prop · H503263 · 2018-05-29 00:00:00 — Det finns heller inte något annat EU-rättsligt hinder mot att Anmälningsskyldigheten för anställda och upp- dragstagare i börser infördes i syfte att så långt som möjligt undanröja alla betänkligheter om förekomsten av insiderhandel, så att allmänhetens förtroende för de finansiella marknaderna upprätthålls (prop. 1999/2000:109 s. 72). För att uppnå detta syfte och för att underlätta tillsyn bör bestämmelserna om anmälningsskyldig- het för anställda och uppdragstagare i börser gälla även i fortsättningen. De bör därför föras över till lagen om värdepappersmarknaden. kapitlet i den lagen finns bestämmelser om tystnadsplikt som även gäller Bestämmelserna om anmälningsskyldighet bör införas i anslut- ning till de bestämmelserna. möjligheter att utöva tillsyn över att bestämmel- serna om anmälningsskyldighet för anställda och uppdragstagare i värde- pappersinstitut och börser följs påverkas inte av förslagen i proposi- Lagen om värdepappersmarknaden innehåller bestämmelser som motsvarar tillsynsbestämmelserna i lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. föreskrifter och allmänna råd om förteckning över vissa innehav av finansiella instrument grundar sig på ett bemyndigande i lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument (14 §) och förordningen (2016:1316) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning (10 §). gäller börser förs bemyndigandet över till lagen om värdepappers- När det gäller värdepappersinstitut framgår det av kommis- sionens förordning om organisatoriska krav för värdepappersföretag vilka arbetstagare och uppdragstagare som är anmälningsskyldiga, varför några föreskrifter inte är nödvändiga i del delen. kommissionens förordning preciserar krav som följer av en bestämmelse i lagen om värdepappersmarknaden på att ett värdepappersinstitut ska upprätta och tillämpa regler om egna affärer med finansiella instrument som görs av personer i institutets styrelse, de anställda i institutet och institutets anknutna ombud (8 kap. 9 §). I fråga om vad en förteckning bör innehålla kan därför föreskrifter meddelas med stöd av ett befintligt bemyndigande i lagen om värdepappersmarknaden som anknyter till den bestämmelsen (8 kap. 35 §). Lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument kan därmed upphävas. När anmälningsskyldigheten för offentliga funktionärer infördes övervägdes behovet av sekretess (prop. 1990/91:42 s. 48 f.). Det konstaterades då att en total offentlighet av de offentliga funktionärernas innehav av finansiella instrument skulle innebära ett allvarligt ingrepp i den personliga integriteten. Något behov som motiverade ett sådant ingrepp ansågs inte föreligga. Det finns inte skäl att nu göra någon annan bedömning. Sekretessbestämmelsen (32 kap. 6 § offentlighets- och sekretesslagen) bör dock justeras med anledning av att bestämmelserna om anmälningsskyldighet kommer att finnas i en ny lag. finner det tveksamt om en strängt sekretesskyddad intern förteckning över anmälda innehav tillgodoser behovet av förtroendeskapande åtgärder om att offentliga funktionärer inte missbrukar insiderinformation. Regeringen vill dock framhålla att anmälningsskyldigheten bl.a. kan användas för att underlätta kontrollen av att förbudet mot insiderhandel och förbudet mot otillåtna bisysslor iakttas. Dessutom kan den göra den anmälningsskyldige uppmärksam på vikten av att tillämpliga regler följs och minska benägenheten för förtroendeskadlig handel med finansiella instrument (se avsnitt 6.1). Regeringen anser därför att förteckningen över innehav av finansiella instrument tillgodoser behovet av förtroendeskapande åtgärder, även om uppgifterna omfattas av sekretess och därför i praktiken inte är fritt tillgängliga för var och en. När anmälningsskyldigheten för anställda och uppdragstagare i värdepappersinstitut och börser infördes bedömdes att de anmälda uppgifterna inte skulle offentliggöras på det sätt som sker när det gäller det s.k. insiderregistret (prop. 1999/2000:109 s. 75). Det konstaterades att , i samband med inspektioner som görs inom ramen för den operativa tillsynen, har möjlighet att kontrollera att bestämmelserna om anmälningsskyldighet för anställda och uppdragstagare i värdepappersinstitut och börser följs och begära in förteckningarna. Om begär in sådana förteckningar i sin tillsyn blir de allmänna handlingar. Det finns en bestämmelse i offentlighets- och sekretesslagen (30 kap. 6 §) som innebär att sekretess gäller för uppgift om en enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som har lämnats till till följd av övervakning enligt lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Som framgår ovan kommer att ha möjlighet att utöva tillsyn över värdepappersinstitutens och börsernas hantering av anmälningsskyldigheten även efter det att lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument har upphävts. Nämnda sekretessbestämmelse kommer inte att kunna tillämpas på uppgifter som lämnas efter det att lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella in- 2017/18:263 strument upphävts. Utöver uppgifter som hämtar in som ett led i övervakningen av regleringen om marknadsmissbruk (30 kap. 6 a–6 c §§ offentlighets- och sekretesslagen) kommer det inte att finnas någon sekretessbestämmelse som tar sikte på anställda och uppdragstagares personliga och ekonomiska förhållanden. Frågan om behovet av sekretess för sådana uppgifter behandlas dock inte i promemorian. Regeringen avser att återkomma till den frågan i ett annat sammanhang. Regeringens förslag: Lagen om skyldighet för vissa offentliga funktionärer att anmäla innehav av finansiella instrument ska träda i kraft . Lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument ska upphävas . Äldre bestämmelser om sekretess ska gälla för uppgifter som har lämnats före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås att datumet för ikraftträdandet av den nya lagen och upphävandet av den nuvarande lagen ska vara . Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag: De nya reglerna bör träda i kraft med hänsyn till den tid som krävs för beredningen av förslaget. De föreslagna författningsändringarna bör träda i kraft . Lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument bör upphöra att gälla . Några särskilda övergångsbestämmelser när det gäller anmälningsskyldigheten är inte nödvändiga. Det bör dock införas en övergångsbestämmelse till de ändringar i offentlighets- och sekretesslagen som föreslås i avsnitt 6.5, för att säkerställa att sekretessen även i fortsättningen gäller för uppgifter som har lämnats före ikraftträdandet. Förslagen i denna proposition innebär att det nuvarande regelverket om vissa offentliga funktionärers skyldighet att anmäla innehav av finansiella instrument moderniseras och förtydligas. Genom förslaget att regeringen ska få meddela föreskrifter ökar möjligheterna att smidigt anpassa regelverket till ändrade förhållanden på finansmarknaderna och den statliga myndighetsstyrningen. Promemorians konsekvensanalys kritiseras av några remissinstanser. () instämmer inte fullt ut i bedömningen i promemorian att förslaget inte har några statsfinansiella konsekvenser, eftersom hanteringen av anmälningarna i enlighet med förslaget, åtminstone för PTS del, kommer att innebära att ytterligare resurser behöver tillsättas. SGU instämmer inte i bedömningen att det föreslagna regelverket sammantaget medför en minskad administrativ belastning för myndigheterna och de anmälningsskyldiga, då det för vissa myndigheter sannolikt kan förhålla sig tvärtom. Bergsstaten befarar även att en utökning av anmälningsskyldigheten till indirekta innehav av finansiella instrument skulle kunna leda till ett omfattande merarbete, trots att det i promemorian bedöms att det förväntade merarbetet är begränsat. Transportstyrelsen anför att den bakomliggande frågan – om en anmälningsskyldighet faktiskt stävjar marknadsmissbruk och om de kostnader som uppstår med en anmälningsskyldighet motsvarar nyttan med densamma – inte besvaras i promemorian. 7.3Konsekvenser för myndigheter och anmälningsskyldiga Förslagen i propositionen innebär att möjligheterna att begränsa anmälningsskyldigheten för de offentliga funktionärer som inte ingår i en myndighets ledning ökar. Antalet personer som omfattas av anmälningsskyldigheten kommer sannolikt att minska, vilket innebär att integritetsintrånget minskar. införs regler som i några fall innebär att anmälningsskyldigheten ökar i omfattning. Sammantagna kan förslagen förväntas innebära att syftet med regelverket kan uppnås med en totalt sett mindre administrativ börda för berörda myndigheter och anmälningsskyldiga, även om det, som SGU påpekar, naturligtvis kan tänkas att den administrativa belastningen skulle kunna öka för vissa myndigheter. Som PTS ger uttryck för kan vissa myndigheter behöva ägna mer tid åt att hantera anmälningsskyldigheten än vad som sker . Detta ska dock ske inom befintliga budgetramar. I promemorian görs bedömningen att det administrativa merarbete som en utökning av anmälningsskyldigheten till vissa finansiella instrument som den anmälningsskyldige indirekt förfogar över är begränsat. Bergsstaten befarar dock att utökningen skulle kunna leda till ett omfattande merarbete. Regeringen konstaterar att den administration som anmälningsskyldigheten innebär för myndigheternas del främst består i att ha system för att ta emot och hantera anmälningar samt att bedöma vilka som ska omfattas av anmälningsskyldighet. Det arbetet kan inte anses påverkas i någon nämnvärd utsträckning ifall finansiella instrument som den anmälningsskyldige indirekt förfogar över i vissa fall ska anmälas. För den enskilde innebär det dock mer administration. Regeringen anser dock att det uppvägs av att anmälningsskyldigheten bättre uppfyller sitt syfte. Förslagen har inte några statsfinansiella konsekvenser. 2017/18:263 7.4 Konsekvenser för den kommunala I propositionen (avsnitt 6.3.5) föreslås att regeringen ska få meddela föreskrifter om undantag från anmälningsskyldigheten och att sådana föreskrifter även ska kunna gälla i förhållande till kommuner och landsting. Inom ramen för sådana föreskrifter kan regeringen ge kommuner och landsting möjlighet att bestämma att endast vissa typer av finansiella instrument ska omfattas av anmälningsskyldigheten. Det föreslås också att regeringen ska få meddela föreskrifter om att anmälningsskyldigheten för offentliga funktionärer i kommuner och landsting i vissa fall utsträcks till finansiella instrument som den anmälningsskyldige indirekt förfogar över. Det konstateras vidare att regeringen även gentemot kommuner och landsting kan meddela verkställighetsföreskrifter om hur anmälningsskyldigheten ska fullgöras. Enligt regeringsformen bör en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den (14 kap. 3 §). Regeringen konstaterar att anmälningsskyldigheten av integritets- och kostnadsskäl inte bör vara mer omfattande än nödvändigt och att det därför är viktigt att införa en möjlighet att föreskriva om undantag från anmälningsskyldigheten. När det gäller föreskrifter om hur anmälningsskyldigheten ska fullgöras och vad anmälningsskyldigheten ska omfatta anser regeringen att tydliga regler om hur anmälningsskyldigheten ska fullgöras förenklar kommunernas och landstingens hantering av anmälningsskyldigheten. Regeringen anser därför att den inskränkning i den kommunala självstyrelsen som de aktuella förslagen skulle kunna få inte går utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett dem. Förslagen har inte några andra konsekvenser som avses i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Transportstyrelsen påpekar att den bakomliggande frågan – om en anmälningsskyldighet faktiskt stävjar marknadsmissbruk och om de kostnader som uppstår med en anmälningsskyldighet motsvarar nyttan med densamma – inte besvaras i promemorian. Regeringen konstaterar att det är omöjligt att mäta i vilken mån ett regelverk om anmälningsskyldighet för offentliga funktionärer faktiskt hindrar marknadsmissbruk. Som framgår i avsnitt 6.1 bidrar anmälningsskyldigheten till att göra den anmälningsskyldige uppmärksam på vikten av att tillämpliga regler följs och bör därmed minska benägenheten för handel med finansiella instrument som kan vara förtroendeskadlig. Regeringen anser att anmälningsskyldigheten är både ändamålsenlig och kostnadsmässigt motiverad. Förslaget till lag om skyldighet för vissa offentliga funktionärer att anmäla innehav av I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Lagen innehåller bestämmelser om skyldighet för statsråden och vissa offentliga funktionärer att anmäla innehav av finansiella instrument. Sådana bestämmelser finns i lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument, som föreslås bli upphävd (se avsnitten 6.2 och 6.5). Med offentliga funktionärer i första stycket avses arbetstagare och uppdragstagare inom staten, kommunerna och landstingen. Med uppdragstagare avses t.ex. valda ledamöter och ersättare i organ i staten, kommunerna och landstingen, utsedda ledamöter i statliga myndigheters styrelser och nämnder samt utsedda ledamöter, sakkunniga och experter i statliga kommittéer. I andra stycket anges att lagen inte gäller för myndigheter under och inte heller för de allmänna pensionsfonderna. När det gäller och finns i stället bestämmelser i lagen om riksbank respektive lagen med instruktion för . När det gäller AP-fonderna finns bestämmelser om anmälningsskyldighet i lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) och lagen om . Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Paragrafen innehåller definitioner som har betydelse för tillämpningen av lagen. Med finansiellt instrument avses detsamma som i lagen om värdepappersmarknaden. Med insiderinformation avses detsamma som i regleringen på marknadsmissbruksområdet (se avsnitt 4.2). Hänvisningen till marknadsmissbruksförordningen är dynamisk och avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitten 6.2, 6.3.1 och 6.3.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälningsskyldighet för statsråd. Där anges att statsråden är skyldiga att anmäla sina innehav av finansiella instrument. Statsrådens anmälningsskyldighet följer därmed, till skillnad från nuvarande reglering, av lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.1. Paragrafen innehåller den grundläggande bestämmelsen om anmälningsskyldighet vid de myndigheter som regeringen bestämmer ska omfattas I sak motsvarar paragrafen delar av 11 § första stycket lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Första stycket innebär att de som ingår i en myndighets ledning ska omfattas av anmälningsskyldighet om det behövs med hänsyn till förekomsten av insiderinformation inom myndigheten. De personer som avses är samtliga styrelseledamöter i styrelsemyndigheter, samtliga nämndledamöter i nämndmyndigheter och myndighetschefen i enrådighetsmyndigheter (jfr 2 § myndighetsförordningen). Det finns dock även myndigheter med andra ledningsformer. Vilka personer som ska anses utgöra ledningen i en sådan myndighet får i sådana fall bestämmas utifrån de bestämmelser som gäller för den myndigheten. Enligt andra stycket får regeringen besluta genom föreskrifter eller förvaltningsbeslut vilka myndigheter som ska omfattas av bestämmelsen. Regeringens beslut fattas mot bakgrund av förekomsten av insiderinformation inom en myndighet. Insiderinformation kan finnas tillgänglig inom en myndighet vars verksamhet exempelvis består av tillståndsgivning eller offentlig upphandling. Vid vissa myndigheter kan det finnas information om omständigheter som kan påverka marknadsläget i stort, såsom innehållet i ännu inte publicerad ekonomisk statistik, kommande beslut som påverkar ränteläget eller planerade skatteändringar (jfr prop. 1990/91:42 s. 46). Övervägandena finns i avsnitt 6.3.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om en myndighets beslut att arbetstagare och uppdragstagare vid myndigheten ska omfattas av anmälningsskyldighet. I sak motsvarar paragrafen delar av 11 § första stycket lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Paragrafen innebär att om regeringen har beslutat att en myndighets ledning omfattas av anmälningsskyldighet, så ska myndigheten besluta att även andra arbetstagare och uppdragstagare vid myndigheten ska omfattas av anmälningsskyldigheten om det behövs med hänsyn till deras tillgång till insiderinformation. Syftet med anmälningsskyldigheten är i första hand att den ska bidra till att upprätthålla förtroendet för myndigheten och de berörda funktionärerna. Det bör därför i första hand övervägas om beslutsfattare inom myndigheten bör vara anmälningsskyldiga. Om det vid myndigheten, utöver myndighetschefen, finns arbetstagare och uppdragstagare som är utsedda av regeringen, bör dessa normalt omfattas av anmälningsskyldighet även om de har begränsad tillgång till insiderinformation. Arbetstagare och uppdragstagare som inte har beslutsfattande ställning bör omfattas av anmälningsskyldighet endast om det finns särskilda skäl för det, t.ex. mot bakgrund av att det är fråga om särskilt känslig information eller en verksamhet där förtroendet för de anställdas integritet och opartiskhet är särskilt viktig. Som påpekar omfattar denna paragraf enbart statliga myndigheter. I fråga om kommunala myndigheter tillämpas i stället bestämmelserna i 7 § (jfr prop. 1990/91:42 s. 48). gäller i stället 6 §. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälningsskyldighet för anställda och uppdragstagare i . Av paragrafen följer att ska besluta om anmälningsskyldighet för anställda och uppdragstagare vid myndigheten, om det behövs med hänsyn till deras tillgång till insiderinformation (jfr 5 § och författningskommentaren till den bestämmelsen). Övervägandena finns i avsnitt 6.3.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälningsskyldighet inom kommuner och landsting. Paragrafen motsvarar i sak 11 § andra stycket lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Befogenheten motsvarar den befogenhet som en myndighet har enligt 5 § (se författningskommentaren till den bestämmelsen). Övervägandena finns i avsnitt 6.3.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälningsskyldighet för finan- siella instrument som den anmälningsskyldige indirekt förfogar över. Paragrafen innebär att anmälningsskyldigheten enligt 3–7 §§ i vissa fall omfattar finansiella instrument som den anmälningsskyldige indirekt Det gäller under förutsättning att regeringen har meddelat föreskrifter om det med stöd av bemyndigandet i 10 § första stycket 1. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.2. Paragrafen reglerar hur anmälningsskyldigheten ska fullgöras. Första stycket första meningen motsvarar i sak 11 § tredje stycket la- gen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Av andra meningen följer att ett statsråd ska anmäla sitt innehav av finansiella instrument till . Av andra stycket följer att anmälningsskyldigheten även omfattar upp- gift om att den anmälningsskyldige inte innehar några finansiella instru- Tredje stycket motsvarar i sak delar av 11 § första stycket lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Regeringen kan meddela verkställighetsföreskrifter om hur anmäl- ningsskyldigheten ska fullgöras och hur en myndighet ska hantera anmälningarna (se 10 § andra stycket). Övervägandena finns i avsnitten 6.3.1 och 6.3.5. Paragrafen innehåller bemyndiganden för regeringen att meddela före- skrifter och en upplysningsbestämmelse. De föreskrifter som beslutas med stöd av paragrafen får avse både myndigheter, kommuner och landsting. Övervägandena finns i avsnitten 6.3.3–6.3.5. 2017/18:263 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Punkt 1 anger när lagen träder i kraft. Punkt 2 innebär att när lagen träder i kraft upphävs lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument 6 kap. 1 a § Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt att hämta in bl.a. de uppgifter eller handlingar som behövs för inspektionens övervakning av att bestämmelserna i angivna författningar och angiven EU-förordning följs. Ändringen i första stycket innebär att hänvisningen till lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument tas bort, eftersom den lagen upphävs. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om skyldighet för vissa anställda och uppdragstagare i en börs att till arbetsgivaren anmäla innehav av finansiella instrument. Den motsvarar i sak bestämmelserna i fråga om börser i 12 § lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument (se prop. 1999/2000:109 s. 73–76). Uttrycket ”icke offentliggjord information om förhållanden som kan påverka kursen på finansiella instrument” byts ut mot ”insiderinformation”, för att bättre stämma överens med den nya regleringen om marknadsmissbruk i svenska författningar och i direkt tillämpliga EU-rätts- akter (prop. 2016/17:22). Av artikel 7.1 d i marknadsmissbruksförordningen framgår att t.ex. information om ännu inte genomförda handelsorder avseende finansiella instrument kan utgöra insiderinformation (se avsnitt 4.2). Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förteckningar av sådana anmälningar som görs enligt 15 §. Den motsvarar 13 § första stycket lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument när det gäller börser (se prop. 1999/2000:109 s. 73–76). Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Paragrafen, som är ny, innehåller bemyndiganden i anslutning till 15 och 16 §§. Den motsvarar i sak 14 § lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 8.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 30 kap. 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess för uppgift om en enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som finns hos till följd av inspektionens övervakning enligt uppräknade lagar. I första stycket tas punkt 3 bort eftersom lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument upphävs. 32 kap. 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess för uppgift om innehav av finansiella instrument som har lämnats till en myndighet till följd av anmälningsskyldighet enligt uppräknade lagar. Ändringen i första stycket görs som en följd av att lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument upphävs och bestämmelsen i 11 § den lagen, som reglerar anmälningsskyldighet för offentliga funktionärer vid myndigheter, kommuner och landsting, ersätts av den nya lagen om skyldighet för vissa offentliga funktionärer att anmäla innehav av finansiella instrument. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Punkt 1 anger när lagen träder i kraft. Av punkt 2 följer att den äldre lydelsen av 30 kap. 6 § och 32 kap. 6 § gäller för uppgifter som har lämnats före . Övervägandena finns i avsnitt 6.6. Sammanfattning av promemorian Skyldighet för vissa offentliga funktionärer att anmäla innehav av finansiella instrument (Ds 2017:21) I denna promemoria behandlas frågan om hur reglerna om skyldighet för vissa offentliga funktionärer att anmäla innehav av finansiella instrument bör se ut.