prop · H503269 · 2018-06-19 00:00:00 — I 2 kap. 9 § brottsdatalagen föreskrivs att personuppgifter som rör olika kategorier av registrerade så långt det är möjligt ska särskiljas, t.ex. personer som är misstänkta eller dömda för brott, brottsoffer eller andra som berörs av ett brott. Om det inte framgår av sammanhanget eller på något annat sätt vilken kategori personen tillhör, ska det tydliggöras genom en särskild upplysning. Enligt 2 kap. 10 § brottsdatalagen ska personuppgifter som grundar sig på fakta så långt det är möjligt särskiljas från personuppgifter som grundar sig på personliga bedömningar. Om grunden inte framgår av sammanhanget eller på något annat sätt ska den tydliggöras genom en särskild upplysning. I avsnitt 5.3.4 föreslår regeringen att bestämmelser om särskilda upplysningar på samma sätt som enbart ska gälla vid behandling av personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. För domstolarna finns det inga bestämmelser om särskilda upplysningar. Det beror på att det i domstolsdatalagen inte görs någon skillnad mellan uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och uppgifter som endast ett fåtal personer har tillgång till. I motsats till de brottsbekämpande myndig- heterna behöver domstolarna därför inte något undantag från brottsdata- lagens bestämmelser. Det kan förefalla som om det därmed ställs högre krav på domstolarna, som inte behöver förse personuppgifter med särskilda upplysningar, medan de myndigheter som har en sådan regle- ring får undantag från kraven i brottsdatalagen. Enligt brottsdatalagen ska personuppgifter emellertid förses med särskilda upplysningar bara om det förhållande som upplysningen skulle avse inte framgår av sam- manhanget eller på något annat sätt. Det är framför allt i det inledande skedet av en förundersökning och i underrättelseverksamhet som det kan vara otydligt vilken roll en person har och varför uppgifter om honom eller henne behandlas. Vid handläggningen i domstol anges det tydligt vem som är misstänkt, tilltalad, målsägande, vittne eller anhörig till någon av dessa. Det framgår också normalt av sammanhanget eller på annat sätt vilket ändamål personuppgifter behandlas för och om uppgif- terna grundar sig på fakta eller på personliga bedömningar (prop. 2017/18:232 s. 122 och 146). Det innebär att domstolarna endast i undantagsfall kommer att behöva förse personuppgifter med särskilda upplysningar enligt brottsdatalagens bestämmelser. Regeringens förslag: Personnummer och samordningsnummer får behandlas endast när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktansvärt skäl. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag omfattar även liknande identitetsbeteckningar och 2017/18:269 en upplysning om en föreslagen bestämmelse om sökning. Utredningens förslag omfattar inte ändamålet med behandlingen. Remissinstanserna: Ingen remissinstans uttalar sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: I 3 kap. 10 § dataskyddslagen före- skrivs att personnummer och samordningsnummer får behandlas utan samtycke endast när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktansvärt skäl. Bestämmelsen innebär att en intresseavvägning mellan behovet av behandlingen och de integritetsrisker som den innebär ska göras (prop. 2017/18:105 s. 199). Bestämmelsen är tillämplig i domstolarnas verksamhet. Regeringen anser att det finns anledning att överväga en liknande bestämmelse i domstolarnas brottsdatalag. Domstolarnas verksamhet är till största delen offentlig. Allmänheten har stora möjligheter att få kännedom om de personer vilkas uppgifter behandlas. En tillgång till personnummer öppnar ytterligare möjligheter att få fram uppgifter om dessa personer. Detta motiverar en fortsatt reglering av hur personnummer och samordningsnummer får behandlas i domstolarnas verksamhet. Regeringen anser att det bör tas in en bestämmelse om behandling av personnummer och samordningsnummer i den nya lagen. Utformningen av bestämmelsen bör överensstämma med vad som gäller enligt dataskyddslagen och bör, i förhållande till utred- ningens förslag, kompletteras med att hänsyn även ska tas till ändamålet med behandlingen. Det finns inte anledning att i bestämmelsen reglera annat än person- nummer och samordningsnummer, vilka är de identitetsbeteckningar som domstolarna använder sig av i sin verksamhet. Den del i utredningens förslag som avser liknande identitetsbeteckningar bör alltså inte tas in i bestämmelsen. 12.4.5Biometriska och genetiska uppgifter Regeringens bedömning: Det finns inte skäl att särskilt föreskriva att domstolarna får behandla biometriska och genetiska uppgifter. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Hovrätten för anför att det kan uppkomma behov för domstolarna att behandla biometriska uppgifter och att det är viktigt att säkerställa att de föreslagna begränsningarna i uppgiftsbehandling inte inverkar negativt på den misstänktes möjlighet att själv vidta genetiska och biometriska undersökningar. Övriga remiss- instanser yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens bedömning: I avsnitt 7.3.2 redovisas vad som avses med biometriska och genetiska uppgifter och vilken betydelse de har vid brottsbekämpning. Enligt 2 kap. 12 och 13 §§ brottsdatalagen utgör biometriska och genetiska uppgifter känsliga personuppgifter. Biometriska och genetiska uppgifter får behandlas endast om det är särskilt föreskrivet och det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen. Till skillnad från Hovrätten för instämmer regeringen i Prop. 2017/18:269 utredningens bedömning att det är svårt att se att domstolarna har något behov av att behandla biometriska och genetiska uppgifter. Det ska i sammanhanget anmärkas att de personuppgifter som förekommer i ett utlåtande som baseras på en teknisk bearbetning av biometriska eller genetiska uppgifter inte i sig utgör sådana uppgifter. Domstolarna kommer alltså att kunna behandla personuppgifter i sådana utlåtanden i samma utsträckning som . Den behandlingen är för domstolarna tillräcklig. Det finns därför inte behov av någon bestämmelse i den nya lagen som medger behandling av biometriska och genetiska uppgifter. Samhälls- och teknikutvecklingen kan dock innebära att det framöver finns anledning att överväga denna fråga på nytt. Att domstolarna inte medges behandla biometriska och genetiska uppgifter bedöms inte inverka negativt på den misstänktes möjlighet att själv föranstalta om genetiska och biometriska undersökningar. Det finns därför inte skäl att, som Hovrätten för anför, särskilt säkerställa att den misstänkte har möjlighet att själv vidta sådana under- sökningar. Sökförbudet i brottsdatalagen ska inte gälla Regeringens bedömning: Förbudet i brottsdatalagen mot sökning i syfte att få fram ett urval av personer grundat på känsliga person- uppgifter bör inte gälla för domstolarna. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens bedömning. Utredningen föreslår att det i lagen uttryckligen upplyses om att andra bestämmelser än brottsdatalagens sökförbud ska gälla. Remissinstanserna: ställer sig positivt till förslaget att brottsdatalagens sökbegränsning inte ska tillämpas i domstolarnas verk- samhet eftersom det kommer att underlätta domstolarnas behandling av Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt i denna Skälen för regeringens bedömning: Dataskyddsdirektivet kräver inte att det införs något förbud mot att använda känsliga personuppgifter vid Sådana uppgifter får emellertid behandlas endast om det finns lämpliga skyddsåtgärder för behandlingen (artikel 10). skyddsåtgärd kan vara att förbjuda att känsliga personuppgifter används vid sökning och att reglera eventuella undantag. I 2 kap. 14 § brottsdata- lagen förbjuds sökning i syfte att få fram ett urval av personer grundat på I 2 kap. 11–13 §§ brottsdatalagen anges vilka uppgifter som betecknas som känsliga personuppgifter. Enligt 14 § domstolsdatalagen är det förbjudet att vid sökning i per- sonuppgifter använda sökbegrepp som avslöjar känsliga personuppgifter. Bestämmelsen omfattar också uppgifter om nationell anknytning och brott eller misstanke om brott eftersom sökning med användande av sådana uppgifter har ansetts innebära särskilda integritetsrisker (prop. 2014/15:148 s. 59). Från sökförbudet görs vissa undantag i 14 § andra 2017/18:269 stycket och 15 §. Undantagen begränsas i 3–6 §§ domstolsdataförord- ningen. Regleringen av vilken sökning som är tillåten enligt domstolsdatalagen har utformats med beaktande av dels domstolarnas behov och intresset av insyn, dels skyddet för enskildas personliga integritet. Det har inte bedömts motiverat att begränsa endast domstolspersonalens möjligheter till sökning, om inte allmänhetens möjligheter att med stöd av offentlig- hetsprincipen begära sökning begränsas på motsvarande sätt. De största integritetsriskerna ligger inte i de sökningar som domstolens personal gör utan i de möjligheter till kartläggning som sökningar på begäran av allmänheten innebär (prop. 2014/15:148 s. 53–55). Någon särskild sekre- tessbestämmelse för sådana personuppgifter som sökningar kan resultera i finns inte, eftersom principiella skäl har ansetts tala mot att ha en sådan bestämmelse. Intresset av insyn och öppenhet är särskilt starkt i domsto- larna och det finns ett betydande värde i att både journalister och en- skilda kan begära att avgöranden söks fram efter bestämda kriterier (prop. 2014/15:148 s. 55–57). Dessa skäl gör sig alltjämt gällande. Mot denna bakgrund bedömer regeringen, i likhet med , att sökförbudet i brottsdatalagen inte bör gälla för domstolarna utan att en annan, för domstolarna särskilt anpassad, reglering bör gälla i stället. Utredningen föreslår att detta bör komma till uttryck genom en upp- lysning i lagen. Lagen om domstolarnas behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område föreslås gälla utöver brottsdatalagen (av- snitt 12.2.1). Mot bakgrund av det och eftersom den nya lagen innehåller särskilda avvikande bestämmelser om sökförbud bedömer regeringen att det saknas behov av en sådan upplysning om att sökförbudet i brotts- datalagen inte ska gälla i domstolarna. 12.5.2Sökförbuden i den nya lagen Regeringens förslag: Vid sökning i personuppgifter ska det vara för- bjudet att använda sökbegrepp som avslöjar känsliga personuppgifter eller nationell anknytning. Sökförbudet ska inte gälla användning i allmän förvaltningsdomstol av sökbegrepp som avslöjar hälsa. En upplysning tas in i lagen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om begränsningar av möjligheten att använda sådana sökbegrepp. I lagen informeras också om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om begränsningar av möjligheten att använda sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott. Användning av särskilda beteckningar för identifiering av en viss mål- eller ärendetyp som sökbegrepp omfattas inte av förbudet. Sökförbudet hindrar inte sökning i en viss handling eller i ett visst mål eller ärende. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår att begränsningar av möjligheten att använda sökbegreppen brott, misstanke om brott och hälsa ska finnas i den nya Prop. 2017/18:269 lagen i stället för att regleras på förordningsnivå. Remissinstanserna: anser att det bör övervägas om sökbegränsningarna ska finnas i lag eller i förordning och att frågan bör hanteras på samma sätt i den nya lagen och domstolsdatalagen. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslagen. Skälen för regeringens förslag I 14 § domstolsdatalagen förbjuds användning av sökbegrepp som avslö- jar känsliga personuppgifter, uppgifter om nationell anknytning och upp- gifter om brott eller misstanke om brott. Förbudet omfattar dock inte sökbegrepp i form av särskilda beteckningar för identifiering av en viss mål- eller ärendetyp. Från förbudet undantas enligt 15 § sökning i en viss handling eller i ett visst mål eller ärende. Förbudet gäller inte heller i allmän domstol eller allmän förvaltningsdomstol, såvitt gäller sökbe- grepp som avslöjar brott eller misstanke om brott, eller i allmän förvalt- ningsdomstol såvitt gäller sökbegrepp som avslöjar hälsa. I 3–5 §§ dom- stolsdataförordningen begränsas möjligheten till sökning i äldre avgjorda mål och ärenden. Vidare förbjuds användning av sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott i allmän domstol vid sökning i tvistemål, och i Migrationsöverdomstolen och migrationsdomstolarna användning av sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott eller uppgifter om hälsa. Utgångspunkter för regleringen i den nya lagen Den nuvarande regleringen i domstolsdatalagen och domstolsdataförord- ningen tillgodoser både domstolarnas berättigade behov av att kunna utföra sökningar på känsliga personuppgifter och andra integritets- känsliga uppgifter och skyddet för enskildas integritet. Den innefattar också en rimlig avvägning mellan domstolarnas behov och allmänhetens rätt till insyn. Regleringen i domstolsdatalagen kan därför bilda ut- gångspunkt för regleringen i den nya lagen. Detaljerade begränsningar av möjligheten till sökning enligt domstols- datalagen regleras i förordning. Av integritetsskyddsskäl ansågs det vik- tigt att begränsningarna skulle kunna avgränsas så specifikt som möjligt. Ytterligare avgränsningar skulle kunna anpassas kontinuerligt, efterhand som nya måltyper tillkommer och domstolarnas organisation förändras. Regeringen bedömde det därför lämpligt att i förordning precisera vilka möjligheter till sökning som ska finnas (prop. 2014/15:148 s. 62). Utred- ningen anser att dessa argument inte har samma tyngd när brottsdata- lagen är tillämplig och föreslår att sökbegränsningarna regleras i lag. Regeringen anser emellertid att de ställningstaganden som gjordes i för- hållande till sökbegränsningar i domstolsdatalagen är giltiga. Begränsningar av möjligheten till sökning i vissa typer av personuppgif- ter inom tillämpningsområdet för den nya lagen bör därför regleras i förordning. Sökförbud för känsliga personuppgifter Enligt artikel 10 i dataskyddsdirektivet får känsliga personuppgifter be- handlas bara om det är absolut nödvändigt och det finns särskilda skyddsåtgärder. Regeringen bedömer att sökförbudet i 2 kap. 14 § brotts- datalagen är en sådan skyddsåtgärd som direktivet kräver (prop. 2017/18:232 s. 155). Eftersom sökförbudet i brottsdatalagen inte ska gälla för domstolarna behövs en skyddsåtgärd i den nya lagen. Regeringen anser att en lämplig skyddsåtgärd är att på samma sätt som förbjuda användningen av sökbegrepp som avslöjar känsliga per- sonuppgifter. Genom en hänvisning till bestämmelserna om känsliga per- sonuppgifter i 2 kap. 11 och 12 §§ brottsdatalagen kommer alla uppgifter som benämns känsliga personuppgifter att omfattas av förbudet. Sökförbud för andra integritetskänsliga uppgifter Sökförbudet i domstolsdatalagen gäller inte bara för känsliga person- uppgifter utan även för vissa andra uppgifter som ansetts vara särskilt integritetskänsliga, nämligen uppgifter som avslöjar nationell anknytning och brott eller misstanke om brott. I motsats till regleringen i det nu gällande dataskyddsdirektivet och dataskyddsförordningen finns det inte några särskilda restriktioner för behandling av uppgifter om lagöverträ- delser i det nya dataskyddsdirektivet. Uppgifter om nationell anknytning regleras inte heller. Något sökförbud för uppgifter som avslöjar nationell anknytning och brott eller misstanke om brott krävs därför inte för att genomföra direktivet. Regeringen anser emellertid att de skäl som ligger bakom att sökför- budet i domstolsdatalagen även omfattar uppgifter om bl.a. nationell anknytning alltjämt har bärighet (prop. 2014/15:148 s. 59). Direktivet tillåter nationella regler som ger starkare integritetsskydd. Uppgifter om nationell anknytning bör därför omfattas av sökförbudet i den nya lagen. När det gäller användningen av uppgifter som avslöjar brott eller miss- tanke om brott som sökbegrepp bör dock regleringen i den nya lagen inte utgå från domstolsdatalagens systematik, vilken bygger på ett förbud och ett generellt undantag för allmänna domstolar och allmänna förvaltnings- domstolar. Skälet härtill är att den nya lagen, till skillnad från domstols- datalagen, endast är tillämplig i nämnda domstolsslag. Begränsningarna för de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna att använda sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott finns i domstolsdataförordningen. Som anförs ovan anser regeringen att det av integritetsskyddsskäl är viktigt att begränsningarna i dessa delar kan avgränsas så specifikt som möjligt och anpassas kontinuerligt. Det är därför lämpligt att det i förordning preciseras vilka sökbegränsningar som bör finnas för uppgifter som avslöjar brott eller misstanke om brott. I lagen bör därför upplysas om att regeringen eller den myndighet rege- ringen bestämmer kan meddela föreskrifter om begränsningar av möjlig- heten att använda uppgifter som avslöjar brott eller misstanke om brott som sökbegrepp. Innehållet i förordningsbestämmelserna bör ligga i linje med utredningens förslag och de sökbegränsningar som gäller enligt domstolsdataförordningen. Det behövs på samma sätt som vissa undantag från sökförbuden. Domstolarna använder i stor utsträckning särskilda beteckningar för att identifiera en viss mål- eller ärendetyp, s.k. målgrupps- och måltyps- Målgrupps- och måltypskoder används i mycket stor utsträckning i den dagliga verksamheten och det har inte framkommit att detta skulle medföra några särskilda risker i integritetshänseende (prop. s. 63). Sökning med användning av sådana beteckningar bör därför undantas från sökförbuden i den nya lagen. Sökförbuden bör på samma sätt som inte heller gälla vid sökning i en viss handling eller i ett visst mål eller ärende. tidigare konstaterat innebär sökning bland en begränsad mängd uppgifter mindre integritetsrisker än sökning i större uppgiftsmängder (prop. 2014/15:148 s. 63 f.). Det bör således göras undantag från sökförbuden även för sådana sökningar. Domstolarnas brottsdatalag bör också innehålla ett undantag för de allmänna förvaltningsdomstolarna att använda uppgifter om hälsa som Genom att använda till exempel uppgifter om en sjukdoms- diagnos som sökbegrepp är det möjligt för domstolarna att med hjälp av sökning identifiera öppna mål som innehåller likartade frågeställningar så att handläggningen kan samordnas, vilket kan främja såväl effektiviteten som rättssäkerheten (prop. 2014/15:148 s. 60). När det gäller sökbegrepp som avslöjar hälsa i allmän förvaltnings- domstol finns begränsningarna i domstolsdataförordningen. anförs ovan anser regeringen att det av integritetsskyddsskäl är viktigt att begränsningar kan avgränsas så specifikt som möjligt och anpassas Det är därför lämpligt att det i förordning preciseras vilka sökbegränsningar som ska finnas. Mot denna bakgrund bör det tas in en upplysning i den nya lagen om att regeringen kan meddela föreskrifter om begränsningar av möjligheten att använda uppgifter om hälsa som Regeringens förslag: Direktåtkomst ska endast få medges en allmän domstol, en allmän förvaltningsdomstol eller en part eller partens ombud, biträde eller försvarare. Direktåtkomst för en part eller en parts ombud, biträde eller för- svarare får endast avse personuppgifter i partens mål eller ärende. En upplysning tas in i lagen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om ytterligare begränsning av direktåtkomsten och om behörighet och säkerhet vid sådan åtkomst. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans lämnar synpunkter i denna 2017/18:269 Skälen för regeringens förslag: Enligt 17 § domstolsdatalagen får direktåtkomst endast medges en allmän domstol, en allmän förvaltnings- domstol, en hyres- och arrendenämnd eller en part eller partens ombud, biträde eller försvarare. Direktåtkomst för en part eller en parts ombud, biträde eller försvarare får endast avse personuppgifter i partens mål eller ärende. I 7–13 §§ domstolsdataförordningen preciseras när direktåtkomst är tillåten till äldre avgjorda mål och ärenden, vid överklagande, till rätts- praxis och i samband med beredskapsverksamhet. Reglerna om direktåtkomst i domstolsdatalagen och domstolsdata- förordningen är resultatet av en avvägning mellan domstolarnas behov och skyddet för enskildas integritet. Den bedömning som gjordes i dessa avseenden vid domstolsdatalagens tillkomst har alltjämt bärkraft och regleringen i den nya lagen bör därför utformas på samma sätt. Det gäller även uppdelningen av bestämmelserna mellan lag och förordning (prop. 2014/15:148 s. 64–73). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör på samma sätt som kunna meddela föreskrifter om ytterligare begräns- ning av direktåtkomsten och om behörighet och säkerhet vid sådan åtkomst. 12.6.2Elektroniskt utlämnande av personuppgifter Regeringens förslag: Personuppgifter ska få lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt. En upplysning tas in i lagen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om ytterligare begränsning av möjligheten att lämna ut personuppgifter elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Utred- ningen föreslår även en bestämmelse som anger att elektroniskt utläm- nande genom direktåtkomst är tillåtet bara i den utsträckning som anges i lagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Remissinstanserna: Datainspektionen avstyrker förslaget eftersom det inte utan närmare analys av vilka effekter för den personliga integriteten som utvidgningen kan få inte går att avgöra om den kan anses propor- tionerlig i förhållande till enskildas personliga integritet. , , Förvaltningsrätten i och påtalar att domstolsdatalagen och den nya lagen skiljer sig åt i termino- logi och understryker vikten av en så enhetlig lagstiftning som möjligt. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 16 § domstolsdatalagen får personuppgifter lämnas ut på medium för automatiserad behandling om det inte är olämpligt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela ytterligare föreskrifter om begränsning av möj- ligheten att lämna ut personuppgifter på det sättet (prop. s.73–78). Varken brottsdatalagen eller dataskyddsdirektivet innehåller bestäm- melser om på vilket sätt personuppgifter får lämnas ut. Det finns dock inget som hindrar att nationell lagstiftning innehåller sådana bestämmel- Domstolarna bör kunna lämna ut personuppgifter elektroniskt i Prop. 2017/18:269 samma utsträckning som . En bestämmelse som motsvarar 16 § domstolsdatalagen bör därför tas in i den nya lagen. i avsnitt 5.6.4 att uttrycket utlämnande på medium för automatiserad behandling bör ersättas med det modernare uttrycket utlämnande i elektronisk form. Någon ändring i sak är inte avsedd. För att lagstift- ningen ska vara så enhetlig som möjligt bör samma terminologi användas i såväl den nya lagen som i domstolsdatalagen. Regeringen anser att regleringen är utformad på ett sätt som ger ett gott skydd för den personliga integriteten (avsnitt 5.6.4). Regeringen delar således inte Datainspektionens uppfattning att förslaget utgör en utvidg- ning i förhållande till vad som gäller . Som regeringen anför i avsnitt 12.1.2 är det en fördel om domstolarnas personuppgiftsreglering är så enhetlig som möjligt.