prop · H503261 · 2018-05-29 00:00:00 — 6 § I beslut om slutlig skatt ska även bestämma storleken på följande skatter och avgifter: 1. skatt och avgift på de underlag som avses i 3 §, 2.skatt enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, 3.begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), 4.avgift enligt 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 5.avgift enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, 6.egenavgifter enligt 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980), och 7.public service-avgift enligt lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv Paragrafen innehåller en uppräkning av de skatter och avgifter som ska bestämma storleken på i ett beslut om slutlig skatt. Ändringen innebär att det i uppräkningen läggs till en ny punkt om public service-avgift enligt lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens Prop. 2017/18:261 tjänst. Det innebär således att i ett beslut om slutlig skatt ska bestämma storleken på public service-avgiften. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3. Denna lag träder i kraft . Ändringarna träder i kraft , dvs. som den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst börjar gälla. Sammanfattning (SOU 2017:79) Parlamentariska public service-kommittén redovisar i detta delbetänkande sitt förslag till en finansierings- och uppbördsmodell för public service. Den bedöms vara långsiktigt stabil, legitim och värna verksamhetens oberoende från politiska och kommersiella intressen. I syfte att ytterligare stärka oberoendet föreslår kommittén också vissa ändringar när det gäller medelstilldelningen till programföretagen, sändningstillståndens giltighetstid och sammansättningen av styrelsen i ägarstiftelsen. Kommittén återkommer i slutbetänkandet till frågor om hur en ändamålsenlig reglering för public service kan utformas . Betänkandet inleds med en beskrivning av kommitténs direktiv, utredningsarbetet och kommitténs syn på public service. Kommittén anser att public service bör användas som benämning på sändningsverksamhet som bedrivs på uppdrag av statsmakterna och finansieras av allmänheten, i genom programföretagen (), () och (). Begreppet har fått starkt fäste i dagligt svenskt språkbruk och speglar bättre än radio och tv i allmänhetens tjänst den utveckling där de traditionella gränserna mellan ljud, bild och text blir allt vagare och mindre betydelsefulla för publiken. Oberoende medier utgör ett fundament i det demokratiska samhället genom sin funktion som central informationskälla, vakthund och offentligt rum för samhällsdebatt. Ökad konkurrens och större press på de kommersiella medierna ökar vikten av att det finns oberoende medier med hög legitimitet hos allmänheten och stabil finansiering som kan bidra till att medborgarna är välinformerade och kan föra konstruktiva diskussioner utifrån gemensamma verklighetsbilder. Genom att tillgodose dessa behov är public service en demokratisk kollektiv nyttighet som gynnar alla medborgare, oavsett om utbudet konsumeras eller inte. Som en konsekvens av detta bör alla medborgare vara med och bidra till finansieringen av public service. Centralt i uppdraget till programföretagen är bl.a. att utifrån krav på saklighet och opartiskhet granska makthavare, bevaka viktiga samhälls- och kulturfrågor och ge utrymme för en mångfald av uttryck och åsikter som annars inte hade synts eller hörts i offentligheten. Medierna och deras användning I kapitel 3 beskrivs dels medieutvecklingen med fokus på hur medborg- arnas tillgång till och användning av radio och tv förändras, dels hur hushållens sammansättning och ekonomi ser ut. Sammantaget ger utvecklingen en bild av att möjligheten för program- bolagen att tillhandahålla sitt utbud via internet får en allt större betydelse. En grundläggande drivkraft är den tekniska utvecklingen som möjliggör konsumtion av tv och radio också via datorer, surfplattor och mobiler. ger förutsättningar för en flexibel och individuell mediekonsumtion som uppskattas av publiken. minskar den traditionella tv-apparatens Människor i är i ett internationellt perspektiv teknik- vänliga och anammar tidigt ny teknik. system måste förhålla sig till detta och att den kontinuerliga teknikutveck- lingen kommer att innebära fortsatta förändringar i konsumtionsmönstren. Vid sidan av den förändrade mediekonsumtionen är hushållens varie- rande sammansättning en viktig aspekt för frågan om det framtida Statistiken visar att andelen ensamhushåll i är jämförelsevis hög i ett europeiskt perspektiv. Vidare framgår att dessa hushåll har en lägre disponibel inkomst än genomsnittshushållet. förhållanden utgör också viktiga aspekter att beakta för frågan om finansieringssystemets legitimitet och långsiktiga hållbarhet. Finansiering av public service förr och nu I kapitel 4 redogörs för hur radio- och tv-avgiften och medelstilldelningen till programföretagen är utformad . Det presenteras också en analys av allmänhetens betalningsvilja. Den nuvarande radio- och tv-avgiften tas ut med stöd av lag (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst (nuvarande avgiftslag). Avgiftsuttaget är kopplat till innehav av en tv-mottagare och ska betalas av alla hushåll och juridiska personer som äger, hyr eller lånar en tv-mottagare. Radio- och tv-avgiften uppgår till per hushåll och år. Radiotjänst i (), som ägs gemensamt av SR, SVT och UR, ansvarar för uppbörden av radio- och tv-avgiften. RIKAB ansvarar även för förvaltningen av avgiftsmedlen i och bedriver avgiftskontroll. Antalet inbetalda radio- och tv-avgifter har sjunkit , dels till följd av att nyförsäljningen av tv-apparater har sjunkit, dels för att hushållens tillgång till tv-apparater i hemmet minskar. Detta har medfört att resultatet på rundradiokontot har försämrats trots höjningar av avgiftsnivån. Avgiftsskolket är betydande. Enligt kommitténs beräkningar är det mellan av de hushåll som har tillgång till en tv-apparat och är avgiftsskyldiga som inte betalar radio- och tvavgift. Medelstilldelningen till programföretagen har räknats upp , med undantag då den höjdes . fattar ett riktlinjebeslut om medelstilldelningen till programföretagen inför varje ny tillståndsperiod samt årliga medelsbeslut i samband med budgetpropositionen. Kapitel 5 innehåller såväl en beskrivning av det internationella ramverket för public service som en genomgång av hur finansieringen av public service har utformats i olika länder. Public service har en stark ställning i det rättsliga ramverket som garant för mångfalden i medieutbudet, vilket bl.a. bekräftas i . utgör finansiering av public service normalt statligt stöd i EU- rättslig mening och måste därmed anpassas till unionens regelverk för detta. Det betyder att ändringar i finansieringsmodellen kan behöva anmälas till och godkännas av Europeiska kommissionen innan de genomförs, beroende på hur betydande de är. Det finns en stor variation mellan hur olika europeiska länder har utformat sina system för finansiering av public service-medier. Med utgångspunkt i vem som är betalningsskyldig, vad som ligger till grund för denna skyldighet och hur inkomsterna kommer verksamheten till del kan systemen delas in i fem typer: traditionell apparatavgift (förutom bl.a. och ), utvidgad apparatavgift (bl.a. och ) obligatorisk hushållsavgift (och ), specialdestinerad skatt (och ) och renodlad anslagsfinansiering (bl.a. och ). Vägval för den framtida finansieringen av public service I kapitel 6 diskuteras vilka slutsatser som bör dras avseende den framtida finansieringen av public service i utifrån den utveckling och kontext som har beskrivits i kapitel 3–5. Mot bakgrund av direktiven bör en framtida finansieringsmodell uppfylla tre kriterier. För det första ska den vara långsiktigt stabil, dvs. över tid garantera en förutsebar och ändamålsenlig finansiering. För det andra ska den vara legitim och ha högt förtroende hos allmänheten, vilket bl.a. kräver att den är solidarisk, rättvis och resurseffektiv. För det tredje ska den värna verksamhetens oberoende, vilket bl.a. innebär att de medel som samlas in i systemet endast kan användas till public service. Kommittén bedömer att nuvarande radio- och tv-avgift inte längre lever upp till ovanstående kriterier och därför behöver bytas ut. Vid utformningen av en ny uppbördsmodell finns olika alternativ utifrån grundläggande frågeställningar om vem som ska finansiera public serviceverksamheten och hur den betalningsskyldige ska definieras. Oavsett vilket av de aktuella alternativen som väljs kommer uppbördsmodellen att betraktas som en skatt. Detta hindrar dock inte att den nya uppbördsmodellen benämns public service-avgift. I kapitel 7 lämnar kommittén sitt förslag till en uppbördsmodell. Förslaget innebär att den nuvarande radio- och tv-avgiften ersätts med en individuell public service-avgift som regleras i en ny lag vilken börjar gälla . Avgiften ska betalas av alla som är obegränsat skattskyldiga, har en beskattningsbar förvärvsinkomst och som fyllt vid beskattningsårets ingång. Avgiften ska betalas av den beskattningsbara förvärvsinkomsten upp till en inkomst som motsvarar 2,127 gånger inkomstbasbeloppet för beskattningsåret. public service-avgiften beräknas uppgå till per person och år. Företag och andra juridiska personer bör inte omfattas av får i uppdrag att sköta uppbörden. Avgiften tas in inom ramen för skattesystemet och specificeras på inkomstdeklarationen, på samma sätt som begravningsavgiften. Avgifterna ska redovisas mot inkomsttitel på inkomstsidan i statens budget och genom specialdestinering placeras på ett räntebärande konto i , benämnt public service-kontot. förvalta kontot och betala ut medlen till programföretagen i enlighet med Genom att och Kammarkollegiet övertar ansvaret för uppbörden och förvaltningen av avgiftsmedlen kan statens avtal med RIKAB sägas upp, vilket innebär att bolaget avvecklas. finnas kvar för att ta hand om kvarvarande radio- och tv- avgiftsärenden och informera allmänheten om det nya finansierings- Kommittén bedömer att uppbördsmodellen enligt detta förslag är långsiktigt stabil, legitim och värnar programföretagens oberoende. nya individuella public service-avgiften kommer liksom den nuvarande radio- och tv-avgiften att fungera som ett slutet finansieringssystem i vilket avgiftsmedlen kommer programföretagen till del utan att passera ett anslag på utgiftssidan i statens budget. Medlen är därmed inte takbegränsade och ingår inte i de årliga budgetförhandlingarna. Förstärkning av oberoendet genom medelstilldelningen I kapitel 9 redovisar kommittén sina förslag och bedömningar avseende hur public service-verksamhetens oberoende kan stärkas genom systemet för medelstilldelning. Kommittén föreslår att det av den nya avgiftslagen ska framgå att fattar ett beslut om tilldelning av avgiftsmedel till programföretagen som gäller för hela tillståndsperioden. Den beslutade tilldelningen ska fastställas i årliga beslut av men utan en årlig omprövning av beloppens storlek. Med utgångspunkt i beslut ska regeringen besluta om villkoren för användningen av avgiftsmedlen för hela tillståndsperioden. I stället för de årliga budgetunderlagen bör programföretagen lämna in ett fördjupat underlag om verksamheten till regeringen inför varje tillståndsperiod. Det föreslås också en bestämmelse i lagen om att avgiftsmedlen enbart ska finansiera public service-verksamhet och verksamhet som är direkt anknuten till den. Det innebär ett förtydligande om att de avgiftsinkomster som samlas in inte får användas till annan verksamhet, t.ex. inom myndigheter. I enlighet med denna princip ska även och Kammarkollegiets kostnader för hanteringen av uppbördssystemet finansieras utanför avgiftssystemet. Ytterligare förslag för att stärka oberoendet I kapitel 10 lämnar kommittén förslag och bedömningar om hur public service-verksamhetens oberoende kan stärkas på andra sätt än genom medelstilldelningen. Kommittén föreslår att det införs en ny bestämmelse i radio- och tvlagen (2010:696) med innebörden att sändningstillstånden för programföretagen ska gälla . För att anpassa tillståndsperioderna till mandatperioder ska de åttaåriga sändningstillstånden dock inte börja gälla . Kommittén föreslår också att den som är verksam som riksdagsledamot inte får vara styrelseledamot i för , SVT och UR. Huvuduppgiften för stiftelsens styrelse är att utse programföretagens styrelser, medan besluten om inriktningen på och finansieringen av public service fattas av regering och riksdag. Syftet med förslaget är att värna denna ansvarsfördelning som har konstruerats för att främja verksamhetens självständighet från statsmakterna. Av samma skäl bedömer kommittén även att det bör slås fast i programföretagens bolagsordningar att verksamma riksdagsledamöter inte får vara ledamöter i programföretagens styrelser. I kapitlet diskuteras också om oberoendet för public service kan stärkas ytterligare genom ändringar i grundlagarna, något kommittén inte har möjlighet att föreslå. En sådan ändring skulle kunna vara att införa en grundlagsbestämmelse som reglerar verksamhetens existens, oberoende och finansiering. En annan möjlighet kan vara att införa ett krav på att beslut om finansiering och reglering av public service ska ske med kvalificerad majoritet. I kapitel 11 behandlas vissa frågor kring införandet av förslagen. Kommittén bedömer att den nya lagen om finansiering av public service bör kunna träda i kraft , med hänsyn till behovet av tid för remissförfarande, beredning inom och riksdagsbehandling. bör den nuvarande avgiftslagen upphöra att gälla. föreslås RIKAB fortsatt ansvara för ärenden om radio- och tv-avgift som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Dessa ärenden ska handläggas enligt bestämmelserna i den upphävda lagen. Straffbestämmelserna, bl.a. för underlåtenhet att fullgöra anmälningsskyldighet, ska dock inte tillämpas efter ikraftträdandet. När RIKAB avvecklats ska Kammarkollegiet ta över hanteringen av kvarvarande ärenden. Med anledning av införandet av den nya avgiftslagen föreslås ett antal författningsändringar bl.a. i skatteförfarandelagen (2011:1244), offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och radio- och tv-lagen. Dessa ändringar föreslås i huvudsak träda i kraft . Kommittén bedömer mot bakgrund av och erfarenheter från och att den föreslagna finansierings- modellen inte kräver Europeiska kommissionens godkännande innan den I kapitel 12 redogörs för konsekvenserna av förslagen enligt kommitté- förordningen (1998:1474) och kommitténs direktiv. Kommitténs förslag till ett nytt finansieringssystem för public service innebär som nämns ovan att RIKAB avvecklas. Avvecklingen av bolaget kommer att leda till att förlorar cirka 120 arbetstillfällen på heltid samt ytterligare arbetstillfällen på deltid. Programföretagens kostnader för RIKAB:s verksamhet kommer därmed att upphöra . Kostnaden för de företag och andra juridiska personer som, enligt nuvarande avgiftslag, betalar radio- och tv-avgift kommer att upphöra till följd av kommitténs förslag. och Kammarkollegiet kommer att få ökade kostnader till följd av de uppgifter som följer av förslagen. De ökade kostnaderna föreslås i första hand finansieras genom att medel från anslag inom utgiftsområde 17 eller utgiftsområde 1 flyttas till respektive Kammarkollegiets förvaltningsanslag. Intäkterna från public service-avgiften kommer att redovisas på inkomstsidan i statens budget och räknas in i skattekvoten. Kommittén bedömer att budgetsaldot och det finansiella sparandet endast påverkas marginellt. Den föreslagna finansieringsmodellen har positiva fördelningseffekter och bidrar till ökad jämställdhet mellan kvinnor och män Till delbetänkandet har fogats tre särskilda yttranden som har avgetts av ledamoten (), ledamoten () och ledamöterna (). Lagförslaget i SOU 2017:79 Förslag till lag (2018:000) om finansiering av public service Härigenom föreskrivs följande. Finansiering av public service 1 § Public service-verksamhet och verksamhet som är direkt anknuten till den ska finansieras med en public service-avgift enligt denna lag under förutsättning att 1.sändningstillstånd enligt 4 kap. 3 § eller 11 kap. 1 § första stycket radio- och tv-lagen (2010:696) har meddelats den som bedriver sändningsverksamheten, och 2.tillståndet innehåller ett förbud mot att sända reklam. Beslut om tilldelning av avgiftsmedel 2 § beslutar om tilldelning av avgiftsmedel för sådan verksamhet som avses i 1 §. Ett sådant beslut ska fattas inför varje tillståndsperiod och avse hela tillståndsperioden. Den beslutade tilldelningen fastställs i årliga beslut av . Med utgångspunkt i beslut beslutar regeringen om villkoren för användningen av avgiftsmedlen för hela tillståndsperioden. Vem ska betala avgift? 3 § Den som är obegränsat skattskyldig enligt 3 kap. 3–5 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) och har fyllt vid beskattningsårets ingång ska betala public service-avgift. 4 § Underlaget för avgiften är den avgiftsskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst enligt 1 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229). Avgiftsunderlaget ska dock högst motsvara en beskattningsbar förvärvsinkomst om 2,127 gånger inkomstbasbeloppet för beskattningsåret. 5 § Public service-avgift ska betalas av avgiftsunderlaget enligt 4 §. När skyldigheten att betala avgift upphör 6 § Public service-avgift ska betalas till och med det år den avgiftsskyldige avlider. Det som skulle ha gällt för den avlidne ska för dödsåret tillämpas för dödsboet. 7 § Bestämmelser om förfarandet vid uttag av public service-avgift finns i skatteförfarandelagen (2011:1244). 8 § De avgiftsmedel som får in ska föras över till ett räntebärande konto i (public service-kontot). 9 § ska föra över preliminära avgiftsmedel till public service-kontot. De preliminära avgiftsmedlen ska motsvara en tolftedel av de preliminära avgifter som beräknas i andra stycket. De preliminära avgifterna beräknas genom att ta storleken av de public service-avgifter som bestämts i beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 6 § skatteförfarandelagen (2011:1244) året före beskattningsåret uppräknat med den procentuella förändringen av inkomstbasbeloppet mellan andra året före beskattningsåret och beskattningsåret. 10 § Om beloppet för de preliminära avgiftsmedel som ska föras över inte är uträknat vid överföringstillfällena , ska samma belopp som fördes över föregående år föras över. Om något av de belopp som fördes över inte motsvarar de belopp som skulle ha förts över ska beloppet för mars månad jämkas. 11 § En avräkning av de preliminära avgiftsmedlen ska göras mot de avgiftsmedel som faktiskt har fått in året då de preliminära avgiftsmedlen fördes över. En slutlig reglering av preliminära avgiftsmedel mot de slutliga avgifterna ska göras senast andra året då de preliminära avgiftsmedlen fördes över. 12 § Kammarkollegiet ska ansvara för förvaltningen av de avgiftsmedel som för över till public service-kontot. Utbetalning av avgiftsmedel till public service-verksamheten 13 § Kammarkollegiet ska ansvara för utbetalning av avgiftsmedlen i enlighet med beslut enligt 2 §. Redovisning och prognoser för public service-kontot 14 § Kammarkollegiet ska lämna en förvaltningsberättelse för public service-kontot och redovisa en bedömning av kontots intäktsutveckling . 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. 3.Den upphävda lagen gäller fortfarande för ärenden om radio- och tv- avgift som har inletts hos Radiotjänst i före ikraftträdandet. Det som i den upphävda lagen anges om Radiotjänst i ska efter i stället gälla för Kammarkollegiet. Ärenden som inte har slutbehandlats ska överlämnas till Kammarkollegiet. För beskattningsåren 2019 och 2020 ska vid tillämpningen av 9 § andra stycket, de preliminära avgifterna beräknas så att de motsvarar av de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomster som beslutats enligt 56 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244) och som fastställts och begränsats enligt bestämmelserna i 3 och 4 §§. Förslag till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 §, 12 kap. 3 §, 29 kap. 1 §, 46 kap. 3 § samt 56 kap. 6 § skatteförfarandelagen (2011:1244) ska ha följande lydelse. Lagen gäller också för avgifter enligt 1.begravningslagen (1990:1144), 2.lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, 3.lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 4.lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, 5. socialavgiftslagen (2000:980), 5. socialavgiftslagen (2000:980), 7. lagen (2018:000) om finan- siering av public service. De allmänna skattetabellerna ska grundas på att 1.inkomsten är oförändrad under kalenderåret, 2.mottagaren bara kommer att beskattas för den inkomst som anges i tabellen, 3.mottagaren inte ska betala någon annan skatt eller avgift än a)inkomstskatt, b)statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster, c)begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), (1994:1744) om allmän pensions- (1994:1744) om allmän pensions- e) avgift som avses i lagen e) avgift som avses i lagen (1999:291) om avgift till registrerat (1999:291) om avgift till registrerat f) public service-avgift enligt lagen (2018:000) om finansiering av public service, 4.mottagaren inte kommer att medges något annat avdrag än grundavdrag vid beskattningen, och 5.mottagaren kommer att medges skattereduktion för a) allmän pensionsavgift och arbetsinkomst enligt 67 kap. 4–9 §§ inkomstskattelagen (1999:1229), eller b) sjukersättning och aktivitetsersättning enligt 67 kap. 9 a § inkomstskattelagen. Tabellerna ska också ange skatteavdraget för 1. den som är född eller senare och inte är skyldig att betala allmän pensionsavgift enligt 67 kap. 4 § inkomstskattelagen, och 2. den som inte har rätt till skattereduktion för arbetsinkomst enligt 67 kap. 5–9 §§ inkomstskattelagen. Bestämmelserna i första stycket ska också tillämpas för den som är född eller tidigare och har rätt till skattereduktion för arbetsinkomst enligt 67 kap. 5–9 §§ inkomstskattelagen. 1 §11 Inkomstdeklaration ska lämnas till ledning för 1. bestämmande av underlag för att ta ut skatt eller avgift enligt a)inkomstskattelagen (1999:1229), b)lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, c)2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, d)lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel i de fall som avses i 2 § första stycket 1–4 och 6–10 den lagen, e)lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, f)lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, g)2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, och h)lagen (2007:1398) om fastighetsavgift, g)2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, h)lagen (2007:1398) om fastighetsavgift, och i)lagen (2018:000) om finansiering av public service, 2.bestämmande av underlag för att ta ut egenavgifter enligt 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980), 3.bestämmande av skattereduktion, samt 4.beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt 59 kap. socialförsäkringsbalken. 3 § Betalningssäkring får inte användas för avgifter enligt (1990:1144), och 2.lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund. (1990:1144), 2.lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, och 3.lagen (2018:000) om finansiering av public service. I beslut om slutlig skatt ska även bestämma storleken på följande skatter och avgifter: 1.skatt och avgift på de underlag som avses i 3 §, 2.skatt enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, Senaste lydelse 2011:1289. Senaste lydelse 2012:136. 3. begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), 4. avgift enligt 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 5. avgift enligt lagen (1999:291) avgift enligt lagen (1999:291) 6. egenavgifter enligt 3 kap. egenavgifter enligt 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980). socialavgiftslagen (2000:980), och lagen (2018:000) om finansiering av public service. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)