prop · H6039 · 2018-10-23 00:00:00 — Det har i stället lyfts fram att förutsättningarna för finansiering av statens verksamhet och allmännyttiga ändamål, som finansieras av intäkter från spelverksamhet, i så hög utsträckning som möjligt bör bevaras i samband med att ett licenssystem införs. Vidare har i propositionen En omreglerad spelmarknad (prop. 2017/18:220 s. 243) uttalats att i likhet med vad som gäller på spelområdet, bör utgångspunkten även i fortsättningen vara att spel ska beskattas med punktskatt som tillfaller staten. Skatteförslagen i nämnda proposition präglas även av en strävan efter likabehandling, vilket bl.a. kommer till uttryck i bedömningen att spel som tillhandahålls av kommersiella aktörer bör beskattas med punktskatt på ett enhetligt sätt oavsett om spelet tillhandahålls digitalt eller på fysiska spelbord men även i bedömningen att beskattningen av spelbordsanordnare bör utformas utan inslag av statligt stöd (se nämnda prop. s. 245 och 246). De aktuella spelen är en del av det konkurrensutsatta området vilket kommersiella spelanordnare har tillträde till. Om beskattning inte sker av 2018/19:9 dessa spel innebär det en skattemässig särbehandling av vissa kommersiella spelanordnare. Att inte ta ut skatt på spel med äldre tillstånd skulle således innebära ett undantag från i den nya skatten på spel, vilket kan utgöra statligt stöd. På motsvarande sätt skulle även en alternativ lösning i form av ett utsträckande av den äldre beskattningen till att gälla spel som tillhandahålls med tillstånd efter spellagens ikraftträdande innebära ett undantag från i den nya skatten på spel, vilket därmed kan utgöra statligt stöd. En sådan alternativ lösning skulle även förutsätta parallella uppbördssystem, att aktörer omfattas av två beskattningssystem för samma speltyp samt en risk för dubbelbeskattning vid eventuella avvikelser vid tillhandahållandet. Regeringen föreslår därför att vid tillämpningen av lagen (2018:1139) om skatt på spel ska dels den som har tillstånd enligt 25, 27, 32 eller 34 § lotterilagen jämställas med licenshavare enligt spellagen, dels spel med tillstånd enligt 25, 27, 32 eller 34 § lotterilagen jämställas med licenspliktigt spel. Detta regleras lämpligen som en övergångs- bestämmelse till lagen om skatt på spel då det är fråga om en reglering av övergångskaraktär. Detta eftersom redan beviljade tillstånd enligt lotterilagen har en begränsad giltighetstid och nya tillstånd enligt lotterilagen inte kan beviljas efter . När det gäller inkomstbeskattningen av spelvinster kan konstateras att avsikten med ändringarna i samband med omregleringen av spelmarknaden aldrig har varit att vinster från spel som anordnas med tillstånd enligt lotterilagen ska vara skattepliktiga hos spelaren. Enligt 8 kap. 3 § första stycket andra och tredje strecksatserna inkomstskatte- lagen (1999:1229), som träder i kraft , är förutsätt- ningarna för skattefrihet att spelet tillhandahålls i och inte kräver licens enligt spellagen eller att spelet tillhandahålls i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och spelet inte kräver licens i . För att undanröja eventuella tveksamheter kring skattefriheten för vinster i spel efter i de fall anordnaren har tillstånd enligt lotterilagen, bör det tydliggöras att vid tillämpningen av den aktuella bestämmelsen om skattefrihet för spelvinster ska spel som inte kräver licens jämställas med spel med tillstånd enligt lotterilagen. Bestämmelsen bör lämpligen regleras i övergångsbestämmelserna till lagen (2018:1143) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). Omregleringen av spelmarknaden sker . Det är därför lämpligt att även dessa förslag träder i kraft med tidigare beslutade ändringar av skattelagstiftningen. Då ändringarna görs i lagen (2018:1139) om skatt på spel samt i lagen (2018:1143) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) innan deras ikraftträdande behövs det inga särskilda ikraftträdandebestämmelser för ändringarna. Förslaget föranleder införandet av en ny punkt, 4, i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2018:1139) om skatt på spel samt en ny punkt, 3, i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2018:1143) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), se avsnitt 2.6 och 2.7. Ändringar vad gäller automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton och justering av skyldigheten att lämna uppgift på Inledningsvis kan det konstateras att denna proposition innehåller förslag till justeringar i ett redan befintligt regelverk som infördes efter förslag i proposition 2015/16:29 En global standard om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Ändringarna görs i huvudsak med anledning av att den svenska lagstiftningens förenlighet med åtaganden enligt det multilaterala avtalet mellan behöriga myndigheter om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, förkortat MCAA, gåtts igenom och utvärderats av det globala forumet för transparens och informationsutbyte i fråga om skatter () och att det därvid påpekats att vissa brister förekommer i den svenska En internationell utvärdering av nationell lagstiftning innebär vissa svårigheter. Olika länder använder sig av olika lagstift- ningstekniker och har olika omgivande bestämmelser och principer som får betydelse för hur ett internationellt regelverk genomförs i den I arbetsgrupp för automatiskt informationsutbyte representeras närmare 90 länder. för dessa länder som tillsammans går igenom och diskuterar varje lands De gemensamma slutsatserna får mycket stor vikt vid ett enskilt lands bedömning av om ett annat land fullgör sina åtaganden Det är därför viktigt att se till att den svenska lagstiftningen står i överensstämmelse med det internationella regelverket utifrån de slutsatser som dragits i . Om detta inte görs finns det en risk för att det i förlängningen leder till att andra länder säger upp avtalet gentemot med motiveringen att inte lever upp till den och Näringslivets skattedelegation, med instämmande av Företagarna, , Svenskt Näringsliv och Svensk Försäkring menar att konsekvensutredningen är undermålig när det gäller redovisningen av förslagets påverkan på berörda Regeringen konstaterar att de förslag som omfattas av denna proposition i huvudsak utgör relativt små justeringar i den globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Den globala standarden infördes i svensk rätt enligt förslag i prop. 2015/16:29. Regeringen konstaterade i nämnda proposition (se avsnitt 10.3) att det inte gick att uppskatta kostnaderna för företagen att anpassa sig till och tillämpa den nya globala standarden. Det är därför nu inte heller möjligt att uppskatta kostnaderna av dessa relativt små ändringar i samma En större ändring är införandet av dokumentationsavgift. synpunkter när det gäller dokumentationsavgiften behandlas i avsnitt 4.2.8. När det gäller begränsningarna av undantagen från rapporteringsskyldighet och rapporteringsplikt konstaterar regeringen 2018/19:9 att utgångspunkten i regelverket är att samtliga finansiella institut är rapporteringsskyldiga och samtliga finansiella konton är rapporterings- pliktiga. Det finns dock vissa undantag från detta. Förslagen i denna proposition innebär att dessa undantag begränsas något. och Näringslivets skattedelegation, med instämmande av Företagarna och , menar att slopandet av undantaget för advokaters klientmedelskonton innebär en omfattande utökning av ansvar och administrativ börda för finansiella institut. Upphävandet av undantaget för advokaters klientmedelskonton kan, enligt regeringens mening, dock på det hela taget inte anses vara en större ändring ur de finansiella institutens perspektiv. Advokaters klientmedelskonton torde rimligen inte utgöra någon stor del av det totala antalet konton. Denna ändring kan antas vara av större betydelse för advokater och advokat- byråer. Enligt regeringens mening bör den omständigheten att advokaters klientmedelskonton redan nu omfattas av lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism kunna innebära att ökningen av den administrativa bördan inte blir så stor som den annars kunde ha varit. En förutsättning för att klienten enligt den nämnda lagen inte behöver identifieras är att uppgift om klientens identitet utan dröjsmål på begäran kan lämnas ut. När det gäller den praktiska hanteringen efter att undantaget för advokaters klientmedelskonton slopas, vill regeringen, som nämnts ovan under avsnitt 4.2.6, även påminna om att inga andra yrkeskategoriers klientmedelskonton sedan lagstiftningens ikraftträdande har omfattats av undantaget. efterfrågar även en utvärdering av tillämp- ningen av det svenska regelverket. En sådan utvärdering kan inte göras inom ramen för detta lagstiftningsärende. Förslagen är till stor del mindre justeringar och förtydliganden i ett redan befintligt regelverk som inte har några offentligfinansiella effekter. Vissa andra förslag påverkar uppgiftsskyldigheten för finansiella institut. Inte heller dessa förslag torde ha några offentligfinansiella effekter. Införandet av en dokumentationsavgift skulle kunna öka de offentliga intäkterna något. Det är emellertid inte möjligt att uppskatta denna effekt. Förslaget till justering av skyldigheten att lämna uppgift om vissa pensions- betalningar i arbetsgivardeklarationen saknar offentligfinansiella effekter. Effekter för enskilda och företag Förslagen innebär bl.a. att vinstandelsstiftelser och vissa pensionsstiftelser kan bli rapporteringsskyldiga finansiella institut. Därmed åläggs de att identifiera rapporteringspliktiga konton och att lämna kontrolluppgifter om dessa. Det innebär en administrativ börda för dessa stiftelser (jfr avsnitt 2015/16:29). Det saknas dock uppgifter om hur många vinst- andelsstiftelser och sådana pensionsstiftelser som inte längre ska vara undantagna det finns i . Det saknas även uppgifter om hur många finansiella konton dessa stiftelser har. Någon uppskattning av den ökade administrativa bördan låter sig därför inte göras. Även om den administrativa bördan ökar för dessa stiftelser är det, om man ser till det befintliga regelverkets helhet, fråga om en mindre utvidgning av rappor- teringsskyldigheten för finansiella institut. Dessa stiftelser har inte varit rapporteringsskyldiga tidigare och det kan därför finnas behov av informationsinsatser från för att göra stiftelserna medvetna om innebörden av detta. Förslaget att ta bort undantaget från rapporteringsplikt för pensions- sparkonton och vissa pensionsförsäkringar innebär att rapporterings- skyldiga finansiella institut måste identifiera sådana konton som är rapporteringspliktiga och lämna kontrolluppgifter om de kontona. Det innebär en något ökad administrativ börda för de rapporteringsskyldiga finansiella institut som tillhandahåller pensionssparkonton och sådana pensionsförsäkringar (jfr avsnitt 10.3 i prop. 2015/16:29). Med anledning av att den generella avdragsrätten för betalning av till privata pensionsförsäkringar och insättningar på pensionssparkonton inte längre tillåts kan det förväntas att få nya sådana konton öppnas. Även om det finns ett stort antal redan befintliga sådana konton, torde detta mildra den administrativa bördan. Det saknas uppgifter om hur många sådana konton det finns. Någon uppskattning av den ökade administrativa bördan låter sig därför inte göras. Även begränsningen i undantaget för konton som innehas av dödsbon till att gälla endast till och med det fjärde kalenderåret efter det kalenderår då dödsfallet inträffade torde kunna öka den administrativa bördan för rapporteringsskyldiga finansiella institut något. De flesta sådana konton torde dock upphöra innan den tid som undantaget gäller har löpt ut. Förslaget att en kontrolluppgift om ett odokumenterat konto ska inne- hålla uppgift om saldo eller värde innebär att rapporteringsskyldiga finan- siella institut måste lämna ytterligare en uppgift i en sådan kontrolluppgift. Det är dock fråga om en uppgift som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har tillgång till och den ökade administrativa bördan med anledning av detta består därför endast i att fylla i även den uppgiften i kontrolluppgiften. Förslaget att klienterna ska anses vara kontohavare i fråga om klientmedelskonton innebär också det en ökad administrativ börda för rapporteringsskyldiga finansiella institut eftersom de måste utreda vilka dessa klienter är. Förslaget att den som förvaltar ett konto till förmån för en annan person eller för en annan persons räkning på begäran ska lämna uppgift till det rapporteringsskyldiga finansiella institutet om konto- havarens eller kontohavarnas identitet medför även en administrativ börda för den som förvaltar kontot, t.ex. advokater och advokatbyråer. anför att förslaget att rapporteringsskyldiga finansiella institut måste inhämta intyganden innan ett nytt konto öppnas kommer att innebära att bankernas processer för att ta in nya kunder måste omarbetas. Det innebär finansiella institut som måste bygga om sina IT- system och göra om processer. Förslaget torde, enligt regeringens mening, innebära en viss ökad administrativ börda. Det finns dock bestämmelser om att nya konton som öppnas av befintliga kunder under vissa förutsätt- ningar får granskas som om de är befintliga konton. Bestämmelserna om dokumentationsavgift kan naturligtvis få ekono- miska konsekvenser för rapporteringsskyldiga finansiella institut som inte fullgör sina skyldigheter, men torde i övrigt inte ha några effekter för enskilda och företag. Hur stora de ekonomiska konsekvenserna kan bli är 2018/19:9 beroende av i vilken utsträckning ett finansiellt institut lever upp till kraven på dokumentation. Detta är mycket svårt att förutsäga. Konse- kvenserna kan dock komma att mildras av att bestämmelser om befrielse från dokumentationsavgift också tas in. Det bör framhållas att dessa ändringar, som redan nämnts, är relativt begränsade ändringar i ett existerande regelverk som ålägger rapporte- ringsskyldiga finansiella institut att identifiera rapporteringspliktiga och odokumenterade konton och lämna kontrolluppgifter om dessa konton till . Övriga ändringar består i mindre förtydliganden och justeringar som inte syftar till att förändra någonting i sak. De bör därför inte ha några effekter för enskilda och företag. Förslaget om ändrad uppgiftsskyldighet för vissa pensionsutbetalningar innebär att berörda pensionsutbetalare får fortsätta att rapportera ersättning i en kontrolluppgift i stället för på individnivå i tolv arbetsgivar- deklarationer. I den mån det har någon effekt för enskilda och företag, innebär det en viss lättnad. Effekterna för enskilda och företag får anses vägas upp av behovet av att tillse att svensk lagstiftning överensstämmer med för bindande internationella överenskommelser. Effekter för och de allmänna förvaltningsdomstolarna Ovan har nämnts att det kan finnas behov av informationsinsatser från för att göra sådana vinstandelsstiftelser och pensionsstiftelser som är undantagna från rapporteringsskyldighet medvetna om innebörden av detta. påpekar att det även kan finnas behov av informationsinsatser till de finansiella institut som har finansiella konton som är undantagna från rapporteringsplikt samt att det är svårt att beräkna tillkommande kostnader för informationsinsatser. Det andra förslag som kan ha effekter för och de allmänna förvaltningsdomstolarna är införandet av en dokumentationsavgift. För del handlar det om att administrera dessa avgifter. anför att det innebär behov av ett antal ändringar i IT-system, arbetsrutiner, arbetsordning osv. och att det kommer att ta innan detta finns på plats. uppger att den initiala kostnaden avseende dokumentationsavgiften beräknas uppgå till och att den årliga kostnaden beräknas uppgå till . De allmänna förvaltningsdomstolarna kan komma att behöva hantera överklaganden av beslut om dokumentationsavgifter. De kan dock antas uppgå till ett begränsat antal. Regeringen bedömer att tillkommande utgifter för och de allmänna förvaltningsdomstolarna kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslagen torde inte ha några effekter för miljön eller för jämställdheten mellan kvinnor och män. Övergångsbestämmelser för beskattning av spel Prop. med tillstånd enligt äldre regler De konsekvenser som den förändrade beskattningsmodellen för restaurangkasinon bedöms medföra beskrivs i propositionen En omreglerad spelmarknad (prop. 2017/18:220). Där framgår bl.a. att om den nuvarande schablonbeskattningen av spelbord ersätts av en enhetlig punktskatt på av behållningen innebär det en i genomsnitt höjd skattekostnad för de licenshavare som tillhandahåller spel på restaurangkasinon och på fartyg i internationell trafik samt något ökade offentligfinansiella intäkter . Om en relativt stor andel licenshavare helt kan undgå beskattning till följd av att de redan har tillstånd som gäller även efter utgången av 2018 skulle det innebära att de konsekvenser som beskrivs i propositionen delvis inte skulle uppstå. Föreliggande förslag på regeländringar bedöms dock medföra att konsekvenserna av den förändrade beskattningen av restaurangkasinon blir så som de beskrivs i propositionen. Inte heller de här föreslagna ändringarna gällande inkomstbeskattning av spelare kan antas innebära andra konsekvenser än de som följer av lagändringarna som genomfördes i samband med omregleringen av spelmarknaden. Förslaget bedöms inte medföra ökade utgifter för det offentliga. 9.1Förslaget till ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Paragrafen kompletteras med anledning av att bestämmelser om doku- mentationsavgift tas in i 49 b kap. skatteförfarandelagen (2011:1244). I paragrafens första stycke läggs en ny punkt 5 till. I punkten anges att sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i ärende om dokumentationsavgift enligt 49 b kap. skatte- förfarandelagen. Paragrafens tredje stycke kompletteras med en ny punkt 4 där det anges att sekretessen inte gäller beslut om dokumentationsavgift enligt 49 b kap. skatteförfarandelagen. Lagen träder i kraft . Förslaget till lag om ändring i skatteförfarande- lagen (2011:1244) Den innehållsförteckning som finns i paragrafen kompletteras med ett nytt kapitel, 49 b kap. Dokumentationsavgift. Paragrafen, som anger vad som avses med särskilda avgifter, kompletteras med dokumentationsavgift. Bestämmelser om dokumentationsavgift finns i det nya 49 b kap. I paragrafen anges vilka uppgifter som ska lämnas i kontrolluppgifter om alla rapporteringspliktiga konton. I paragrafens första stycke 3 klargörs det att om kontot har avslutats ska uppgift enligt den punkten inte bara lämnas om dess saldo eller värde före kontots avslutande utan också om att kontot har avslutats. I paragrafen tas även ett nytt andra stycke in. Där förklaras vad som avses med saldo eller värde när det gäller försäkringsavtal med kontant- värde eller livränteavtal. Detta kunde, avseende försäkringsavtal, tidigare endast utläsas av författningskommentaren (prop. 2014/15:41 s. 200). Se även avsnitt 4.2.2. I paragrafen anges vilka uppgifter som ska lämnas för rapporterings- pliktiga konton som är depåkonton. I paragrafens första stycke 1 och 2 klargörs det att de belopp som uppgifter ska lämnas om är sammanlagt ”bruttobelopp”. Där klargörs det även att de belopp som uppgifter ska lämnas om är sådana som har tillgodoräknats eller betalats ut ”till kontot eller avseende kontot” . Paragrafen får därigenom en utformning som närmare överensstämmer med punkt 2 a 5 i artikel 2 i . Att uppgift ska lämnas om belopp inte bara när de tillgodoräknas eller betalas ut till kontot utan även när det sker avseende kontot, innebär att uppgift ska lämnas om avkastning på tillgångar på kontot även om avkastningen tillgodoräknas eller betalas ut till ett annat konto. Se även avsnitt 4.2.2. I paragrafen anges vilka uppgifter som ska lämnas för rapporterings- pliktiga konton som är inlåningskonton. Det klargörs att det belopp som uppgifter ska lämnas om är det sammanlagda ”bruttobeloppet”. Paragrafen får därigenom en utformning som närmare överensstämmer med punkt 2 a 6 i artikel 2 i . Se även avsnitt 4.2.2. I paragrafen anges vilka uppgifter som ska lämnas för rapporterings- pliktiga konton som varken är depåkonton eller inlåningskonton. I första stycket klargörs det att det belopp som uppgifter ska lämnas om är det sammanlagda ”bruttobeloppet”. Paragrafen får därigenom en utformning som närmare överensstämmer med punkt 2 a 7 i artikel 2 i . Första stycket justeras också språkligt på det sättet att det anges att det belopp som uppgift ska lämnas om är det som tillgodoräknats eller betalats ut ”avseende kontot”. angavs det belopp som har tillgodoräknats eller betalats ut ”på tillgångar på kontot”. Justeringen syftar till att den språkliga utformningen av lagtexten ska överensstämma bättre med att ett sådant konto kan vara till exempel ett försäkringsavtal. En utbetalning med anledning av ett försäkringsavtal behöver inte ha en direkt koppling till specifika tillgångar. Det görs även en språklig justering för att tydliggöra att de bruttobelopp som avses är sådana som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet är gäldenär eller garant för, dvs. att ”gäldenär eller garant för” syftar på bruttobeloppet och inte på kontot. Ett nytt andra stycke tas också in i paragrafen. I andra stycket klargörs att sammanlagt bruttobelopp innefattar till exempel det sammanräknade bruttobeloppet av betalningar som gjorts med anledning av försäljning eller inlösen. Detta framgick tidigare endast av författningskommentaren (prop. 2014/15:41 s. 201). Se även avsnitt 4.2.2. I paragrafen anges vilka uppgifter som ska lämnas i kontrolluppgifter om alla rapporteringspliktiga konton. Paragrafens tidigare första stycke 5 lyfts ut och flyttas till ett nytt andra stycke. I det nya andra stycket klargörs att det i en kontrolluppgift om ett rapporteringspliktigt konto som innehas av en passiv icke-finansiell enhet även, i fråga om konton som granskats som nya konton enligt 7 kap. lagen (2015:911) om identifiering av rappor- teringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, förkortad IDKAL, ska lämnas uppgift om på vilket sätt personer med bestämmande inflytande utövar det bestämmande inflytan- det över enheten. Det klargörs även att när det gäller konton som granskats som befintliga konton enligt 6 kap. IDKAL, ska uppgift lämnas om på vilket sätt personer med bestämmande inflytande utövar det bestämmande inflytandet, om den informationen finns tillgänglig. När det gäller personer med bestämmande inflytande över en juridisk person är frågan om det bestämmande inflytandet utövas genom ägande, ställning i företaget eller på annat sätt. När det gäller personer med bestämmande inflytande över en juridisk konstruktion som är en trust är frågan om det bestämmande inflytandet utövas genom att personen är stiftare, förvaltare, beskyddare, förmånstagare eller del av förmånstagarkretsen, eller om inflytandet utövas på annat sätt. När det gäller andra juridiska konstruktioner än juridiska personer eller truster är frågan om det bestämmande inflytandet utövas på ett sätt som motsvarar de ovan nämnda alternativen avseende en trust. Vad som avses med person med bestämmande inflytande anges i 2 kap. 18 § IDKAL. Vad som avses med enhet anges i 2 kap. 21 § IDKAL. I första stycket 5 b klargörs det även att uppgift, när kontrolluppgift lämnas 2018/19:9 om ett konto som innehas av en enhet, även ska lämnas om att konto- havaren är antingen en passiv icke-finansiell enhet eller en annan enhet än en passiv icke-finansiell enhet. Se även avsnitt 4.2.4. I paragrafen tas även ett nytt tredje stycke in. Där förklaras vad som avses med saldo eller värde när det gäller försäkringsavtal med kontant- värde eller livränteavtal. Vad som avses med kontantvärde anges i 2 kap. 15 § IDKAL. Detta kunde, med avseende på försäkringsavtal, tidigare utläsas av författningskommentaren (prop. 2015/16:29 s. 213).