prop · H60316 · 2018-11-27 00:00:00 — rattfylleri och grovt ratt- Prop. 2018/19:16 fylleri). Vidare ger lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglings- lagen), och de författningar som smugglingslagen särskilt hänvisar till, vissa befogenheter att ingripa mot brott som rör inför- sel till eller utförsel från landet av varor. Det medför att även den typen av brott omfattas av myndighetens brottsbekämpande uppgift. Enligt 11 kap. 4 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg (vattenföroreningslagen) har rätt att inleda och bedriva förundersökning avseende olagliga utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen från fartyg (jfr 2 a § LKP). ska, förutom att ingripa mot brott rörande vatten- föroreningar från fartyg, utreda och besluta i ärenden om vattenför- oreningsavgift samt ta emot sådana avgifter (4 § instruktion). Vattenföroreningsavgift är en administrativ sanktion vid olagliga oljeutsläpp. Närmare bestämmelser om sådana avgifter finns i 8 kap. vattenföroreningslagen. När det gäller roll som biträde kan en åklagare eller , med stöd av 7 § LKP, anlita biträde av en kustbe- vakningstjänsteman samt uppdra åt denne att vidta de särskilda åtgärder som behövs för undersökningen vid förundersökning om brott mot de föreskrifter som avses i 1 § LKP. En begäran om biträde förutsätter att det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna. En motsvarande bestämmelse om biträde finns i 11 kap. 3 § vattenföroreningslagen. har ett utvecklat samarbete med andra myndigheter när det gäller brottsbekämpning, bl.a. inom ramen för den myndighets- gemensamma satsningen mot organiserad brottslighet. Av 5 § instruktion framgår att , i den utsträckning det följer av föreskrifter och i förekommande fall efter över- enskommelse med annan myndighet, ska bedriva tillsyns- och kontroll- verksamhet inom en rad områden. Myndigheten ska därutöver, enligt 6 § instruktion, utöva tillsyn över den svenska delen av kontinentalsockeln och ekonomiska zon. Myndigheten beslutar också om tillstånd till marin- vetenskaplig forskning och svarar för tillsyn över sådan verksamhet. Den närmare regleringen av tillsyns- och kontroll- verksamhet finns i ett stort antal författningar. har, enligt 11 § instruktion, ett självständigt ansvar för miljöräddningstjänsten till sjöss. Dessutom har myndigheten skyldighet att bistå vid räddningsinsatser enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Ansvaret för miljöräddningstjänsten till sjöss innebär bl.a. att ska agera när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ut i vattnet eller när det föreligger en över- 2018/19:16 hängande fara för sådana utsläpp. På anmodan av räddningsledare ska också delta i sjöräddningstjänst och annan räddnings- tjänst. ska enligt sin instruktion bedriva sjöövervakning och annan verksamhet inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon samt på land i anslutning till dessa vatten. Vad gäller sjöar, kanaler och vattendrag omfattas enbart och , men i fråga om upp- giften miljöräddningstjänst också . får även, med stöd av särskilda föreskrifter eller beslut, bedriva verksamhet utan- för nämnda områden, t.ex. inom ramen för EU-samarbetet och inter- nationella överenskommelser. I flera av de författningar som har att tillämpa finns särskilda geografiska avgränsningar som styr verksamheten. Beträffande polisiära uppdrag anges t.ex. i 1 § LKP att den lagen tillämpas när myndigheten bedriver övervakning till havs, i kustvattnen och i och . LKP är vidare till största delen tillämplig också i fråga om övervakning inom ekonomiska zon och i begränsad utsträckning även inom angränsande zon. Någon geografisk avgränsning finns däremot inte när det gäller ingri- panden enligt smugglingslagen och lagen om och Kustbe- vakningens befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. Även när det gäller kontroll och tillsyn finns i vissa fall direkta eller indirekta geografiska avgränsningar för verksamheten. Kustbevakning- ens medverkan vid kontroll av utlänningars in- eller utresa samt in- eller utförsel av varor över yttre gräns sker t.ex. genom kontroll av sjötrafiken. När det gäller inre utlänningskontroll sker den av och i anslutning till sjötrafiken. Kontroll av farligt gods görs dessutom i hamnar. Regleringen är komplex och någon enhetlig geografisk avgränsning av verksamhet finns inte, vare sig till sjöss eller på land. brottsbekämpande och ordningshållande uppgifter kräver att dess tjänstemän har befogenheter att ingripa på olika sätt. Detsamma gäller för kontroll- och tillsynsverksamheten. De åtgärder en tjänsteman behöver kunna vidta kan innebära ingrepp i den grundlags- skyddade personliga integriteten och rörelsefriheten. Sådana ingrepp är tillåtna under vissa förhållanden, och enskildas rättigheter får då endast begränsas genom lag. I detta avsnitt redovisas översiktligt de befogenheter som Kustbevak- ningen och dess tjänstemän har enligt nuvarande lagstiftning. 5.1.1Lagen om medverkan vid polisiär övervakning Den grundläggande regleringen när det gäller befogenheter i Kustbevak- ningens brottsbekämpande och brottsutredande verksamhet finns i LKP. I 2 § LKP regleras kustbevakningstjänstemannens straffprocessuella befo- genheter. Om det finns anledning att anta att ett brott som räknas upp i 1 §LKP har begåtts, har en tjänsteman vid (en kust- bevakningstjänsteman) samma befogenhet som en polisman har att 1.hålla förhör och vidta andra åtgärder med stöd av 23 kap. 3 § fjärde stycket , 2.ta med någon till förhör med stöd av 23 kap. 8 § , 3.efter tillsägelse tillfälligt omhänderta elektronisk kommunikations- utrustning från den som ska höras och besluta om kroppsvisitation med stöd av 23 kap. 9 a § , 4.gripa någon med stöd av 24 kap. 7 § första stycket , och 5.göra husrannsakan med stöd av 28 kap. 5 § , om åtgärden har till syfte att söka efter den som ska gripas eller att verk- ställa beslag. I 5 och 6 §§ LKP begränsas de polisära befogenheterna på så sätt att de endast får utövas i omedelbar anslutning till den gärning som föranleder åtgärden och av vissa tjänstemän. Enligt 7 a § LKP får besluta att inleda förundersökning enligt 23 kap. om brott som avses i 20 kap. 4 eller 5 § sjölagen (1994:1009), dvs. sjöfylleri och grovt sjöfylleri. De befogen- heter och skyldigheter som undersökningsledaren har enligt rättegångs- balken omfattar då även . Myndigheten ska förordna särskilda befattningshavare att fullgöra myndighetens uppgifter. Om saken inte är av enkel beskaffenhet, ska ledningen av förundersökningen övertas av åklagare så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagare ska också i andra fall överta ledningen när det behövs av särskilda skäl. När det gäller sjöfylleribrott har en kustbevakningstjänsteman, utöver de befogenheter som angetts ovan, enligt 2 § andra stycket LKP även samma befogenhet som en polisman har 1.enligt 27 kap. 4 § att ta egendom i beslag, 2.enligt 28 kap. 5 § att göra husrannsakan i annat syfte än det som anges i första stycket 5, 3.enligt 28 kap. 13 § att besluta om kroppsvisitation och kroppsbesiktning, och 4.enligt 28 kap. 13 a § att –hålla kvar den som ska kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas, och –ta med den som ska kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas till den plats där åtgärden ska genomföras. 2018/19:16 I 4 a § LKP finns en erinran om bestämmelserna i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov, vilka ger en kustbevakningstjänsteman befogen- het att stoppa fartyg och ta alkoholutandningsprov. Medel för att genomföra en tjänsteåtgärd Om det uppenbart behövs för att kunna utöva de polisiära befogenheter- na, har en kustbevakningstjänsteman enligt 4 § LKP rätt att 1.stoppa och visitera fartyg, eller 2.inbringa fartyg till svensk hamn. Bestämmelsen har tillkommit för att göra det praktiskt möjligt att utöva de polisiära befogenheterna till sjöss. I 8 § LKP finns en allmän föreskrift om en kustbevakningstjänstemans rätt att använda våld för att verkställa en tjänsteåtgärd. Bestämmelsen ger särskilt uttryck för den s.k. proportionalitetsprincipen. Bestämmelser om bl.a. våldsanvändning finns även i polislagen (1984:387). En tjänsteman vid som med stöd av LKP medverkar vid polisiär övervakning har enligt 29 § polislagen rätt att använda våld enligt vad som är föreskrivet i 10 § första stycket 1–4 samma lag. Av 7 § LKP framgår att förundersökningsledaren, vid förundersökning rörande brott mot de föreskrifter som avses i 1 § LKP, får anlita biträde av samt uppdra åt en kustbevakningstjänsteman att vidta de särskilda åtgärder som behövs för undersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna. Eftersom de polisiära befo- genheterna i 2 § LKP endast får utövas i omedelbar anslutning till den gärning som föranleder åtgärden, finns här det rättsliga stödet för de åtgärder som kan komma i fråga i förundersökningsledarens roll och behörighet enligt . En kustbevakningstjänstemans befogenheter att vidta åtgärder vid miss- tanke om brott mot föreskrifter som gäller förorening från fartyg regleras särskilt i vattenföroreningslagen. Befogenheterna avviker från dem som ges enligt LKP, bl.a. genom att det inte finns någon begränsning som innebär att de endast får utövas i omedelbar anslutning till den gärning som föranleder åtgärden. har vidare rätt att inleda och bedriva förundersök- ning, dvs. självständiga brottsutredande uppgifter, avseende sådana olag- liga oljeutsläpp till sjöss som anges i 2 kap. 2–4 §§ vattenförorenings- När leder förundersökningen gäller i princip samma regler som för en förundersökningsledare enligt (11 kap. 2 och 4 §§). Ansvaret för förundersökningen ska alltid tas över av åklagare senast när någon skäligen kan misstänkas för ett olagligt utsläpp. fall ska åklagaren ta över ledningen av förundersökningen om det är påkallat av särskilda skäl (11 kap. 4 §). Med stöd av smugglingslagen har en tjänsteman vid , innan förundersökning har inletts, samma rätt som en tjänsteman vid att genomföra primärutredning. En tjänsteman vid Kustbe- vakningen har även i övrigt enligt lagen i princip samma befogenheter att bekämpa brott som en tjänsteman vid . Till skillnad från har emellertid inte rätt att inleda förundersökning angående brott mot smugglingslagen. Vidare kan en åklagare som leder förundersökning anlita biträde av och uppdra förundersökningsåtgärder åt en tjänsteman vid (19 § smugglingslagen). Motsvarande möjlighet gäller inte Kustbevak- ningen och dess personal. 5.1.4Lagen om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott Enligt lagen om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott får de aktuella myndigheterna besluta att inleda förundersökning enligt 23 kap. om rattfylleri- brott. Om saken inte är av enklare beskaffenhet, ska ledningen av förun- dersökningen övertas av åklagare så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagare ska också i andra fall överta ledningen när det behövs av särskilda skäl. Enligt denna lag får en åklagare som leder förundersökning anlita biträde av både och . Åklagaren får också uppdra åt en tjänsteman vid myndigheten att vidta en viss åtgärd som hör till förundersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till åtgärdens beskaffenhet. Innan en förundersökning har hunnit inledas, har en tjänsteman vid eller samma befogenhet som en polisman att genomföra primärutredning. Vidtagna åtgärder ska anmälas till den som har rätt att leda förundersökning om brottet. Även under förundersökning har en kustbevakningstjänsteman samma befogenheter som en polisman att använda tvångsmedel och vidta andra åtgärder samt använda våld. I lagen (2004:487) om sjöfartskydd och lagen (2006:1209) om hamn- skydd finns bestämmelser som ger bl.a. en kustbevakningstjänsteman befogenheter att förebygga brott som utgör fara för säkerheten i samband med sjöfarten respektive i hamn. Vidare finns bestämmelser om rätt för en kustbevakningstjänsteman att ta föremål i beslag i 47 § fiskelagen (1993:787), 47 § jaktlagen (1987:259), 9 kap. 6 § vapenlagen (1996:67) och 14 § lagen (2016:319) om skydd för geografisk information. 2018/19:16 5.1.6 En kustbevakningstjänsteman får, enligt 48 kap. 20 § , utfärda föreläggande av ordningsbot. Av 2 § ordningsbotskungörelsen (1968:199) framgår att förelägganden av tjänsteman vid Kustbevakning- en får utfärdas för brott enligt 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen (1986:300) samt för brott enligt 16 § tredje stycket lagen om transport av farligt gods. I 3 § LKP regleras en kustbevakningstjänstemans ordningshållande befo- genheter. Enligt paragrafen har en tjänsteman vid samma rätt som en polisman har enligt 13 § polislagen att avvisa, avlägsna eller omhänderta den som genom sitt uppträdande i trafiken till sjöss stör ordningen eller utgör omedelbar fara för den. Sådan befogenhet har han eller hon också när det krävs för att avvärja brott mot de före- skrifter som avses i 1 § första stycket 5, 6 och 7 LKP, dvs. bestämmelser som avser trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken, åtgärder mot vattenföroreningar från fartyg samt dumpning av avfall i vatten. En kustbevakningstjänsteman får vid ett omhändertagande inte orsaka den som är omhändertagen större olägenhet än som är oundvikligt med hänsyn till åtgärdens syfte och inte heller väcka onödig uppmärksamhet. Detta följer av en hänvisning i 3 § andra stycket LKP till 17 § polislagen. Sistnämnda bestämmelse innebär också bl.a. att den som är inte får tas i förvar. Även när det gäller den ordningshållande verksamheten får kustbevak- ningstjänstemän, om det uppenbart behövs för att befogenheterna ska kunna utövas, stoppa och visitera fartyg eller inbringa det till svensk hamn (4 § LKP). Befogenheter som rör ordningshållning finns även i annan lagstiftning, t.ex. 4 kap. 7 § andra stycket lagen om hamnskydd och 20 § andra styck- et lagen om sjöfartsskydd. De befogenheter som har för att kunna fullgöra kon- troll- och tillsynsverksamheteten är spridda i ett stort antal författningar. Vilka befogenheter en kustbevakningstjänsteman har beror på vilken författning som kontroll- eller tillsynsåtgärden grundas på. Det kan t.ex. vara fråga om rätt att få tillträde till fartyg, andra transportmedel, anlägg- ningar eller övriga utrymmen för att göra nödvändiga undersökningar. Vissa författningar ger en kustbevakningstjänsteman befogenhet att preja och föra ett fartyg till hamn samt rätt att stoppa ett fordon eller annat transportmedel. Lagen om skydd mot olyckor ger en räddningsledare särskilda befogen- heter (6 kap. 2 §). Om fara för liv, hälsa eller egendom eller för skada i miljön inte lämpligen kan förhindras på något annat sätt, får räddningsle- daren vid en räddningsinsats bereda sig och medverkande personal till- träde till annans fastighet, avspärra eller utrymma områden, använda, föra bort eller förstöra egendom samt göra ingrepp i annans rätt, i den mån ingreppet är försvarligt med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som kan vållas genom ingreppet och omständigheterna i övrigt. Ingripanden till sjöss kan också ske med stöd av vattenförorenings- lagen. Det kan t.ex. vid oljeutsläpp bli aktuellt att meddela förbud mot ett fartygs avgång eller vidare resa, att påbörja eller fortsätta lastning, loss- ning, läktring eller bunkring eller att använda viss utrustning. Vidare finns möjlighet att meddela föreläggande om att fartyget ska följa viss färdväg, att det ska anlöpa eller avgå från en viss hamn eller annan uppe- hållsplats, eller att läktra olja eller annat skadligt ämne (7 kap. 5 § vatten- föroreningslagen). 6Kustbevakningen behöver en tydligare befogenhetsreglering 6.1En ny lag bör införas Regeringens förslag: Den nuvarande lagen om medverkan vid polisiär övervakning ska upphävas och ersättas med en ny lag som i större utsträckning samlar de uppgifter och befogenheter som och en tjänsteman vid (kust- bevakningstjänsteman) har. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna är genomgående positiva till förslaget. hovrätt välkomnar en samlad och enhetlig reglering av Kustbevakning- ens rättsliga befogenheter. lyfter fram att det är särskilt viktigt att reformen leder till en lag som ger en samlad, välstrukturerad och överskådlig reglering. F.d. instämmer i allt väsent- ligt när det gäller de brister i den befintliga lagstiftningen som utredning- en har kommit fram till och i behovet av en helt ny lagstiftning. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna är positiv och framhåller bl.a. att förslagen ger förutsättningar för att effektivare utnyttja samhällets sam- lade resurser för att förebygga, förhindra och upptäcka brott och ord- ningsstörningar till sjöss och i kustnära områden. i bedömer att utökade befogenheter ger förutsättningar för större effektivitet inom flera områden som är väsent- liga för arbete, och att förändringarna kan medföra utveckling på flera områden som myndigheterna har gemensamt. 2018/19:16 styrelsen i är positiv till att befogen- heter så långt som möjligt samlas i en författning. Övriga remissinstanser tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den nuvarande regleringen av Kust- bevakningens och dess tjänstemäns uppgifter och befogenheter är utspridd i ett stort antal författningar. Detta innebär att lagstiftningen blir svåröverskådlig och riskerar att bli inkonsekvent. Dessutom uppkommer ofta tolknings- och gränsdragningsproblem. Det stora antalet författning- ar som en kustbevakningstjänsteman ska behärska, och som när som helst aktualiseras i tjänsteutövningen, kan påverka rättssäkerheten och effektiviteten i verksamheten negativt. Detta riskerar i sin tur att minska allmänhetens tilltro till myndighetens förmåga att fullgöra sina uppgifter. Det finns alltså skäl som starkt talar för att så långt som möjligt samla och en kustbevakningstjänstemans uppgifter och be- fogenheter i en och samma lag. Lagrådet anser att det är otillfredsställande att ordet kustbevaknings- tjänsteman inte förklaras i den nya lagen och att ordet får sitt innehåll endast genom bestämmelser på lägre nivå. Lagrådet påtalar även att det inte är givet att ”kustbevakningstjänsteman” har samma innebörd som ”en tjänsteman vid ”. Regeringen konstaterar att kustbevakningstjänsteman är det begrepp som används i LKP och att det där inte definieras på annat sätt än att det anges vara detsamma som en tjänsteman vid . Kustbevakningstjänsteman används dessutom i bl.a. och tullagen (2016:253), medan tjänsteman vid används i bl.a. smugglingslagen och lagen om och Kust- bevakningens befogenheter vid ingripande mot rattfylleribrott. Regering- en anser att begreppen är synonyma och att det för tydlighets skull, och i likhet med hur det är reglerat i LKP, bör framgå av lagen att man med kustbevakningstjänsteman avser en tjänsteman vid Kustbevakning- en. Regeringen noterar i detta sammanhang att motsvarande gäller för ordet tulltjänsteman, som inte heller definieras i tullagen och används i ett flertal lagar. Vad ska den nya lagen reglera? Regeringens förslag: Den nya lagen ska så långt som möjligt reglera och en kustbevakningstjänstemans uppgifter och befogenheter vid brottsbekämpning och ordningshållning samt inne- hålla de allmänna bestämmelser som är gemensamma för Kustbevak- ningens kontroll och tillsyn. I lagen ska det finnas en upplysning om vissa särskilda bestäm- melser som finns i annan lagstiftning. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot för- Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna Havs- och vattenmyndigheten anser att regeringen tydligt bör uttala vilken myndighet som har ansvaret för att bedriva till- syn och kontroll av fisket i bl.a. . Övriga remissinstanser till- Prop. 2018/19:16 styrker eller har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den nuvarande befogenhets- regleringen utgår från ett polisiärt perspektiv och reglerar Kustbevak- ningens och en kustbevakningstjänstemans rättsliga befogenheter vid brottsbekämpning och ordningshållning. Det är också inom dessa områ- den som befogenheterna är mest långtgående. För att uppnå en mer enhetlig och överskådlig befogenhetsreglering bör den nya lagen i så stor utsträckning som möjligt omfatta båda dessa områden och i den mån som det är möjligt och lämpligt motsvara polismännens och tulltjänste- männens befogenheter. När det gäller smugglingslagen och lagen om och Kust- bevakningens befogenheter vid ingripande mot rattfylleribrott är dock vinsterna med en samlad reglering små. Dels innehåller lagarna vissa befogenheter med ett smalt tillämpningsområde, dels gäller dessa även för andra myndigheter och skulle därför behöva finnas kvar också med en ny lag. Även när det gäller de särskilda ordningshållande reglering- arna inom områdena sjöfartsskydd och hamnskydd, och den särskilda rätt som en kustbevakningstjänsteman har att ingripa för att upprätthålla ordning och säkerhet på fartyg, i hamnanläggningar och i hamnars områ- den, är vinsterna med en helt samlad reglering begränsade. För att åstad- komma bättre överblickbarhet bör det i lagen upplysas om dessa special- regleringar. Inom kontroll och tillsyn innebär den starkt skiftande verksamheten att det inte är möjligt att åstadkomma en samlad reglering. För ökad över- skådlighet bör dock vissa övergripande medel för att utföra tjänsteåtgär- der regleras i den nya lagen. De mer detaljerade bestämmelserna kommer även fortsättningsvis att behöva framgå av de författningar som styr respektive kontroll och tillsyn. För ökad tydlighet bör även upplysas om att uppgifterna att bedriva kontroll och tillsyn framgår av särskilda bestämmelser eller författningsenliga överenskommelser med andra myndigheter. Av dessa bestämmelser och överenskommelser framgår även vilken myndighet som har ansvaret för att bedriva kontroll och tillsyn. Det är inom ramen för detta lagstiftningsärende inte möjligt att, så som Havs- och vattenmyndigheten efterfrågar, uttala sig närmare om hur detta ansvar ska fördelas i de olika fallen. Vissa områden med befogenheter bör på grund av sin särskilda art falla helt utanför den nya lagens tillämpningsområde. Det gäller t.ex. miljö- räddningstjänst till sjöss och annan räddningstjänst med stöd av lagen om skydd mot olyckor, vilket också bör upplysas om i den nya lagen. 6.3Vilken rubrik ska den nya lagen ha? Regeringens förslag: Den nya lagen ska ha rubriken kustbevaknings- lag. Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens. Utred- ningen föreslår att rubriken ska vara lagen om och en kustbevakningstjänstemans rättsliga befogenheter. 2018/19:16 Remissinstanserna F.d. anför att rubriken är för lång samt förstärker den onödiga distinktionen mellan myndigheten och dess tjänstemän. F.d. föreslår rubriken ”lag om Kust- bevakningen”. Övriga remissinstanser har inte några särskilda syn- punkter på förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några särskilda synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den nya lagen kommer att beröra centrala delar av verksamhetsutövning och tillämpas ofta av myndigheten och dess tjänstemän. Lagen bör därför ha en så enkel och tydlig rubrik som möjligt. Namnet bör dessutom återspegla lagens huvudsakliga innehåll men ändå vara förhållandevis kort. Lag- rådet anser att den föreslagna rubriken ger vid handen att lagen reglerar i stort och därmed innehåller bestämmelser om verk- samhetsområden och organisation (jfr polislagen), vilket inte speglar den nya lagens innehåll. Lagrådet menar att benämningen därmed blir miss- visande. Regeringen konstaterar att rubriken kustbevakningslag speglar lagens huvudsakliga innehåll samt att den dessutom är kort och enkel att använda. Det kommer dock även framöver att finnas bestämmelser i annan författning som reglerar verksamhet. Regering- en noterar att detsamma gäller för . Kraven på rubrikens tydlighet i detta avseende måste, så som Lagrådet också anför, hållas på en rimlig nivå. Mot den bakgrunden bör den nya lagen benämnas kustbe- vakningslag.