prop · H503269 · 2018-06-19 00:00:00 — I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 1 kap. 6 § polisdatalagen, anges vilka bestämmelser i lagen och i brottsdatalagen som gäller för behandling av uppgifter om juridiska personer. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.1. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 1 kap. 7 § polisdatalagen, anger hur lagen är uppbyggd. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.3. Enligt första stycket gäller 1 kap., som innehåller allmänna bestämmel- ser, för all behandling enligt lagen. I 2 kap. finns det grundläggande bestämmelser om behandling. Det kapitlet gäller också för all behandling enligt lagen, med undantag för behandling enligt 6 kap., som rör behandling av personuppgifter för forensiska ändamål. I 4 kap., som reglerar längsta tid för behandling av personuppgifter, finns det också generella regler, men de är inte tillämpliga på behandling i de särskilda register som regleras i 5 kap. De ska inte heller tillämpas vid behandling av personuppgifter i Polis- myndighetens forensiska verksamhet, som regleras i 6 kap. Av andra stycket framgår att 3 kap. enbart gäller för uppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga. 2017/18:269 I 5 kap. särregleras vissa register. Av tredje stycket framgår att 5 kap. gäller i stället för 3 och 4 kap. I fjärde stycket anges vad som gäller för behandling av personuppgifter i den forensiska verksamheten, som regleras i 6 kap. Då gäller det kapitlet i stället för 2–4 kap. I femte stycket anges att det i 7 kap. finns bestämmelser om administ- rativa sanktionsavgifter, skadestånd och överklagande. Grundläggande bestämmelser om behandling Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i polisdatalagen, reglerar de tillåtna rättsliga grunderna för behandling av personuppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.1. Paragrafen, som är anpassad till hur de rättsliga grunderna för behand- ling av personuppgifter anges i brottsdatalagen, gäller i stället för 2 kap. 1 § första stycket brottsdatalagen. Det bör noteras att regleringen i 2 kap. 2 § brottsdatalagen ger myndigheterna rättsligt stöd för att i vissa fall behandla personuppgifter enbart för diarieföring och nödvändig Bestämmelsen bildar den yttre ramen för när behandling av personuppgifter är tillåten. Eftersom lagen tillämpas av flera myndigheter måste bestämmelsen läsas tillsammans med regleringen av tillämpning- sområdet i 1 kap. 1 § för att det ska kunna avgöras vilka punkter som är relevanta för respektive myndighet. Personuppgifter får behandlas om det är nödvändigt för att myndigheterna ska kunna utföra vissa uppgifter. Av 2 kap. 1 § andra stycket brottsdatalagen följer att uppgiften ska framgå av lag, förordning eller ett särskilt beslut i vilket regeringen uppdragit åt myndigheten att ansvara för uppgiften (se vidare prop. 2017/18:232 s. 440). Enligt punkt 1 får personuppgifter behandlas om det är nödvändigt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. för allt underrättelseverksamhet som regleras i punkten. arbete med insamling, bearbetning och analys av information i syfte att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet när det ännu inte finns misstankar om att något konkret brott har begåtts (se prop. s. 318). Även behandling av överskottsinformation med stöd av 27 kap. 23 a § omfattas, om syftet är att förhindra brott. sonuppgiftsbehandling vid brottsofferarbete omfattas Enligt punkt 2 får personuppgifter behandlas om det är nödvändigt för att utreda eller lagföra brott. Med utreda brott avses framför allt att genomföra förundersökning enligt 23 kap. , oavsett om det är eller åklagare som leder förundersökningen. Med brott avses konkreta brott, men det kan vara fråga om både brott som bevisligen har begåtts och brott som det enbart finns misstankar om. Misstankarna behöver inte vara riktade mot någon bestämd person. det fråga om undersökning av icke konkretiserad brottslig verksamhet tillämpas punkt 1 (se prop. 2009/10:85 s. 318). Även personuppgiftsbehandling inom ramen för den form av förenklat Prop. 2017/18:269 utredningsförfarande som regleras i 23 kap. 22 § och personuppgiftsbehandling vid åtgärder som vidtas med stöd av 23 kap. 3 och 8 §§ omfattas. Punkten omfattar även annan ut- redning som görs enligt bestämmelserna i 23 kap. (se prop. 2009/10:85 s. 319). Med lagföra brott avses här utfärdande av förelägganden av ordnings- bot. I tidigare förarbeten utvecklas närmare vad det innebär (se prop. 2009/10:85 s. 318 f.). Enligt punkt 3 får personuppgifter behandlas om det är nödvändigt för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Det är endast Polismyndig- heten som har sådana uppgifter att personuppgiftsbehandling enligt denna punkt kan bli aktuell. Vilka uppgifter det kan vara fråga om utvecklas i prop. 2017/18:232 s. 431. Personuppgifter får enligt punkt 4 också behandlas om det är nödvän- digt för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Behandling enligt denna punkt tar sikte på sådana förpliktelser som syf- tar till att gagna utländsk brottsbekämpande verksamhet (se prop. 2009/10:85 s. 319). Behandling för nya ändamål I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i polisdatalagen, finns en upplysning om att förutsättningarna för att personuppgifter ska få behandlas för nya ändamål regleras i 2 kap. 4 och 22 §§ brottsdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 6 och 7.3.1. Innan personuppgifter får behandlas för ett nytt ändamål inom eller utanför brottsdatalagens tillämpningsområde krävs det en prövning enligt 2 kap. 4 eller 22 § brottsdatalagen. Se vidare författningskommentaren till de paragraferna (prop. 2017/18:232 s. 442 f. och 451 f.). I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i polisdatalagen, begränsas tillämpningen av bestämmelserna om särskilda upplysningar i 2 kap. 3 § andra stycket, 9 och 10 §§ brottsdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.11. Det är endast personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 3 kap. 2 § som i vissa fall ska förses med särskilda upplys- ningar. Det innebär att när personuppgifter behandlas bara av ett fåtal personer behöver särskilda upplysningar inte lämnas. Personuppgifter som förekommer i de särskilda register som behandlas i 5 kap. behöver inte heller förses med särskilda upplysningar, eftersom dessa personupp- gifter inte har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 3 kap. 2 §. I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i polisdatalagen, regleras när biometriska uppgifter får behandlas. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.2. Biometriska uppgifter, som definieras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen, är känsliga personuppgifter och får enligt 2 kap. 12 § brottsdatalagen behandlas endast om det är särskilt föreskrivet och om det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen. Paragrafen, som är en sådan särskild föreskrift som avses i 2 kap. 12 § brottsdatalagen, möjliggör användning av särskild teknisk behandling för att bekräfta unik identifiering av en person. Det innebär att t.ex. fingerav- tryck, ansiktsgeometri, röstigenkänning eller rörelsemönster får användas för att identifiera en person. Biometriska uppgifter får behandlas av och Säker- hetspolisen om det är absolut nödvändigt för ändamålet med behand- lingen. Det innebär att behovet av att behandla sådana uppgifter måste prövas särskilt noga. Det kan noteras att genetiska uppgifter inte får behandlas av myndigheterna med stöd av förevarande paragraf (jfr 6 kap. 4 §). I paragrafen, som tillsammans med 6 § reglerar när det är tillåtet att använda känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 kap. 5 § andra stycket polisdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. Undantaget gäller både vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och i personuppgifter som inte har det. Sökför- budet hindrar inte att brottsrubriceringar, uppgifter om tillvägagångssätt vid brott, uppgifter om verkställighet av påföljd eller uppgifter som be- skriver en persons utseende används som sökbegrepp, även om det skulle leda till ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter som t.ex. hälsa eller sexuell läggning Med uppgifter som beskriver en persons utseende avses signalements- uppgifter som t.ex. kroppsbyggnad, ansiktsform, hår- och hudfärg, klä- dsel och fysiska kännetecken som födelsemärken, blindhet och tatue- ringar (jfr prop. 2011/12:45 s. 124). En sökning på ett fysiskt särdrag kan ge ett urval av personer grundat på uppgifter som rör hälsa. Sökning på t.ex. vissa sexualbrott eller tillvägagångssätt vid brott kan resultera i ett urval av personer grundat på sexualliv eller sexuell lägg- ning. Ett urval av personer grundat på uppgifter om hälsa kan även bli resultatet vid sökning på exempelvis olika vårdpåföljder. Uppgifter om tatueringar kan t.ex. avslöja viss politisk åsikt eller religiös övertygelse. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana uppgifter som sök- ningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av käns- liga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdatalagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. I paragrafen, som tillsammans med 5 § reglerar när det är tillåtet att an- vända känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sök- förbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen. Paragrafen har inte någon motsvarighet i polisdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. Undantaget gäller enbart vid sökning i personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 3 kap. 2 §. Det avser dels uppgifter som endast ett fåtal personer har tillgång till och dels uppgifter som finns i de register som behandlas i 5 kap. (t.ex. penningtvättsregist- ret och internationella registret). Som framgår av 1 kap. 7 § gäller inte 3 kap. för de register som behandlas i 5 kap, varför uppgifter i dessa regis- ter inte har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 3 kap. 2 §. Sökning i sådana uppgifter får göras i syfte att få fram ett urval av per- soner grundat på etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filoso- fisk övertygelse eller medlemskap i fackförening eller uppgifter som rör hälsa, sexualliv eller sexuell läggning. Sådana sökningar kan aktualiseras bl.a. vid utredning av brott som kan ha etniska, politiska eller religiösa motiv. Sökning kan också vara motiverad för att kartlägga sambandet mellan personer i kriminella nätverk som hålls samman av etniskt ur- sprung eller personer som begår vissa brott på grund av sin ideologiska övertygelse. Vid vissa brottstyper, exempelvis sexualbrott, kan återfall i brott vara vanligt och motivera att sökning görs som kan avslöja sexual- liv eller sexuell läggning vid brott med okänd gärningsman. Rätten att söka på känsliga personuppgifter gäller dock inte sökning på ras. Sökning i genetiska eller biometriska uppgifter är enligt 6 kap. 4 § enbart tillåtet i den forensiska verksamheten. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana uppgifter som sök- ningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av käns- liga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdatalagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. Paragrafen innehåller sekretessbrytande bestämmelser om utlämnande av personuppgifter till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisa- tioner. Den motsvarar i huvudsak 2 kap. 15 § polisdatalagen (se prop. 2009/10:85 s. 329 f.). Sekretessen bryts och personuppgifter får lämnas ut till någon av de mottagare som anges i första stycket om mottagaren behöver dem för att utföra en sådan uppgift som avses i 1 §. Det innebär att möjligheterna till utlämnande utökas något i förhållande till dagens reglering, eftersom lagen även gäller vid upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. Vid överföring av personuppgifter till tredjeland ska regleringen i 8 kap. brottsdatalagen också tillämpas. Genom paragrafen bryts viss sekretess som annars skulle ha gällt gent- emot andra brottsbekämpande myndigheter. Den motsvarar i huvudsak 2 kap. 16 § polisdatalagen (se prop. 2009/10:85 s. 330 f.). I förhållande till dagens reglering har lagts till i uppräkningen av mottagande myndigheter. Sekretessen bryts om den mottagande myndigheten behöver uppgifterna för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen. Paragrafen innehåller en bestämmelse som i fråga om uppgifter i dna- register bryter viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myndigheter. Den motsvarar i huvudsak 2 kap. 17 § polisdatalagen (se prop. 2009/10:85 s.331 f.). Sekretessen bryts om den mottagande myndigheten behöver uppgift- erna för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen. Paragrafen innehåller en bestämmelse som i fråga om uppgifter i finger- avtrycks- och signalementsregister bryter viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myndigheter. Den mot- svarar i huvudsak 2 kap. 18 § polisdatalagen (se prop. 2009/10:85 s.332). Sekretessen bryts om den mottagande myndigheten behöver uppgif- terna för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen. Paragrafen innehåller en sekretessbrytande bestämmelse som motsvarar nuvarande 9 § lagen (2015:51) om register över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang (se prop. 2013/14:254 s. 50). Tillträdesförbudsregist- ret regleras i 5 kap. 23–26 §§. Övervägandena finns i avsnitt 14.3. Paragrafen reglerar när personuppgifter får lämnas ut elektroniskt. I första stycket, som delvis motsvarar 2 kap. 20 § polisdatalagen, föreskrivs att personuppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt. Med sådant utlämnande avses bl.a. utlämnande genom e-post eller annan elektronisk överföring eller på ett usb-minne eller annat motsvarande medium. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.4. Det har betydelse vem mottagaren är för frågan om det är olämpligt att lämna ut uppgifter elektroniskt. Som regel kan det inte anses vara olämp- ligt att lämna ut uppgifter på det sättet till en myndighet (se prop. 2014/15:148 s. 113). När det gäller utlämnande till enskilda krävs en mer nyanserad be- dömning. Om det finns en författningsreglerad skyldighet att sända en handling till en viss person får det avgöras om elektroniskt utlämnande är olämpligt med hänsyn till bl.a. innehållet i handlingen, vem som är mot- tagare, behovet av att kunna visa att personen i fråga har tagit del av handlingen och andra omständigheter. Är det fråga om processmaterial som översänds till parter eller ombud bör även principen om parternas Prop. 2017/18:269 likställdhet i processen beaktas. Frågan om elektroniskt utlämnande till enskilda är särskilt svårbedömd när det på grund av uppgifternas art, struktur, antal eller någon annan särskild omständighet finns anledning att befara att utlämnandet kan leda till integritetsrisker (jfr prop. 2014/15:148 s. 114). Om det kan antas att personuppgifterna kan komma att behandlas i strid med dataskyddsförordningen eller dataskyddslagen om de lämnas ut elektroniskt gäller sekretess enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400). De får då inte lämnas ut till följd av sekretess. Det kan också finnas särskild anledning att iaktta försiktighet när det gäller utlämnande av bild- och ljudupptagningar (jfr prop. s.51 f.). Vid prövningen av om personuppgifter bör lämnas ut elektroniskt bör även informationssäkerheten vägas in. Om någon begär att få tillgång till en allmän handling med stöd av tryckfrihetsförordningen får den utlämnande myndigheten inte efter- forska syftet med begäran, vilket kan ha betydelse vid prövningen av om det i ett enskilt fall är lämpligt att lämna ut en handling med personupp- gifter elektroniskt. Andra stycket motsvarar 2 kap. 21 § polisdatalagen och innehåller en upplysning om att direktåtkomst endast är tillåten i den utsträckning som anges i lagen. Personuppgifter från transportföretag 13 § Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i dagens reglering, reglerar tillsammans med 14 § hur personuppgifter som ett transportföretag tillhandahåller enligt 25 § polislagen får behandlas. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.1 och 7.4.2. Regleringen avser uppgifter om ankommande eller avgående transpor- ter av bl.a. passagerare och fordon som transportföretag befordrar till och från . Det rör sig alltså om bokningsuppgifter i framför allt flyg- och färjetrafik. Transportföretagens skyldighet att tillhandahålla uppgif- ter regleras fortfarande i polislagen. I lagen om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen regleras personuppgiftsbehandling som avses i den lagen. Om den lagen eller föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till lagen innehåller avvikande bestämmelser, ska de tillämpas i stället för bestämmelserna i denna lag. Detta följer av 1 kap. 3 §. I första stycket tydliggörs att uppgifter från transportföretag endast får behandlas för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verk- samhet eller utreda eller lagföra brott. Enligt andra stycket får personuppgifter som avses i första stycket bara i enskilda fall behandlas för nya ändamål enligt 2 kap. 4 eller 22 § brotts- datalagen. Ett exempel kan vara att ett brott upptäcks och att uppgifterna behövs för att utreda och lagföra brottet. Det kan också visa sig att vissa av uppgifterna behövs i ett underrättelseärende. Det framgår av 3 kap. 2 § i vilken utsträckning som personuppgifter från transportföretag får göras gemensamt tillgängliga. 2017/18:269 14 § I paragrafen anges hur uppgifter från transportföretag som tillhandahålls genom terminalåtkomst får behandlas. Paragrafen motsvarar delvis nuva- rande 26 § andra stycket polislagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.1. Paragrafen reglerar enbart behandling vid terminalåtkomst till person- uppgifter hos transportföretag, medan 13 § anger vad som gäller i fråga om personuppgifter som förs över till myndighetens it-system eller be- handlas strukturerat på annat sätt. Genom terminalåtkomsten till företagens it-system får polisen tillgång till omfattande överskottsinformation om resande. Myndigheten får inte ändra eller på annat sätt bearbeta uppgifter i sådana system. Syftet med regleringen är att myndigheten inte heller ska kunna föra över en hel sådan uppgiftssamling till sina egna it-system för att bearbeta, ändra och lagra personuppgifterna där. Som framgår av 13 § får uppgifter däremot i enskilda fall behandlas för nya ändamål om förutsättningarna för det är uppfyllda. Rätt att meddela föreskrifter 15 § I paragrafen, där bestämmelser om föreskrifter samlas, finns en upplys- ning om att regeringen kan meddela föreskrifter om att personuppgifter får lämnas ut i andra fall än som anges i 7–11 §§, vilket motsvarar 2 kap. 19 § första stycket polisdatalagen, och om begränsning av möjligheterna att lämna ut personuppgifter elektroniskt på annat sätt än genom direkt- åtkomst. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.4. 3 kap. Gemensamt tillgängliga uppgifter Allmän bestämmelse Av paragrafen, som i huvudsak motsvarar 3 kap. 13 § polisdatalagen, framgår att kapitlet innehåller särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga. Vad som avses med att uppgifter görs gemensamt tillgängliga utvecklas i prop. 2009/10:85 s. 334 f. I första stycket anges att kapitlet bara gäller för behandling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 2 §. Uppgifter som endast ett fåtal personer har rätt att ta del av anses inte som gemensamt tillgängliga. Av andra stycket framgår att kapitlet inte gäller när personuppgifter behandlas med stöd av den särskilda bestämmelsen i 2 kap. 2 § brotts- datalagen om behandling av personuppgifter för diarieföring eller för att utföra andra nödvändiga handläggningsuppgifter. Personuppgifter som får göras gemensamt tillgängliga I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 3 kap. 2 § polisdatalagen, anges vilka personuppgifter som får göras gemensamt tillgängliga (se 2009/10:85 s. 336 f.). Två punkter tillkommer i förhållande till Prop. 2017/18:269 dagens reglering. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.1. Enligt punkt 4 får personuppgifter som förekommer i ett ärende om kontaktförbud eller ett ärende om personskydd göras gemensamt till- gängliga. Utöver de uppgifter som registreras i belastningsregistret om den som meddelas kontaktförbud, finns det andra uppgifter som ligger till grund för sådana beslut som kan behöva göras gemensamt tillgäng- liga. Det kan t.ex. vara fråga om uppgifter om närstående till en person som skyddas av ett kontaktförbud, där det antingen kan vara viktigt att personens adressuppgifter inte röjs i andra sammanhang eller att det finns tillgång till uppgifter om närstående som också kan komma att utsättas för trakasserier eller brott. Genom formuleringen ”berörs av” tydliggörs att om t.ex. en person som skyddas av ett kontaktförbud har barn som bor på samma adress och som inte själva skyddas av kontaktförbud, får upp- gifter om barnen också göras gemensamt tillgängliga om det behövs för skyddet. Det kan i vissa fall vara viktigt att göra uppgifter om en person som har begärt kontaktförbud gemensamt tillgängliga trots att frågan om kontakt- förbud ännu inte är slutligt avgjord, om det finns en akut risk för att per- sonen utsätts för brott. Även i ärenden där underlaget inte har bedömts räcka till för ett kontaktförbud, kan personuppgifter behöva göras gemensamt tillgängliga för att uppmärksamma risken för brott mot per- sonen i fråga. På motsvarande sätt kan uppgifter som förekommer i ärenden om per- sonskydd och om närstående till den som har personskydd i vissa fall behöva göras gemensamt tillgängliga, för att det inom myndigheten ska finnas allmän kännedom om att en viss person är i behov av sådant skydd. Enligt punkt 6 får uppgifter som behandlas i syfte att upprätthålla all- män ordning och säkerhet också göras gemensamt tillgängliga. Det kan t.ex. vara fråga om uppgifter om personer som bedöms kunna utgöra hot mot allmän ordning och säkerhet i samband med ett planerat idrotts- arrangemang, en demonstration eller en politisk sammankomst. Sådana uppgifter kan i många fall göras gemensamt tillgängliga med stöd av andra punkter i paragrafen. Denna punkt ger emellertid en generell möj- lighet att göra sådana personuppgifter tillgängliga utan någon kontroll av om den som personuppgiften rör är registrerad i underrättelseverksamhe- ten, är misstänkt för brott eller förekommer i något annat sammanhang som ger möjlighet att göra personuppgifterna gemensamt tillgängliga. I paragrafen, som delvis motsvarar 3 kap. 3 § polisdatalagen, föreskrivs att personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 2 § första stycket 2 eller 5 ska förses med en särskild upplysning (se prop. 2009/10:85 s. 339 f.). Övervägandena finns i avsnitt 5.3.4. Att det ska framgå för vilket närmare ändamål personuppgifterna behandlas följer av 2 kap. 3 § brottsdatalagen. I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 3 kap. 4 § polisdatalagen, regleras i vilken utsträckning sådana uppgifter i underrättelseverksamhet som har gjorts gemensamt tillgängliga ska förses med särskilda upplysningar. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.4. Enligt första stycket ska det framgå av uppgifter i underrättelse- verksamhet att en person inte är misstänkt för att utöva brottslig verk- samhet. Det ska alltså gå att skilja mellan personer som är föremål för polisens intresse på grund av inblandning i brottslig verksamhet och personer som inte är misstänkta för det. Enligt andra stycket ska uppgifter om personer som kan antas ha sam- band med misstänkt brottslig verksamhet eller som övervakas på visst sätt förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och upp- gifternas riktighet i sak.