8 kap. 2 § andra stycket lagen om försäkringsförmedling. Bestämmelsen justeras endast språkligt. Ett till- stånd ska kunna återkallas om en ledande befattningshavare saknar den insikt och erfarenhet som krävs för att delta i ledningen av försäkrings- förmedlaren eller på annat sätt är olämplig. Den krets av ledande befattningshavare som omfattas är styrelseledamöter och verkställande direktör. Återkallelse får dock ske bara om först har beslutat att anmärka på att personen ingår i styrelsen eller är verk- ställande direktör och om han eller hon, sedan en av inspektionen bestämd tid har förflutit, fortfarande finns kvar i styrelsen eller som verkställande direktör. Andra stycket har inte någon motsvarighet i lagen om försäkrings- förmedling. Bestämmelsen, som är utformad efter förebild av 18 kap. 11 § andra stycket försäkringsrörelselagen, innebär att Finansinspek- tionen, i stället för att återkalla ett tillstånd på grund av att en styrelse- ledamot eller verkställande direktör inte uppfyller lagens krav, får besluta att styrelseledamoten eller den verkställande direktören inte längre får vara det. får då förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess försäkringsförmedlaren har utsett en ny styrelse- ledamot eller verkställande direktör. Bestämmelsen kan tillämpas i stället för återkallelse i de fall då det finns brister i ledningen i ett i övrigt livs- kraftigt företag och företaget inte självt förmår ändra på situationen. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.6. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 4 § första stycket lagen om försäkringsförmedling. Bestämmelsen anpassas emellertid utifrån den nya uppdelning av försäkringsförmedlare som ska registreras i stället för att ha tillstånd till försäkringsdistribution enligt förevarande lag. Bestäm- melsen i 8 kap. 4 § andra stycket lagen om försäkringsförmedling utmönstras, vilket innebär att inte längre har möjlighet att återkalla registreringen för en anknuten försäkringsförmedlare när en sådan försäkringsförmedlare har förklarat sig avstå från sin registrering. Ändringen är en konsekvens av att får utreda och ingripa mot regelöverträdelser enligt 7 § andra stycket även när en försäkringsförmedlare förklarar sig avstå från sitt tillstånd att bedriva försäkringsdistribution (se författningskommentaren till den paragrafen). Övervägandena finns i avsnitt 12.2.3. Bestämmelsen motsvarar i sak 8 kap. 3 § lagen om försäkrings- förmedling. får också bestämma att beslutet om åter- kallelse ska gälla (se 10 kap. 1 § fjärde stycket och författ- ningskommentaren till den bestämmelsen). Övervägandena finns i avsnitt 12.2.3. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 6 § första stycket lagen om försäkringsförmedling. Bestämmelsen gäller för återkallelser av tillstånd eller registreringar för försäkringsförmedlare, vilket innebär att den även omfattar registrering av anknutna försäkringsförmedlare och anknutna sidoverksamma försäkringsförmedlare. Bestämmelserna i 8 kap. 6 § andra stycket lagen om försäkringsförmedling utmönstras. De tar sikte en situation då har återkallat en anknuten försäkrings- förmedlares registrering. Enligt förevarande lag har inte någon sådan befogenhet (se författningskommentaren till 7 §). Övervägandena finns i avsnitt 12.2.3. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 7 § lagen om försäkrings- förmedling. Första och tredje styckena förs över oförändrade. I andra stycket tas hänvisningen till återkallelsebeslut bort. har inte någon befogenhet att återkalla en försäkrings- förmedlares registrering enligt förevarande lag. Bestämmelsen anpassas också utifrån den nya uppdelning av försäkringsförmedlare som ska registreras i stället för att ha tillstånd till försäkringsdistribution. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.3. Paragrafen genomför delvis artikel 33.2 e i försäkringsdistributions- direktivet. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 12 § lagen om försäkringsför- medling. Paragrafen innehåller bestämmelser om förutsättningarna under vilka kan meddela beslut om sanktionsavgift mot en försäkringsdistributör, en EES-försäkringsförmedlare som omfattas av en sådan överenskommelse som avses i 8 kap. 4 § första stycket eller en sådan utländsk försäkringsförmedlare som avses i 3 kap. 3 §. Bestäm- melsen anpassas till de nya kategorier av utländska försäkringsförmed- lare som finns i försäkringsdistributionsdirektivet. Termen straffavgift ersätts med sanktionsavgift. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.7. Paragrafen genomför delvis artikel 33.2 e i försäkringsdistributions- direktivet. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 13 § lagen om försäkringsför- medling. Paragrafen innehåller bestämmelser om sanktionsavgiftens högsta be- lopp när en sådan avgift ska beslutas för en försäkringsdistributör som är en juridisk person. Av första stycket följer att avgiften som lägst kan bestämmas till . Det högsta belopp som ska kunna bestämmas i ett enskilt ärende ska bestämmas till det högsta av de belopp som beräknas enligt punkterna 1–3. Det beloppsspann som bestäms enligt paragrafen utgör således ramarna för hur hög avgift som får beslutas för en överträdelse. I 16 § anges de omständigheter som ska beaktas när avgiftens storlek fastställs inom detta spann. Enligt punkt 1 kan beloppstaket bestämmas till av företagets omsättning föregående räkenskapsår. Om den juridiska person som en sanktion ska riktas mot upprättar sin årsredovisning enligt årsredovis- ningslagen, är den omsättning som ska ligga till grund för sanktions- avgiften summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter. Om överträdelsen begås av ett moderföretag eller ett dotterföretag i en koncern ska koncernredovisningen i stället användas som utgångspunkt för beräkningen. Med ”motsvarande omsättning” avses det som utgör omsättning enligt de redovisningsregler som gäller för den juridiska personen. Posterna för beräkningen av omsättningen på koncernnivå hämtas ur koncernredovisningen för det yttersta moderföretaget. Ur denna redovisning hämtas alltså de relevanta intäktsposter som motsvarar omsättningen enligt de redovisningsregler som gäller för det företag som ingripandet riktas mot. Utifrån tillämpliga redovisningsregler finns tre typer av omsättning: omsättning från verksamhet som redovisas enligt årsredovisningslagen (1995:1554), omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. Om den juridiska person som en sanktion ska riktas mot upprättar sin årsredovis- ning enligt årsredovisningslagen, är den omsättning som ska ligga till grund för sanktionsavgiften summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter. Om sanktionsavgiften ska beräknas på koncernnivå ska motsvarande årsomsättning, dvs. summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter, ligga till grund för beräkningen av sanktions- avgiften. Hur omsättningen ska beräknas när uppgift om omsättningen saknas eller är bristfällig anges i andra stycket. Enligt punkt 2 kan beloppstaket bestämmas till två gånger den vinst som företaget erhållit till följd av regelöverträdelsen. Detta förutsätter att vinsten kan beräknas. Som vinst kan t.ex. betraktas ökade intäkter som beror på att regelöverträdelsen möjliggjort finansiella aktiviteter som annars vore förbjudna, liksom uteblivna kostnader som föranletts av den bristande regelefterlevnaden. Enligt punkt 3 ska taket för sanktionsavgiften kunna bestämmas till ett belopp motsvarande . Beloppet är inte knutet till växel- 2017/18:216 kursen en viss dag. Vilket belopp i kronor som motsvarar bör därför bestämmas utifrån kursen den dag då beslut om sank- tionsavgift meddelas. I andra stycket anges att om överträdelsen har skett under företagets första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfällig får den uppskattas. Tredje stycket motsvarar 8 kap. 13 § tredje stycket lagen om försäk- ringsförmedling. Bestämmelsen innebär att sanktionsavgiften inte får bestämmas till ett så högt belopp att försäkringsdistributören därefter inte uppfyller de kapitalkrav som gäller för verksamheten. Av fjärde stycket följer att avgiften tillfaller staten finns i avsnitt 12.2.7.