prop · H503155 · 2018-03-20 00:00:00 — För att ett donerat befruktat ägg ska få användas måste vidare enligt andra punkten den kvinna det befruktade ägget ursprungligen var avsett för eller, om behandlingen avsett ett par, båda personerna i det behandlade paret, vara förälder till minst ett barn. Det behöver inte vara fråga om ett gemensamt barn. Slutligen måste, enligt tredje punkten, ett donerat befruktat ägg vara den först behandlade kvinnans eget, om hon är ensamstående. Om kvinnan var gift eller sambo vid behandlingen, måste ägget antingen vara hennes eget eller ha befruktats av hennes partners spermier. Det måste alltså finnas en genetisk koppling mellan det befruktade ägget och det behandlade paret eller den ensamstående kvinnan för att det ska få föras in i en annan kvinnas kropp. Donerade befruktade ägg tas om hand av vårdinrättningen. Det är sedan läkaren som avgör vem som ska behandlas med de befruktade äggen. Det finns inget förbud mot att läkaren väljer ett befruktat ägg som består av könsceller från någon som mottagaren eller mottagarna känner (se 6 §). Om en mottagare har tagit emot flera befruktade ägg finns det inget som hindrar att mottagaren överlåter överblivna befruktade ägg till forskningsändamål i enlighet med reglerna i 5 kap. Däremot får inte ett befruktat ägg överlåtas i flera led för IVF-behandling, dvs. ett befruktat ägg får inte ges vidare av mottagaren eller mottagarna för någon annans behandling. Ett samtycke till att ett befruktat ägg förs in en annan kvinnas kropp får enligt andra stycket återkallas fram till dess införande har skett. Var behandling får utföras 4 § Befruktning av ägg från en kvinna, i vars kropp ägget ska införas, med spermier från kvinnans make eller sambo får inte utan tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg utföras annat än vid offentligt finansierade sjukhus. Detta gäller också införande av ägget i kvinnans kropp. Om ägget inte kommer från kvinnan eller spermierna inte kommer från kvinnans make eller sambo, får befruktning och införande av ägg inte utan tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg utföras annat än vid de sjukhus som har sjukvårdsenheter där det bedrivs högskoleutbildning för läkarexamen och forskning. Paragrafen innehåller regler om vilka vårdinrättningar som får utföra befruktning utanför kroppen. Övervägandena finns i avsnitt 4.1 och 4.4. Ändringen i andra stycket innebär att andra vårdinrättningar än de s.k. universitetssjukhusen kan få tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg att utföra befruktning och införande av ägg i de fall ägget inte kommer från den behandlade kvinnan eller spermierna inte från kvinnans make eller sambo, dvs. när behandlingen genomförs med antingen helt eller delvis donerade könsceller eller med ett donerat befruktat ägg. 5 § Vid en behandling som avses i 4 § andra stycket ska läkaren pröva om det med hänsyn till makarnas, sambornas eller den ensamstående kvinnans medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att behandlingen äger rum. Behandlingen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Om behandling vägras, får makarna, samborna eller den ensamstående kvinnan begära att prövar frågan. Paragrafen innehåller bestämmelser om den prövning som föregår en befruktning utanför kroppen med donerade könsceller eller en behandling med ett donerat befruktat ägg. Övervägandena finns i avsnitt 4.1. För att uppnå samma lagtekniska konstruktion som i 6 kap. 3 § ersätts ”befruktning utanför kroppen med ett annat ägg än kvinnans eget eller med en spermie från en man som inte är kvinnans make eller sambo” med en hänvisning till en behandling som avses i 4 § andra stycket. Genom ändringen i 3 § blir det möjligt att genomgå en befruktning utanför kroppen med både ett donerat ägg och donerade spermier eller en behandling med ett donerat befruktat ägg. Inför en sådan behandling ska enligt första stycket en läkare pröva om det med hänsyn till makarnas, sambornas eller den ensamstående kvinnans medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att behandlingen äger rum. Behandlingen får bara utföras om det kan antas att barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Vid bedömningen bör läkaren fästa särskild vikt vid de tilltänkta föräldrarnas förmåga att hantera det förhållandet att det inte finns någon genetisk koppling till barnet. Om behandlingen utförs med ett donerat befruktat ägg, bör läkaren också särskilt beakta de tilltänkta föräldrarnas förmåga att hantera det förhållandet att barnet kan ha både genetiska föräldrar och genetiska helsyskon på en annan plats. Läkarens beslut ska alltid baseras på en helhetsbedömning av omständigheterna. 6 § Vid en behandling som avses i 4 § andra stycket väljer läkaren ägg eller spermier från en lämplig donator eller ett lämpligt donerat befruktat ägg. Ägg eller spermier från en donator som har avlidit får inte användas för befruktning. Uppgifter om donator ska antecknas i en särskild journal. Journalen ska bevaras . Paragrafen innehåller regler om val av donator eller donerat befruktat ägg. Övervägandena finns i avsnitt 4.1 och 4.3. I första stycket byts termen givare ut mot termen donator. Vidare görs vissa redaktionella ändringar för att uppnå samma lagtekniska konstruktion som i 6 kap. 3 § (se vidare kommentaren till 5 §). Det görs även ett tillägg med anledning av att det blir möjligt att utföra behandlingar med befruktade ägg som har blivit över efter ett pars eller en ensamstående kvinnas IVF-behandling och som av paret eller kvinnan har överlåtits för användning vid andra personers behandlingar. Tillägget innebär att det, i de fall det blir aktuellt att genomföra en behandling med ett donerat befruktat ägg, är läkaren som väljer ett lämpligt befruktat ägg. Läkaren ska normalt välja en donator eller ett donerat befruktat ägg som inte har anknytning till paret eller den ensamstående kvinnan. Läkaren kan dock välja en donator som paret eller den ensamstående kvinnan har pekat ut och som är villig att medverka. Om det finns önskemål om att använda könsceller från en känd donator eller ett donerat befruktat ägg som består av könsceller från en känd donator, måste läkaren bl.a. undersöka de inblandade personernas motiv till det och deras möjligheter att framöver klara sina inbördes relationer på ett bra sätt (jämför prop. 1984/85:2 s. 25 och 26, prop. 2001/02:89 s. 42–44 och prop. 2014/15:127 s. 16). I andra stycket byts termen givare ut mot termen donator. I tredje stycket byts termen givare ut mot termen donator. Genom ändringen i 3 § blir det möjligt att utföra en befruktning utanför kroppen med både donerade ägg och donerade spermier eller en behandling med ett donerat befruktat ägg. Av bestämmelsen framgår att uppgifter om äggdonatorn och spermiedonatorn ska antecknas. Det ska finnas en särskild journal för varje donator. Journalen ska bevaras . 7 § Den som har tillkommit genom en behandling som avses i 4 § andra stycket har, om han eller hon har uppnått tillräcklig mognad, rätt att ta del av de uppgifter om donator som antecknats i sjukhusets särskilda journal. Paragrafen innehåller regler om rätt till information om en donator. Bestämmelsen i det hittillsvarande andra stycket flyttas till en ny paragraf, 7 b §. Övervägandena finns i avsnitt 4.3 och 4.6. I paragrafen byts termen givare ut mot termen donator. Vidare görs vissa redaktionella ändringar för att uppnå samma lagtekniska konstruktion som i 6 kap. 3 § (se vidare kommentaren till 5 §). Av paragrafen framgår att den som tillkommit genom en befruktning utanför kroppen med ett ägg som inte kommer från den behandlade kvinnan eller med spermier från en man som kvinnan inte är gift eller sambo med, och som har uppnått tillräcklig mognad, har rätt att ta del av de uppgifter som antecknats i sjukhusets särskilda journaler om äggdonatorn eller spermiedonatorn. 7 a § Efter skriftlig begäran av den som har tillkommit genom en behandling som avses i 4 § andra stycket och som har uppnått tillräcklig mognad ska uppgifter om honom eller henne tas in i den särskilda journal som innehåller uppgifter om donatorn. Även begäran ska tas in i den särskilda journalen. Den som har tillkommit genom en behandling som avses i 4 § andra stycket, och som har uppnått tillräcklig mognad, har rätt att ta del av de uppgifter som antecknats i den särskilda journalen och som avser andra personer som har tillkommit med könsceller från samma donator. Paragrafen, som är ny, innehåller regler om rätt till information om personer som har tillkommit med könsceller från samma donator. Övervägandena finns i avsnitt 4.6. Om den som har tillkommit genom en befruktning utanför kroppen med ett ägg som inte kommer från den behandlade kvinnan eller med spermier från en man som kvinnan inte är gift eller sambo med, och som 2017/18:155 har uppnått tillräcklig mognad, skriftligen begär det, ska enligt första stycket, som i allt väsentligt utformas i enlighet med Lagrådets förslag, uppgifter om honom eller henne tas in i den särskilda journal som innehåller uppgifter om donatorn. Även begäran ska tas in i den särskilda journalen. Om personen har tillkommit genom en behandling med både ett donerat ägg och donerade spermier, får personen välja om uppgifterna ska tas in i båda journalerna eller om de bara ska tas in i den journal som avser äggdonatorn eller spermiedonatorn. De uppgifter som tas in i journalen bör avse personens identitet. Som exempel på identitetsuppgifter kan nämnas namn, personnummer, adress och telefonnummer. Det är inget som hindrar att personen lämnar andra uppgifter om sig själv (jämför prop. 2001/02:89 s. 62). Uppgifter om att en person har tillkommit genom en befruktning utanför kroppen med donerade könsceller omfattas av sekretess (se 25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). Enligt andra stycket har dock den som tillkommit genom en befruktning utanför kroppen med ett ägg som inte kommer från den behandlade kvinnan eller med spermier från en man som kvinnan inte är gift eller sambo med, och som har uppnått tillräcklig mognad, rätt att ta del av de uppgifter som har antecknats i den särskilda journalen och som avser andra personer som tillkommit med könsceller från samma donator, dvs. till personer som i genetiskt avseende är den aktuella personens hel- eller halvsyskon (se också 25 kap. 11 § 6 offentlighets- och sekretesslagen). Detta gäller oavsett om personen själv har begärt att uppgifter om honom eller henne tas in i donatorns särskilda journal enligt första stycket. 7 b § Om någon har anledning att anta att han eller hon har tillkommit genom en behandling som avses i 4 § andra stycket, är socialnämnden skyldig att på begäran hjälpa honom eller henne att ta reda på om det finns några uppgifter antecknade i en särskild journal. Paragrafen, som är ny och motsvarar det hittillsvarande andra stycket i 7 §, innehåller regler om socialnämnders medverkan vid efterforskande av uppgifter i en särskild journal. Övervägandena finns i avsnitt 4.6. Enligt paragrafen är en socialnämnd skyldig att, på begäran av någon som har tillkommit genom en befruktning utanför kroppen med ett ägg som inte kommer från den behandlade kvinnan eller med spermier från en man som kvinnan inte är gift eller sambo med, efterforska om det finns några uppgifter antecknade i en särskild journal. Efterforskningsskyldigheten omfattar även uppgifter om personer som har tillkommit med könsceller från samma donator. Att uppgifter om en donator och, i förekommande fall, personer som har tillkommit med könsceller från den donatorn finns i samma särskilda journal framgår av 7 a §. Skyldighet att lämna uppgifter till domstol 8 § Om det i ett mål om faderskap, moderskap enligt 1 kap. 7 § eller föräldraskap enligt 1 kap. 9 § är nödvändigt att få del av de uppgifter som finns om en befruktning utanför kroppen, är den som är ansvarig för behandlingen eller någon annan som har tillgång till uppgifterna skyldig att på begäran av domstolen lämna ut dessa uppgifter. Paragrafen innehåller regler om uppgiftsskyldighet till domstol i mål om faderskap, moderskap eller föräldraskap. Övervägandena finns i avsnitt 4.1. I paragrafen görs en ändring med anledning av att det blir möjligt att utföra behandling med ett donerat befruktat ägg. Ändringen innebär att det är den som ansvarar för behandlingen, dvs. befruktningen av ägget och införandet av ägget i en kvinnas kropp, som är skyldig att lämna ut uppgifter enligt paragrafen. Detsamma gäller för någon annan som har tillgång till uppgifterna. 8 kap. Övriga bestämmelser 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får till skydd för liv och hälsa meddela ytterligare föreskrifter om 1.genetiska undersökningar inom hälso- och sjukvården, 2.fosterdiagnostik och preimplantatorisk genetisk diagnostik, och 3.befruktning utanför kroppen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från tillståndskravet enligt 3 kap. 1 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur många barn en donator enligt 6 kap. 4 § och 7 kap. 6 § får ge upphov till. Paragrafen innehåller bemyndiganden. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I första stycket görs en ändring i tredje punkten till följd av att det numera framgår av 7 kap. 1 § att befruktning utanför kroppen avser både befruktningen av ett ägg utanför en kvinnas kropp och införande av ägget i en kvinnas kropp. I tredje stycket, som är nytt, bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur många barn en spermiedonator enligt 6 kap. 4 § och en äggdonator eller spermiedonator enligt 7 kap. 6 § får ge upphov till. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Ägg eller spermier som har donerats före ikraftträdandet får inte utan skrift- ligt samtycke från donatorn användas vid en befruktning utanför kroppen som ska utföras med både ett donerat ägg och donerade spermier. Befruktade ägg som före ikraftträdandet har skapats av donerade ägg eller donerade spermier får inte utan skriftligt samtycke från äggdonatorn eller spermiedonatorn användas vid andra personers behandlingar. Enligt punkten 1 börjar de nya bestämmelserna att gälla . I punkten 2 anges att ägg eller spermier som har donerats före lagens ikraftträdande inte får användas vid en befruktning utanför kroppen som ska utföras med både ett donerat ägg och donerade spermier, om inte donatorn skriftligen samtycker till det. Donatorn kan självmant, eller efter förfrågan från hälso- och sjukvården, lämna sitt skriftliga samtycke. Detta tillgodoser den inom hälso- och sjukvården centrala principen om krav på informerat samtycke. 2017/18:155 Enligt punkten 3 får befruktade ägg som består av donerade ägg eller donerade spermier och som har skapats före ikraftträdandet inte användas vid andra personers behandlingar utan skriftligt samtycke från äggdonatorn eller spermiedonatorn. Donatorn kan självmant, eller efter förfrågan från hälso- och sjukvården, lämna sitt skriftliga samtycke. Övervägandena finns i avsnitt 8. Sammanfattning av betänkandet Olika vägar till föräldraskap (SOU 2016:11) Vårt övergripande uppdrag har varit att överväga olika sätt att utöka möjligheterna för ofrivilligt barnlösa att kunna bli föräldrar. I uppdraget har ingått att •lämna förslag som ger ensamstående en möjlighet till assisterad befruktning i motsvarande utsträckning som gifta par och sambor, •ta ställning till om det ska krävas en genetisk koppling mellan barnet och den eller de tilltänkta föräldrarna vid assisterad befruktning, •ta ställning till om surrogatmoderskap ska tillåtas i , med utgångspunkten att detta i sådant fall ska vara altruistiskt, •ta ställning till om det behövs särskilda regler för de barn som har tillkommit genom surrogatmoderskap utomlands, •ta ställning till om det avskaffade steriliseringskravet och förbudet mot bibehållen fortplantningsförmåga vid ändrad könstillhörighet kan medföra problem vid tillämpningen av bl.a. den föräldraskapsrättsliga lagstiftningen, samt •föreslå de följdändringar i den föräldraskapsrättsliga regleringen och i annan lagstiftning som behövs. Den del av uppdraget som avsett ensamståendes möjlighet till assisterad befruktning och nödvändiga följdändringar i den delen har redovisats i delbetänkandet Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor (SOU 2014:29). I detta slutbetänkande redovisar vi övriga delar av uppdraget. Vi ska inledningsvis säga något om de etiska och andra utgångspunkter som bör gälla vid ställningstaganden i frågor som rör tillåtande av nya former av assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård, och som kommer att aktualiseras i våra överväganden om avskaffande av kravet på genetisk koppling och tillåtande av surrogatmoderskap. utgångspunkter i övriga delar redovisas i anslutning till respektive del. Etiska ställningstaganden i frågor som rör assisterad befruktning måste alltid grundas i den humanistiska synen på människan som en fri och ansvarig varelse med mänsklig värdighet. Den humanistiska synen på människan innebär att människan ska betraktas som något annat och vida mer än sitt biologiska eller ekonomiska värde. Man brukar i detta sammanhang tala om människovärdet, vilket leder oss till människo- Denna princip, som är central på området, innebär bl.a. att alla människor har lika värde och samma rätt att få sina rättigheter tillgodosedda. Den innebär också att ingen människa får betraktas eller behandlas som enbart ett medel. Principen kan däremot inte anses innebära att det är en mänsklig rättighet att till varje pris få föda ett eget barn eller att på annat sätt bli förälder till ett barn. Vid ställningstaganden i frågor som rör assisterad befruktning måste man också beakta utgångspunkterna rättvisa (eller lika vård på lika villkor), icke-diskriminering, integritet och självbestämmande (eller autonomi). Utgångspunkterna rättvisa och icke-diskriminering innebär bl.a. att lika fall ska behandlas lika och att det är omoraliskt att särbehandla en viss grupp om det inte finns etiskt relevanta skillnader mellan denna grupp och andra grupper. Utgångspunkterna integritet och självbestämmande innebär att alla människor har en rätt att få sina värderingar, åsikter och önskningar respekterade. Den som inte själv förmår att försvara sin värdighet genom att utöva sin rätt till självbestämmande måste få värdigheten säkerställd av någon annan, t.ex. samhället. Rätten till självbestämmande har betydelse för en annan utgångspunkt, nämligen det informerade samtycket. Den senare utgångspunkten innebär i huvudsak att en person måste få tillräcklig information och förstå informationen innan han eller hon lämnar sitt samtycke till t.ex. en assisterad befruktning. Den mest centrala utgångspunkten vid ställningstaganden på detta område är dock principen om barnets bästa. Nya former av assisterad befruktning bör nämligen inte tillåtas med mindre än att de anses förenliga med denna princip. Utgångspunkten bör även fortsättningsvis vara att de barn som tillkommer genom en assisterad befruktning inte bör utsättas för större risker än andra barn. Om det finns kunskapsluckor i ett visst avseende, har samhället ett särskilt ansvar för att bevaka och tillvarata barnens intressen. Ett tillåtande av förfarandet bör i sådana fall förutsätta att man genom rättsliga regleringar, eller vidtagandet av andra åtgärder, ändå kan anse att förfarandet är förenligt med principen om barnets bästa. Om så inte är fallet, bör försiktighetsprincipen tillämpas och innebära att förfarandet inte tillåts. Det är avslutningsvis viktigt att man vid ställningstaganden på detta område också beaktar riskerna för en selektion av individer, en objektifiering av könsceller, en kommersialisering av barnalstringen och en alltför teknifierad människosyn. Behandlingar med enbart donerade könsceller Den nuvarande regleringen i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. innebär att en assisterad befruktning får utföras med ett pars egna könsceller, eller med antingen ett donerat ägg eller donerade spermier. är däremot inte tillåtet att utföra en assisterad befruktning med enbart donerade könsceller, dvs. med både ett donerat ägg och donerade spermier eller med ett donerat befruktat ägg. Ordningen, som har motiverats med att det alltid ska finnas en genetisk koppling mellan det blivande barnet och minst en av de tilltänkta föräldrarna, innebär att en del par inte kan erbjudas behandling vid ofrivillig barnlöshet. blir det möjligt för ensamstående kvinnor att genomgå en insemination eller befruktning utanför kroppen (IVF-behandling) inom svensk hälso- och sjukvård. Det som i föregående stycke har angetts om en del par kommer då också att gälla för en del För att underlätta läsningen kommer vi fortsättningsvis utgå från att reglerna om ensamstående kvinnor redan har trätt i kraft. I vårt uppdrag ingår att ta ställning till om det vid assisterade befruktningar även fortsättningsvis ska gälla ett krav på genetisk kopp- ling mellan det blivande barnet och minst en tilltänkt förälder, och således ett förbud mot behandlingar med enbart donerade könsceller. vi kommer fram till att så bör vara fallet, ska vi också ta ställning till om äggdonation inom ett äktenskap eller samboskap mellan två kvinnor kan Vår uppfattning är att man bör avskaffa kravet på genetisk koppling och tillåta behandlingar med enbart donerade könsceller inom svensk hälso- och sjukvård om det finns ett behov av behandlingarna, riskerna för involverade aktörer, och särskilt för barnen, kan anses godtagbara, och det inte i övrigt finns tillräckliga argument mot ett tillåtande av behandlingarna. Vi inleder med att ta ställning till behovet. Det finns par i vilka båda personerna har en infertilitetsproblematik och som skulle kunna övervinna sin barnlöshet genom en behandling med enbart donerade könsceller. Det finns också ensamstående kvinnor som skulle kunna göra det. Det finns dessutom par och ensamstående kvinnor som genomgår denna typ av behandlingar i utlandet. Att det finns ett behov av behandlingarna inom svensk hälso- och sjukvård är således klarlagt. Behovet blir ännu större om man beaktar att antalet barn för adoption har minskat och att många länder inte tillåter adoption till samkönade par eller ensamstående personer. Vi övergår därför till att överväga om riskerna för involverade aktörer, och särskilt för barnen, kan anses godtagbara. Det kan konstateras att forskningen om de familjer som har skapats genom aktuella behandlingar är mycket begränsad. Att forskningen är begränsad har till stor del sin förklaring i att behandlingarna är en relativt ny företeelse i många länder. Det finns därför inte så många personer som har tillkommit genom en sådan behandling och som dessutom har uppnått vuxen ålder. Luckorna i kunskapsunderlaget minskar avsevärt om man också beaktar den forskning som finns om två närliggande vägar till föräldraskap, nämligen andra behandlingar med donerade könsceller och adoption. Den senare forskningen visar i huvudsak följande. Det verkar generellt sett gå bra för de familjer som har skapats genom en behandling med donerade könsceller eller genom en adoption. Det viktiga ur ett barnperspektiv verkar vara att de sociala och rättsliga föräldrarna är öppna och ärliga mot barnet, att de successivt ger barnet den information som det behöver för att utveckla en trygg och stabil identitet samt att barnet senare ges möjligheter att efterforska sitt genetiska ursprung. Den omständigheten att det saknas en genetisk koppling mellan barnet och dess sociala och rättsliga föräldrar verkar under sådana förhållanden ha en mycket liten betydelse för barnets psykosociala utveckling och mående. Det bör också tilläggas följande. Det finns inget i forskningen om andra behandlingar med donerade könsceller som talar för att kunskap om genetiska föräldrar och genetiska hel- eller halvsyskon på en annan plats skulle innebära risker för barnen eller andra involverade aktörer.