prop · H50396 · 2018-03-05 00:00:00 — I likhet med vad som redan gäller för de arbetstagare som arbetar lika många timmar , bör karensen för enskilda som arbetar olika långa arbetspass bli mera jämn arbetsdagarna emellan. Utgångspunkten är att alla grupper på arbetsmarknaden ska hanteras lika. i (LO) anser att ett införande av ett karensavdrag är ett steg i rätt riktning även om en komplicerad modell har föreslagits. Regeringen är medveten om att förslaget innebär en komplicering av regelverket men ser det som en nödvändig konsekvens. Regeringen kan, trots detta, och trots att ett inarbetat system därigenom överges, konstatera att många remissinstanser, exempelvis övriga svarande bland arbetsmarknadens parter, ställer sig positiva till ett karensavdrag. instämmer uttryckligen i att ett karensavdrag i stället för karensdag allmänt bör kunna innebära en mer rättvis och likartad reglering av arbetstagares självrisk i samband med sjukdom. Som framgår av det föregående avstyrker förslaget utifrån ett antal oönskade konsekvenser. Se närmare beskrivning av synpunkter under avsnitt 5.3, 5.5, 5.6, 6.3 och 6.7. 2017/18:96 ISF anser att promemorian inte utgör ett tillräckligt underlag för att bedöma om förslagen får avsedd effekt och att närmare utformning av ett karensavdrag, liksom konsekvenserna av sådana förslag, bör utredas vidare. Även andra remissinstanser efterlyser en djupare konsekvensbeskrivning av förslaget, inte minst gällande konsekvenser för arbetsgivare. Regeringen har viss förståelse för detta men vill påpeka att det är svårt att närmare utreda de exakta konsekvenserna när detaljerna i regleringen, och även framöver, kan avtalas i kollektivavtal. När det gäller synpunkter på promemorians konsekvensavsnitt och i övrigt på förslagets konsekvenser för arbetsgivare, se vidare avsnitt 6.2. När det gäller synpunkten från SKL och andra kommuner och landsting om kompensation till arbetsgivarna för de ekonomiska konsekvenser som i särskilt hög grad drabbar kommun- och landstingssektorn, vilken SKL och andra kommuner och landsting har framfört, se avsnitt 6.2.2. Karensavdrag i lagen om sjuklön Regeringens förslag: Karensavdrag för sjuklön ska motsvara ett av- drag på av den sjuklön som arbetstagaren beräknas få under en genomsnittlig vecka. Den närmare beräkningen av karensavdragets storlek ska få be- stämmas genom kollektivavtal. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- Promemorian innehöll inte något förslag om att den närmare be- räkningen av karensavdragets storlek ska få bestämmas genom kollektiv- Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig specifikt över förslaget är de flesta positiva. har inget att invända mot att karensdagen ersätts med ett karensavdrag men anser att det saknas ledning för hur sjuklönen för en genomsnittlig vecka ska beräknas. Domstolarna anser inte att det framgår vilken referensperiod som ska användas för att få fram en genomsnittlig sjuklön och att det är oklart om regleringen avser att vara fram- åtblickande eller bakåtsyftande. anser att det bör över- vägas att ytterligare förtydliga hur beräkningen av de genomsnittliga anställningsförmånerna i 6 § lagen om sjuklön ska göras. kring beräkningen riskerar att leda till ett ökat antal tvister enligt tings- Enligt samma tingsrätt är det heller inte tydligt att den nuvarande regleringen i 2 § 2 stycket SjLL ger stöd för tolkningen att möjligheten att i kollektivavtal avtala om den närmare beräkningen av sjuklönens storlek också innefattar sättet att beräkna de genomsnittliga arbetsför- månerna och att om detta är avsikten så bör det förtydligas. tingsrätten att det inte framgår om en arbetsgivares beslut om beräk- ningen av de genomsnittliga anställningsförmånerna ska kunna över- klagas av arbetstagaren eller inte. Flera remissinstanser, bland annat TCO och SKL, lyfter fram som positivt att arbetsmarknadens parter ges möj- lighet att i kollektivavtal närmare reglera beräkningen av sjuklön och Föreningen anser att det är en nöd- vändig förutsättning för karensavdrag att det ska finnas möjlighet att i kollektivavtal närmare ange hur sjuklön och avdrag ska beräknas. anpassning utifrån den individuella situationen är av särskild stor be- tydelse i branscher med varierande och oregelbundna arbetstider. möjlighet bör enligt föreningen förtydligas ytterligare i 2 § sjuklöne- ISF kan baserat på underlaget i den remitterade promemorian inte Myndigheten anser att konsekvensanalysen av för- slaget inte är tillräcklig och att analysen bör göras utifrån fler typfall. ser karensavdraget endast som en del av självrisken och anser att den relativa självrisken bör definieras utifrån den sammanlagda självrisken för hela sjukfrånvaron i relation till förlorad arbetsinkomst för de dagar som den nedsatta arbetsförmågan har förhindrat arbetstagaren från att ISF presenterar ett möjligt alternativt sätt att utforma karens- avdraget på som beräknas utifrån sjuklönen en genomsnittlig arbetsdag. LO och anser att en komplicerad konstruktion har valts för beräkningen av karensavdraget. lyfter frågan hur karensavdraget ska beräknas i de situationer där avtal om arbetstidsmått saknas. För arbetstagare som inte har en i anställnings- avtalet fastställd tjänstgöringsgrad alternativt löpande arbetar mertid i varierande omfattning kan den föreslagna regeln enligt de två remiss- instanserna bli svår att tillämpa för berörda arbetsgivare samt vara framför att det inte framgår i för- slaget hur s.k. timanställdas och intermittent anställdas sjuklön ska hante- ras i de fall de är kvalificerade till sjuklön. beräkningen av genomsnittlig veckoarbetstid baserat på en eller två veckor måste förändras och baseras på en genomsnittsberäkning av hela schemaperioden så att medarbetare erhåller en rättssäker och rättvis självrisk med karensavdrag. Regionen anser vidare att osäkerheten för medarbetaren avseende vilken sjuklön som kommer att utgå varierar stort beroende på vilken period som utgör underlag för den s.k. ”genomsnitt- liga beräkningen”. Skälen för regeringens förslag Genom att ersätta bestämmelsen om karensdag i lagen om sjuklön med en bestämmelse om ett karensavdrag kommer sjuklön att kunna lämnas för samtliga dagar i sjuklöneperioden. Från den sjuklön som ska lämnas ska ett belopp, ”en självrisk”, dras av (karensavdrag) som storleksmässigt bör uppgå till av en genomsnittlig veckoersättning i form av Vad är en genomsnittlig veckoersättning i form av sjuklön? Med en genomsnittlig veckoersättning i form av sjuklön avses den sjuk- lön en sjukfrånvarande arbetstagare beräknas få en genomsnittlig För att kunna beräkna en sådan ersättning behöver arbets- tagarens genomsnittliga arbetstid kunna räknas fram. Den i anställningsavtalet överenskomna tjänstgöringsgraden, eller det som i övrigt har avtalats gällande tjänstgöringsgrad, bör enligt rege- ringens bedömning kunna användas till ledning för en sådan beräkning. Val av referensperiod för att beräkna sjuklönen blir således avhängigt vad som i tjänstgöringsavtalet har avtalats fram. Med avses en kalendervecka, dvs. är vald utifrån tanken om att själv- risken ska vara andelsmässigt densamma för alla försäkrade oavsett antal arbetade timmar och oavsett hur dessa timmar är förlagda över Några remissinstanser anser att det saknas tillräcklig ledning för hur sjuklönen för en genomsnittlig vecka ska beräknas bl.a. i jämförelse med den ledning som ges för beräkning av karensavdrag och sjukpenningens och Arbetsdomstolen anser att det är oklart om regleringen avser att vara framåtblickande eller bakåtsyftande. tingsrätt ifrågasätter även att det är en tillräcklig ledning att endast hän- visa till tjänstgöringsgraden i anställningsavtalet. LO och LO-TCO Rätts- skydd AB påpekar att det förekommer att arbetstagare saknar avtal om arbetstidsmått och att arbetsgivaren löpande bestämmer arbetstiden utan att arbetstagaren är tillförsäkrad viss arbetstid. nar information om hur s.k. timanställdas och intermittent anställdas sjuklön ska hanteras. Det är enligt regeringens uppfattning inte önskvärt att det på arbetsplatser där det kan vara oklart vilken arbetstid som parterna har träffat avtal om ska bli svårt att tillämpa den föreslagna För att undvika möjliga tvister vill regeringen därför göra Sjuklön kompenserar för det inkomstbortfall arbetstagaren har för dagar i sjuklöneperioden som arbetstagaren skulle ha arbetat. avdrag föreslås spegla hur arbetstagaren i genomsnitt arbetar. tagare som har en tydligt angiven tjänstgöringsgrad och arbetar regel- bundet eller arbetar samma antal timmar varje arbetsdag är det enkelt att beräkna hur de genomsnittligen arbetar. Även om den försäkrade saknar en tydligt angiven tjänstgöringsgrad men har ett schema och vet hur arbetstiden är förlagd vid tiden för insjuknandet och detta är representa- tivt för hur den försäkrade vanligtvis arbetar bör dessa uppgifter kunna ligga till grund för en genomsnittlig beräkning. mot arbetar mycket varierande kan beräkningen bli något mera komplice- rad, i synnerhet om arbetet sker utan schema eller avtal om arbetstidsmått och utförs på tim- eller dagsbasis. För att underlätta tillämpningen av den föreslagna bestämmelsen bör i sådana situationer historiska uppgifter om antalet arbetade timmar kunna användas till ledning för att beräkna hur arbetstagaren genomsnittligen arbetar. Givet ett användande av historiska uppgifter uppkommer frågan om lämplig jämförelseperiod. tillbaka i tiden bör arbetsgivaren blicka? regeringens uppfattning bli en bedömning i det enskilda fallet. emellertid viktigt att genomsnittsberäkningen baseras på förhållanden under en för den försäkrade representativ och jämförbar period så att genomsnittet på ett rättvist sätt speglar arbetstagarens arbetstids- Ju mera varierande en arbetstagare arbetar från vecka till vecka desto viktigare kan det bli att ha och En jämförelseperiod om torde enligt rege- ringens bedömning i de flesta fall vara tillräcklig. Ytterst, för det fall att det inte finns några vägledande avtal och omständigheterna i övrigt är sådana att någon närmare utredning inte står att finna bör den genom- snittliga arbetstiden få uppskattas efter skälighet. Detta i likhet med vad som enligt förarbetena till SjLL får ske när sjuklönen ska beräknas och någon närmare utredning inte står att finna om den beräknade arbetsinkomsten (prop. 1990/91:18 s. 72). Oavsett val av jämförelseperiod är det viktigt att den försäkrade i det enskilda fallet är införstådd med vilken period som utgör underlaget för den genomsnittliga veckoarbetstiden så att det inte uppstår en osäkerhet vilket Region annars befarar. Regeringen delar regionens uppfattning att beräkningen av den genomsnittliga veckoarbetstiden är central för att medarbetare ska få en rättssäker och rättvis självrisk med karensavdrag. I de fall där arbetstagaren återkommande arbetar mertid, dvs. mer än den avtalade tjänstgöringsgraden, och detta ligger till grund för sjuklönen, bör mertiden beaktas vid beräkningen av hur arbetstagaren genomsnittligen arbetar för att få ett rättvisande mått. Inkomstperiod och det procentuella avdraget Enligt bestämmelserna i har arbetstagare rätt att vid sjukdom få en sjuklön som motsvarar av anställningsförmånerna. Lagen om sjuklön medger att den närmare beräkningen av sjuklönens storlek får bestämmas genom kollektivavtal. I utformningen av hur karensdagen beräknas finns det variationer mellan olika branschavtal. Det är därför lämpligt att inom sjuklönesystemet medge att den närmare beräkningen av karensavdrag får bestämmas i kollektivavtal, då såväl arbetstiderna som den närmare beräkningen av storleken av sjuklönen skiljer sig mellan olika sektorer på arbetsmarknaden. Regleringen har därför utformats så att de avtalsslutande parterna ges utrymme att tekniskt närmare beräkna karensavdragets storlek inom sjuklönesystemet. Enligt är det inte tydligt att den nuvarande regleringen i 2 § 2 stycket SjLL ger stöd för tolkningen att möjligheten att i kollektivavtal avtala om den närmare beräkningen av sjuklönens storlek också innefattar sättet att beräkna de genomsnittliga arbetsförmånerna. vill se ett förtydligande i sjuklönelagen med följande lydelse: ”Den närmare beräkningen av sjuklönens storlek enligt 6 § första stycket och karensavdraget enligt andra stycket samma paragraf får också bestämmas på det sättet”. Lydelsen överensstämmer med den bestämmelse som den parlamentariska socialförsäkringsutredningen föreslog i sitt slutbetänkande (SOU 2015:21). Utifrån dessa önskemål om förtydliganden har regeringen i denna proposition därför, utifrån det förslag som förordar och som den parlamentariska socialförsäkringsutredningen har lämnat, valt att göra ett tillägg till 2 § i SjLL så att det inte råder några oklarheter om att även karensavdragets närmare beräkning får bestämmas genom kollektivavtal. Det förslag om karensavdrag som lämnas här har samma innebörd som det förslag som den parlamentariska socialförsäkringsutredningen lämnade. Såväl valet av inkomstperiod (veckoersättning) som storleken på det procentuella avdraget () skulle kunna ifrågasättas utifrån hur arbetsförhållandena ser ut för en del arbetstagare . För flera försäkrade ser arbetsförhållandena sådana ut att de arbetar varierande långa arbetspass förlagda oregelbundet . Med hänsyn till detta skulle det exempelvis kunna argumenteras för att det vore mera lämpligt att tala om ett avdrag som motsvarar en genomsnittlig dagersättning 2017/18:96 snarare än en genomsnittlig veckoersättning. För många andra där lön beräknas och betalas ut per kalendermånad skulle ett procentuellt avdrag beräknat på en genomsnittlig månadsersättning kunna anses vara mera passande. Likaså skulle det kunna hävdas att det föreslagna procentuella avdraget inte är fullt optimalt för arbetstagare som har en helt annan arbetssituation i jämförelse med dem som arbetar samma antal timmar , . Som tidigare nämnts har ISF i sitt remissyttrande presenterat ett möjligt alternativt sätt att utforma karensavdraget på, som beräknas utifrån sjuklönen en genomsnittlig arbetsdag. Ett sådant alternativ skulle enligt ISF möjligen kunna vara mindre krångligt och enklare att förstå som arbetstagare. Regeringen anser dock att förslaget inte är mindre komplicerat eller ger ett för individen mera fördelaktigt utfall. Utifrån de överväganden som regeringen har gjort, liksom utifrån de remissynpunkter som i övrigt har inkommit finner därför inte regeringen skäl att ändra på den av arbetsgruppen föreslagna modellen. Regeringens bedömning är att av en genomsnittlig veckoersättning i form av sjuklön utgör en lämplig nivå för ett karensavdrag. Det anger tydligt storleken på det avdrag som finns i åtanke för att åstadkomma en mer rättvis självrisk, mera lika för alla. anför att den parlamentariska socialförsäkringsutredningen förde ett resonemang om nödvändigheten av att inte låsa tillämpningen för hårt. Det vill säga att regleringen i sjuklönesystemet skulle innehålla en möjlighet att tillämpa en annan procentsats och inkomstperiod än av en genomsnittlig veckoersättning i form av sjuklön under förutsättning att relationen är densamma. En större flexibilitet i det avseendet hade enligt varit önskvärd. påpekar att det är viktigt att införandet av karensavdrag tar hänsyn till längre beräkningsperioder som ansetts lämpligt inom sjukvården. Regeringen vill i detta sammanhang påpeka att den i propositionen föreslagna modellen medger sådan flexibilitet genom kollektivavtal men att någon principiell avvikelse från lagens nivå dock inte är avsedd att ske avtalsvägen. Vad beträffar Lunds tingsrätts påpekande om att det inte framgår om en arbetsgivares beslut om beräkningen av de genomsnittliga anställningsförmånerna ska kunna överklagas av arbetstagaren ser inte regeringen något behov av att en arbetstagare särskilt ska kunna klaga på ett sådant beslut. Enligt 27 § SjLL ska mål mellan arbetstagare och arbetsgivare om tillämpningen av SjLL handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. En tvist om karensavdragets storlek och därigenom i förlängningen om sjuklönens storlek kan givetvis uppstå mellan en arbetsgivare och en arbetstagare. En sådan tvist bör då hanteras på samma sätt som en tvist om sjuklönens storlek hanteras . Som redovisats ovan får vissa avvikelser från bestämmelser i lagen om sjuklön göras genom kollektivavtal. Av 2 § SjLL följer att en arbetsgivare som är bunden av ett sådant kollektivavtal får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte tillhör den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, under förutsättning att de sysselsätts i arbete som avses med avtalet och inte omfattas av något annat tillämpligt kollektivavtal. Arbetsgivare som är bundna av ett kollektivavtal tillämpar vanligen även Prop. 2017/18:96 avtalet på arbetstagare som inte tillhör den avtalsslutande arbetstagarorganisationen. Regeringens förslag: Om sjukperioden inleds med sjukpenning som svarar mot inkomst av anställning, ska ett karensavdrag göras från och med med sjukpenning. dagsberäknad sjukpenning ska motsvara ersättningen för en hel sjuk- För försäkrade vars sjukpenning arbetstidsberäknas ska avdraget motsvara av den sjukpenning som den försäkrade genomsnittligen beräknas få . Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorians förslag angavs dock inte från och med vilken tidpunkt karensavdraget ska dras. Remissinstanserna: Få remissinstanser har lämnat specifika syn- punkter på förslaget. anser att formuleringen ”om sjukperioden inleds med sjukpenning” är oklar. vidare att det behöver förtydligas hur den genomsnittliga vecko- arbetstiden ska beräknas och om beräkningen av den genomsnittliga veckoarbetstiden ska göras på samma sätt när den försäkrade vet respektive inte vet hur han eller hon skulle ha arbetat under den första tiden av sjukperioden. anser också att bestämmelsen om beräkning av karensavdraget bör placeras i 28 kapitlet i socialförsäk- ringsbalken, vilket handlar om beräkning av sjukpenning. förslaget att karensavdraget vid kalenderdagsberäknad sjukpenning ska motsvara ersättningen för en hel sjukpenningdag. ISF kan dock inte, av samma skäl som anges under avsnitt 5.2, tillstyrka förslaget på utformning av karensavdraget i socialförsäkringsbalken för försäkrade vars sjukpenning arbetstidsberäknas. regleringen riskerar att bli mer komplicerad och delvis svåröverskådlig i de fall där sjukpenningen är arbetstidsberäknad, men att fördelarna i förslaget avseende rättvise- och jämställdhetsaspekterna emellertid väger Skälen för regeringens förslag: Sjukpenning kan antingen kalender- dagsberäknas eller arbetstidsberäknas, beroende på hur individen för- I de allra flesta fall beräknas sjukpenning per kalenderdag. För att ett karensavdrag så långt som möjligt ska korrespondera med den försäkrades arbetsförhållanden föreslår regeringen att ett karensavdrag i socialförsäkringsbalken, förkortad SFB, ska kunna såväl kalenderdags- beräknas som arbetstidsberäknas. När det gäller kalenderdagsberäknad sjukpenning föreslås karens- avdraget utgöra en kalenderdagsberäknad sjukpenningdag. av ett karensavdrag i SFB enligt regeringens förslag innebär att den för- säkrade som får sin sjukpenning kalenderdagsberäknad går miste om en (kalenderdagsberäknad) sjukpenningdag i en sjukperiod, vilket motsvarar lika mycket i sjukpenning som den försäkrade går miste om enligt dagens regler om karensdag. Att införa ett karensavdrag i stället för en karens- dag i socialförsäkringsbalken innebär för de flesta försäkrade således inte någon ekonomisk skillnad när de är frånvarande en hel dag. För försäkrade som får arbetstidsberäknad sjukpenning föreslås karens- avdraget motsvara av den sjukpenning som den försäkrade genomsnittligen beräknas få under en kalendervecka. försäkrade innebär ett införande av ett karensavdrag, i likhet med vad som föreslås gälla för arbetstagare som får sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön, att den försäkrades genomsnittliga arbetstid Genom en sådan beräkning kan effekterna av att in- sjuknandedagen infaller när den försäkrade skulle ha arbetat ett långt arbetspass utjämnas. För det fall en försäkrad under sjukperiodens 14 första dagar får både kalenderdagsberäknad sjukpenning och arbetstidsberäknad sjukpenning innebär förslaget att karensavdrag för respektive beräknad sjukpenning kommer att behöva göras. Karensen blir i sådana fall emellertid inte högre för den försäkrade i och med att avdragen är proportionerliga i förhållande till den försäkrades arbetsförhållanden och till respektive sjukpenning som ska betalas ut. har framfört att formuleringen ”om sjukperioden inleds med sjukpenning” är oklar. Myndigheten anser att det behövs ett klargörande av vilka konsekvenserna blir om en försäkrad begär sjuk- penning för tid före sjukanmälan som inte godkänner. Med hänsyn till vad har framfört föreslår regeringen ett förtydligande i 27 kap. 27 § SFB som innebär att karensavdraget görs fr.o.m. med sjukpenning. Detta innebär att i den av nämnda situationen ska karensavdraget göras fr.o.m. den dag då den försäkrade har rätt till sjukpenning till dess att ett avdrag som motsvarar av sjukpenningen en normal kalendervecka har kunnat göras. Också i de fall sjukpenningen ska kalenderdags- beräknas från början av sjukperioden ska ett karensavdrag motsvarande ersättningen för en kalenderdag dras fr.o.m. den försäk- rade har rätt till sjukpenning. Även Lagrådet anser att den avsedda innebörden av formuleringen ”om sjukperioden inleds med sjukpenning” i de föreslagna bestämmel- serna i 27 kap. 21 och 27 §§ socialförsäkringsbalken bör klargöras. med formuleringen är att exkludera de sjukperioder där lämnandet av sjukpenning föregås av en sjuklöneperiod, en period med lön vid sjukdom till en eller då sjukperioden har inletts med Det är inte nödvändigt att sjukpenning har lämnats i sjukperioden utan endast att sjukpenning är den första förmån som lämnas . har vidare framfört att det behöver förtydligas hur beräkningen av den genomsnittliga veckoarbetstiden ska göras. heten ställer sig också frågan om beräkningen av den genomsnittliga veckoarbetstiden ska göras på samma sätt när den försäkrade vet respek- tive inte vet hur han eller hon skulle ha arbetat av När ska beräkna sjukpenning för de första 14 dagar- na i en sjukperiod och det inte kan utredas hur den försäkrade skulle ha arbetat får sjukpenning lämnas efter vad som kan anses skäligt med led- ning av hur den försäkrade har arbetat före sjukperioden om det kan Prop. 2017/18:96 antas att den försäkrade skulle ha arbetat i motsvarande omfattning under i sjukperioden (27 kap. 11 § SFB). När det gäller denna bestämmelse har socialförsäkringsutskottet anfört följande: ”Den föreslagna bestämmelsen är avsedd att användas i de fall som det inte kan utredas hur den försäkrade skulle ha arbetat men det kan antas att detta skulle ha skett i ungefär samma omfattning som . Jämförelseperioden bör enligt utskottets mening inte anges till en viss tidslängd utan kan variera från fall till fall beroende på t.ex. hur arbetsförhållandena ser ut och om arbetstiden har fluktuerat mycket . Det får dock anses ligga i sakens natur att jämförelseperioden inte kan sträcka sig alltför långt bakåt i tiden. I regel bör det vara tillräckligt med en jämförelseperiod sträckande sig från . För en person som är ny på arbetsmarknaden kan perioden bli kortare” (bet.1999/2000:SfU12 s. 8). I linje med tankegången i nämnda bestämmelse och utifrån det resonemang som utskottet för om jämförelseperiodens längd bör, enligt regeringens bedömning, beräkningen av den genomsnittliga veckoarbetstiden kunna göras enligt följande. Om den försäkrade har ett schema eller annars vet hur han eller hon ska arbeta av sjukperioden och detta är representativt för hur den försäkrade vanligtvis arbetar, bör dessa uppgifter kunna ligga till grund för en genomsnittlig beräkning.