prop · H503227 · 2018-04-10 00:00:00 — 2009R1222 — SV — 29.03.2011 — 000.001 — 31 Munstyckena ska vara konfigurerade och positionerade så att vattenstrå larna är riktade mot provningsdäcket och pekar mot underlaget i en vinkel på till . Vattnet ska träffa underlaget mellan 0,25 m och 0,45 m framför däck kontaktytans mittpunkt. Munstyckena ska vara över underlaget eller på minimihöjden för att undvika eventuella hinder på banunderlaget, men under inga omständigheter högre än ovanför underlaget. Vattenskiktet ska vara minst 25 mm bredare än provningsdäckets mönster och ska appliceras så att däcket ligger mitt mellan skiktets ytterkanter. Vattentillförseln ska vara tillräcklig för att ge ett vattendjup på 1,0 ± och ska vara jämn under hela provningen inom ± . Volymen vatten per enhet fuktad bredd ska vara direkt proportionell mot provningshastigheten. Mängden vatten som tillförs vid /h ska vara 18 l/s per meter fuktat underlag med ett vattendjup . 4.2.5.1F ö r b e r e d e l s e o c h i n k ö r n i n g a v d ä c k Testdäcken ska trimmas för att avlägsna alla utskjutande delar på möns terytan som kan finnas kvar efter gjutprocessen. Provningsdäcken ska monteras på de testfälgar som anvisas av däcktill verkaren. Däckfoten ska säkras med användning av ett lämpligt smörjmedel. Över skott smörjmedel ska undvikas för att däcket inte ska glida på fälgen. Testdäcken med fälgar ska lagras på samma plats så att alla har samma omgivningstemperatur före provningen. De ska avskärmas från solljus så att de inte blir för varma. Före själva provningen ska däcken köras in med två bromsprovningar med den belastning, det tryck och den hastighet som anges i 4.2.5.2, 4.2.5.3 och 4.2.7.1. 4.2.5.2D ä c k b e l a s t n i n g Provningsbelastningen på provningsdäcket är 75 ± av provnings däckets belastningskapacitet. 4.2.5.3D ä c k e t s p u m p t r y c k Provningsdäckens lufttryck i kallt tillstånd ska vara 180 kPa för stan dardbelastade däck. För däck med tilläggsbelastning ska lufttrycket i kallt tillstånd vara 220 kPa. Pumptrycket ska kontrolleras vid omgivningstemperatur provningen och justeras vid behov. 2009R1222 — SV — 29.03.2011 — 000.001 — 32 4.2.6 Förberedelse av dragfordon och släpvagn eller däckprovningsfordon 4.2.6.1S l ä p v a g n För enaxlade släpvagnar ska krokhöjden och tvärgående position justeras efter att provningsdäcket har försetts med den specifika provningsbelast ningen, så att det inte uppstår störningar av mätresultaten. Det längs gående avståndet från mittpunkten på kopplingens ledade knutpunkt till släpvagnsaxelns tvärgående mittlinje ska vara minst tio gånger krokhöj den eller kopplingens (krokens) höjd. 4.2.6.2 I n s t r u m e n t o c h u t r u s t n i n g När ett femte hjul används ska det installeras enligt tillverkarens speci fikationer och placeras möjligast nära släpvagnens eller däckprovnings fordonets mittbaneposition. 4.2.7.1P r o v n i n g s k ö r n i n g Följande provningsförfarande ska användas för varje provningskörning: (1)Dragfordonet eller däckprovningsfordonet körs längs provningsbanan i rät linje vid den specificerade provningshastigheten 65 ± /h. (2)Registreringssystemet sätts i gång. (3)Vatten tillförs underlaget framför provningsdäcket cirka 0,5 s innan bromsen appliceras (för fordonsmonterade fuktningssystem). (4)Släpvagnens bromsar aktiveras inom från en mätningspunkt för det fuktade underlagets friktionsegenskaper och sanddjup enligt punkterna 4 och 5 i avsnitt 3.1. Bromsen ska appliceras så att tids intervallet mellan initiell applicering av kraft och största längsgående kraft är mellan 0,2 s och 0,5 s. (5)Registreringssystemet stängs av. 4.2.7.2P r o v n i n g s c y k e l Ett antal provningskörningar utförs i syfte att mäta provningsdäckets index för väggrepp på vått underlag (T) enligt nedan beskrivet för farande. Varje provningskörning ska utföras längs samma sträcka på provningsbanan och i samma riktning. Upp till tre kandidatdäck kan mätas inom samma provningscykel förutsatt att provningarna genomförs inom en och . (1)Första provningen görs med referensdäcket. (2)Efter minst sex giltiga mätningar enligt avsnitt 4.2.7.1 ersätts refe rensdäcket med kandidatdäcket. (3)Efter sex giltiga mätningar av kandidatdäcket kan ytterligare två kandidatdäck mätas. (4)Provningscykeln avslutas med ytterligare sex giltiga mätningar av samma referensdäck som användes i början av provningscykeln. 2009R1222 — SV — 29.03.2011 — 000.001 — 33 —Provningsordningen för en provningscykel med tre kandidatdäck (T1 till T3) plus referensdäck (R) är följande: —Provningsordningen för en provningscykel med fem kandidatdäck (T1 till T5) plus referensdäck (R) är följande: 4.2.8.1 B e r ä k n i n g a v h ö g s t a b r o m s k r a f t s k o e f f i c i e n t Däckets högsta bromskraftskoefficient (μpeak) är det högsta värdet för μ(t) före hjullåsning och beräknas enligt nedan för varje provningskörning. Analoga signaler bör filtreras för att avlägsna brus. Digitalt registrerade signaler måste filtreras enligt en metod med glidande medelvärde. μ(t) är däckets dynamiska bromskraftskoefficient i realtid, fh(t) är den dynamiska bromskraften i realtid, uttryckt i N, fv(t) är den dynamiska vertikala belastningen i realtid, uttryckt i N. 4.2.8.2 V a l i d e r i n g a v r e s u l t a t e n Variationskoefficienten för μpeak beräknas enligt följande: (standardavvikelse/medelvärde) × 100 För referensdäck (R): Om referensdäckets variationskoefficient för högsta bromskraftskoefficient (μpeak) är högre än ska alla data förkastas och provningen upprepas för alla provningsdäck (kandidatdäck och referens däck). För kandidatdäck (T): Variationskoefficienten för högsta bromskrafts koefficient (μpeak) beräknas för varje kandidatdäck. Om en variations koefficient är högre än ska data förkastas och provningen upprepas för det kandidatdäcket. 4.2.8.3 B e r ä k n i n g a v j u s t e r a t m e d e l v ä r d e f ö r h ö g s t a b r o m s k r a f t s k o e f f i c i e n t Medelvärdet för högsta bromskraftskoefficient för det referensdäck som används för beräkningen av bromskraftskoefficienten justeras enligt po sitionen för vart och ett kandidatdäck i en given provningscykel. Detta justerade medelvärde för referensdäckets högsta bromskraftskoeffi cient (Ra) beräknas i enlighet med tabell 3, där R1 är medelvärdet för högsta bromskraftskoefficienten från första provningen av referensdäck (R) och R2 är medelvärdet för högsta bromskraftskoeffici enten från den andra provningen av referensdäck (R). 2009R1222 — SV — 29.03.2011 — 000.001 — 34 Ra = 1/2 × (R1 + R2) Ra = 2/3 × R1 + 1/3 Ra = 1/3 × R1 + 2/3 Ra = 3/4 × R1 + 1/4 Ra = 1/2 × (R1 +R2) Ra = 1/4 × R1 + 3/4 B e r ä k n i n g a v m e d e l v ä r d e t f ö r h ö g s t a b r o m s k r a f t s k o e f f i c i e n t e n ( μp e a k , a v e ) Medelvärdet för de högsta bromskraftskoefficienterna (μpeak,ave) beräknas enligt tabell 4, där Ta (a = 1, 2 eller 3) är medelvärdet för de högsta bromskraftskoefficienter som uppmätts för ett kandidatdäck inom en μpeak,ave(R) = Ra enligt tabell 3 μpeak,ave(T) = Ta B e r ä k n i n g a v k a n d i d a t d ä c k e t s i n d e x f ö r v ä g g r e p p p å v å t t u n d e r l a g Kandidatdäckets index för väggrepp på vått underlag (G(T)) beräknas GðT Þ ¼ " 125 þ a Ü ðt – t0Þ þ b Ü – 1;0 Ü 10–2 —t är den fuktade ytans uppmätta temperatur i Celsiusgrader vid provning av kandidatdäcket (T), —t0 är den fuktade ytans temperatur i referensförhållanden, —t0 = för normala däck, t0 = för vinterdäck, —μpeak,ave(R0) = 0,85 den högsta bromskraftskoefficienten för referens däcket i referensförhållanden, = -0,4232 och b = -8,297 för normala däck a = 0,7721 och = 31,18 för vinterdäck. 2009R1222 — SV — 29.03.2011 — 000.001 — 35 Exempel på provningsrapporter för index för väggrepp på vått underlag EXEMPEL 1: Provningsrapport för index för väggrepp på vått underlag när metoden med släpvagn används Provningsrapportens nummer: Typ av vägyta: μ peak (SRTT14″ E 1136): Hastighet (km/h): Texturdjup (mm): Vattendjup (mm): Belastning (N) Tryck (kPa) Högsta bromskrafts 1 koefficient μpeak (σ/medelvärde) ≤ Ra, justerat värde Index för väggrepp på vått underlag Ytans temperatur (°C) Omgivningens temperatur (°C) 2009R1222 — SV — 29.03.2011 — 000.001 — 36 EXEMPEL 2: Provningsrapport för index för väggrepp på vått underlag när metoden med personbil används Initialhastighet (km/h): Texturdjup (mm): Sluthastighet (km/h): Vattendjup (mm): tryck (kPa) belastning (N) temperatur (°C) ratur (°C) (m/s2) (m/s2) (m/s2) (m/s2) (m/s2) 2009R1222 — SV — 29.03.2011 — 000.001 — 37 AD (m/s2) (m/s2) ent (%) < Va (%) < Ra (m/s2) BFC(R) för refe BFC(T) underlag (%) L 218/30 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 765/2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 95 och 133, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), (4)Det är mycket svårt att anta gemenskapslagstiftning för varje produkt som existerar eller kan komma att utvecklas. Det behövs en omfattande rättslig ram av övergripande karaktär för att reglera sådana produkter, för att täppa igen luckor, särskilt i avvaktan på att gällande speciallagstiftning på området ses över, och för att komplettera bestämmelserna i befintlig eller framtida speciallagstiftning, särskilt för att säkerställa en hög skyddsnivå när det gäller hälsa och säkerhet samt miljö- och konsumentskydd, i enlighet med artikel 95 i fördraget. efter att ha hört , i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och av följande skäl: (1)Det är nödvändigt att se till att produkter som omfattas av den fria rörligheten för varor inom gemenskapen uppfyller krav som tillgodoser en hög skyddsnivå för allmänna intressen som hälsa och säkerhet i allmänhet, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, konsumentskydd, miljöskydd och säkerhet, som det säkerställs att den fria rörligheten för varor inte begränsas mer än vad som tillåts enligt harmoniserad gemenskapslagstiftning eller annan relevant gemenskapslagstiftning. Bestämmelser om ackreditering, marknadskontroll, kontroll av produkter från tredjeländer och CE-märkning bör därför fastställas. (2)Det är nödvändigt att fastställa en övergripande ram med regler och principer för ackreditering och marknadskontroll. Denna ram bör inte påverka de materiella bestämmelserna i befintlig lagstiftning om vilka villkor som ska uppfyllas för att skydda allmänna intressen på områden som hälsa, säkerhet, konsumentskydd och miljöskydd, utan syftet bör vara att göra så att de fungerar bättre. (5)Den ram för marknadskontroll som inrättas i denna förordning bör komplettera och stärka befintliga bestämmelser om marknadskontroll i harmoniserad gemenskapslagstiftning och tillämpningen av sådana bestämmelser. Denna förordning bör emellertid, i enlighet med principen om ”lex specialis”, vara tillämplig endast i den mån det inte finns några särskilda bestämmelser med samma syfte, av samma natur eller med samma verkan som dem i annan, befintlig eller framtida, harmoniserad gemenskapslagstiftning. Exempel kan hämtas från områden som narkotikaprekursorer, medicintekniska produkter, humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel, motorfordon och luftfart. Motsvarande bestämmelser i denna förordning bör därför inte vara tillämpliga inom de områden som täcks av sådana särskilda bestämmelser. (6)I och rådets direktiv /95/EG av om allmän produktsäkerhet (4) fastställs bestämmelser för att säkerställa säkerhet i fråga om konsumentprodukter. Marknadskontrollsmyndigheterna bör ha rätt att vidta de mer specifika åtgärder som är tillgängliga för dem genom det direktivet. (3)Denna förordning bör ses som ett komplement till och rådets beslut nr 768/2008/EG av om en gemensam ram för saluföring av produkter (3). (1) EUT C 120, , s. 1. (2) yttrande av (ännu ej offentliggjort i EUT) och rådets beslut av . (3) Se sidan 82 i detta nummer av EUT. (7)För att uppnå en högre säkerhetsnivå för konsumentprodukter bör dock de marknadskontrollsmekanismer som ingår i direktiv /95/EG förstärkas när det gäller produkter som utgör en allvarlig risk, i enlighet med principer som motsvaras av dem i denna förordning. Direktiv /95/EG bör därför ändras i enlighet med detta. (4) EGT L 11, , s. 4. Europeiska unionens officiella tidning L 218/31 (8)Ackreditering ingår i ett övergripande system som också omfattar bedömning av överensstämmelse och marknadskontroll, och som syftar till att bedöma och säkerställa att tillämpliga krav uppfylls. (9)Ackrediteringens särskilda värde ligger i det att den är ett officiellt uttalande om den tekniska kompetensen hos de organ som har till uppgift att säkerställa att tillämpliga krav uppfylls. (10)Ackreditering används i samtliga medlemsstater, men har inte reglerats på gemenskapsnivå. Bristen på gemensamma bestämmelser har lett till olika tillvägagångssätt och system inom gemenskapen, vilket har fått till följd att olika medlemsstater har varit olika strikta vid ackreditering. Det är därför nödvändigt att utveckla en heltäckande ram för ackreditering och att på gemenskapsnivå fastställa principer för hur ackrediteringen ska organiseras och genomföras. (11)Inrättandet av ett enhetligt nationellt ackrediteringsorgan bör ske utan att det påverkar fördelningen av arbetsuppgifterna inom medlemsstaterna. (12)Om harmoniserad gemenskapslagstiftning föreskriver att organ för bedömning av överensstämmelse ska utses för dess genomförande bör de nationella offentliga myndigheterna inom gemenskapen betrakta öppen ackreditering enligt denna förordning som det bästa sättet att styrka dessa organs tekniska kompetens, för att den nivå som krävs när det gäller förtroendet för intyg om överensstämmelse ska tryggas. Nationella myndigheter kan emellertid anse att de har tillräckliga möjligheter att utföra denna bedömning på egen hand. I så fall bör de nationella myndigheterna, för att trygga en rimlig trovärdighetsnivå på bedömningar utförda av andra nationella myndigheter, ta fram den dokumentation som krävs för att visa kommissionen och övriga medlemsstater att de utvärderade organen för bedömning av överensstämmelse uppfyller de relevanta kraven. (13)Ett ackrediteringssystem som grundar sig på bindande bestämmelser bidrar till att stärka det ömsesidiga förtroendet mellan medlemsstaterna beträffande kompetensen hos organen för bedömning av överensstämmelse och följaktligen också förtroendet för de intyg och provningsrapporter dessa utfärdar. Därmed förstärks principen om ömsesidigt erkännande, och bestämmelserna om ackreditering i denna förordning bör därför gälla organ som genomför bedömningar av överensstämmelse, på såväl reglerade som icke-reglerade områden. Det som är av betydelse är kvaliteten på intyg och provningsrapporter, oavsett om dessa gäller det reglerade eller oreglerade området, och det bör därför inte göras någon skillnad mellan dessa områden. (14)Enligt denna förordning bör de nationella ackrediteringsorganens icke vinstdrivande verksamhet förstås som en verksamhet som inte syftar till till förmån för organets ägare eller medlemmar. som nationella ackrediteringsorgan inte har som mål att maximera eller fördela vinster, får de tillhandahålla tjänster mot betalning eller ta emot inkomster. Eventuella överskjutande vinster till följd av dessa tjänster kan utnyttjas till investeringar som ytterligare utvecklar deras verksamhet, så länge detta är förenligt med deras kärnverksamhet. Det bör därför betonas att det primära målet för nationella ackrediteringsorgan bör vara att stödja eller aktivt engagera sig i verksamhet som inte syftar till . (15)Eftersom syftet med ackreditering är att tillhandahålla ett officiellt uttalande om kompetensen hos ett organ som utför bedömning av överensstämmelse bör en medlemsstat få ha högst ett nationellt ackrediteringsorgan, och medlemsstaten bör se till att organet arbetar på ett sådant sätt att dess verksamhet är objektiv och opartisk. Sådana nationella ackrediteringsorgan bör inte bedriva kommersiell verksamhet för bedömning av överensstämmelse. Det är därför lämpligt att föreskriva att medlemsstaterna ser till att ackrediteringsorganens verksamhet utgör offentlig myndighetsutövning, oavsett deras rättsliga status. (16)Vad gäller bedömning och kontinuerlig övervakning av kompetensen hos ett organ för bedömning av överensstämmelse är det nödvändigt att fastställa vilken teknisk kunskap och erfarenhet det har, liksom dess förmåga att utföra bedömningar. Det är därför nödvändigt att det nationella ackrediteringsorganet besitter relevant kunskap, kompetens och resurser för att kunna utföra sina uppgifter på rätt sätt. (17)Ackreditering bör i princip drivas som en självbärande verksamhet. Medlemsstaterna bör se till att finansiellt stöd ges för vissa särskilda uppgifter. (18)I de fall där det inte är ekonomiskt meningsfullt eller hållbart för en medlemsstat att inrätta ett nationellt ackrediteringsorgan bör medlemsstaten i fråga anlita det nationella ackrediteringsorganet i en annan medlemsstat och uppmuntras att utnyttja denna möjlighet fullt ut. (19)Konkurrens mellan nationella ackrediteringsorgan skulle kunna leda till en kommersialisering av denna verksamhet som därmed är oförenlig med deras roll som sista kontrollinstans i arbetet med bedömning av överensstämmelse. Syftet med denna förordning är att se till att ett ackrediteringsintyg inom Europeiska unionen är tillräckligt för hela unionens territorium, och att undvika dubbelackreditering, som i sig skulle innebära ytterligare kostnader men inget mervärde. Nationella ackrediteringsorgan kan konkurrera på tredjeländers marknader, under förutsättning att detta inte påverkar deras verksamhet inom gemenskapen eller det samarbete och den referentbedömningsverksamhet som organiseras av det organ som erkänts enligt denna förordning. L 218/32 Europeiska unionens officiella tidning (20)För att undvika dubbelackreditering, öka acceptansen och erkännandet av ackrediteringsintyg samt utöva effektiv tillsyn över ackrediterade organ för bedömning av överensstämmelse bör organen begära ackreditering hos det nationella ackrediteringsorganet i den medlemsstat där de är etablerade. Det är dock nödvändigt att säkerställa att ett organ för bedömning av överensstämmelse har möjlighet att begära ackreditering i en annan medlemsstat om det inte finns något nationellt ackrediteringsorgan i den egna medlemsstaten, eller i de fall det nationella ackrediteringsorganet inte har nödvändig kompetens för att kunna erbjuda de ackrediteringstjänster som efterfrågas. I sådana fall bör det etableras lämpligt samarbete och informationsutbyte mellan de berörda nationella ackrediteringsorganen. (21)För att säkerställa att de nationella ackrediteringsorganen uppfyller kraven och skyldigheterna i denna förordning är det viktigt att medlemsstaterna bidrar till att ackrediteringssystemet fungerar korrekt, regelbundet övervakar sina nationella ackrediteringsorgan och när så är nödvändigt vidtar åtgärder inom rimlig tid för att komma till rätta med problem. (22)För att säkerställa att organen för bedömning av överensstämmelse har likvärdig kompetens, för att underlätta ömsesidigt erkännande och för att stärka den allmänna acceptansen av ackrediteringsintyg och de intyg om överensstämmelse som ackrediterade organ utfärdar, är det nödvändigt att de nationella ackrediteringsorganen tillämpar ett strikt och öppet system för referentbedömning och att alla organ regelbundet granskas. (23)Denna förordning bör föreskriva erkännandet av en enda organisation på Europanivå när det gäller vissa funktioner inom ackrediteringsområdet. EA (European co-operation for Accreditation), som har till huvuduppgift att främja ett öppet och kvalitetsdrivet system för att bedöma kompetensen hos organ för bedömning av överensstämmelse inom hela , driver ett system för referentbedömning bland nationella ackrediteringsorgan i medlemsstaterna och andra europeiska länder. Systemet har visat sig vara effektivt och uppmuntrar ömsesidigt förtroende. EA bör därför vara det första organ som erkänns enligt denna förordning och medlemsstaterna bör säkerställa att de nationella ackrediteringsorganen söker, och behåller, medlemskap i så länge det är erkänt. bör det vara möjligt att ändra det relevanta organet som erkänns enligt denna förordning i de fall då detta kan bli nödvändigt . (24)Effektivt samarbete mellan nationella ackrediteringsorgan är nödvändigt om referentbedömningssystemet och ackreditering över gränserna ska fungera. För att säkerställa öppenhet är det därför nödvändigt med en skyldighet för nationella ackrediteringsorgan att sinsemellan utbyta information samt att ge nationella myndigheter och kommissionen nödvändig information. information om de ackrediteringstjänster de nationella ackrediteringsorganen erbjuder bör också finnas tillgänglig för allmänheten och därigenom särskilt för organen för bedömning av överensstämmelse. (25)För de verksamhetsområden där allmänna krav på kompetensen hos organen för bedömning av överensstämmelse inte är tillräckliga för att säkerställa nödvändigt skydd då specifika och detaljerade krav rörande teknik, hälsa eller säkerhet tillämpas, bör det finnas sektorsspecifika ackrediteringsprogram. Med tanke på att EA har stor teknisk expertis till sitt förfogande bör det ombes utveckla sådana program, särskilt för områden som omfattas av gemenskapslagstiftningen. (26)För att säkerställa likvärdig och konsekvent tillämpning av harmoniserad gemenskapslagstiftning införs genom denna förordning en gemenskapsram för marknadskontroll, där det fastställs minimikrav för de mål medlemsstaterna ska uppnå och en ram för administrativt samarbete, inbegripet informationsutbyte mellan medlemsstaterna. (27)I sådana fall där ekonomiska aktörer förfogar över provningsrapporter och intyg som intygar överensstämmelse, vilka utfärdats av ett ackrediterat organ för bedömning av överensstämmelse och där relevant harmoniserad gemenskapslagstiftning inte kräver sådana rapporter eller intyg, bör marknadskontrollsmyndigheterna ta vederbörlig hänsyn till dessa rapporter och intyg när de kontrollerar produkters egenskaper. (28)Samarbete nationellt och över gränserna mellan behöriga myndigheter avseende informationsutbyte, undersökningar av överträdelser och åtgärder för att få dem att upphöra – även innan farliga produkter släpps ut på marknaden, genom ytterligare åtgärder för att identifiera dem, främst i hamnar – är nödvändigt för att skydda konsumenternas hälsa och säkerhet och för att den inre marknaden ska kunna fungera på ett smidigt sätt. Nationella konsumentskyddsmyndigheter bör på nationell nivå samarbeta med nationella marknadskontrollsmyndigheter och utbyta information med dem om produkter de misstänker innebär en risk. (29)Vid riskbedömningen bör alla relevanta uppgifter beaktas, inklusive tillgängliga uppgifter om risker som uppstått i anslutning till produkten i fråga. Alla åtgärder som den ekonomiska aktören kan ha vidtagit för att reducera risken bör också beaktas. (30)Situationer där en produkt kan innebära en allvarlig risk kräver snabbt ingripande, vilket kan innebära att produkten dras tillbaka, återkallas eller att dess tillhandahållande på marknaden förbjuds. I sådana situationer är det nödvändigt att ha tillgång till ett system för snabbt informationsutbyte Europeiska unionens officiella tidning L 218/33 mellan medlemsstaterna och kommissionen. Det system som föreskrivs i artikel 12 i direktiv /95/EG har visat sig vara effektivt och verkningsfullt för konsumentprodukter. För att undvika onödig överlappning bör detta system användas vid tillämpningen av denna förordning.