prop · H50388 · 2018-02-13 00:00:00 — När Arbetsdomstolen sammanträder med fler än en lagfaren domare är en ordförande eller en vice ordförande behörig att föra ordet. Den av de behöriga domarna som har högst befattning ska föra ordet. Bland behöriga domare med samma befattning ska den som har längst tjänstgöringstid föra ordet. Paragrafen, som är ny, reglerar vem som ska vara rättens ordförande – föra ordet – när Arbetsdomstolen sammanträder med fler än en lagfaren domare. Paragrafen motsvarar i huvudsak den gällande regleringen i 6 a § första meningen och 13 § förordningen (1998:1137) med instruktion för Arbetsdomstolen. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I första stycket anges att en ordförande eller en vice ordförande är behörig att föra ordet när Arbetsdomstolen sammanträder med fler än en lagfaren domare. I andra stycket regleras vem som ska föra ordet bland flera behöriga domare. Stycket är en kodifiering av de principer som redan tillämpas i Arbetsdomstolen och någon ändring i sak är inte avsedd. I första hand ska den domare som har högst befattning föra ordet. Bland domare med samma befattning ska den som har längst tjänstgöringstid i befattningen föra ordet. Det innebär exempelvis att eventuell tid som vice ordförande inte ska tillgodoräknas när senioriteten bestäms bland ordförandena. Stycket motsvarar i huvudsak bestämmelserna för tingsrätt som införs i 1 kap. 3 f § tredje stycket , se författningskommentaren till den paragrafen, dock med den skillnaden att det inte finns någon möjlighet till undantag. En fördelning av mål mellan enskilda domare ska vara baserad på objektiva kriterier som domstolen fastställt i förväg. Fördelningen får inte vara ägnad att påverka målens utgång. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om fördelning av mål mellan enskilda domare. Övervägandena finns i avsnitt 4. 2017/18:88 Paragrafen motsvarar i sak bestämmelserna för allmän domstol som införs i 4 kap. 11 a § , se författningskommentaren till den paragrafen. 11.7Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) En värderingsteknisk ledamot i förvaltningsrätten ska vara svensk medborgare och får inte vara underårig, i konkurs eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Ledamoten ska ha sakkunskap i fråga om fastighetsvärdering. Bland de värderingstekniska ledamöterna ska det finnas sådan sakkunskap om olika slag av fastigheter. Bestämmelsen i 20 § andra stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar ska också tillämpas på en värderingsteknisk ledamot. I paragrafen finns bestämmelser om värderingstekniska ledamöter i förvaltningsrätt. Övervägandena finns i avsnitt 8. I första stycket införs konkursfrihet som ett ytterligare behörighetskrav för värderingstekniska ledamöter i förvaltningsrätt. Övriga ändringar är endast språkliga. 11.8Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) För varje tingsrätt som får ta upp dispaschmål ska upprätta en förteckning som består av minst tolv personer som är kunniga i handel och sjöfart och som är lämpliga att tjänstgöra som särskilda ledamöter i dispaschmål. Rätten ska för varje mål utse tre av personerna i förteckningen att tjänstgöra som särskilda ledamöter. Om det föreskrivna antalet ledamöter inte kan utses från förteckningen på grund av förfall eller något annat hinder ska rätten utse någon annan lämplig person att vara särskild ledamot. Den som ska tjänstgöra som särskild ledamot ska vara svensk medborgare och får inte vara underårig, i konkurs eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Den särskilda ledamoten har rätt till ersättning av allmänna medel enligt bestämmelser som meddelas av regeringen. I paragrafen finns bestämmelser om särskilda ledamöter i dispaschmål. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Första stycket ändras på så sätt att domsaga tas bort. Ändringen görs som en följd av ändringen i 1 kap. 1 § , som innebär att ordet domsaga tas bort som synonym för tingsrättens domkrets. Även i övrigt ändras paragrafen endast språkligt. Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen Om rätten vid handläggningen av ett mål i Migrationsöverdomstolen finner att avgörandet kan få stor principiell betydelse får målet eller, om det är möjligt, en viss fråga i målet avgöras av Migrationsöverdomstolen med sju lagfarna ledamöter. Behörig att vara rättens ordförande i ett sådant fall är den som är kammarrättspresident eller kammarrättslagman. Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. förstärkt sammansättning i Migrationsöverdomstolen. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I paragrafen införs en bestämmelse om att den som är kammarrättspresident eller kammarrättslagman är behörig att vara rättens ordförande i mål eller en viss fråga i mål som avgörs med sju lagfarna ledamöter. Bestämmelsen motsvarar i sak den gällande regleringen i 22 a § första meningen förordningen (1996:380) med kammarrättsinstruktion. Av 16 kap. 1 § andra stycket utlänningslagen följer att bestämmelsen gäller i stället för den allmänna bestämmelsen om behörigheten att vara ordförande i kammarrätt som införs i 13 c § andra stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Vem som ska vara ordförande bland flera behöriga ledamöter i den förstärkta sammansättningen avgörs dock med tillämpning av den allmänna bestämmelsen i 13 c § tredje stycket lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. I övrigt ändras paragrafen endast språkligt. 11.10Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:73) om tingsrätts behörighet i vissa fall När det av lag eller någon annan författning följer att behörig domstol är tingsrätten i den ort där en juridisk person eller dess styrelse har sitt säte gäller, om kommunen där sätet finns ingår i mer än en domkrets, att den tingsrätt inom vars domkrets den juridiska personen har sin postadress ska vara behörig. Saknar den juridiska personen postadress inom någon av de domkretsar som kommunen ingår i, ska i stället den tingsrätt inom vars domkrets kommunens fullmäktige regelmässigt sammanträder vara behörig. Paragrafen innehåller regler för hur bestämmelser om domstols behörighet som utgår från en juridisk persons hemvist ska tillämpas om den juridiska personen har säte i en kommun som ingår i flera domkretsar. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Paragrafen ändras på så sätt att domsaga byts ut mot domkrets. Ändringen görs som en följd av ändringen i 1 kap. 1 § , som innebär att ordet domsaga tas bort som synonym för tingsrättens domkrets. Även övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. 11.11Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar I mark- och miljödomstol och Mark- och ska det finnas lagfarna domare och tekniska råd. I mark- och miljödomstolen dömer också särskilda ledamöter. Rättens ordförande ska alltid vara en lagfaren domare. När rätten består av fler än en lagfaren domare tillämpas bestämmelserna i 1 kap. 3 f § i en mark- och miljödomstol och bestämmelserna i 2 kap. 4 b § i Mark- och . Paragrafen innehåller bestämmelser om mark- och miljödomstols och Mark- och ledamöter. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I tredje stycket, som är nytt, anges att rättens ordförande alltid ska vara en lagfaren domare. Detta har framgått av bestämmelserna om rättens sammansättning i 4, 6 och 10 §§. I stycket anges också att bestämmelser om ordförandeskapet vid kollegial handläggning i tingsrätt och hovrätt i 1 kap. 3 f § och 2 kap. 4 b § ska tillämpas när mark- och miljödomstolarna består av fler än en lagfaren domare, se författningskommentaren till de paragraferna. I lagen (2010:1390) om utnämning av ordinarie domare finns bestämmelser om utnämning av tekniska råd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer anställer vikarier för tekniska råd och förordnar de särskilda ledamöterna i mark- och miljödomstol. Den som ska tjänstgöra som särskild ledamot ska vara svensk medborgare och får inte vara underårig, i konkurs eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer utser vilka av de lagfarna domarna i tingsrätt och som ska tjänstgöra i mark- och miljödomstol respektive Mark- och . I paragrafen finns bestämmelser om utnämning, förordnande och utseende av de ledamöter som ska ingå i rätten i mark- och miljödomstol och i Mark- och . Övervägandena finns i avsnitt 8. I andra stycket införs behörighetskrav för den som ska tjänstgöra som särskild ledamot i mark- och miljödomstol. En särskild ledamot ska vara svensk medborgare och får inte vara underårig, i konkurs eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Dessa krav motsvarar vad som i allmänhet gäller för den som är domare. I övrigt ändras paragrafen endast språkligt. I ett mål eller ärende där mark- och miljödomstolen är första instans ska rätten vid huvudförhandling eller sammanträde bestå av en lagfaren domare och av ett tekniskt råd och två särskilda ledamöter. En av de särskilda ledamöterna ska ha erfarenhet av sådana sakfrågor som faller inom , Havs- och vattenmyndighetens, eller Lantmäteriets verksamhetsområde eller av Prop. 2017/18:88 vatten- och avloppsfrågor. Den andra särskilda ledamoten ska ha erfarenhet av industriell, eller areell verksamhet, av sådana sakfrågor som faller inom nämnda förvaltningsmyndigheters verksamhetsområden eller av vatten- och avloppsfrågor. I stället för en av de särskilda ledamöterna får ytterligare en lagfaren domare eller ett tekniskt råd ingå i rätten, om målets eller ärendets beskaffenhet motiverar det. Första stycket gäller också när ett mål eller ärende avgörs i sak utan huvudförhandling eller sammanträde om det inte med hänsyn till målets omfattning och svårighetsgrad är tillräckligt att rätten består av ordföranden och ett tekniskt råd. Utöver det som sägs i första stycket får ytterligare en eller två ledamöter ingå i Om rätten utökas med två ledamöter ska den ena ledamoten vara lagfaren domare och den andra tekniskt råd eller särskild ledamot. Paragrafen innehåller bestämmelser om rättens sammansättning i mål där mark- och miljödomstolen är första instans. Som en följd av den ändring som görs i 2 kap. 1 § tas den gällande regeln i första stycket om att den lagfarna domaren ska vara rättens ordförande bort. I ett mål som har överklagats till mark- och miljödomstolen ska, om inte annat följer av andra eller tredje stycket eller 7 §, rätten vid avgörande i sak bestå av en lagfaren domare och ett tekniskt råd. I stället för det får ytterligare en lagfaren domare ingå i rätten, om målets beskaffenhet föranleder det. Om målets svårighetsgrad eller omfattning föranleder det, får rätten ha den sammansättning som enligt 4 § gäller Vid avgörande i sak av en tillståndsfråga enligt ska rätten ha den sammansättning som enligt 4 § gäller vid huvudförhandling, om målet inte är av Paragrafen innehåller bestämmelser om rättens sammansättning i mål som har överklagats till mark- och miljödomstolen. i avsnitt 5.5. Som en följd av den ändring som görs i 2 kap. 1 § tas den gällande regeln i första stycket om att den lagfarna domaren ska vara rättens ordförande bort. I övrigt görs en språklig ändring och en ändring av korrekturkaraktär. I ett mål eller ärende som har överklagats till Mark- och ska rätten bestå av minst fyra ledamöter, av vilka minst tre ska vara lagfarna domare. Minst fyra lagfarna domare ska dock alltid delta i rätten, om tre lagfarna domare har ingått i rätten i mark- och miljödomstolen. Om en av de lagfarna domarna får förhinder sedan en huvudförhandling eller någon annan handläggning har påbörjats, är rätten ändå domför. Fler än fem ledamöter får inte delta. råd ska alltid ingå i rätten, om det inte är uppenbart obehövligt. Vid behandling av frågor om prövningstillstånd eller vid prövning av en ansökan om resning eller återställande av försutten tid eller en klagan över 2017/18:88 domvilla ska Mark- och bestå av tre lagfarna domare. Ett tekniskt råd får dock ingå i rätten i stället för en av de lagfarna domarna. Om det i rätten ska ingå andra än lagfarna domare bestämmer rättens ordförande med hänsyn till de frågor som prövas i målet vilka som ska ingå. Vid avskrivning efter återkallelse får rätten bestå av en lagfaren domare. Paragrafen innehåller bestämmelser om Mark- och sammansättning. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Som en följd av den ändring som görs i 2 kap. 1 § tas den gällande regeln i första stycket om att en av de lagfarna domarna ska vara rättens ordförande bort. Övriga ändringar är endast språkliga. 11.12Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:188) om patent- och marknadsdomstolar I Patent- och och Patent- och marknadsöverdomstolen ska det finnas lagfarna domare och patentråd. I domstolarna dömer också tekniska och ekonomiska experter och nämndemän. Patentråd och tekniska experter benämns i denna lag tekniska ledamöter. Rättens ordförande ska alltid vara en lagfaren domare. När rätten består av fler än en lagfaren domare tillämpas bestämmelserna i 1 kap. 3 f § i Patent- och och bestämmelserna i 2 kap. 4 b § i Patent- och marknadsöverdomstolen. Paragrafen innehåller bestämmelser om patent- och marknadsdomstolarnas ledamöter. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I tredje stycket införs en bestämmelse som anger att bestämmelser om ordförandeskapet vid kollegial handläggning i tingsrätt och hovrätt i 1 kap. 3 f § och 2 kap. 4 b § ska tillämpas när patent- och marknadsdomstolarna består av fler än en lagfaren domare, se författningskommentaren till de paragraferna. Sammanfattning av betänkandet En reformerad domstolslagstiftning (SOU 2011:42) Utredningen har haft i uppdrag att lämna förslag till en lag om domstolar och domare. Vi har haft att överväga vilka bestämmelser som bör ingå i en sådan lag. En utgångspunkt har varit att de bestämmelser om domstolar och domare som finns i bl.a. och lagen om allmänna förvaltningsdomstolar bör samlas i lagen. En annan utgångspunkt har varit att bestämmelser som enbart rör rättegången inte bör ingå i den nya lagen. I sammanhanget har en särskild fråga varit vilka bestämmelser om domstolar och domare som bör finnas i lag och vilka som bör föreskrivas i förordning. Vi har vidare haft i uppdrag att genomföra en översyn av de befintliga domaranställningarna och chefsstrukturen i de allmänna domstolsslagen. I uppdraget har ingått att överväga behovet av att dels förändra den befintliga chefsstrukturen i domstolarna, dels skapa nya befordrade befattningar som inte innebär chefskap. Därutöver har vi i tilläggsdirektiv fått i uppdrag att analysera behovet av lagändringar till följd av vissa ändringar i regeringsformen som trädde i kraft . Dessa delar av uppdraget har avsett dels frågan om justitieråd i ska kunna förordnas att tjänstgöra i och vice versa, dels frågan om krav på svenskt medborgarskap för den som, utan att vara ordinarie domare, utövar rättskipningsuppgifter. I uppdraget har ingått att lägga fram de författningsförslag som övervägandena föranleder och även lämna förslag i andra avseenden som uppdraget kan ge anledning till. Det har stått oss fritt att föreslå sakliga ändringar i de nuvarande bestämmelserna om domstolar och domare i lag och förordning. Betydelsen av självständiga domare En grundläggande utgångspunkt för vårt arbete har varit vikten av att domstolarnas självständighet garanteras. Enligt regeringsformen får ingen myndighet, inte heller , bestämma hur en domstol ska döma i det enskilda fallet eller hur en domstol i övrigt ska tillämpa en rättsregel i ett särskilt fall. Denna självständighet är fundamental för att domstolarna ska kunna fylla sina funktioner i samhället. Självständighetsfrågan har flera sidor. En sådan är att domstolarna och domarna ska vara skyddade mot otillbörlig påverkan från omvärlden. Detta har föranlett bl.a. att ordinarie domare har ett förstärkt anställningsskydd enligt regeringsformen. Regeringsformen föreskriver vidare att bestämmelser om domstolarnas rättskipningsuppgifter, om huvuddragen i deras organisation och om rättegången ska meddelas i lag. Vi har sett över den nuvarande regleringen och föreslår att vissa bestämmelser som finns föreskrivna i förordning i stället ska föreskrivas i lag. Hit hör bland annat regler om rättens sammansättning. En annan sida är den enskilde domarens självständighet i förhållande till domstolschefen och andra anställda. Denna domstolsinterna självständighet har åberopats i diskussioner kring domstolschefers tillsättande av mellanchefer och kring individuella domarlöner. Vi har haft att överväga den förra frågan, men däremot inte frågan om hur domarnas löner ska bestämmas. När vi övervägt vilken påverkan den domstolsinterna självständigheten bör ha på regelsystemet har vi konstaterat att bestämmelserna ska vara utformade på ett sådant sätt en objektiv iakttagare ska kunna fästa tilltro till rättskipningens oförvitlighet. Viktiga utgångspunkter har i det sammanhanget varit att det är i dömandet och vid utförandet av rättstillämpande uppgifter som domaren är självständig samt att det är för medborgarnas skull som principen om domarens självständighet ska skyddas och upprätthållas. En ny lag om domstolar och domare Som anges i våra direktiv ska regelverket om domstolar och domare vara enkelt och tydligt och ge uttryck för domstolarnas och domarnas oberoende. Vår ambition har varit att skapa en lag som innehåller grundläggande och gemensamma bestämmelser för samtliga domstolar och samtliga domare. En utgångspunkt har som nämnts varit att bestämmelser om förfarandet inte ska tas in i lagen. I domstolsbegreppet ryms inte endast de allmänna domstolarna (tingsrätt, hovrätt och ), respektive de allmänna förvaltningsdomstolarna (förvaltningsrätt, kammarrätt och ), utan även specialdomstolarna (, Arbetsdomstolen, Patentbesvärsrätten och Försvarsunderrättelsedomstolen). Även domarbegreppet är mångfacetterat. I första hand inbegrips de juristutbildade domarna som antingen är anställda med fullmakt (ordinarie domare) eller enligt samma regler som gäller för andra statsanställda (icke ordinarie domare). Vid sidan av de juristutbildade domarna finns emellertid andra domare, såsom nämndemän och särskilda ledamöter som ska ingå i rätten vid prövningen av vissa måltyper. Alla dessa befattningar och uppdrag inbegrips i begreppet domare. Såvitt avser domstolarna föreslår vi att regler väsentligen motsvarande dagens bestämmelser om instansordningarna och om domstolarnas inre organisation tas in i en ny lag om domstolar och domare. Lagen föreslås också innehålla bestämmelser om indelning i domkretsar och om i vilka orter som domstolarna finns. Den föreslagna lagen innehåller också grundläggande bestämmelser om domarbehörighet. Dessa bestämmelser avser dels vilka befattningar som medför behörighet att döma i domstol, dels vilka krav på medborgarskap, kunskapsprov m.m. som utgör en förutsättning för sådan Genom förslaget införs en grundläggande lagreglering för vissa Prop. 2017/18:88 domarbefattningar som enligt den nuvarande ordningen är reglerade Bilaga 1 endast i förordning. Bl.a. regleras befattningarna assessor, fiskal och notarie, varvid det också framgår vilka begränsningar som finns för domarbehörigheten. Likaså föreslås en lagreglering av möjligheten att tillfälligt anlita exempelvis pensionerade juristdomare. Vi föreslår att den nuvarande lagen om allmänna förvaltningsdomstolar upphävs i anslutning till att den nya lagen införs. Flertalet av de regler som inte bedöms passa in i lagen om domstolar och domare ska enligt vårt förslag i stället flyttas till förvaltningsprocesslagen. En ny lag om nämndemän Bestämmelser om nämndemän finns i och i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Enligt vårt förslag ska de bestämmelserna föras samman i en gemensam lag om nämndemän. I allt väsentligt motsvarar bestämmelserna i den föreslagna lagen de bestämmelser som gäller . Vi föreslår dock en ändring som innebär att varje domstol själv får besluta hur många nämndemän det ska finnas för tjänstgöring i domstolen. Enligt de nuvarande bestämmelserna fastställs det antalet för vissa tingsrätter och förvaltningsrätter av hovrätt eller kammarrätt. Fördelning av mål mellan enskilda domare Vårt förslag innebär att en grundläggande bestämmelse om fördelning av mål mellan enskilda domare ska finnas i lag. Varje domstol ska själv besluta hur målen fördelas. Fördelningen ska vara baserad på i förväg fastställda objektiva kriterier. Dessa kriterier ska vara ägnade att medföra en rimlig arbetsfördelning samt ett effektivt utnyttjande av såväl domstolens resurser som domarnas särskilda kunskaper. Av den föreslagna lagbestämmelsen framgår uttryckligen att fördelningen av mål inte får vara ägnad att påverka målets utgång. Vi föreslår också en ny lagbestämmelse om att den som är jävig att handlägga ett mål inte heller ska få påverka hur målet fördelas. Om samtliga domare vid domstolen är jäviga föreslås dock domstolschefen få förordna en domare vid annan domstol att handlägga målet. Korsvis tjänstgöring i de högsta domstolarna Vi föreslår att ska kunna förordna justitieråd i att tjänstgöra i . På motsvarande sätt ska det vara möjligt att förordna justitieråd i att tjänstgöra i . I anslutning till detta föreslår vi också att det införs ett generellt krav på juristutbildning för att kunna utses till justitieråd i Högsta Enligt de nuvarande bestämmelserna ska minst två tredjedelar av antalet justitieråd i ha sådan utbildning. Krav på svenskt medborgarskap för den som, utan att vara ordinarie domare, utövar rättskipningsuppgifter Det framgår av regeringsformen att ordinarie domare ska vara svenska medborgare. Vi föreslår att det i lagen om domstolar och domare införs ett generellt krav på svenskt medborgarskap för domare. I bestämmelsen ska föreskrivas att en domare inte får vara underårig, i konkurstillstånd eller ha förvaltare enligt . Översyn av domaranställningarna och chefsstrukturen i de allmänna domstolsslagen En av utredningens uppgifter har varit att göra en översyn av domaranställningarna och chefsstrukturen i de allmänna domstolsslagen. I uppdraget har ingått att överväga behovet av att dels förändra den befintliga chefsstrukturen i domstolarna, dels skapa nya befordrade befattningar som inte innebär chefskap. har det varit möjligt för en domstolschef att uppdra åt en domare vid domstolen att i administrativt hänseende vara chef över en enhet i vilken också andra domare ingår. Dessa s.k. enhetschefer har på vissa domstolar helt eller delvis ersatt chefsrådmännen. att systemet med s.k. enhetschefer kan väcka frågor om sådana domares oberoende och självständighet. Vi har kommit fram till att regeringsformens bestämmelser om domares oberoende och självständighet inte innebär något hinder mot att domstolar även tillsätter enhetschefer. Det är i dömandet och vid utförandet av rättstillämpande uppgifter som domare är självständiga Det saknar i sammanhanget betydelse hur en domstolschef fördelar administrativt ansvar inom domstolen. bedömning påverkas inte heller domstolarnas legitimitet av att domstolens mellanchefer tillsätts av domstolschefen. kommit till slutsatsen att det saknas anledning att göra några förändringar i den ordning som gäller . Varje domstol bör således även i framtiden ha ett avgörande inflytande över den egna organisatoriska strukturen och över hur det administrativa ansvaret är fördelat inom En annan uppgift har varit att överväga om det bör inrättas nya befordrade anställningar som inte är förenade med något chefskap. Tanken är att sådana anställningar ska verka motiverande för domare som inte är intresserade av eller lämpliga för chefsuppgifter. Vi har gjort bedömningen att sådana anställningar i och för sig skulle kunna inrättas för domare med särskilda specialistkunskaper eller som av andra skäl anses särskilt skickliga. Ett system med befordrade anställningar utan chefskap kan i förstone En närmare undersökning av vilka konsekvenser en sådan ordning skulle kunna leda till visar emellertid att fördelarna med sådana anställningar inte uppväger nackdelarna. Vi avråder därför från att de införs.