prop · H503121 · 2018-03-06 00:00:00 — Om sökanden avser att genomföra en enskild adoption, måste sökanden själv ta fram underlag, t.ex. i form av intyg och utredning från myndigheter i ursprungsstaten. Det kan beroende på omständigheterna även finnas anledning för socialnämnden att vidta utredningsåtgärder, t.ex. genom kontakter med myndigheter i ursprungs- staten, särskilt om det finns anledning att kontrollera att en uppgift Svensk utlandsmyndighet i ursprungsstaten kan i förekomman- de fall vara behjälplig i kontakterna. är dock inte skyldig att vidta omfattande utredning om förhållandena i ett annat land. huvudsakliga ansvaret för att presentera utredning som visar att en adop- tion kan antas vara till barnets bästa vilar på sökanden. Om det inte finns tillräcklig utredning för att göra en sådan bedömning ska medgivande I tredje stycket görs förändringar avseende förutsättningarna för social- nämndens prövning av sökandens lämplighet. Nytt är att det i stycket tydliggörs att en samlad bedömning ska göras. Vidare anges ett antal omständigheter som särskilt ska beaktas. Vissa av dessa omständigheter anges även i den hittillsvarande paragrafen. Det gäller sökandens kun- skaper och insikter om adoptivbarn och deras behov och den planerade adoptionens innebörd (första strecksatsen), sökandens personliga egen- skaper och sociala nätverk (andra strecksatsen) och sökandens ålder och hälsotillstånd (tredje strecksatsen). Nytt är att särskild hänsyn ska tas till stabiliteten i relationen, om medgivande söks av makar eller sambor (fjärde strecksatsen). När det gäller de omständigheter som särskilt ska beaktas och som återfinns i den hittillsvarande bestämmelsen kan ledning hämtas från tidigare förarbeten (se prop. 2003/04:131 s. 57 f. och 86 f.). Avsikten med att betona att en samlad bedömning ska göras är att tydliggöra att de omständigheter som lyfts fram ska ses tillsammans och att syftet inte är att socialnämnden vid sin bedömning ska ”bocka av” kriterier, vilket bland annat innebär att det inte anges några riktmärken vad gäller sökandens ålder. Det handlar i stället om att göra en bedömning av sök- anden som person. Sökanden ska ha förmåga att vara förälder till ett adoptivbarn och ha förutsättningar att ge barnet en trygg uppväxt. Lämp- lighetsbedömningen ska ta sin utgångspunkt i barnets bästa. Även vid en samlad bedömning kan dock naturligtvis en viss omständighet, t.ex. sökandens hälsotillstånd, få stor eller till och med avgörande betydelse för bedömningen. Det har blivit vanligare att de barn som är aktuella för internationell adoption har särskilda behov till följd av t.ex. en funktionsnedsättning. Inte sällan har barnet hunnit få traumatiska livserfarenheter. Detta ställer särskilda krav på att de som får tillstånd att genomföra en internationell adoption har de förutsättningar som krävs för att klara det åtagande som adoptionen innebär. Vid denna prövning bör personliga egenskaper och individuella förutsättningar vara i förgrunden för bedömningen. För den som vill adoptera gäller en nedre åldersgräns (4 kap. 5 § ). I övrigt ska sökandens ålder finnas med i bedöm- ningen men ska inte vara utgångspunkten för bedömningen. En förutsätt- ning för att sökanden ska vara lämplig som adoptivförälder är att han eller hon har tillräcklig mognad. Om två makar eller sambor vill adoptera gemensamt är en stabil relation en förutsättning. Mot den bakgrunden kan det sällan komma i fråga att en sökande som är eller därutöver tillåts adoptera (se vidare kommentaren till 4 kap. 2 § föräldra- balken). Sökandens ålder ska bedömas med beaktande av hans eller hennes hälsa och övriga förutsättningar. I flera ursprungsstater finns åldersgränser eller regler om maximal åldersskillnad mellan barnet och den som adopterar. Vissa ursprungs- stater accepterar inte ogifta eller samkönade par som adoptivföräldrar. Det kan alltså förekomma att någon som bedöms som lämplig vid en medgivandeprövning i inte kan bli aktuell för adoption av barn från vissa stater. Om socialnämnden känner till att så är fallet, är det lämpligt att sökandena får information om det. Att stabiliteten i relationen ska beaktas särskilt i de fall då två personer ansöker gemensamt, dvs. som makar eller sambor, innebär bl.a. att sökandenas relation ska vara varaktig och förtroendefull och att paret har kunnat hantera påfrestningar som relationen har utsatts för. Detta innebär att det inte bör komma i fråga att besluta om medgivande om sökandena har bott ihop under en mycket begränsad tid. Stabiliteten i relationen hänger nära samman med de personliga egenskaperna och det sociala nätverket och ska bedömas som en del av en helhet. 12 a § Ett medgivande enligt 12 § upphör att gälla om inte barnet har tagits emot i sökandens vård från det att medgivandet lämnades. Paragrafen, som är ny, reglerar giltighetstiden för ett medgivande att ta emot ett barn för internationell adoption. Paragrafen motsvarar hittills- varande 12 § fjärde stycket. Övervägandena finns i avsnitt 13.2.3. Giltighetstiden förlängs från två till . Vidare ska tiden beräknas fram till den tidpunkt då den som har fått ett medgivande har tagit emot barnet i sin vård i stället för den tidpunkt då barnet har tagits emot i hemmet. Om de blivande föräldrarna i enlighet med ursprungsstatens regelverk bor tillsammans med barnet i barnets hemviststat innan det fattas ett adoptionsbeslut, ska de anses ha tagit emot barnet i sin vård. 13 § Den eller de som vill adoptera är skyldiga att anmäla till socialnämnden om deras omständigheter ändras mer väsentligt medgivandet gäller. Om ett barn inte har föreslagits för adoption från det att medgivandet lämnades, ska socialnämnden, om det inte är obehövligt, kontrollera om omstän- digheterna har ändrats. Medgivandet ska återkallas, om förutsättningarna för det inte längre finns. Medgivandet kan återkallas även när barnet har tagits emot av den eller dem som vill adoptera, om en fortsatt vistelse hos dem inte vore förenlig med barnets bästa. Paragrafen innehåller bestämmelser om uppföljning och återkallelse av medgivanden att ta emot ett barn för internationell adoption. Över- vägandena finns i avsnitt 13.2.3. I första stycket införs en skyldighet för socialnämnden som komp- letterar den upplysningsskyldighet som i första meningen åläggs den som har fått ett medgivande att ta emot ett barn för internationell adoption. Enligt en ny andra mening ska socialnämnden kontrollera om om- ständigheterna har ändrats i det fall det inte har lämnats ett s.k. barn- besked från det att medgivandet beslutades. Syftet med denna uppföljning är i första hand att socialnämnden på eget initiativ ska kunna fånga upp ändrade förhållanden som annars riskerar att inte komma till socialnämndens kännedom. Det handlar om förändringar av relevans för medgivandet, t.ex. arbetslöshet, sjukdomar eller förändringar i familjebilden (jfr prop. 1996/97:91 s. 83). Detta ger även socialnämn- den en möjlighet att lämna råd och stöd till den som har fått medgivan- det. Hur uppföljningen ska ske beror på omständigheterna i det enskilda fallet, inte minst vilken kontakt som redan finns mellan socialnämnden och den som har fått medgivandet. Det kan i många fall vara lämpligt att socialnämnden träffar personen eller begär in underlag. Kontrollen inne- bär inte att det ska göras en ny medgivandeprövning. Om det fram- kommer att förhållanden har förändrats väsentligt kan socialnämnden dock behöva göra en förnyad bedömning. Om den visar att det inte längre finns förutsättningar för ett medgivande, ska det enligt andra stycket återkallas. En kontroll behöver inte ske om det är obehövligt. Det kan t.ex. handla om att den som vill adoptera själv redan har anmält förändrade för- hållanden enligt första meningen eller att det visar sig att ett barnbesked, och därmed även en prövning enligt 14 §, är nära förestående. Andra stycket, som är nytt, innehåller bestämmelser om återkallelse av Prop. 2017/18:121 medgivandet och motsvarar hittillsvarande första stycket andra och tredje 5 § Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får när det gäller föräldra- balken avse endast uppgifter som anges i följande lagrum –1 kap. 4 och 9 §§ , –2 kap. 1, 4–6 och 8–9 §§ , dock inte befogenhet enligt 9 § att besluta att inte påbörja en utredning eller att lägga ner en påbörjad utredning, –3 kap. 5, 6 och 8 §§ , –4 kap. 14 § , –6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket och 15 a § tredje stycket , –6 kap. 13 a § , dock endast åt en särskild avdelning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden, –6 kap. 15 c § tredje stycket , –6 kap. 19 § när det gäller beslut att utse utredare i mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge, –7 kap. 7 § när det gäller godkännande av avtal om att underhållsbidrag ska betalas för längre perioder än , –11 kap. 16 § andra stycket . Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får inte omfatta befogenhet att meddela beslut i frågor som avses i 5 kap. 2 § denna lag eller att fullgöra nämn- dens uppgifter enligt 16 kap. 18 § eller 18 kap. 19 § socialförsäkringsbalken. Paragrafen reglerar socialnämndernas möjlighet att delegera uppgifter enligt . Övervägandena finns i avsnitt 10.2. I första stycket görs ett tillägg som innebär att uppdraget till social- nämnden att utse någon att genomföra en adoptionsutredning enligt 4 kap. 14 § kan delegeras. Liksom när det gäller vård- nadsutredningar är det lämpligt att uppgiften att utse utredare läggs på någon vid nämnden som leder och fördelar arbetsuppgifter av sådant slag, t.ex. socialchefen eller chefen för familjerätten (jfr prop. 1990/91:8 s. 70 f.). 19.8Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) Uppehållstillstånd på grund av anknytning 3 § Uppehållstillstånd ska, om inte annat följer av 17–17 b §§, ges till 1.en utlänning som är make eller sambo till någon som är bosatt eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i , 2.ett utländskt barn som är ogift och a)har en förälder som är bosatt i eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i , eller b)har en förälder som är gift eller sambo med någon som är bosatt i eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i , 3. ett utländskt barn som är ogift och som har adopterats eller som avses bli adopterat av någon som för adoptionsbeslutet var och fortfarande 2017/18:121 är bosatt i eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i , om barnet inte omfattas av 2 och om adoptionsbeslutet –har meddelats eller avses komma att meddelas av svensk domstol, –gäller i enligt lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner, eller –gäller i enligt lagen (2018:000) om adoption i internationella situa- 4. en utlänning som är förälder till ett ogift utländskt barn som är flykting eller annan skyddsbehövande, om barnet vid ankomsten till var skilt från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, eller om barnet lämnats ensamt efter ankomsten, och 5. en utlänning som är förälder till ett ogift utländskt barn som är flykting eller annan skyddsbehövande, eller en annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, om utlänningen befinner sig i och beslutet om hans eller hennes asylansökan fattas i samband med beslutet om barnets asylansökan. När en ansökan om uppehållstillstånd grundas på ett beslut om adoption som har meddelats av svensk domstol, ska den anknytning som har uppkommit genom beslutet godtas i ärendet om uppehållstillstånd. Uppehållstillstånd enligt denna paragraf ska gälla . Uppehålls- tillstånd som beviljas ett ogift barn enligt första stycket 2 b ska gälla som förälderns uppehållstillstånd. Om ett nytt tidsbegränsat uppehållstillstånd beviljas en utlänning som med stöd av första stycket 1, 2, 4 eller 5 har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på grund av anknytning till en skydds- behövande, ska det nya tillståndet gälla , om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver en kortare giltighetstid. –gäller de begränsningar i första och tredje styckena som framgår av 6 § första stycket samt 7 och 8 §§ lagen (2016:752) om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i . Paragrafen reglerar uppehållstillstånd på grund av adoption. Övervägan- dena finns i avsnitt 16. I första stycket ändras en hänvisning med anledning av att en ny lag om adoption i internationella situationer införs. 19.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:1013) om personnamn Förvärv av efternamn genom adoption 6 § Efter ett beslut om adoption ska adoptivbarnet ges ett nytt efternamn. Detta gäller dock inte om en make eller sambo adopterar den andra makens eller sambons barn eller om en domstol har beslutat enligt 8 §. När makar eller sambor adopterar gemensamt får adoptivbarnets efternamn vara 1.ett efternamn som adoptivföräldrarna eller någon av dem bär, 2.ett efternamn som någon av adoptivföräldrarna har burit, 3.ett dubbelt efternamn enligt 20 § andra stycket som är bildat av efternamn som adoptivföräldrarna bär, 4. ett efternamn som är bildat av något av adoptivföräldrarnas förnamn med tillägg av någon av ändelserna -son eller -dotter, eller som är bildat på jämförligt 5. ett efternamn som något av adoptivföräldrarnas gemensamma barn bär. Ett efternamn enligt andra stycket 2 får inte vara ett namn som har förvärvats genom äktenskap, utom i det fall en adoptivförälder som avlidit bar namnet vid När ett adoptivbarn adopteras av en person ensam gäller andra stycket 1, 2 och 4 och tredje stycket den föräldern. Paragrafen reglerar förvärv av efternamn genom adoption. I första och andra styckena görs tillägg med anledning av att sambor ges möjlighet att adoptera. Övervägandena finns i avsnitt 16. 27 § En person får förvärva eller ändra förnamn genom 1.tillägg av ett eller flera namn, 2.byte av ett eller flera namn, 3.strykning av ett eller flera namn, dock inte alla, eller 4.ändring av ordningsföljden mellan två eller flera namn. Paragrafen reglerar hur förnamn får förvärvas eller ändras. I tredje punkten görs ett förtydligande genom att ”eller” läggs till i uppräkningen. Detta innebär ingen ändring i sak. Sammanfattning av betänkandet (SOU 2009:61) Utredningen har i uppdrag att göra en allmän översyn av reglerna om adoption i 4 kap. . Utredningen ska ta ställning till om det i syfte att stärka barnperspektivet finns anledning att ändra reglerna om domstolens prövning i ärenden om adoption. Domstolarnas besluts- underlag i adoptionsärenden ska undersökas, innefattande bl.a. en under- sökning av vilka åtgärder socialnämnden vidtar vid en begäran om yttrande och i vilken utsträckning barn får komma till tals. Utredningen ska mot bakgrund av det som framkommer ta ställning till om reglerna behöver ändras eller kompletteras för att förbättra domstolens besluts- underlag och säkerställa att adoptionen är till barnets bästa. Vidare ska utredningen uppmärksamma frågor om sambors möjlighet att adoptera, samtycken till adoption och åldersgränserna för att få adoptera. I uppdraget ingår vidare att utreda vissa frågor som särskilt gäller internationell adoption. Behovet av åtgärder för att säkerställa barnets bästa i situationer där en adoption inte sker genom en förmedling av en auktoriserad sammanslutning (enskild adoption) ska undersökas. Vidare ska behovet av företrädare för barn som kommer till i syfte att adopteras övervägas. Slutligen ska en allmän översyn göras av lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption (lag). De centrala bestämmelserna om adoption finns i 4 kap. . Bestämmelserna är tillämpliga i alla ärenden om adoption som prövas av svensk domstol, dvs. även vid internationell adoption. Utredningen föreslår att 4 kap. upphävs och ersätts av ett nytt kapitel. Det nya kapitlet har en annan systematik och ett Enligt utredningens bedömning ges det i lagstiftningen inte tillräcklig ledning för bedömningen i ärenden om adoption. att tydliggöra barnperspektivet föreslår utredningen att det i 4 kap. införs en grundläggande bestämmelse om att barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut om adoption som rör barn . Detta är i linje med bl.a. och den i 1993 dagtecknade konventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner (). vissa omständigheter som ska beaktas särskilt vid bedömningen av vad som är bäst för barnet. En sådan omständighet är viljan och förmågan hos barnets biologiska föräldrar att ge barnet omvårdnad, trygghet och en god Vidare ska beaktas den personliga relationen i övrigt mellan barnet och de biologiska föräldrarna och sökandens förutsättningar att ge barnet ett varaktigt och stabilt föräldra-barnförhållande. gällande bestämmelsen om att hänsyn ska tas till barnets vilja samordnas med bestämmelsen om barnets bästa. Utredningen föreslår vidare att det införs en särskild bestämmelse om adoption av den som har fyllt (vuxenadoption). Adoption ska i dessa fall få ske om det finns särskild anledning med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och den som sökanden vill adoptera. Vid bedömningen ska särskilt beaktas om sökanden har upp- fostrat den som han eller hon vill adoptera eller om det på annat sätt har uppkommit ett varaktigt och stabilt föräldra-barnförhållande mellan dem. Lägsta ålder för att adoptera Utredningen anser att den som vill adoptera, liksom , normalt bör ha fyllt . Generellt sett ställs andra krav på adoptivföräldrar än på biologiska föräldrar och föräldraskapet kräver en särskilt stor mognad. Liksom bör sökanden dock få vara vid en styv- barnsadoption. Undantag från 25-årsgränsen bör också i andra fall kunna göras om det med hänsyn till barnets bästa finns särskild anledning, t.ex. om det finns en annan nära personlig anknytning mellan barnet och sökanden. Utredningen föreslår att sambor ska kunna prövas som adoptivföräldrar på samma sätt som gifta par och registrerade partner. Det innebär att två sambor gemensamt kan adoptera ett barn och att en sambo kan adoptera den andra sambons barn. Genom adoptionen ska vårdnaden om barnet automatiskt bli gemensam för båda samborna. Utredningen föreslår vidare att möjligheten för en make att adoptera ensam om den andra maken lider av en allvarlig psykisk störning tas bort. Även om barnet inte får något föräldra-barnförhållande till adop- tantens make riskerar barnet att hamna i en miljö som kan vara mycket påfrestande. Liksom bör huvudregeln vara att den som har fyllt inte får adopteras utan eget samtycke. En vetorätt för barnet är viktig med hänsyn till de mycket ingripande rättsverkningar som en adoption inne- bär. Det undantag från kravet på samtycke som gäller i vissa fall när barnet är tas bort. Ett barn bör som huvudregel inte få adopteras utan föräldrarnas samtycke. Det undantag från samtyckeskravet som gäller för en förälder som inte är barnets vårdnadshavare bör enligt utredningens mening behållas. Det är visserligen viktigt att en förälders motstånd mot en adoption beaktas i adoptionsärendet. Även en förälder som inte har del i vårdnaden om barnet kan betyda mycket för barnet. Han eller hon kan vara väl insatt i barnets förhållanden och ha en god kontakt med barnet. Utredningen anser dock att det i lagen inte bör ställas upp sär- skilda krav för adoption mot en icke vårdnadshavande förälders vilja. Detta skulle ytterligare försvåra adoptioner, t.ex. när barnet har varit placerat i ett familjehem och en överflyttning av vårdnaden har skett. Även styvbarnsadoptioner skulle avsevärt försvåras jämfört med . Utredningen gör vidare bedömningen att den vetorätt som en vård- nadshavande förälder normalt har i ett ärende om adoption bör behållas. Här beaktar utredningen framför allt att det saknas stöd för att just vetorätten är anledningen till det låga antalet nationella adoptioner. Med hänsyn till de mycket ingående rättsverkningar som en adoption innebär finns det särskild anledning att vara försiktig med inslag av tvång. I syfte att underlätta nationella adoptioner när detta är till barnets bästa är det lämpligt att det utvecklas arbetssätt för att främja sam- förståndslösningar i frågor om adoption och att det ges stöd till dem som arbetar med dessa frågor inom kommunerna. Detta bör vara Social- styrelsens uppgift. Utredningen har genomfört en enkätundersökning riktad till social- nämnder och har även haft andra kontakter med bl.a. företrädare för socialtjänst, domstolar och adoptionsorganisationer. Mot bakgrund av det som har framkommit föreslår utredningen att ett antal åtgärder vidtas för att domstolen ska få ett bättre beslutsunderlag i ärenden om adoption. Utredningen har följande förslag. •Det ska inte längre ska vara socialnämnden som yttrar sig till domstolen. På samma sätt som i vårdnadsutredningar ska nämnden i stället utse någon att genomföra utredningen. Begäran ska normalt rikta sig till endast en kommun som får ansvaret för hela utredningen. •Domstolen ska kunna ge riktlinjer för utredningen och bestämma inom vilken den ska vara slutförd. •Barnet ska inom ramen för utredningen om det är möjligt ges relevant information och erbjudas den rådgivning som kan behövas. •Om det behövs, ska utredaren försöka klarlägga inställningen hos barnets föräldrar och särskilt förordnade vårdnadshavare. Utredaren ska om det är möjligt informera om förutsättningarna för och rättsverk- ningarna av adoptionen och erbjuda den rådgivning som kan behövas. •Utredaren ska redovisa det som har framkommit för domstolen och lämna förslag till beslut. •Sekretess ska inte hindra utredaren från att inhämta uppgifter från en •Det införs en bestämmelse om reservforum för socialnämnden. •Domstolen får en tydligare skyldighet att skriftväxla med bl.a. föräld- rarna till den som sökanden vill adoptera. Utredningen gör också bedömningen att de som genomför utredningar i ärenden om adoption behöver tydligare stöd och vägledning än . Vägledning behövs dels när det gäller frågor om hur utredningen ska bedrivas, bl.a. om när och hur samtal ska ske med barnet och barnets föräldrar, dels till hjälp för den bedömning som utredaren ska göra av vad som är bäst för barnet. Detta bör vara uppgift. Upplysning om barnets ursprung Utredningen föreslår att det införs en bestämmelse om att den som har adopterat ett barn så snart det lämpligen kan ske ska upplysa barnet om att han eller hon är adopterad. Om någon har adopterat sin makes eller sambos barn är denna skyldighet gemensam för adoptanten och maken Bestämmelsen är inte sanktionerad men är en viktig marke- ring av att barnet har rätt till kunskap om sitt ursprung. Huvudregeln är att den som vill adoptera ett barn med hemvist utomlands ska anlita en auktoriserad sammanslutning för förmedlingen av adop- tionen. kan dock ge tillstånd till att adoptionen får ske utan sådan förmedling (s.k. enskild adoption). Det har under utredningens arbete framkommit att enskild adoption ofta är förenad med problem när det gäller dokumentation och utredning. Gällande rätt tillåter också adop- tanterna att vända sig direkt till svensk domstol med en ansökan om adoption utan att socialnämnden har gett sitt medgivande till att sökan- den får ta emot barnet i adoptionssyfte och utan att har gett sitt tillstånd till att adoptionen får ske utan förmedling av en adoptions- organisation. Utgångspunkterna för utredningens förslag är att det ur ett barn- perspektiv är bättre att en adoption förmedlas av en adoptionsorga- nisation. Det är önskvärt att få en ökad korrespondens mellan det social- rättsliga och det civilrättsliga regelverket, så att det inte finns flera vägar att gå för att adoptera. Utredningen föreslår därför att regelverket kring enskild adoption stramas upp och görs mer enhetligt. Möjligheterna att få ett tillstånd till enskild adoption begränsas till att gälla släktingbarn eller situationer där det annars med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anled- ning att adoptera utan förmedling av en auktoriserad adoptionsorga- nisation.