prop · H503216 · 2018-04-24 00:00:00 — I ett tidigare lagstiftningsärende har bedömningen gjorts att när det gäller rådgivning som avser finansiella instrument som ingår i olika försäkringslösningar och i premiepensionssystemet bör sådan rådgivning anses utgöra investeringsrådgivning enligt MiFID II (prop. 2016/17:162 s. 258). I avsnitt 6 i denna proposition föreslås att försäkringsförmedlare ska kunna utföra tjänster som motsvarar investeringstjänster när det gäller finansiella instrument inom ramen för en försäkring, men att det för de försäkringsförmedlare som vill utföra investeringstjänster utanför en försäkring ska krävas ett tillstånd för att driva värdepappersrörelse. För de allra flesta försäkringsförmedlare är det mest relevant att, i sam- band med distribution av försäkring, kunna ge rådgivning om de fondandelar eller andra finansiella instrument som är valbara inom försäkringen. För försäkringsförmedlare innebär således förslaget i avsnitt 6 en lättnad i förhållande till om försäkringsförmedlaren skulle behöva ansöka om tillstånd för värdepappersrörelse för att utföra tjänster 2017/18:216 som motsvarar investeringstjänster när det gäller finansiella instrument inom ramen för en försäkring. Detta eftersom det är en relativt omfattande och kostsam process att ansöka om ett sådant tillstånd. Som anges ovan är avgiften för prövning av en ansökan om tillstånd att driva värdepappersrörelse . Därtill kan kostnaderna för att upprätta ansökan uppgå till runt . De större försäkringsförmedlarna på marknaden har redan tillstånd för värdepappersrörelse, varför det troligtvis främst kommer vara de mellanstora försäkringsförmedlare som inte redan har tillstånd som eventuellt kommer vara intresserande av att ansöka om sådant tillstånd. Den gränsöverskridande verksamheten inom försäkring är generellt sett liten och bedöms inte påverkas i någon större utsträckning av förslagen. Försäkringsdistributionsdirektivet bedöms inte medföra några större förändringar för försäkringsdistributörernas möjligheter att bedriva verk- samhet över gränserna. Genom direktivet klargörs emellertid de för- faranden som ska föregå inledande av verksamhet i ett annat land inom EES med stöd av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster. Reglerna i direktivet bygger på principen om att den som har fått tillstånd av den behöriga myndigheten i hemmedlemsstateten att bedriva försäkringsdistribution får bedriva verksamheten inom hela unionen med stöd av det tillståndet. Det motsvarar det som vanligtvis gäller på finans- I propositionen föreslås flera nya och reviderade regler för försäkrings- Förslagen innebär nya krav vid rådgivning grundad på en personlig och opartisk analys, skärpta villkor för tredjepartsersättningar, förändrade villkor för marknadsföring, skärpta regler för ersättning av personal och utökade krav när det gäller intern kontroll av anställdas kunskap och kompentens samt skärpa villkor vid korsförsäljning och Dessa krav kommer att medföra kostnader för försäkringsdistributörer i samband med översyn av befintliga avtal och ersättningsmodeller samt, vid behov, revidering av nya avtal och ersättningsupplägg för att dessa ska vara förenliga med regelverket. Förslagen i avsnitt 9 innebär också en rad krav som riktar sig till de försäkringsdistributörer som själva tar fram försäkringsprodukter, bl.a. när det gäller process för produktgodkännande, produktinformation och De skärpta reglerna innebär en kostnad, främst av engångskaraktär, för att anpassa processen för utformning av försäkrings- produkter enligt de nya kraven. Förslaget innebär att de som bedriver försäkringsdistribution kommer att behöva göra vissa, i huvudsak, administrativa förändringar av sin verksamhet för att leva upp till de reviderade och nya krav som ställs på försäkringsdistributörer enligt den nya lagen om försäkrings- Förslagen bedöms i huvudsak leda till kostnader av engångskaraktär, för att bl.a. anpassa interna styrdokument, infor- mations- och dokumentationsmaterial och avtal till de krav som ska gälla enligt den nya lagen. Även de nya kraven i fråga om kunskap och kompetens kan medföra kostnader för att informera och utbilda personal. Ytterligare krav för försäkringsbaserade investeringsprodukter och vissa pensionsförsäkringar I propositionen föreslås att högre ställda krav ska gälla för distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter. Vidare föreslås att en försäkringsförmedlare eller ett försäkringsföretag som distribuerar pensionsförsäkringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet ska tillämpa reglerna avseende försäkringsbaserade investeringsprodukter när det gäller effektiva organisatoriska och administrativa förfaranden, identifiering och hantering av intressekonflikter, tredjepartsersättningar, lämplighetsbedömning samt dokumentation och rapportering. För försäkringsdistributörer som distribuerar försäkringsbaserade investeringsprodukter eller pensionsförsäkringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet medför förslaget kraftigt skärpta krav: tredjeparts- ersättning ska endast vara tillåten om den inte försämrar kvaliteten på den tjänst som erbjuds och ett särskilt förbud mot förskottsutbetalad tredjepartsersättning (s.k. up front-provision). Enligt förslaget ska regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om vad en försäkringsdistributör ska iaktta vid distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter och vissa pensions- försäkringar för att uppfylla kraven i lagen avseende information till kunder och vissa tredjepartsersättningar. Försäkringsförmedlare ska således även säkerställa att verksamheten bedrivs i enlighet med de mer detaljerade bestämmelser som kommer att anges i sådana föreskrifter. För de försäkringsförmedlare som har ersättningsmodeller som inte uppfyller de krav som föreslås blir konsekvensen att förmedlaren behöver ändra utgångspunkter för nya överenskommelser som ska träffas. Förskottsutbetalningar ger i regel förmedlare en större del av ersättningen redan i samband med att försäkringsavtalet tecknas. Flera försäkringsföretag och försäkringsförmedlare har frångått den typen av ersättningsmodeller eftersom de ger upphov till intresse- konflikter, bl.a. genom att en förmedlare kan ha intresse av att ett försäkringskontrakt inte avbryts eftersom denne då t.ex. kan behöva betala tillbaka delar av ersättningen. För de försäkringsföretag och de försäkringsförmedlare som har kvar den typen av ersättningsmodeller medför de nya reglerna omställningskostnader för att utforma nya ersättningsmodeller för distribution av försäkringsbaserade investerings- produkter och pensionsförsäkringar som är exponerade mot marknads- volatilitet. Denna kostnad bedöms emellertid vara av engångskaraktär. Förbudet mot förskottsutbetald provision och att endast provisioner som inte påverkar kvaliteten på tjänsten negativt ska vara tillåtna skapar en mer enhetlig spelplan för hela marknaden för försäkringsbaserade investeringsprodukter och pensionsförsäkringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet som konsumentskyddet stärks. På det kollektivavtalade tjänstepensionsområdet uppfylls försäkrings- företagens informationsskyldighet till stor del av valcentraler som bl.a. har till uppgift att vid anslutning av en anställd lämna information till den anställde om de valbara försäkringsföretagen och deras erbjudanden. För- slagen i propositionen bedöms inte utgöra något hinder mot att behålla den informationsmodell som används på den svenska marknaden . Premiepensionen är ett obligatoriskt sparande som är en del av allmänna pensionen. fanns det ca 8,9 miljoner personer inom premie- pensionssystemet, varav ca 7,4 miljoner var pensionssparare och 1,5 mil- joner pensionärer. Marknadsvärdet av pensionsspararnas och pension- ärernas premiepensionstillgångar uppgick till . Kapitalet förvaltas i de ca 850 fonder som är valbara på inklusive det statliga förvalsalternativet AP7 Såfa. bytte ca 419 000 personer fonder vid minst ett tillfälle, vilket motsvarar av antalet pensionssparare och pensionärer (, Årsredovisning 2017). Totalt anlitar ca 600 000 pensionssparare, drygt var sjätte pensionssparare med egen portfölj, s.k. förvaltningstjänster för förvaltning av sin premiepension. Tjänsten innebär att företag övertar förvaltningen mot en avgift. Regeringen har i ett annat lagstiftningsärende gjort bedöm- ningen att rådgivning om finansiella instrument som ingår i premie- pensionssystemet bör anses utgöra investeringsrådgivning enligt MiFID II (prop. 2016/17:162 s. 258). Det innebär att de försäkringsförmedlare som vill utföra investerings- rådgivning om fonder på måste ha till- stånd att driva värdepappersrörelse eller vara ett anknutet ombud till ett värdepappersbolag. I denna proposition görs, till skillnad från i promemorian, bedöm- ningen att det inte bör införas någon möjlighet för försäkringsförmedlare att få ett särskilt tillstånd (sidotillstånd) för investeringsrådgivning om fonder på (avsnitt 7.3.2). Det är viktigt att de tjänster som erbjuds i anslutning till premiepensionssystemet för att hjälpa sparare med fondval, är professionella och utgår ifrån spararens bästa. Om sparandet minskar i värde på grund av rådgivning som inte tillför kunden ett mervärde eller om avgifterna för förvaltningstjänsten urholkar kapitalets värde är detta problematiskt för såväl den enskilde spararen som för samhällsekonomin . Oseriös rådgivning under- gräver även hela premiepensionssystemets legitimitet. Sammanfattning av konsekvenser för berörda försäkringsdistributörer Sammantaget innebär förslagen i denna proposition utökade krav för berörda fysiska och juridiska personer som bedriver försäkrings- distribution jämfört med de krav som gäller enligt lagen om försäkringsförmedling. Det är i huvudsak en effekt av de nya krav som tillkommer genom försäkringsdistributionsdirektivet, men är även ett resultat av de krav utöver dem i direktivet som enligt förslagen i denna Prop. 2017/18:216 proposition ska gälla enligt den nya lagen om försäkringsdistribution. berörda fysiska och juridiska personer handlar det framför allt om att anpassa dokument och avtal till det nya regelverket och säkerställa att personal agerar i enlighet med de reviderade och nya kraven. Förslaget innebär också att anknutna förmedlare som vill förmedla vissa livförsäkringar behöver ansöka om tillstånd samt att försäkrings- förmedlare som vill utföra investeringsrådgivning om fondandelar som inte ingår i eller ska ingå i en försäkring behöver ansöka om tillstånd för värdepappersrörelse. 15.5.2Tidsåtgång och företagens administrativa kostnader Försäkringsföretag och försäkringsförmedlare kommer att behöva ställa om sin verksamhet så att den blir förenlig med de reviderade och nya regler som enligt förslaget ska gälla enligt den nya lagen om försäkrings- distribution. För försäkringsdistributörerna medför det administrativa kostnader, bl.a. för att uppdatera interna och externa dokument och utbilda personal om de nya reglerna. Därtill medför sannolikt flera av regeländringarna att it-system behöver uppdateras för att vara förenliga med det nya regelverket. I propositionen föreslås att i fråga om avtal om försäkringsförmedling som har ingåtts före ikraftträdandet av lagen om försäkringsdistribution och som avser försäkringsavtal som har ingåtts före ikraftträdandet, ska lagen om försäkringsförmedling fortsätta att gälla (avsnitt 14). Även för ett försäkringsavtal som har ingåtts före ikraftträdandet ska lagen om försäkringsförmedling fortsätta att gälla. Om en försäkringsdistributör godtar en förlängning av försäkringsavtalet eller vidtar en distributions- åtgärd som är hänförlig till avtalet efter ikraftträdandet, ska dock de nya bestämmelserna gälla. Det är emellertid svårt att uppskatta hur det tar för försäkrings- distributörer att anpassa sin verksamhet till de nya bestämmelserna. Enligt förslaget ska en försäkringsförmedlare som när lagen om försäkringsdistribution träder i kraft har tillstånd eller registre- ring att utöva försäkringsförmedling enligt lagen om försäkrings- förmedling uppfylla kompetenskraven i den nya lagen och i föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen. Det innebär att försäkringsförmedlare får på sig från det att den nya lagen träder i kraft för att säkerställa att förmedlaren har den kompetens som krävs enligt den lagen. Det är svårt att göra en bedömning av hur stora kostnader som det kommer att krävas för den kompetens- utvecklingen, men de bör inte vara särskilt betungande. 15.5.3Andra kostnader och förändringar till följd av den nya regleringen Anknutna försäkringsförmedlare som vill förmedla försäkringsbaserade investeringsprodukter och pensionsförsäkringar vars värde är exponerat 2017/18:216 mot marknadsvolatilitet ska enligt förslaget ansöka om tillstånd att förmedla livförsäkring. Ansökan om tillstånd är förenad med kostnader. tar ut en avgift på av en juridisk person och av en fysisk person som ansöker om tillstånd att utöva försäkringsförmedling avseende livförsäkring. Det kan ge en indikation om storleksordningen på den avgift som kommer att tas ut av anknutna förmedlare som ansöker om tillstånd att förmedla liv- försäkringar. Försäkringsförmedlare som vill utföra investeringsrådgivning om fond- andelar som inte ingår i eller ska ingå i en försäkring kommer enligt förslaget att behöva tillstånd att driva värdepappersrörelse. Avgiften för att få en ansökan om tillstånd att driva värdepappersrörelse prövad är . Därtill tillkommer bl.a. kostnader för att upprätta en sådan ansökan, se avsnitt 15.5.1 ovan. 15.5.4Konsekvenser för pågående anställnings- eller uppdragsförhållanden När den nya lagen om försäkringsdistribution träder i kraft kommer det att ställas krav på alla fysiska personer som ska bedriva försäkrings- distribution eller ingå i ledningen för en försäkringsförmedlare som är en juridisk person. Om den fysiska personen inte uppfyller de krav som ställs, kan det få konsekvenser för dennes anställning eller uppdrag. När det gäller anställda får den uppkomna situationen lösas med beaktande av de lagar och avtal som gäller på arbetsrättens område. När det sedan gäller uppdragstagare får det förutsättas att frågan regleras i avtal mellan parterna. I propositionen föreslås också att en försäkringsdistributörs system för att ersätta personal som arbetar med försäkringsdistribution, inklusive dem som direkt leder eller ansvarar för detta arbete, ska vara uppbyggt på ett sätt som inte negativt påverkar distributörens förmåga att uppfylla kraven på bl.a. god försäkringsdistributionssed och att handla hederligt, rättvist och professionellt. Detta kan medföra att ersättningsformerna för anställda kan komma att förändras för att vid behov leva upp till de nya kraven. Förslagen bedöms leda till en ökad konkurrensneutralitet mellan olika Därtill bedöms förslagen leda till en ökad konkurrensneutralitet på marknaden för finansiell rådgivning om försäkring och om finansiella instrument. Förslagen innebär i och för sig inte att marknaden kommer att få en helt konkurrensneutral reglering, men avvikelserna bedöms vara befogade för att uppnå proportionerliga krav utifrån den svenska marknadens karaktär. Förslaget innebär ett nytt ramverk som förbättrar förutsättningarna för den försäkringsdistribution som i liten skala bedrivs utan provi- Genom de bestämmelser som enligt förslaget ska gälla vid råd- givning om försäkringar baserad på en opartisk och personlig analys mer tydligt alternativ till försäkringsdistribution som finan- sieras genom tredjepartsersättningar. Detta kan främja framväxt av Prop. 2017/18:216 försäkringsdistributörer som väljer att bedriva sådan verksamhet och därmed kan utgöra ett mer tydligt alternativ till provisionsdriven försäkringsdistribution. Detta främjar konkurrensen på marknaden och förtydligar kundens val mellan att betala för försäkringsdistributions- tjänster genom provisioner eller genom arvodering. 15.5.6Särskilda hänsyn till små företag I försäkringsdistributionsdirektivet finns det inte några undantag från de krav som ska gälla enligt direktivet som utgår från storleken på de berörda företagen. Däremot finns vissa undantagsregler som innebär att framför allt fysiska och juridiska personer som inte har försäkrings- förmedling som huvudsaklig verksamhet omfattas av undantag eller mindre omfattande krav än övriga försäkringsdistributörer. Därtill innehåller försäkringsdistributionsdirektivet, till skillnad från försäkringsförmedlingsdirektivet, ett uttryckligt undantag för verksamhet som består i att t.ex. endast hänvisa en potentiell försäkringstagare till en försäkringsgivare, eller tipsa någon om att det finns försäkrings- förmedlare som kan vara behjälpliga vid en upphandling av försäkrings- avtal. Åtgärder som inskränker sig till att skapa kontakt mellan en kund och ett försäkringsföretag eller en försäkringsförmedlare ska således inte anses utgöra försäkringsdistribution. Några särskilda undantag för små eller medelstora företag finns således inte i försäkringsdistributionsdirektivet, varför sådana företag kommer att drabbas av samma typ av kostnader som de större företagen. Konsekvenser för fondbolag, AIF-förvaltare , AIF-förvaltare och förvaltningsbolag har etablerade samarbeten med försäkringsföretag och försäkringsförmedlare för att marknadsföra och sälja fondandelar till kunder som har eller vill ha ett sparande i en försäkringslösning. torg inom premiepensionssystemet ett sätt för fondbolag och förvalt- ningsbolag att marknadsföra och sälja fondandelar till svenska sparare. , AIF-förvaltare och förvaltningsbolag som samarbetar med försäkringsföretag och försäkringsförmedlare kommer de ändrade och nya kraven som föreslås i denna proposition, tillsammans med de nya krav som har införts med anledning av genomförandet i svensk rätt av MiFID II (se prop. 2016/17:162), att medföra att de be- höver se över avtal och andra överenskommelser med försäkrings- företagen och försäkringsförmedlare. Detta för vid behov ändra avtalen så att villkoren är förenliga t.ex. med de nya reviderade och nya kraven när det gäller tredjepartsersättningar. Enligt förslaget i propositionen kommer en försäkringsdistributör att inom ramen för sin försäkringsdistribution kunna ge råd om finansiella instrument som ingår i en försäkring. Kravet på tillstånd för värdepap- persrörelse för att få utföra investeringsrådgivning när det gäller fond- 2017/18:216 andelar som inte ingår i en försäkring, kan dock komma att medföra att färre försäkringsförmedlare än kommer att kunna utföra vissa tjänster åt fondbolag, AIF-förvaltare och förvaltningsbolag. Samman- taget kan de nya reglerna leda till att fondbolag, AIF-förförvaltare och förvaltningsbolag får söka delvis nya vägar för att sälja och marknads- föra fondandelar som inte omfattas av ett försäkringsavtal samt på . De regler som föreslås i denna proposition, tillsammans med de skärpta regler som har införts i samband med genomförandet i svensk rätt av MiFID II, innebär att kraven ökar och blir mer enhetliga på hela marknaden för investeringsrådgivning om fondandelar. De nya kraven för ökad transparens och minskade intressekonflikter kan komma att innebära att samarbetsformerna förändras mellan fond- marknaden och försäkringsmarknaden. De nya kraven på transparens kan leda till att de olika tjänsterna som en kund erbjuds i samband med att han eller hon köper en försäkringsbaserad investeringsprodukt eller en pensionsförsäkring prissätts tydligare utifrån vad varje tjänst kostar. Det skulle innebära att det blir tydligare för kunden vilka kostnader som försäkringsföretagens avgift täcker, vad försäkringsförmedlarens tjänster kostar och hur mycket av fondavgiften som går till fondförvaltare respektive till försäkringsföretaget. De nya reglerna medför också nya och kraftigt höjda krav när det gäller utformningen av tredjepartsersättningar. De nya regler som föreslås avseende tredjepartsersättningar i denna proposition tillsammans med de regler som har införts i samband med genomförandet i svensk rätt av MiFID II medför att fondbolag, AIF-förvaltare och förvaltnings- bolag måste säkerställa att deras ersättningsmodeller är förenliga med de nya kraven. Störst förändring bli när rådgivningen om försäkringen sker grundad på en personlig och opartisk analys och investerings- rådgivningen om fondandelar sker på oberoende grund. Förenklat uttryckt innebär det att vid sådan rådgivning får den som gett rådet inte ta emot och behålla ersättning från någon annan än kunden och inte heller ge råd om egna produkter. De nya reglerna kommer att medföra i huvudsak engångskostnader i samband med översyn av befintliga affärsöverenskommelser och administrativa system samt vid behov vid förändringar av dessa för att säkerställa att de är förenliga med de reviderade och nya kraven. De skärpta reglerna vid rådgivning om fondandelar som inte ingår i en försäkring bidrar till en mer konkurrensneutral marknad. Att de aktörer som utför sådan rådgivning är föremål för likartade krav när det gäller bl.a. kunskap och kompetens, transparens samt tredjepartsersättningar bidrar troligtvis till en ökad kvalitet på rådgivningen, vilket i sin tur bidrar till ett långsiktigt stärkt förtroende för fondmarknaden. Enligt på finansmark- naden (2017) finns mer än hälften av svenskarnas sparande i olika former av försäkringslösningar med premiepensionen medräknad. En stor del av detta utgörs av tjänstepensioner, men det finns även ett betydande privat Prop. 2017/18:216 sparande i privata pensionsförsäkringar och kapitalförsäkringar. gång från förmånsbestämda till premiebestämda tjänstepensioner och det faktum att allt fler sparar i fond- och depåförsäkring innebär att konsu- menter i sitt pensionssparande ställs inför val som rör andelar i värde- pappersfonder och specialfonder och andra finansiella instrument. Förslagen i propositionen innebär sammantaget att konsumentskyddet stärks, särskilt vid distribution av försäkringar som syftar till sparande såsom fond- och depåförsäkringar. Försäkringskunder är generellt sett i kunskapsunderläge jämfört med försäkringsdistributörer i samband med köp av försäkring. Flera av förslagen syftar till att minska detta kunskapsunderläge genom utökade krav på information och dokumentation. Konsumentskyddet stärks också genom de förslag som innebär att intressekonflikter relaterade till tredje- partsersättningar reduceras eller försvinner helt. Därtill stärks konsumentskyddet genom att trösklarna höjs för att bedriva försäkringsdistribution, bl.a. genom utökade krav på dem som ansöker om tillstånd för att bedriva försäkringsförmedling. Konsumentskyddet stärks mest för försäkringstagare som köper försäkringsbaserade investeringsprodukter eller pensionsförsäkringar som är exponerade mot marknadsvolatilitet. Detta sker framför allt genom de ytterligare krav som enligt den nya lagen om försäkrings- distribution ställs på försäkringsdistributörer vid distribution av sådana produkter eller försäkringar. Tillsammans med de nya regler som har införts på värde- pappersmarknadsområdet för investeringsrådgivning på oberoende grund skapas även förutsättningar för en marknad att växa fram som erbjuder rådgivning om såväl försäkring som finansiella instrument som är fri från intressekonflikter. För kunder innebär detta att de kan välja att betala för en rådgivning som är fri från intressekonflikter. Sammantaget bedöms kundskyddet stärkas kraftigt genom förslagen i denna proposition och de lagändringar som har gjorts på värdepappersmarknadsområdet (se prop. 2016/17:162 s. 258). 2017/18:216 16 16.1Förslaget till lag om försäkringsdistribution 1 kap. Tillämpningsområde och uttryck i lagen Paragrafen genomför delvis artikel 1.1 och 1.2 och artikel 2.1.1 i försäkringsdistributionsdirektivet. Paragrafen anger lagens tillämpningsområde och vad som avses med försäkringsdistribution. Den motsvarar i huvudsak 1 kap. 1 § lagen om försäkringsförmedling.