prop · H503200 · 2018-03-26 00:00:00 — Företagshemligheter torde inte sällan förekomma i mål eller ärenden om varu- eller näringskännetecken. Om en icke-kommersiell forsknings- institution innehar en sådan företagshemlighet, är den framöver sekre- tesskyddad enligt den allmänna bestämmelsen om sekretess för affärs- eller driftförhållanden i rättegång som är tillämplig även i mål eller ärenden om varu- eller näringskännetecken (jfr prop. 2009/10:225 s. 508 f.). Någon ändring av föremålet för sekretess i bestämmelsen som gäller särskilt för dessa mål eller ärenden behövs därför inte. En annan fråga är om tidsbegränsningen för sekretess i konkurrensmål eller mål eller ärenden om varu- eller näringskännetecken bör tas bort på samma sätt som föreslås i fråga om mål om angrepp på företagshemlig- heter. Som bl.a. påpekar är ordningen med en sekretess utan tidsbegränsning främmande för svensk rätt och kan dragen till sin spets innebära att en del allmänna handlingar aldrig blir tillgäng- liga för allmänhetens insyn. Det är tydligt att en så ingripande reform bör begränsas till det område där det krävs enligt direktivet. Konkurrensmål och mål eller ärenden om varu- eller näringskännetecken kan inte anses utgöra sådana mål som omfattas av direktivet. Tidsbegränsningen för sekretessen i dessa mål och ärenden bör därför behållas. Utredningen föreslår att tidsbegränsningen för sekretessen för företags- hemligheter ska tas bort med avseende på sådana undersökningar som respektive företar på initiativ av en innehavare av en immateriell rättighet (27 kap. 2 och 3 §§ och 34 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). I fråga om avses mynd- ighetens möjlighet att inleda ett undersökningsförfarande med anledning av ett immaterialrättsintrång. I fråga om avses de intrångsundersökningar som förekommer inom immaterialrätten. Dessa undersökningar verkställs av och grund- as på beslut av domstol. När det gäller nu nämnda undersökningar är det till att börja med tvek- samt om det överhuvudtaget går att tala om att de utförs inom ramen för en rättegång. Möjligen kan så anses vara fallet beträffande de immaterial- rättsliga intrångsundersökningarna. Lagen om företagshemligheter med- ger dock inte att intrångsundersökningar genomförs för att säkra bevis- ning i mål enligt lagen. En annan sak är att ett mål om angrepp på före- tagshemligheter kan handläggas tillsammans med ett mål om immate- rialrättsligt intrång. Detta innebär likafullt inte att intrångsundersökning- en i det immaterialrättsliga målet har samband med målet om angrepp på företagshemligheter. Till saken hör också att de handlingar som innehåller företagshemlig- heter och som det nu är fråga om skyddas av sekretess i domstol så snart de förs in i processen där. Ett förstärkt sekretesskydd av det slag som diskuteras skulle alltså enbart ta sikte på handlingar som inte förekom- mer i domstol. Ett sådant förstärkt sekretesskydd behövs inte för att genomföra direktivets krav på skydd för företagshemligheter under rätte- gång. 2017/18:200 Av betydelse är vidare att domstolen, när den prövar ett yrkande om intrångsundersökning, som ett led i bedömningen av om det är propor- tionerligt att ett beslut om undersökning fattas ska beakta risken för att sökanden genom åtgärden får tillgång till motpartens företagshemlighet- er. Anser domstolen att det finns en sådan risk måste domstolen bedöma om riskens storlek och skadeverkningarna av ett realiserande av risken står i rimlig proportion till vad som kan vinnas med en intrångsundersök- ning (prop. 1998/99:11 s. 64 f.). Regeringen anser mot den bakgrunden, till skillnad från utredningen, att det skulle leda för långt att ändra tidsbegränsningen av sekretessen i dessa fall. Det är inte heller påkallat av direktivet. En annan sak är att det ändå finns goda skäl för att stärka skyddet för företagshemligheter som en part eller partsrepresentant får del av till följd av bl.a. immaterial- rättsliga intrångsundersökningar. I avsnitt 12.3 lägger regeringen fram ett förslag om ett skadeståndsansvar vid missbruk av sådana företagshemlig- heter. Utredningen föreslår vidare att sekretessen för företagshemligheter som förekommer i processen vid den enhetliga patentdomstolen framöver ska regleras i den allmänna bestämmelsen om sekretess för affärs- eller drift- förhållanden i domstol och att den ännu inte ikraftträdda bestämmelsen om sådan sekretess ska upphävas (se 36 kap. 2 a § offentlighets- och sekretesslagen och 93 b § patentlagen [1967:837]). Detta innebär bl.a. att tidsgränsen för sekretess tas bort. Av samma skäl som anförs ovan bör utredningens förslag i denna del inte genomföras. Mot bakgrund av regeringens bedömning i fråga om sekretesskyddet vid domstol finns det inte heller anledning att, som och förordar, generellt stärka sekretesskyddet för uppgifter om företagshemligheter som förekommer i annan verksamhet än den dömande. Ett stärkt sekretesskydd för företagshemligheter i konkurrensmål Lagen (2016:188) om patent- och marknadsdomstolar trädde i kraft . Innan ikraftträdandet av den nya lagen gällde sekre- tess för uppgift i domstol om en myndighets eller en enskilds affärs- eller driftförhållanden i flertalet mål och ärenden enligt konkurrenslagen, om det kunde antas att den som uppgiften rör lider skada om uppgiften röjs. Detta innebär ett lägre ställt krav på skada än vad som annars gäller för uppgifter om affärs- eller driftförhållanden i domstol och framgick av hänvisningar i offentlighets- och sekretesslagen till konkurrenslagen. I samband med ikraftträdandet av lagen om patent- och marknadsdom- stolar ändrades eller upphävdes ett flertal paragrafer i konkurrenslagen. Till följd av dessa ändringar finns det inte längre någon allmän hänvis- ning i offentlighets- och sekretesslagen till mål och ärenden som prövas i första instans i tingsrätt, numera Patent- och . Detta innebär att exempelvis mål om konkurrensskadeavgift och ärend- en om tillstånd att genomföra platsundersökningar inte längre omfattas av det starkare sekretesskyddet som tidigare gällde enligt offentlighets- och sekretesslagen. Denna försvagning av sekretesskyddet var inte avsedd när lagen om patent- och marknadsdomstolar kom till. Inget har heller framkommit som tyder på att behovet av sekretess i Prop. 2017/18:200 mål och ärenden enligt konkurrenslagen har blivit mindre. som gällde fram till bör därför återställas. Detta sker lämpligen genom att det i offentlighets- och sekretesslagen anges att i mål och ärenden enligt konkurrenslagen samt i mål enligt konkurrens- skadelagen som handläggs gemensamt med ett mål om konkurrensskade- avgift, gäller sekretess för uppgifter om affärs- eller driftförhållanden om det kan antas att den som uppgiften rör lider skada om uppgiften röjs, dvs. utan att det krävs att skadan ska vara avsevärd. Liksom tidigare ska dock mål om utdömande av vite undantas. Det kan tilläggas att genom lagen om patent- och marknadsdomstolar har möjligheterna för domstolen att handlägga mål och ärenden gemen- samt utökats avsevärt. I princip alla mål och ärenden som Patent- och handlägger, med undantag för mål och ärenden där det behövs teknisk och ekonomisk sakkunskap, får slås ihop om domstol- en anser att det är lämpligt med hänsyn till utredningen och övriga omständigheter (3 kap. 6 §). Detta innebär att det exempelvis är möjligt att handlägga ett mål om s.k. särskild talan, som har ett stärkt sekretess- skydd enligt offentlighets- och sekretesslagen, med ett mål om skade- stånd enligt konkurrensskadelagen som inte har det (jfr 3 kap. 2 § kon- kurrenslagen). Domstolen får, tillsammans med ett mål som omfattas av domstolens exklusiva behörighet, även pröva ett annat tvistemål mellan samma eller olika parter (1 kap. 5 § lagen om patent- och marknadsdom- stolar). En lämplig ordning skulle kunna vara att i offentlighets- och sekretess- lagen föreskriva att den sekretess som gäller i mål och ärenden enligt konkurrenslagen ska gälla också i de fall målet eller ärendet handläggs gemensamt med ett annat mål eller ärende. Det saknas dock berednings- underlag för en sådan lösning i detta lagstiftningsärende. 12.2Bör domstolen kunna förbjuda utnyttjandet av sekretesskyddade uppgifter? Regeringens bedömning: Det bör inte införas en möjlighet för dom- stolen att besluta att sekretesskyddade uppgifter som läggs fram vid en förhandling inom stängda dörrar inte får utnyttjas. En sådan möjlighet bör inte heller införas för förundersökningsledaren i fråga om uppgift- er som kommer fram vid ett förhör under en förundersökning. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens bedöm- ning (se betänkandet s. 329). Utredningen föreslår att det ska vara möjligt för en domstol att besluta om förbud att utnyttja uppgifter som har lagts fram vid en förhandling inom stängda dörrar och att förbudet ska gälla alla slags uppgifter som omfattas av sekretess, dvs. inte bara företags- hemligheter. Utredningen föreslår vidare att en förundersökningsledare ska kunna besluta om samma sak i fråga om sådana uppgifter som fram- kommit vid ett förhör under förundersökning. Den som bryter mot ett förbud mot att utnyttja uppgifterna ska enligt utredningen kunna straffas 2017/18:200 Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. ombudsmän () anser att det bör övervägas ytterligare om förslaget med möjlighet till ett utnyttjandeförbud, dvs. ett utvidgat yppandeförbud, i domstol och under förundersökning verkligen ska gälla alla typer av mål och alla förundersökningar, eftersom ett beslut om yppandeförbud innebär en inskränkning av den grundlagsskyddade med- delarfriheten. och () avstyrker förslaget. Organisationerna anser bl.a. att det måste definieras vad som avses med ett utnyttjande av uppgifter och att kon- sekvenserna ur ett yttrandefrihetsperspektiv måste utredas ytterligare. Arbetsdomstolen väcker frågan om huruvida det inte uttryckligen bör anges i lagen att ett utnyttjandeförbud inte får inskränka en parts möjlig- het att utnyttja uppgiften i målet eller ärendet eller att lämna en muntlig upplysning till ombud m.fl. Skälen för regeringens bedömning: Om det kan antas att det vid en domstolsförhandling kommer att läggas fram en uppgift, för vilken hos domstolen gäller sekretess som avses i offentlighets- och sekretesslagen för en myndighets eller en enskilds affärs- eller driftförhållanden, får domstolen besluta att förhandlingen i den del som rör uppgiften ska håll- as inom stängda dörrar (5 kap. 1 § och 36 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen). Allmänheten, men i princip inte part- erna, får utestängas från förhandlingen. De som har tillåtits närvara vid en förhandling inom stängda dörrar är inte redan genom beslutet om stängda dörrar bundna av någon tystnads- plikt. Domstolen får dock besluta att uppgifter, för vilka det hos domstol- en gäller sekretess som avses i offentlighets- och sekretesslagen och som har lagts fram vid en förhandling inom stängda dörrar, inte får röjas, ett s.k. yppandeförbud (5 kap. 4 § ). Det som sägs ovan gäller även för förvaltningsdomstolarna. Domstolen får alltså endast besluta om ett förbud att röja en företags- hemlighet. Direktivet förutsätter emellertid att uppgifter om företagshem- ligheter som förekommer under rättegången ska skyddas från att både utnyttjas och röjas. Det är därför nödvändigt med anpassningar till direk- tivet. Direktivet överlämnar dock till medlemsstaterna att avgöra på vilket sätt skyddet för företagshemligheter i rättegång ska utformas. Utredningen föreslår att den möjlighet som domstolen har att besluta om ett yppandeförbud ska utsträckas till att gälla även förbud mot utnyttjande av en sekretesskyddad uppgift. Det handlar då inte bara om företagshemligheter utan även om andra uppgifter, t.ex. om en enskilds personliga förhållanden. I sammanhanget bör det framhållas att det har blivit möjligt för en domstol att i en rättegång lämna ut uppgifter om företagshemligheter till parter och partsrepresentanter med s.k. sekretessförbehåll (6 kap. 1 § ). Ett sekretessförbehåll får inskränka mottagarens rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja uppgiften (10 kap. 4 § offentlig- hets- och sekretesslagen). Sådana förbehåll får beslutas i fråga om alla slags sekretesskyddade uppgifter. När det gäller företagshemligheter som förekommer i mål om angrepp på företagshemligheter bör sekretessför- behåll kunna aktualiseras exempelvis då motparten får del av en företags- hemlighet som han eller hon inte redan är innehavare av. Den nuvarande ordningen innebär att parter i fråga om handlingar och annat material som förekommer i rättegången kan förbjudas av domstol- en att både utnyttja och röja sekretesskyddade uppgifter som förekommer i materialet, medan domstolen när det gäller uppgifter som läggs fram vid en förhandling inom stängda dörrar, företrädesvis muntliga uppgifter, endast kan förbjuda att uppgifterna röjs. Det kan ifrågasättas om denna skillnad i fråga om domstolens utrymme att besluta om förbud mot utnyttjande är befogad. I linje med de allmänna överväganden som regeringen gör om förstärk- ningar av sekretesskyddet till följd av direktivet är det emellertid viktigt att reformen inte blir mer omfattande än vad direktivet kräver (se avsnitt 12.1). Regeringen instämmer i den uppfattning som bl.a. JO redovisar, dvs. att det krävs en mer omfattande analys av följderna för insynsrätten i domstol innan en generell möjlighet till utnyttjandeförbud införs. En sådan analys har inte genomförts inom ramen för utredningen. Det sak- nas tills vidare skäl att gå så långt som utredningen föreslår. Regeringen kan återkomma i frågan. Valet står då mellan att införa en mer begränsad möjlighet för domstol- en att besluta om förbud mot utnyttjande av uppgifter om företagshem- ligheter som läggs fram vid en förhandling inom stängda dörrar eller att utforma skyddet på ett annat sätt, dvs. utan anknytning till reglerna om yppandeförbud i . Som framhålls ovan är det upp till medlemsstaterna att bestämma de närmare formerna för skyddet för företagshemligheter i rättegång. Reger- ingen anser att det framstår som en mindre lämplig lösning att i rätte- gångsbalken – som innehåller regler om handläggningen av tvistemål och brottmål i allmänhet – införa en bestämmelse som enbart tar sikte på att skydda sekretessen för företagshemligheter som läggs fram vid en för- handling inom stängda dörrar. Av betydelse är också att direktivet endast innebär en skyldighet att förhindra parter och andra som får del av företagshemligheter under en rättegång att utnyttja informationen kommersiellt (se avsnitt 7.1). Uttrycket utnyttjande förekommer också inom sekretesslagstiftningen (jfr 7 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). Ett exempel på utnyttjande enligt den lagen är att en tjänsteman som är skyldig att hemlighålla upp- gifter om rikets penning- eller valutapolitik utnyttjar sina kunskaper om dessa uppgifter för att bereda sig själv ekonomisk (prop. 2008/09:150 s. 317). Ett utnyttjande kan alltså enligt sekretesslagstift- ningen föreligga även i andra fall än då det sker i kommersiell verksam- het. Direktivet påkallar däremot inte att allt slags utnyttjande av företags- hemligheter kan förbjudas. Enligt regeringens mening talar det som har sagts för att företags- hemligheter som förekommer i en rättegång bör skyddas på ett annat sätt än genom att allmänna regler ändras. Av betydelse är också att ett yppandeförbud innebär att rätten enligt grundlagarna att meddela och offentliggöra uppgifter inskränks (44 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen). Den som bryter mot förbudet kan dömas till straff (9 kap. 6 § ). Även dessa omständigheter talar för att 2017/18:200 andra och mindre ingripande lösningar bör sökas för att genomföra direk- tivet. anser att skadeståndsansvaret i lagen om före- tagshemligheter bör utvidgas till att omfatta alla företagshemligheter som en part eller partsrepresentant får del av i ett förfarande i domstol. Som tingsrätten anför kommer därmed även information som parten eller partsrepresentanten fått del av vid en domstolsförhandling inom stängda dörrar att omfattas av ansvaret. Genom ett skadeståndsansvar för den som utnyttjar eller röjer en före- tagshemlighet som han eller hon har fått del av vid en förhandling inom stängda dörrar uppkommer en lagstadgad tystnadsplikt. Tystnadsplikten innebär en skyldighet att varken utnyttja eller röja sådana uppgifter och får därmed anses uppfylla direktivets krav. I avsnitt 12.3 lägger regering- en därför fram ett förslag om ett sådant skadeståndsansvar. I samma avsnitt föreslår regeringen också ett skadeståndsansvar för den som angriper en företagshemlighet som han eller hon har fått del av genom en domstols beslut. Det kan exempelvis röra sig om företagshem- ligheter som finns i handlingar som en part får del av genom att domstol- en lämnar ut dem eller genom att domstolen beslutar om edition eller informationsföreläggande. I och med förslagen om skadeståndsansvar för utnyttjande eller röjande av företagshemligheter som kommer i första hand parter eller partsrepre- sentanter till del vid en rättegång, tillsammans med den införda möjligheten för domstolen att besluta om sekretessförbehåll i rättegång, bedöms direktivets krav på skydd mot utnyttjande av företagshemligheter i rättegång vara uppfyllt. Skadestånd vid angrepp på en företagshemlighet som någon fått del av på grund av en domstols beslut eller vid en förhandling inom stängda dörrar Regeringens förslag: Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet utnytt- jar eller röjer en företagshemlighet som han eller hon i egenskap av part eller partsrepresentant har fått del av på grund av en domstols beslut, ska ersätta den lagliga innehavaren av företagshemligheten för den skada som utnyttjandet eller röjandet har vållat honom eller Detsamma ska gälla den som får del av företagshemligheten från en part eller partsrepresentant i anledning av målet eller ärendet. Även den som uppsåtligen eller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som han eller hon har fått del av vid en dom- stolsförhandling som har hållits inom stängda dörrar ska vara skade- Den som är skadeståndsskyldig ska inte på grund av den överträdel- sen straffas för brott mot tystnadsplikten. Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regering- ens förslag (se betänkandet s. 325). Utredningen lägger inte fram något förslag om att skadeståndsansvaret ska omfatta företagshemligheter som någon har fått del av vid en förhandling som har hållits inom stängda dörrar. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. och ifrågasätter om varje utläm- nande av en handling från domstolen kan anses ske på grund av domstol- ens beslut. Tingsrätten anser vidare att skadeståndsansvaret bör omfatta parter och partsrepresentanter som utnyttjar eller röjer företagshemlighet- er som de har fått del av i ett förfarande i domstol, vilket innefattar upp- gifter som har lagts fram vid en domstolsförhandling inom stängda dörrar utan att domstolen har beslutat om yppandeförbud. och () avstyrker förslaget eftersom det inte har visats att det finns något behov av en sådan reform. Skälen för regeringens förslag Det bör införas ett skadeståndsansvar för en part som missbrukar företagshemligheter som han eller hon har fått del av genom en domstols beslut Det är , som redovisas ovan, möjligt för domstolen att besluta om ett s.k. sekretessförbehåll gentemot både parter och andra i en rättegång i fråga om sekretessbelagda uppgifter. Den som bryter mot ett sådant för- behåll gör sig skyldig till ett straffbart brott mot tystnadsplikt. Om för- behållet omfattar tystnadsplikt i fråga om en företagshemlighet utgör förfarandet också ett obehörigt angrepp på företagshemligheten och kan enligt lagförslaget leda till beslut om vitesförbud och andra skydds- åtgärder. Som regel saknas däremot sanktioner då en part eller en partsrepresent- ant missbrukar en företagshemlighet som han eller hon har fått del av i en rättegång utan att domstolen har beslutat om förbehåll om sekretess eller yppandeförbud. Ett exempel som kan tjäna som illustration av denna brist i skyddet för företagshemligheter är att domstolen beslutar om ett informationsföre- läggande, dvs. en civilprocessuell åtgärd som syftar till en undersökning av om ett immaterialrättsintrång har skett. Åtgärden innebär att den som påstås ha gjort eller medverkat till ett intrång föreläggs att tillhandahålla information om ursprung och distributionsnät för de varor eller tjänster som intrånget gäller. Informationen ska lämnas till rättighetshavaren. Innan domstolen beslutar om informationsföreläggandet ska den göra en proportionalitetsbedömning där förekomsten av företagshemligheter kan få särskild betydelse. Domstolen bör vara uppmärksam på de kon- kurrensförhållanden som kan föreligga mellan sökanden och motparten och på om ett utlämnande av information skulle kunna medföra skada i konkurrenshänseende för den som drabbas av åtgärden när han eller hon konkurrerar på marknaden med de konkurrensmedel som är förenliga med en sund konkurrens (prop. 2008/09:67 s. 162). Den proportionalitetsbedömning som görs vid beslutet om informa- tionsföreläggande bör visserligen leda till att risken för att mer värdefulla företagshemligheter röjs vid verkställigheten av ett föreläggande begräns- as. Det är dock inte uteslutet att ett sådant röjande sker. I fråga om före- 2017/18:200 tagshemlig information som sökanden får del av genom ett beslut om informationsföreläggande är det inte heller möjligt att lämna ut informa- tionen med ett sekretessförbehåll. Detta beror på att informationen aldrig hanteras av någon myndighet där sekretesslagstiftningen blir tillämplig. I syfte att åstadkomma ett heltäckande skydd för företagshemligheter i denna situation, liksom i andra situationer då företagshemligheter avslöj- as under en rättegång, bör det införas en skadeståndssanktion för den som uppsåtligen eller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshem- lighet som han eller hon i egenskap av part eller partsrepresentant har fått del av på grund av en domstols beslut. Det kan därmed bli fråga om skadestånd oavsett om utnyttjandet eller röjandet har skett i strid med ett sekretessförbehåll, eller om parten eller dennes representant har tagit del av uppgiften utan någon uttrycklig begränsning. Som exempel kan näm- nas att en part har fått uppgiften genom ett beslut om edition eller imma- terialrättslig intrångsundersökning, eller på grund av partens rätt att ta del av allt material som har tillförts målet eller ärendet. Skadeståndsansvaret begränsar inte en parts insynsrätt. Han eller hon har även fortsättningsvis samma möjlighet som att använda sig av uppgifter om företagshemligheter i mål och ärenden i domstol. Parten kan även röja uppgifterna inför sitt ombud och andra berörda personer. Ett sådant röjande är inte obehörigt och omfattas därför inte av lagen. Det röjande som sanktioneras är sådant som sker utan att det behövs med tanke på partens möjlighet att ta till vara sin rätt i rättegången. och anser att det inte är visat att det faktiskt är ett problem att parter röjer uppgifter som de har fått del av i domstolen och att det föreslagna skadeståndsansvaret minskar insynen i rättegången. Regeringen konstaterar att direktivet gör det nödvändigt att införa sanktioner för den som på ett illojalt sätt använder sig av uppgifter som han eller hon får del av i ett mål om angrepp på företagshemligheter. Ett skadeståndsansvar för parters och andras missbruk av företagshemlighet- er som de har fått del av under en rättegång framstår, tillsammans med domstolens möjlighet att förordna om sekretessförbehåll och de ändring- ar i offentlighets- och sekretesslagen som föreslås, som en välavvägd lös- ning. I den del det handlar om ett längre gående skydd än vad direktivet kräver är det tillåtet enligt direktivet och motiverat, av de skäl som anförs ovan.