prop · H503185 · 2018-03-20 00:00:00 — Juridiska fakultetsstyrelsen vid Lunds universitet anser att insatsemission bör benämnas fondemission. Skälen för regeringens förslag: Genom ett beslut om insatsemission kan en ekonomisk förening föra över utdelningsbara vinstmedel till det En insatsemission leder till att det kapital som en medlem har rätt att ta med sig när han eller hon lämnar föreningen Bestämmelserna om insatsemission infördes i syfte att göra det mer attraktivt för medlemmarna att låta föreningens överskott kvarstå i för- eningen i stället för att dela ut det. På så sätt förbättras den ekonomiska för- eningens möjligheter till självfinansiering (se prop. 1996/97:163 s. 26 f.). förtydligades det i föreningslagen att det är föreningsstämman som beslutar om insatsemission. I propositionen uttalas att insatsemission kan beslutas under löpande räkenskapsår (prop. 2015/16:4 s. 282). innebär att ett beslut om insatsemission kan fattas också på en extra Vid sidan av den nämnda bestämmelsen innehåller den hittills- varande föreningslagen inga bestämmelser om hur ett beslut om insats- Följderna av ett beslut om insatsemission kan emellertid vara svåra att bedöma för den enskilde medlemmen som beslutet kan få stor betydelse för honom eller henne. I och med att det fria egna kapitalet genom insatsemissionen förs över till bundet eget kapital kan motsvarande belopp inte användas för vinstutdelning. sikt minskar alltså insatsemissionen medlemmens möjlighet att få vinst- På kan däremot insatsemissionen ha motsatt effekt. Den medför att medlemmen kan räkna med att få ut ett större belopp vid ett framtida utträde ur föreningen. Det är rimligt att den nya föreningslagen ger tydliga besked om hur ett beslut om insatsemission kommer till stånd. bör innehålla krav på att föreningsstämman får ett gott underlag för sitt Eftersom insatsemissionen innebär en disposition av medel som är tillgängliga för vinstutdelning, är det naturligt att beslutsunderlaget är i huvudsak detsamma som underlaget inför ett beslut om vinstutdelning. Inför den stämma som ska besluta om insatsemission bör styrelsen därför upprätta ett förslag till beslut. Av förslaget bör det sammanlagda belopp som ska tillgodoföras medlemmarna genom insatsemissionen framgå. Det bör också anges hur stor del av föreningens kapital som är tillgäng- ligt för vinstutdelning. För att medlemmarna ska kunna bedöma lämplig- heten av en insatsemission, jämförd med andra alternativ, bör det bifogas en kopia av den senast fastställda årsredovisningen och en redogörelse Prop. 2017/18:185 från styrelsen om händelser som har inträffat efter det att årsredovisnin- Redogörelsen bör omfatta alla sådana händelser som är av väsentlig betydelse för att bedöma föreningens ekonomiska ställning. Revisionsberättelsen och ett revisorsyttrande över styrelsens redogörelse bör också bifogas förslaget. Villkoren för insatsemission, däribland grunderna för hur det emittera- de beloppet ska fördelas mellan medlemmarna, ska enligt gällande rätt regleras i stadgarna (se 2 kap. 2 § första stycket 12 i den hittillsvarande föreningslagen och prop. 1996/97:163 s. 26 f. och 43 f.). Så bör det vara även enligt den nya föreningslagen. Vilka villkor som ska gälla i detta avseende bör också tydliggöras i förslaget till beslut, så att den enskilde medlemmen får en god bild av insatsemissionens innebörd för honom eller henne. I stadgarna kan det även tas in begränsningar i medlemmarnas rätt att vid en framtida avgång ur föreningen ta med sig det belopp som har till- godoförts dem genom insatsemission. Det kan t.ex. bestämmas att enbart en del av detta belopp ska betalas ut eller att insatsen ska betalas ut med viss fördröjning. Om sådana begränsningar förekommer, bör förslaget om insatsemission innehålla en upplysning om begränsningarna. I lagen bör det också tydliggöras att förslaget om insatsemission, till- sammans med de bifogade handlingarna, ska tillhandahållas medlem- marna inför den stämma som ska besluta i frågan. Reglerna bör utformas på samma sätt som bestämmelserna om tillhandahållande av förslag till beslut om vinstutdelning inför en föreningsstämma. vid anser att ordet insats- emission språkligt sett är mindre bra och förordar att benämningen fond- emission används. Att kalla förfarandet fondemission har den fördelen att terminologin då skulle överensstämma med terminologin i aktiebolags- lagen. Insatsemission är emellertid en inarbetad benämning inom för- eningsrätten och skälen för att överge denna är inte tillräckligt starka. Benämningen insatsemission bör därför användas även i den nya för- eningslagen. 12.1Styrelsens ansvar för att låta stämman pröva frågan om likvidation Regeringens förslag: Föreningsstämman ska pröva om föreningen ska gå i likvidation om förluster eller andra orsaker ger skäl att anta att föreningens ställning fortgående kommer att försämras så att förening- ens skulder och avsättningar inte kommer att täckas av tillgångarna. Föreningsstämman ska även pröva frågan om likvidation om det annars råder betydande osäkerhet om föreningens ekonomiska möjlig- heter att fortsätta sin verksamhet och om antalet medlemmar i för- eningen har varit mindre än tre. 2017/18:185 Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se slutbetänkandet s. 603). Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker försla- gen eller har ingen invändning mot dem. Hovrätten över och anser att intresset av att skydda borgenärerna motiverar att styrelsen får ett större ansvar att kalla till föreningsstämma för prövning av frågan om likvidation än det som föreslås. Skälen för regeringens förslag Den hittillsvarande regleringen om tvångslikvidation vid kapitalbrist Styrelsen i en ekonomisk förening ska genast lägga fram frågan om likvi- dation för föreningsstämman, om det på grund av inträffade förluster eller av någon annan orsak finns anledning att anta att föreningens ställ- ning fortgående kommer att försämras så att föreningens skulder inte täcks av tillgångarna (11 kap. 2 § i den hittillsvarande föreningslagen). Någon skyldighet för stämman att besluta att föreningen ska gå i likvi- dation finns däremot inte. Varken domstol eller kan besluta om tvångslikvidation enbart på grund av föreningens ekonomiska situa- tion. Det är typiskt sett ekonomiskt ofördelaktigt och riskfyllt för både med- lemmar och borgenärer att en ekonomisk verksamhet drivs vidare trots stora kapitalförluster. Det är därför viktigt att regelverket är utformat så att det motverkar att en förlustverksamhet drivs vidare utan eftertanke. Både borgenärsintresset och medlemmarnas intresse av att få ta ställning till en fortsatt verksamhet talar för att reglerna om konsekvenserna av kapitalbrist ska vara tydliga, effektiva och erbjuda ett tillräckligt gott skydd. Likvidation vid förlust av hela eller delar av insatskapitalet Till skillnad från föreningslagen innehåller aktiebolagslagen utförliga regler om tvångslikvidation på grund av kapitalbrist (se 25 kap. 13– 20 a §§ aktiebolagslagen). Styrelsen ska upprätta en kontrollbalansräk- ning så snart det finns skäl att anta att bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet. Om åtgärder inte vidtas för att återställa det egna kapitalet, ska allmän domstol besluta att bolaget ska gå i likvidation. Styrelseledamöterna kan, om de inte agerar, bli person- ligt ansvariga för de skyldigheter som uppkommer för bolaget. Skillnaderna i likvidationsreglerna mellan ekonomiska föreningar och aktiebolag gör att det finns anledning att överväga om det behövs en skärpning av den hittillsvarande föreningslagens regler om likvidation. Utredningen överväger detta men kommer till slutsatsen att det inte är lämpligt. Det finns goda skäl till varför reglerna skiljer sig åt. Att eko- nomiska föreningar inte är likvidationspliktiga vid kapitalbrist beror på att insatskapitalet i en ekonomisk förening varierar och att det därför är svårt att ha en generell regel om tvångslikvidation vid konstaterad förlust av hela eller delar av det inbetalade insatskapitalet (se prop. 1986/87:7 s. 206 f.). I föreningslagen uppställs därför inte heller något krav på att en kontrollbalansräkning ska upprättas som underlag för styrelsens fort- Vidare har den ekonomiska föreningen karaktär av person- association snarare än en sådan kapitalassociation som ett aktiebolag utgör. 2017/18:185 Det finns inte hos ekonomiska föreningar något naturligt ekonomiskt referensvärde att koppla en likvidationsplikt till. Det bör också beaktas att det inte har framkommit att de allmänna ansvarsbestämmelser som finns för styrelseledamöter som inte hänskjuter likvidationsfrågan till stämman skulle vara otillräckliga i praktiken. Ett större ansvar för styrelsen att kalla till stämma Att skärpa regelverket efter förebild i aktiebolagslagen framstår samman- fattningsvis inte som en ändamålsenlig eller nödvändig åtgärd. En min- dre ingripande förändring som ändå bedöms få positiva effekter för borgenärsskyddet är det förslag som utredningen presenterar när det gäl- ler styrelsens skyldighet att kalla till föreningsstämma. Som utredningen konstaterar kan styrelsens hittillsvarande skyldighet i detta avseende ut- vecklas. Styrelsen bör även fortsättningsvis vara skyldig att lägga fram frågan om likvidation för stämmans prövning när det på grund av inträf- fade förluster eller av någon annan orsak finns skäl att anta att förening- ens ställning fortgående kommer att försämras så att föreningens skulder och avsättningar inte kommer att täckas av tillgångarna. Men det är rim- ligt att styrelsen även görs skyldig att lägga fram frågan om likvidation för stämmans prövning om det annars råder betydande osäkerhet om för- eningens ekonomiska möjligheter att fortsätta sin verksamhet. En sådan förändring skulle förbättra skyddet för borgenärer och andra och bidra till att förtydliga styrelsens ansvar för att uppmärksamma stämman, dvs. medlemmarna, på föreningens eventuella ekonomiska svårigheter. I den nya föreningslagen bör det därför tas in en sådan bestämmelse. En särskild fråga är vilket beslutsunderlag som ska krävas när styrelsen respektive stämman ska ta ställning till föreningens ekonomiska ställning Som nämns ovan krävs enligt aktiebolagslagen att en kontrollbalansräkning upprättas. Då gäller vissa särskilda redovis- Utredningen kommer dock fram till att det centrala vid ett ställningstagande i en ekonomisk förening snarare är en prognos om huruvida en negativ ekonomisk trend kommer att bestå, förvärras eller brytas, än en exakt bedömning av det egna kapitalet. Något krav på att en kontrollbalansräkning ska upp- rättas bör därför inte införas. En annan sak är att det ändå kan vara lämp- ligt att upprätta en kontrollbalansräkning som hjälpmedel vid bedömnin- gen av nu nämnda frågor (se vidare avsnitt 12.2 om det underlag som bör bifogas ett förslag till beslut om likvidation). Likvidation om medlemmarna i föreningen blir för få Liksom bör styrelsen också vara skyldig att låta stämman pröva frågan om likvidation om antalet medlemmar, som inte är investerande medlemmar, är mindre än tre. Enligt gällande rätt ska styrelsen göra detta möjligt sedan medlemsantalet har kommit att understiga tre. kan förekomma situationer då en förening endast mycket tillfälligt har färre än tre medlemmar och då det kan antas att medlemsantalet kommer att återgå till en högre nivå inom . Styrelsen bör därför ha en viss till sitt förfogande innan den blir skyldig att kalla till I enlighet med utredningens förslag bör styrelsen vara skyldig 2017/18:185 att genast låta stämman pröva likvidationsfrågan om antalet medlemmar i föreningen har varit mindre än tre. Förslag till beslut om likvidation Regeringens förslag: Styrelsen eller, om ett förslag om likvidation väcks av någon annan, förslagsställaren ska upprätta ett förslag till beslut i likvidationsfrågan som ska prövas av föreningsstämman. Om styrelsen har lagt fram frågan om likvidation till stämman för prövning på grund av föreningens ekonomiska förhållanden, ska bl.a. en redogörelse för föreningens ekonomiska framtidsutsikter bifogas Det ska även bifogas ett yttrande från föreningens revisor om styrelsens redogörelse. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se slutbetänkandet s. 606). Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har ingen invändning mot dem. Skälen för regeringens förslag: Föreningslagen innehåller, till skill- nad från aktiebolagslagen, inte några särskilda regler om det som ett för- slag till beslut om likvidation ska innehålla (jämför 25 kap. 3 och 4 §§ Regeringen delar utredningens bedömning att det lig- ger i styrelsens och medlemmarnas intresse att även föreningslagen inne- håller preciserade regler om det material som styrelsen ska tillhandahålla Det bör därför i den nya föreningslagen tas in bestämmel- ser om att ett förslag till beslut ska upprättas och det som ett sådant för- slag ska innehålla. Sådana bestämmelser utformas lämpligen med aktie- bolagslagen som förlaga. I ett förslag till beslut bör alltså skälen för att föreningen ska gå – eller inte ska gå – i likvidation framgå, vilka alternativ till likvidation som finns och från vilken dag som beslutet om likvidation föreslås gälla. Vidare bör framgå den beräknade tidpunkten för skifte, skifteslikvidens beräknade storlek och vem som föreslås till likvidator, om det finns ett Normalt är det styrelsen som har den kompetens och information som krävs för att fatta ett välgrundat beslut. Det är därför naturligt att styrel- sens kunskaper förmedlas till stämman. Det kan lämpligen ske genom att styrelsen i samband med att den lämnar ett förslag till beslut också läm- nar en redogörelse för föreningens ekonomiska framtidsutsikter. revisorns kompetens bör tas till vara. Till beslutsförslaget bör det därför också bifogas ett yttrande från revisorn över styrelsens redogörelse. En fråga om likvidation på grund av befarad kapitalbrist ska genast läggas fram för föreningsstämmans prövning. Detta innebär normalt att frågan om likvidation inte kan vänta till föreningens årsstämma, där års- redovisningen läggs fram. För att säkerställa att medlemmarna får mot- svarande information när frågan om likvidation tas upp på en annan stämma än årsstämman bör det till förslaget till beslut bifogas en kopia av den årsredovisning som innehåller de senast fastställda balans- och Styrelsen bör även, för att täcka den tid som har gått sedan den förra årsredovisningen, lämna en redogörelse för händelser av väsentlig betydelse för föreningens ställning som har inträffat därefter. 2017/18:185 Föreningens revisor bör uttala sig om denna redogörelse, och detta uttalande bör bifogas beslutsförslaget. 12.3Tvångslikvidation efter beslut av Regeringens förslag: ska besluta att en ekonomisk för- ening ska gå i likvidation i vissa fall. Det ska gälla om föreningen är skyldig att självmant lämna in årsredovisning och revisionsberättelse och i förekommande fall koncernredovisning och koncernrevisions- berättelse till men inte har gjort detta från räkenskapsårets utgång. Detsamma ska gälla om verket har före- lagt föreningen att lämna in årsredovisning och revisionsberättelse och i förekommande fall koncernredovisning och koncernrevisionsberät- telse till verket, men föreningen inte har gjort detta från föreläggandet. ska också besluta om likvidation av en förening som inte har kommit in med en anmälan om behörig styrelse eller särskild delgivningsmottagare. Detsamma ska gälla i de fall som en förening är skyldig att ha en auktoriserad eller godkänd revisor men inte har an- mält en sådan. ska inte kunna besluta om likvidation av en förening som inte har kommit in med en anmälan om vem som har utsetts till verkställande direktör. Om en förening inte har anmält en behörig styrelse, revisor eller sär- skild delgivningsmottagare för registrering i föreningsregistret och självmant meddelar ett s.k. likvidationsföreläggande på den grunden, ska föreningen bli skyldig att betala en avgift. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningen lämnar inte något förslag om att ska få besluta om likvidation av en förening som inte uppfyller skyldigheten att anmäla vem som har utsetts till revisor. Utredningen lämnar vidare inget förslag om att ska ges rätt att i vissa fall ta ut en avgift från föreningen (se slutbetänkandet s. 607 f.). Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker försla- gen eller har ingen invändning mot dem. föreslår att en för- ening som har en skyldighet att anmäla en revisor för registrering, men inte gör det, ska kunna likvideras på samma sätt som en förening som inte anmäler t.ex. en styrelse. Skälen för regeringens förslag: ska under vissa förut- sättningar besluta att en förening ska gå i likvidation (11 kap. 4 a § i den hittillsvarande föreningslagen). En grund för likvidation är att föreningen inte på föreskrivet sätt har anmält vissa föreningsfunktionärer för registrering, bl.a. styrelseleda- möter (jämför avsnitt 8.3). Denna likvidationsgrund bör föras över till den nya föreningslagen. möjlighet att besluta om likvi- dation i de fall som en förening inte anmäler en verkställande direktör bör däremot tas bort, eftersom det inte längre finns någon skyldighet för en förening att ha en verkställande direktör (jämför prop. 2017/18:185 s. 130 f.). Däremot har vissa föreningar en skyldighet att utse en auktori- serad eller godkänd revisor. En sådan ska då också anmälas till Bolags- verket för registrering. Det finns inte någon möjlighet för verket att agera om en sådan anmälan inte görs. framför i sitt remissvar att en sådan möjlighet bör införas. Även om det endast är ett fåtal föreningar som berörs, anser regeringen att det måste finnas effekti- va påtryckningsmedel i de fall där en förening inte följer anmälnings- kravet. Den nya föreningslagen bör därför innehålla en likvidations- möjlighet i enlighet med förslag. Enligt aktiebolagslagen ska förplikta bolaget att betala en avgift om verket inleder ett likvidationsärende genom ett föreläggande om skriftligt yttrande eller ingivande av handlingar (ett s.k. likvidations- föreläggande). En sådan avgift ska betalas endast om det är som självmant har inlett likvidationsärendet och det beror på att bolaget inte anmält sina funktionärer till aktiebolagsregistret. Det finns ingen an- ledning att beträffande ekonomiska föreningar ha någon annan reglering. Motsvarande bestämmelser bör därför tas in även i den nya förenings- lagen. I aktiebolagslagen finns det bestämmelser om att ska besluta att ett bolag ska gå i likvidation om bolaget inte har gett in års- redovisning och revisionsberättelse till verket från räkenskapsårets utgång (25 kap. 11 § första stycket 2 aktiebolagslagen). Föreningslagen innehåller inte någon motsvarighet till dessa bestämmel- ser. Det är ett mycket begränsat antal ekonomiska föreningar som är skyldiga att lämna in sådana handlingar till . Så är fallet beträffande föreningar som enligt 1 kap. 3 § årsredovisningslagen (1995:1554) utgör större företag och föreningar som är moderföretag i koncerner vilka, enligt samma paragraf, utgör större koncerner. Det skulle emellertid kunna förekomma att även dessa underlåter att lämna in årsredovisning och revisionsberättelse till . Behovet av ett effektivt påtryckningsmedel är i dessa fall lika stort som beträffande aktiebolag i motsvarande storleksordning. En bestämmelse motsvarande den som finns i aktiebolagslagen bör därför tas in i den nya förenings- lagen. Ekonomiska föreningar, som inte är skyldiga att självmant lämna in årsredovisning och revisionsberättelse till , kan föreläggas att ändå göra det (8 kap. 3 § årsredovisningslagen). Enligt förekommer det relativt ofta att verket meddelar ett sådant föreläggande och att det inte följs. Underlåtenheten att följa föreläggandet torde ibland bero på att föreningen över huvud taget inte har upprättat någon årsredo- visning. Det är mot den bakgrunden viktigt att förelägganden av detta slag kan genomdrivas på ett effektivt sätt. Ett föreläggande kan visser- ligen förenas med vite (8 kap. 13 § årsredovisningslagen). Enligt Bolags- verket är detta inte tillräckligt effektivt. bör mot denna bak- grund få möjlighet att besluta om likvidation av en förening, om denna trots ett föreläggande inte ger in de efterfrågade redovisningshand- lingarna till verket. Ett beslut om likvidation bör föregås av en bedöm- ning av om en vitessanktion skulle vara tillräcklig. 12.4Tvångslikvidation efter beslut av allmän domstol Regeringens förslag: När antalet medlemmar har blivit mindre än tre, ska föreningen ha på sig att återställa medlemsantalet till tre. Om detta inte sker, ska allmän domstol besluta om likvidation av föreningen. I övrigt ska allmän domstols möjlighet att besluta om tvångslikvidation enligt den nya föreningslagen vara densamma som enligt den hittillsvarande föreningslagen. Det innebär bl.a. att allmän domstol ska besluta om likvidation av en ekonomisk förening om verksamheten drivs på ett sätt som uppenbarligen inte motsvarar de förutsättningar under vilka registrering av föreningen gjordes. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se slutbetänkandet s. 609). Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har ingen invändning mot dem. Skälen för regeringens förslag: Styrelsen ska på en stämma ta upp frågan om huruvida föreningen ska gå i likvidation, om antalet medlem- mar i föreningen understiger tre (se avsnitt 12.1). Om stämman i ett sådant fall inte beslutar om likvidation och medlemsantalet är mindre än tre, är styrelsen enligt den hittills- varande föreningslagen skyldig att ansöka hos domstol om likvidation. Om styrelsen inte gör det, blir ledamöterna solidariskt betalnings- ansvariga för de skyldigheter som uppkommer för föreningen sedan lik- vidationsskyldigheten har inträtt (11 kap. 3 § första och fjärde styckena i den hittillsvarande föreningslagen). Kravet på att en ekonomisk förening ska ha minst tre medlemmar är av grundläggande betydelse och bör behållas (se avsnitt 6.1). Det bör därför inte vara tillåtet att driva en näringsverksamhet vidare som en ekonomisk förening, om antalet medlemmar är mindre än tre. I ett sådant fall bör en annan verksamhetsform väljas, t.ex. handels- bolag. Om antalet medlemmar i en ekonomisk förening förblir lägre än tre, bör föreningen därför, liksom , vara skyldig att gå i likvidation. Det är däremot inte rimligt att likvidera en näringsverksamhet enbart för att antalet medlemmar tillfälligt har gått ner under tre. En sådan verk- samhet kan vara välmående och ha förutsättningar att attrahera nya med- lemmar. De som föreningen har på sig innan en ansökan om likvidation måste göras framstår därför som något kort. En viss förläng- ning av tiden torde inte heller ha någon nämnvärd betydelse för borge- närsskyddet. Tidsfristen bör därför, som utredningen föreslår, förlängas . Det är också rimligt att styrelsen, efter att denna sex- månadersfrist har passerats, får en viss på sig att lämna in ansökan om likvidation. En tid framstår som skälig. Som utredningen konstaterar bör ansvaret för prövningen av frågan om likvid- ation vid alltför lågt medlemsantal ligga kvar på allmän domstol och inte flyttas till en myndighet, eftersom en sådan prövning kan innefatta bevis- värderingsfrågor och andra bedömningsfrågor som lämpligen bör göras av allmän domstol. Bestämmelserna bör alltså ändras på så sätt att allmän 2017/18:185 domstol ska besluta att en förening ska gå i likvidation, om antalet med- lemmar i föreningen har varit mindre än tre. Styrelsen ska från utgången av sexmånadersfristen ansöka hos domstolen om likvidation. Den hittillsvarande föreningslagen innehåller också en bestämmelse om att allmän domstol ska besluta om likvidation av en ekonomisk för- ening om verksamheten drivs på ett sätt som uppenbarligen inte mot- svarar de förutsättningar under vilka registrering skedde.