prop · H503232 · 2018-04-19 00:00:00 — Enligt 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen får dock sekretessbelagda uppgifter lämnas ut till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation om utlämnandet görs med stöd av särskild föreskrift i lag eller förord- ning. Med det avses uttryckliga uppgiftsskyldigheter eller andra sekre- tessbrytande regler. Sekretessbelagda uppgifter får enligt 8 kap. 3 § offentlighets- och sek- retesslagen även lämnas till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation om uppgiften i motsvarande fall får lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas ut. Om en svensk myndighet i motsvarande läge inte skulle ha fått uppgif- terna på grund av sekretess får de alltså inte lämnas ut. Vid bedömningen av om uppgiftslämnandet är förenligt med svenska intressen får bl.a. intresse av internationellt samarbete med den utländska myn- digheten eller det mellanfolkliga organet beaktas. Det kan inom ramen för det internationella samarbetet finnas bestäm- melser som hindrar att personuppgifter överförs till tredjeland. Enligt t.ex. 10 § lagen (2000:344) om Schengens informationssystem får en uppgift som behandlas i registret inte överföras eller göras tillgänglig för ett tredjeland (med vilket här bör förstås stater som inte är anslutna till ) eller en internationell organisation. 2017/18:232 15 15.1Inledande om offentlighet och sekretess 15.1.1Rätten att ta del av allmänna handlingar Enligt 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen har var och en rätt att ta del av allmänna handlingar. Den rätten får enligt 2 kap. 2 § första stycket tryck- frihetsförordningen begränsas bara om det är nödvändigt med hänsyn till vissa intressen. En sådan begränsning ska anges noga i en bestämmelse i en särskild lag eller, om det i ett visst fall anses lämpligare, i en annan lag som den förstnämnda lagen hänvisar till. Den särskilda lag som avses är offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Sekretess innebär inte bara begränsningar av rätten att ta del av all- männa handlingar utan även förbud att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen, genom utlämnande av allmän handling eller på något annat sätt. Sekretess innebär således både handlingssekretess och tystnadsplikt. Till den del sekretessbestämmelserna innebär tystnadsplikt, medför de en begränsning av yttrandefriheten enligt regeringsformen. En sekretessbestämmelse består som regel av tre huvudsakliga rekvisit som anger sekretessens föremål, räckvidd och styrka. Sekretessens föremål är den information som kan hemlighållas och anges i lagen genom ordet ”uppgift” tillsammans med en mer eller mindre långtgående precisering av uppgiftens art, t.ex. uppgift om en- skilds personliga förhållanden. Sekretessbestämmelsens räckvidd bestäms normalt genom att det i be- stämmelsen preciseras att sekretessen bara gäller i en viss typ av ärende, i en viss typ av verksamhet eller hos en viss myndighet. Ett fåtal sekretess- bestämmelser gäller utan någon begränsning av räckvidden. Uppgiften kan då hemlighållas oavsett i vilket ärende, i vilken verksamhet eller hos vilken myndighet den finns. Sekretessens styrka bestäms som regel med hjälp av s.k. skaderekvisit. Man skiljer mellan raka och omvända skaderekvisit. Vid raka skaderek- visit är utgångspunkten att uppgifterna är offentliga och att sekretess bara gäller om det kan antas att viss skada uppstår om de lämnas ut. Vid om- vända skaderekvisit är utgångspunkten den motsatta. Då är presumtionen att uppgifterna omfattas av sekretess. Uppgifterna får då lämnas ut endast om det står klart att uppgifterna kan röjas utan att viss skada uppstår. Sekretessen kan även vara absolut, vilket innebär att de uppgifter som sekretessen omfattar ska hemlighållas utan någon skadeprövning om uppgifterna begärs ut. Som huvudregel följer sekretess inte med en uppgift när den lämnas till en annan myndighet. Det beror bl.a. på att behovet av sekretess och styr- kan i sekretessen inte kan bestämmas enbart med hänsyn till sekretess- intresset utan varierar mellan myndigheter. Offentlighetsintresset kan kräva att de uppgifter som behandlas som hemliga hos en myndighet är offentliga hos en annan (prop. 1979/80:2 Del A, s. 75 f.). Det finns dock Prop. 2017/18:232 vissa bestämmelser om överföring av sekretess. Vid överföring av sekretess skiljer man mellan primära och sekundära sekretessbestämmelser. En primär sekretessbestämmelse gäller hos en myndighet eller för en viss typ av verksamhet eller en viss ärendetyp. En sekundär sekretessbestämmelse är en bestämmelse om sekretess som en myndighet ska tillämpa på grund av en särskild bestämmelse om överfö- ring av sekretess. Överföring av sekretess innebär enligt 3 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen att en primär sekretessbestämmelse som är tillämplig på en uppgift hos en myndighet, ska tillämpas på uppgiften även av en myndighet som uppgiften lämnas till. Om det finns en bestämmelse om överföring av sekretess kan således en och samma sek- retessbestämmelse vara både en primär och en sekundär sekretessbestäm- melse. Den är en primär sekretessbestämmelse hos den utlämnande myn- digheten och en sekundär sekretessbestämmelse hos den mottagande myndigheten. En primär sekretessbestämmelse kan normalt tillämpas på en uppgift oavsett om myndigheten har fått uppgiften från en annan myndighet eller från en enskild. När samma sekretessbestämmelse tillämpas som en sekundär sekretessbestämmelse kan den däremot bara tillämpas på upp- gifter som den mottagande myndigheten har fått från den utlämnande myndigheten. En sekundär sekretessbestämmelse kan alltså inte tillämpas på uppgifter som den mottagande myndigheten har fått direkt från en enskild (prop. 1997/98:9 s. 38 f., prop. 2005/06:161 s. 30 och JO 2000/01 s. 44 och 50). Sekretesstiden i olika sekretessbestämmelser varierar beroende på vil- ken typ av uppgift det är fråga om. Endast i ett fåtal bestämmelser saknas tidsgränser. Sekretess till skydd för tillsynsverksamheten Tillsynsverksamhet skyddas av olika sekretessregler, både primära och Enligt 17 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess för uppgift om planläggning eller andra förberedelser för sådan inspektion, revision eller annan granskning som en myndighet ska göra, om det kan antas att syftet med granskningsverksamheten motverkas om Får en myndighet i verksamhet som rör tillsyn en sekretessreglerad uppgift från en annan myndighet, blir enligt 11 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen sekretessbestämmelsen tillämplig även hos tillsyns- Därmed gäller i princip samma sekretess hos tillsynsmyn- digheten som hos den myndighet som är föremål för tillsyn. gäller även för uppgifter som tillsynsmyndigheten hämtar in från andra myndigheter än den som granskningen avser, om uppgifterna behövs för Enligt 11 kap. 8 § gäller en primär sekretessbestämmelse som ska tillämpas av tillsynsmyndigheten framför överförd sekretess enligt 11 kap. 1 §. Sekretess gäller enligt 42 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen hos i dess tillsynsverksamhet. Sek- retessen hos nämnden regleras uttömmande i 42 kap. 6–8 §§. Om nämn- den har fått uppgifter från en enskild gäller enligt 42 kap 6 § sekretess enligt 15 kap. endast om det kan antas att riket lider betydande skada om uppgiften röjs och enligt 18 kap. endast om det kan antas att verksamhe- ten för att förebygga eller beivra brott allvarligt motverkas om uppgiften röjs. Överföring av sekretess regleras i 42 kap. 8 §. Sekretess följer alltid med en uppgift som lämnats av en annan myndighet till nämnden. Enligt förarbetena är det viktigt att uppgifter i dessa fall inte får ett svagare skydd hos nämnden än hos den utlämnande myndigheten (prop. 2006/07:133 s. 74). Sekretess överförs både från myndigheter som om- fattas av nämndens tillsyn och från andra myndigheter. Sekretess till skydd för enskild i tillsynsverksamhet Enligt 32 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess hos Datainspektionen i ärende om tillstånd eller tillsyn som enligt lag eller annan författning ska handläggas av inspektionen och i ärende om sådant bistånd som avses i dataskyddskonventionen, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om upp- giften röjs. Enligt 42 kap. 6 § andra stycket gäller sekretess hos till skydd för uppgift om enskildas personliga förhållanden som lämnas av enskilda själva, om uppgiften skulle ha varit sekretessreglerad om den funnits hos den myndighet som det aktuella tillsynsärendet får anses avse. Om uppgifterna inte kan hänföras till någon sådan myndighet, är de således offentliga. Primär sekretess som kan gälla i tillsynsverksamhet Den primära sekretessen för brottsbekämpande verksamhet enligt 18 kap. 1 och 2 §§ offentlighets- och sekretesslagen gäller i princip hos alla myn- digheter. Är det fråga om sådan sekretess gäller därmed sekretessen till skydd för uppgifter i förundersökningar, ärenden om användning av tvångsmedel och underrättelseverksamhet även hos tillsynsmyndigheten. Detsamma gäller sekretess enligt andra bestämmelser i 18 kap. som är konstruerade så att sekretessen följer med uppgiften. Särskilda sekretess- bestämmelser gäller som nämnts för Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden. Sekretess med hänsyn till förhållandet till andra stater Enligt 15 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess för uppgift som angår förbindelser med en annan stat eller i övrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös, om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. För att sekretess ska gälla krävs att den svenska myndig- heten företräder på sådant sätt att kontakten anses röra förbindelser med den andra staten. Paragrafen kan även vara tillämplig på en utländsk myndighets kontakter med en svensk myndighet, men utrymmet för sekretess är starkt begränsat (, och , i fortsättningen Lenberg m.fl., supplement 9, Prop. 2017/18:232 januari 2014, s. 15:1.1). Sekretessen i 15 kap. 1 a § offentlighets- och sekretesslagen infördes för att möta ökade krav på sekretess i internationellt samarbete. Sekretess gäller för uppgift som en svensk myndighet har fått från ett utländskt organ på grund av bl.a. en bindande EU-rättsakt eller ett av EU ingånget avtal eller av godkänt avtal med en annan stat eller mellanfolk- lig organisation, om det kan antas att möjlighet att delta i det internationella samarbetet försämras om uppgiften röjs. Sekretess gäller också för uppgift som en myndighet har inhämtat i syfte att överlämna den till ett utländskt organ i enlighet med en sådan rättsakt eller ett sådant avtal. Bestämmelsen gäller hos alla som tillämpar offentlighets- och sekretesslagen. Sekretess gäller enligt 42 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen hos för uppgift som nämnden har fått direkt från en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation. Förutsättningen för sekretess är att det skulle ha gällt sekretess för upp- giften om den hade funnits hos den myndighet som det aktuella tillsyns- ärendet får anses avse. Kan uppgifterna inte hänföras till någon sådan myndighet är de alltså offentliga. Datainspektionen har däremot inte någon motsvarande sekretessbestämmelse som skyddar allmänna ut- ländska intressen i myndighetens tillsynsverksamhet. 15.2.2Behovet av en ny sekretessbestämmelse Regeringens bedömning: Det behövs en ny sekretessbestämmelse för att värna tillsynsmyndighetens internationella samarbete enligt ram- lagen. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De enda remissinstanser som uttalar sig i denna del är och Tidningsutgivarna som anser att utform- ningen av den sekretessbestämmelse som föreslås är problematisk och i praktiken kan komma att leda till en presumtion för sekretess. Eftersom en sådan sträng sekretess inte är motiverad enligt dem avstyrker de för- slaget om en ny sekretessbestämmelse. Skälen för regeringens bedömning Ökat informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter Brottsligheten är i allt större utsträckning gränsöverskridande. Det ställer krav på ökat samarbete mellan behöriga myndigheter inom olika delar av ramlagens tillämpningsområde. Ett av direktivets syften är att underlätta det fria flödet av uppgifter mellan behöriga myndigheter, nationellt och internationellt. Det får i sin tur betydelse för tillsynen över personupp- giftsbehandling. Ökat sådant informationsutbyte ställer högre krav på samarbete mellan tillsynsmyndigheterna, eftersom fler skyddsvärda och integritetskänsliga uppgifter kan komma att utbytas. Betydelsen av ett kraftfullt tillsynsarbete framhålls i skäl 4. Enligt artikel 50.1 ska med- lemsstaterna införa åtgärder som bidrar till ett verkningsfullt samarbete 2017/18:232 när det gäller tillsynen. Tillsynsmyndigheterna ska utbyta relevant in- formation och bistå varandra med tillsynsåtgärder. Samarbetet behandlas i avsnitt 11.10. I det internationella straffrättsliga samarbetet har det länge varit en självklar utgångspunkt att uppgifter skyddas av sekretess i alla medlems- stater, för att inte samarbetet ska äventyras. När det gäller uppgifter som utbyts inom ramen för internationellt polisiärt samarbete har regeringen föreslagit ett ökat sekretesskydd för utländska intressen (prop. 2016/17:208 s. 38 f.). har ställt sig bakom förslaget (bet. 2017/18:KU3, rskr. 2017/18:37). Enligt artikel 44.2 i direktivet ska tystnadsplikt gälla för personal vid tillsynsmyndigheten för konfidentiell information som de får kännedom om vid utförandet av sina uppgifter eller utövandet av sina befogenheter. Det behövs en ny sekretessbestämmelse För att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt ramlagen måste tillsyns- myndigheten både kunna hämta in och ta emot nödvändig information från tillsynsmyndigheter i andra medlemsstater. Informationen kan röra t.ex. personuppgiftsbehandling vid pågående förundersökningar, under- rättelsearbete, samarbete i spaningsverksamhet eller andra uppgifter som kan vara sekretessreglerade. Av en svensk begäran om bistånd ska det framgå vilken hjälp den svenska tillsynsmyndigheten begär och skälen för begäran. En begäran om bistånd bör givetvis formuleras så att den inte i onödan avslöjar sekretessbelagd information. Regeringen anser i likhet med utredningen att de sekretessregler som finns är tillräckliga för att tillsynsmyndigheten ska kunna fullgöra sina skyldigheter när det gäl- ler svenska framställningar om bistånd. Behovet av en sekretessbrytande bestämmelse behandlas i avsnitt 15.2.4. Regleringen i offentlighets- och sekretesslagen utgår från att det är svenska myndigheter som åsyftas, om inte annat sägs (Lenberg m.fl., s. 8:1.1). Det får betydelse framför allt vid internationellt samarbete. Om uppgifter lämnas direkt från en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation till en svensk myndighet blir bestämmelserna om överföring av sekretess inte tillämpliga (prop. 2008/09:201 s. 102). Det väcker frå- gan om den nuvarande sekretessregleringen i tillräcklig utsträckning skyddar den information som den svenska tillsynsmyndigheten kan komma att motta från en utländsk tillsynsmyndighet. Tillsynen över de behöriga myndigheterna kommer att ge tillsynsmyn- digheten insyn i bl.a. brottsbekämpande verksamhet där intresset av sek- retess till skydd för det allmännas verksamhet är starkt. Det gäller i lika hög grad utländska myndigheters brottsbekämpande verksamhet som svenska myndigheters. Det var mot den bakgrunden som sekretessen i 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen infördes. Som nämnts pågår lagstiftningsarbete i syfte att förbättra sekretesskyddet i det interna- polisiära samarbetet. Även om det inte är ett uttryckligt krav i direktivet är det enligt regeringen nödvändigt att uppgifter som härrör från internationellt samarbete på det brottsbekämpande och straffrättsliga området har ett fullgott sekretesskydd hos tillsynsmyndigheten vid tillsyn över sådant samarbete. Regeringen gör bedömningen att de sekretessregler som finns är till- räckliga för att skydda den information som utländska tillsynsmyndig- heter lämnar när de besvarar en svensk framställan om bistånd. I de fal- len är det svenska myndigheter som är föremål för tillsyn vilket gör att bl.a. 18 kap. 1–2 §§ offentlighets- och sekretesslagen kan aktualiseras. Däremot kan det förhålla sig annorlunda vid utländska framställningar om bistånd. Om de uppgifter som utländska tillsynsmyndigheter lämnar när de begär svenskt bistånd inte skyddas genom sekretess hos den svenska tillsynsmyndigheten, kan det leda till att utländska tillsynsmyn- digheter både kan komma att avhålla sig från att begära bistånd från och vara mindre villiga att bistå den svenska myndigheten när den begär att få uppgifter. Det skulle kunna hämma den svenska till- synsmyndighetens möjlighet att bedriva ett effektivt tillsynsarbete och göra det svårt för att leva upp till direktivets skyldigheter om internationellt samarbete vid tillsyn. Samarbetet på ramlagens område kräver därför enligt regeringen att utländska allmänna intressen kan skyddas. Eftersom frågan om sekretess i det gränsöverskridande tillsyns- arbetet över huvud taget inte berörs i direktivet, kan bestämmelsen om sekretess i 15 kap. 1 a § offentlighets- och sekretesslagen inte anses till- lämplig. Den sekretessbestämmelsen aktualiseras normalt bara om det finns en tydlig sekretessbestämmelse i den aktuella EU-rättsakten (prop. 2012/13:192 s. 35 och 44). har skyldighet att se till att regleringen i direktivet blir effektiv. I motsats till och Tidningsutgivarna håller rege- ringen med utredningen om att det därför finns skäl att införa en ny sek- retessbestämmelse som skyddar uppgifter som tillsynsmyndigheten får när den på begäran bistår en utländsk tillsynsmyndighet vid tillsyn inom direktivets tillämpningsområde. Bestämmelsens närmare utformning behandlas i avsnitt 15.2.3. Tillåtet intresse enligt tryckfrihetsförordningen Enligt 2 kap. 2 § första stycket tryckfrihetsförordningen får rätten att ta del av allmänna handlingar begränsas bara för vissa där särskilt angivna intressen. Ett sådant intresse är rikets förhållande till annan stat eller mel- lanfolklig organisation (2 kap. 2 § 1 tryckfrihetsförordningen) och ett annat är myndighetsverksamhet för inspektion, kontroll eller annan till- syn (2 kap. 2 § 3). När bestämmelsen i 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen in- fördes bedömde regeringen att ordalydelsen i fyra av de sju intressen som räknas upp i 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen uttryckligen är begrän- sade till svenska förhållanden. Det gällde bl.a. intresset i punkten 3 (prop. 1999/2000:61 s. 164). Därefter har emellertid flera bestämmelser om sek- retess i internationellt samarbete med skyddsintressen som liknar det nu aktuella införts. Som exempel kan nämnas 17 kap. 7 a § (administrativt samarbete avseende beskattning), 17 kap. 7 b § (tillsyn över marknaderna för el och naturgas) och 42 kap. 7 och 8 c §§ offentlighets- och sekretess- lagen (Säkerhets- och integritetskyddsnämndens tillsyn över bl.a. be- handling av personuppgifter). Mot bakgrund av att det har införts flera sekretessreg- ler, som lutar sig mot 2 kap. 2 § 3 tryckfrihetsförordningen och som syf- 2017/18:232 tar till att skydda utländska allmänna intressen på tillsynsområdet, håller regeringen med utredningen om att det inte finns något som hindrar att det införs en ny sekretessbestämmelse som syftar till att värna utländska intressen på tillsynsområdet. Till det kommer att en sekretessregel i detta fall även är motiverad med hänsyn till rikets förhållande till annan stat. Regeringens förslag: Sekretess ska gälla i tillsynsmyndighetens verk- samhet enligt ramlagen för uppgift som, utan samband med en svensk begäran, har lämnats av en tillsynsmyndighet i en stat inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller i , om det kan antas att den svenska tillsynsmyndighetens möjlighet att bedriva tillsyn motverkas om uppgiften röjs. Sekretessen ska gälla i högst . Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Den be- stämmelse utredningen föreslår har dock en annorlunda lydelse. Remissinstanserna: och Tidningsutgivarna befa- rar att den föreslagna bestämmelsens utformning kommer att leda till en presumtion för sekretess, eftersom det är svårt att på förhand avgöra om möjligheterna att bedriva tillsyn kan komma att motverkas. De avstyrker därför förslaget. För det fall att en sekretessbestämmelse för att skydda uppgifter från utländska tillsynsmyndigheter ändå införs, anser att ett skaderekvisit liknande det som finns i 42 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen bör väljas. Övriga remissinstanser yttrar sig inte om förslaget. Skälen för regeringens förslag Sekretessens föremål, räckvidd och styrka Sekretessen bör skydda uppgifter som lämnas till den svenska tillsyns- myndigheten av en tillsynsmyndighet i en medlemsstat när den begär svenskt bistånd. Det som behöver kunna sekretessbeläggas är framför allt uppgifter som kan ge inblick i enskilda ärenden hos tillsynsobjekten eller avslöja hur arbetet bedrivs där, t.ex. vilken spanings- eller utrednings- verksamhet som bedrivs eller vilka arbetsmetoder som används av t.ex. kriminalvårdsmyndigheter eller polisen. Den svenska tillsynsmyndig- heten skulle också kunna få inblick i utländska tillsynsmyndigheters ställningstaganden och diskussioner kring gränsöverskridande samarbe- ten som inte berör . Frågan är då hur sekretessregeln närmare bör utformas. En lösning kan vara att med 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen som förebild föreskriva att sekretess gäller om det kan antas att viss åtgärd begärs under förutsättning att överlämnade uppgifter inte röjs. En sådan bestäm- melse skulle fungera när en utländsk tillsynsmyndighet begär hjälp men inte skydda utländska intressen när uppgifter lämnas av den utländska tillsynsmyndigheten utan att denna begär något bistånd av den svenska tillsynsmyndigheten. En annan lösning kan vara att med 42 kap. 7 § som förebild föreskriva att sekretess gäller i den utsträckning uppgiften skulle ha varit sekretessreglerad om den funnits hos den myndighet som det aktuella tillsynsärendet får anses avse. Nackdelen med den lösningen är att om uppgifterna inte kan hänföras till någon sådan myndighet blir de offentliga. En tredje lösning kan vara att utforma bestämmelsen på samma sätt som 17 kap. 7 b § offentlighets- och sekretesslagen. Den paragrafen tar sikte på om ett röjande skulle motverka den svenska myn- dighetens möjlighet att bedriva tillsyn. Bestämmelsen infördes med an- ledning av samarbetet inom EU vid tillsyn över marknaderna för el och naturgas (prop. 2012/13:7 s. 20). När en ny sekretessbestämmelse övervägs ska det alltid göras en intresseavvägning mellan sekretessintresset och insynsintresset (prop. 1979/80:2 Del A, s. 78). När skälen för att införa en sekretessbestäm- melse väger tyngre än insynsintresset kommer avvägningen mellan skyddsintresset och allmänhetens intresse av insyn normalt till uttryck genom att sekretessbestämmelsen förses med ett skaderekvisit. Det kan antingen vara ett rakt skaderekvisit, som innebär en presumtion för offentlighet, eller ett omvänt skaderekvisit, som innebär en presumtion för sekretess (se avsnitt 15.1.2). I vissa fall förses dock sekretess- bestämmelsen med andra rekvisit som anger under vilka förutsättningar sekretessen gäller. Gemensamt för de bestämmelser som saknar ett tradi- tionellt skaderekvisit är att de är tydligt avgränsade i fråga om föremål och räckvidd. Regeringen håller med utredningen om att det finns bety- dande svårigheter att tillämpa skaderekvisit i bestämmelser som avser att skydda utländska intressen. Möjligheterna att rätt bedöma skadan är be- gränsade i de fallen och därför bör en annan typ av rekvisit väljas.