prop · H503233 · 2018-04-19 00:00:00 — vara fri för läkemedelstillverkarna. Det föreslås dock att det i lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. införs en skyldighet för läke- medelstillverkare att anmäla ett inköpspris till TLV för receptbelagda läkemedel utanför förmånerna. De läkemedel som omfattas av anmäl- ningsskyldigheten är receptbelagda humanläkemedel, inklusive lager- Prop. 2017/18:233 beredningar, som marknadsförs i och som saknar fastställda priser inom förmånerna. Det pris som tillverkaren har anmält ska TLV fastställa som inköpspris för läkemedlet. På samma sätt som för läkemedel inom förmånerna fastställer sedan TLV, genom påslag av den reglerade handelsmarginalen, ett försäljningspris som apoteken ska tillämpa. Betänkandet har remissbehandlats. Vid den kommande beredningen av förslagen i delbetänkandet finns det anledning att på nytt överväga frågan om utbyte mot läkemedel som inte ingår i förmånerna, dels när det förskrivna läkemedlet ingår i förmånerna, dels när det står utanför förmånerna. Om handelsmarginalen för läkemedel utanför förmånerna regleras, ökar möjligheterna att jämföra priser i samband med utbyte och välja ett billigare läkemedel än det förskrivna. Flera frågor kan behöva analyseras, t.ex. om utbyte endast ska tillåtas till billigare läkemedel, hur läkemedel som subventioneras av landstingen ska hanteras och vilka skyldigheter att informera patienten som ska gälla. lämnas inget förslag om utbytesmöjligheter i dessa situationer. Läkemedel som förskrivs mot en allmänfarlig sjukdom för att de av läkaren bedöms minska risken för smittspridning är fullt ut kostnadsfria för en enskild patient som ingår i smittskyddslagens personkrets (7 kap. 1 och 3 §§ smittskyddslagen [2004:168]). Det innebär bl.a. att patienten inte har några tydliga incitament för att genom utbyte få ett billigare läkemedel expedierat. Landstingen ersätter apoteken fullt ut för dessa kostnader. Det har framkommit att apoteken i vissa fall tillämpar ett högre pris vid expediering av läkemedel som har förskrivits enligt smittskyddslagen än som motsvarar det försäljningspris som har fastställts av () för läkemedlet inom förmånerna. råder det viss oklarhet om ifall de fastställda priserna för ett visst läkemedel inom förmånerna gäller även när läkemedlet förskrivs med stöd av smittskyddslagen, se avsnitt 4.5.4. En viktig utgångspunkt bör vara att läkemedel som förskrivs i syfte att minska risken för smittspridning av allmänfarliga sjukdomar även fortsättningsvis ska vara kostnadsfria för den enskilde. Det är vidare önskvärt att de smittskyddsläkemedel som expedieras av apoteken i så stor utsträckning som möjligt har fått inköpspris och försäljningspris fastställt av TLV efter prövning enligt kriterierna i lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. och att de priserna också gäller när läkemedlet förskrivs enligt smittskyddslagen. TLV ska när ett läkemedel bedöms i förhållande till om det ska ingå i förmånerna bl.a. beakta samhällsekonomiska effekter vid prövningen av kostnadseffektiviteten. Den prövning som TLV gör är bl.a. viktig för att ge landstingen ett bättre 2017/18:233 beslutsunderlag när de ska ta fram rekommendationer om vilka läkemedel som i första hand bör förskrivas enligt smittskyddslagen. Vid utformningen av bestämmelser som rör hanteringen av smittskyddsläkemedel, avseende t.ex. utbyte, behöver det beaktas att möjligheten till snabb tillgång till dessa läkemedel och förutsättningarna för att de hämtas ut och kommer till användning inte försämras. Att utbyte kan ske på apoteken även i fråga om smittskyddsläkemedel är önskvärt, eftersom det kan förväntas leda till större prispress och lägre kostnader för landstingen. En sådan möjlighet kan t.ex. få stor ekonomisk betydelse när det finns generiska alternativ till dagens hiv-läkemedel. Incitamenten för att läkemedelsföretagen ska välja att ansöka om inträde i förmånerna eller ha kvar sina läkemedel inom förmånerna blir också starkare om även dessa läkemedel byts ut. 6.1.1 Behov av tydliga regler samt tidigare bedömningar och förslag Det är viktigt att bestämmelserna i bl.a. lagen om läkemedelsförmåner m.m. om att TLV fastställer priser för läkemedel och andra varor är tydliga, inte minst eftersom de är föremål för TLV:s tillsyn och överträdelser kan leda till beslut om förbud och vite för öppenvårdsapoteken. Detsamma gäller för bestämmelser som reglerar öppenvårdsapotekens utbyte av läkemedel. Som anges i delbetänkandet Läkemedel för särskilda behov (SOU 2014:20, s. 134) har frågan om ifall fastställda priser är tillämpliga när läkemedlet har förskrivits enligt smittskyddslagen (2004:168) inte diskuterats i förarbetena till vare sig lagen om läkemedelsförmåner m.m. Utredningen framför också att det kan finnas skäl att se över möjligheterna till utbyte mot ett billigare likvärdigt läkemedel även i dessa fall. Kammarrätten i har i dom (mål nr 2356-17) bedömt att ett läkemedel som har förskrivits enligt smitt- skyddslagen inte kan anses ha förskrivits inom läkemedelsförmånerna och att bestämmelsen om utbyte i 21 § andra stycket lagen om läkeme- delsförmåner m.m. inte kan tolkas på så sätt att den även gäller i sådana situationer, se avsnitt 4.5.4. Den bedömningen gjorde även under- instansen, Förvaltningsrätten i . Domen innebär att dom- stolarna gör en annan tolkning av rättsläget än den som har förts fram i målet av TLV. Ökad tydlighet i förhållande till vad som ska gälla i vissa avseenden för smittskyddsläkemedel bör mot denna bakgrund efter- Regeringen konstaterar att flera förslag som syftar till att tydliggöra vad som ska gälla för smittskyddsläkemedel har lagts fram i olika sam- I SOU 2014:20 föreslås en reglering av smittskyddsläkemedel i förhållande till lagen om läkemedelsförmåner m.m. som innebär att fastställt pris ska gälla även när ett läkemedel förskrivs enligt smitt- TLV har i sin slutrapport lämnat ett lag- förslag som innebär att läkemedel som har ett fastställt pris enligt 7 § lagen om läkemedelsförmåner m.m. ingår i läkemedelsförmånerna också när de förskrivs kostnadsfritt enligt smittskyddslagen. Enhetliga priser på receptbelagda läkemedel (SOU 2017:76) föreslås en Prop. 2017/18:233 bestämmelse om att pris som fastställts för ett läkemedel enligt 7 § lagen om läkemedelsförmåner m.m. ska gälla i samtliga fall när läkemedlet har förskrivits på recept och expedieras på öppenvårdsapotek. 6.1.2Lagar med olika syften och räckvidd Läkemedelsförmåner definieras i lagen om läkemedelsförmåner m.m. som ett skydd mot höga kostnader vid inköp av förmånsberättigade varor (5 §). För att förmånerna ska aktualiseras ska ett läkemedel som ingår i förmånerna förskrivas på ett visst sätt som framgår av 6 §, t.ex. av vissa angivna personer och i vissa angivna syften. Endast när ett läkemedel som ingår i förmånerna har förskrivits i dessa syften och för den förmånsberättigade kretsen (4 §), som också anges i lagen, aktualiseras läkemedelsförmånernas innehåll, nämligen ett skydd mot höga kostnader vid inköp av förmånsberättigade varor (sådana läkemedel och andra varor som ingår i förmånerna). Enligt 7 § lagen om läkemedelsförmåner m.m. beslutar TLV om ett läkemedel eller en vara som avses i 18 § samma lag ska ingå i läkemedelsförmånerna och fastställer inköps- och försäljningspris som ska tillämpas av öppenvårdsapoteken. Av bestämmelsen framgår att apoteken ska tillämpa de fastställda priserna med de undantag som anges i 7 a och 7 b §§. Undantagen rör läkemedel som inte är utbytbara enligt 21 § första stycket (oftast originalläkemedel) och parallellimporterade läkemedel, se avsnitt 4.2.1. Därutöver innehåller 19 § bestämmelser om kostnadsfrihet för vissa varor och grupper (t.ex. kostnadsfria läkemedel för barn och kostnadsfria preventivmedel för personer upp till ). Av 5 § sjätte stycket samma lag framgår att högkostnadsskyddet inte gäller för varor som är kostnadsfria enligt 19 §. Enligt 22 § ersätter det lands-ting inom vars område den berättigade är bosatt kostnader för förmåner enligt denna lag. Enligt smittskyddslagen är läkemedel som har förskrivits av en läkare mot en allmänfarlig sjukdom och som läkaren bedömer minska risken för smittspridning kostnadsfria för patienten (7 kap. 1 § smittskyddslagen). Kostnadsfriheten gäller den personkrets som anges i 7 kap. 3 § samma lag. Enligt 7 kap. 4 § smittskyddslagen har kostnadsansvar för läkemedel som avses i 1 §. Ett öppenvårdsapotek som har lämnat ut ett sådant läkemedel har rätt att få ersättning för kostnaderna för läkemedlet av det landsting inom vars område patienten är bosatt. Det kan konstateras att lagarna skiljer sig åt i fråga om syfte och att de innehåller delvis överlappande bestämmelser, bl.a. avseende personkrets och kostnadsansvar. I övrigt har bestämmelsernas utformning öppnat upp för olika tolkningar, t.ex. när det gäller utbyte av smittskyddsläkemedel (se avsnitt 6.1.1 om kammarrättens dom i mål nr 2356-17) och när det gäller prissättning av smittskyddsläkemedel. TLV beslutade att förbjuda 64 apoteksföretag vid vite att ta ut andra priser för smitt-skyddsläkemedel som ingår i läkemedelsförmånerna än de försäljningspriser som TLV har fastställt. Förbuden innebär att om apoteksföretagen fortsätter att ta ut högre priser för läkemedel som ingår i läkemedelsförmånerna när de förskrivits enligt smittskyddslagen, kan 2017/18:233 TLV ansöka hos domstol om att apoteksföretagen ska betala vitet. Besluten har fått laga kraft. har Läkemedels- och apoteksutredningen (S 2011:07) erfarit att det råder viss oklarhet om huruvida bestämmelserna om pris gäller när ett läkemedel förskrivs enligt smittskyddslagen, se avsnitt 4.5.4. 6.2Fastställda priser ska gälla även för smittskyddsläkemedel Regeringens förslag: Det ska införas en bestämmelse i lagen om läkemedelsförmåner m.m. som anger att när ett läkemedel har fått inköpspris och försäljningspris fastställt av ska de priserna tillämpas av öppenvårdsapoteken i den utsträckning som följer av 7 § samma lag även när läkemedlet är kostnadsfritt för patienten enligt smittskyddslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag, dock föreslår regeringen att bestämmelsen placeras i direkt anslutning till den befintliga bestämmelsen om prisreglering av läkemedel och andra varor inom förmånerna. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget, bl.a. (), Kommuner och Landsting (SKL), flertalet landsting, , , och Unionen. Skälen för regeringens förslag: Det framgår inte helt entydigt av lagen eller av förarbetena vilken räckvidd de av TLV fastställda priserna är avsedda att ha. Mot denna bakgrund och med hänsyn till vikten av att regleringen på detta område är tydlig bör en särskild bestämmelse som klargör prisernas räckvidd i förhållande till smittskyddsläkemedel införas. Bestämmelsen bör lämpligen placeras i lagen om läkemedelsförmåner m.m. eftersom den lagen reglerar frågor om bl.a. prisreglering av läkemedel och andra varor som ingår i förmånerna. Den bör inte utformas så att det anges att läkemedlet ska ”ingå i förmånerna även när det förskrivs enligt smittskyddslagen”, eftersom läkemedelsförmånerna har en specifik innebörd som bl.a. innefattar ett skydd mot höga kostnader vid inköp av förmånsberättigade varor medan smittskyddsläkemedel varken ska påverka en patients högkostnadstrappa eller högkostnadsperiod. Ett sådant stadgande bedöms därför kunna ge upphov till ytterligare gränsdragnings- och tolkningsproblem och bör därför undvikas. Som Lagrådet föreslagit bör bestämmelsen placeras i direkt anslutning till den befintliga bestämmelsen om prisreglering i 7 §. Den har i allt väsentligt utformats enligt Lagrådets förslag. I avsnitt 6.3 föreslås bestämmelser om utbyte av läkemedel som har förskrivits enligt smittskyddslagen. Förslaget i detta avsnitt om att fastställda priser ska gälla när ett läkemedel förskrivs kostnadsfritt enligt smittskyddslagen omfattar även det läkemedel som det förskrivna läkemedlet byts ut mot. om fastställt pris påverkar inte patientens kostnader för smittskydds- Prop. 2017/18:233 läkemedel, eftersom dessa är helt kostnadsfria för patienten oavsett pris. I den inledande paragrafen i lagen om läkemedelsförmåner m.m. anges kortfattat lagens innehåll (1 §). I paragrafens nuvarande utformning anges att lagen innehåller bestämmelser om läkemedelsförmåner och prisreglering av varor som ingår i förmånerna och därmed sammanhängande frågor. Med ”därmed sammanhängande frågor” avses främst bestämmelserna om utbyte av läkemedel. För att denna inledande paragraf bättre ska överensstämma med lagens innehåll i och med den ändring som föreslås i detta avsnitt bör den ändras så att det tydliggörs att bestämmelserna om prisreglering inte endast avser varor som ingår i förmånerna. Regeringens förslag: Det ska införas en bestämmelse i lagen om läkemedelsförmåner m.m. om att ett öppenvårdsapotek ska byta ut ett läkemedel som har förskrivits kostnadsfritt enligt smittskyddslagen. Samma förutsättningar som gäller vid förskrivningar av kostnadsfria läkemedel enligt smittskyddslagen ska gälla även vid utbyte av sådana Utbyte ska ske mot det läkemedel som utbyte skulle ha skett mot vid ett utbyte av läkemedel inom respektive utanför förmånerna beroende på om det förskrivna läkemedlet har fastställda inköps- och försälj- ningspriser eller inte. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag, dock har vissa förtydliganden gjorts. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inget att invända mot förslaget att öppenvårdsapotek ska byta ut ett läkemedel som har för- skrivits kostnadsfritt enligt smittskyddslagen. Bland dem som tillstyrker förslaget finns , och () anser att vissa frågor behöver utredas och analyseras ytterligare för att säkerställa att syftet med bestämmelsen och med smittskyddslagen (2004:168) uppnås på Andra stycket kan vara problematiskt att tillämpa i de fall receptet inte innehåller tillräcklig information för ett utbyte in i för- månerna, exempelvis i fråga om förmånsbegränsningar. problematiskt då det har förekommit att patienter med utländska recept (som alltså saknar arbetsplatskod och där förskrivaren inte heller beaktat vare sig subventionsbegränsningar eller instruktioner från landsting- en/läkemedelskommittéerna) önskat få hepatit C-läkemedel kostnadsfritt. Kommuner och Landsting (SKL) och flertalet landsting av- styrker att arbetsplatskod inte ska vara obligatoriskt vid förskrivning av läkemedel enligt smittskyddslagen för att patienten ska få läkemedlet utan kostnad då det möjliggör regional och nationell uppföljning av En god uppföljning är viktigt för att fakturera och fördela framför att patienter dock inte 2017/18:233 får riskera att bli utan läkemedel om arbetsplatskod saknas och att de förutsätter att apoteken fortsatt hanterar eventuellt felaktigt förskrivna recept utan arbetsplatskod på korrekt sätt så att patienten inte blir lidande. anför att risken att ett recept på smittskyddsläkemedel förskrivs utan arbetsplatskod är liten , eftersom systemet med arbetsplatskod är väl inarbetat. De skriver också att krav på arbetsplatskod finns i smittskyddsförordningen och det skulle vara olyckligt med motstridiga uppgifter i två samspelande regeltexter. anser att arbetsplatskoderna även ska vara obligatoriska. läns landsting skriver att om obligatoriskt utbyte av läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen införs är det viktigt att säkerställa att nuvarande system med trepartsöverläggningar och återbäring till landsting tas i beaktande. Skälen för regeringens förslag Utbyte av läkemedel som har förskrivits enligt smittskyddslagen Nuvarande och föreslagna utbytesregler om läkemedel som ingår respektive inte ingår i förmånerna i lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. framstår inte som helt anpassade för läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen, dvs. läkemedel som förskrivs för behandling av en allmänfarlig sjukdom och som förskrivaren bedömer minskar risken för smittspridning, och som därmed är kostnadsfria enligt 7 kap. 1 § smittskyddslagen (2004:168). Som tidigare nämnts har lagen om läkemedelsförmåner m.m. och smittskyddslagen olika syften och patientens incitament för utbyte kan vara mindre på grund av kostnadsfriheten. Ett utbyte av ett läkemedel som har förskrivits enligt smittskyddslagen bör vidare inte medföra att kostnaderna för det läkemedel som expedieras ska ingå i patientens högkostnadsskydd, utan även det expedierade läkemedlet bör vara kostnadsfritt på samma sätt som det förskrivna. Utbyten av läkemedel som har förskrivits utanför förmånerna (förslaget till 21 a §) och utbyten av läkemedel som har förskrivits enligt smittskyddslagen får därmed olika kostnadsmässiga konsekvenser för konsumenten. Det finns därför behov av en särskild reglering av utbyte av läkemedel som förskrivits enligt smittskyddslagen, som tar hänsyn till dessa förutsättningar. Det är också viktigt att bestämmelserna om detta är tydliga, både för att underlätta hanteringen på apoteken och med hänsyn till att regleringen är föremål för TLV:s tillsyn. Här föreslås därför en bestämmelse som i viktiga avseenden skiljer sig från den nu gällande bestämmelsen om utbyte och den som föreslås för läkemedel som har förskrivits utanför förmånerna. Den föreslagna bestämmelsen om utbyte av läkemedel som har förskrivits enligt smittskyddslagen skiljer sig från de andra utbytesbestämmelserna bl.a. såtillvida att utbyte är obligatoriskt för patienten, att avsaknad av arbetsplatskod inte utgör ett hinder för kostnadsfri (eller subventionerad) expediering och att farmaceuten kan motsätta sig utbyte även när det på annat sätt (än genom betydande olägenhet för patienten) innebär dröjsmål med behandlingen, se avsnitt 6.3.2. upplysningsskyldighet gentemot patienten avviker från övriga bestämmelser om utbyte, vilket framgår av avsnitt 6.3.3. Bestämmelserna om utbyte av smittskyddsläkemedel bör således enligt regeringen tas in i en egen paragraf (21 b §), som bara rör utbyte av läkemedel som har förskrivits enligt smittskyddslagen. Som Lagrådet har anfört omfattas sådana läkemedel inte av läkemedelsförmånerna men är kostnadsfria för patienten. Utbyte av smittskyddsläkemedel ska följa reglerna i 21 § första och andra styckena samt 21 a § första stycket. Där regleras emellertid utbyte av läkemedel som har förskrivits inom förmånerna (21 §) respektive utbyte av läkemedel som har förskrivits utanför förmånerna men som ska bytas ut mot läkemedel inom förmånerna (21 a §). För att paragrafens tillämpningsområde ska bli tydligare bör den enligt Lagrådet omformuleras. Regeringen delar Lagrådets bedömning att detta bör tydliggöras i förhållande till förslaget i lagrådsremissen och utformar bestämmelsen i allt väsentligt enligt Lagrådets förslag. I paragrafen bör det således tydligt framgå att utbyte ska ske mot det läkemedel som utbyte skulle skett mot vid utbyte enligt 21 eller 21 a §. Skälet till detta är att det läkemedel som utbyte ska ske mot är ett läkemedel som är kostnadsfritt för patienten enligt smittskyddslagen och inte ett läkemedel ”inom förmånerna”, som vid utbyten enligt 21 och 21 a §§. I detta sammanhang kan läkemedel förskrivna enligt smittskyddslagen delas in i två huvudsakliga kategorier: dels läkemedel som när de förskrivs enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. har fastställda priser som ska tillämpas av öppenvårdsapoteken, dels läkemedel som inte har sådana fastställda priser. Utbyte bör bara kunna ske mot läkemedel med fastställda priser. De förskrivna läkemedel som får bytas ut bör dock kunna vara av båda slagen. Öppenvårdsapoteken ska vara skyldiga att byta ut läkemedlen och det ska ske på motsvarande sätt som vid övriga utbyten. Utbytena ska således följa den ordning som gäller enligt 21 § första och andra styckena och 21 a § första stycket och utbyte ska ske mot det läkemedel som utbyte skulle ha skett mot enligt de bestämmelserna. Vilken av dessa två paragrafer som utbyten av smittskyddsläkemedel ska följa beror på om det läkemedel som ska bytas ut har av TLV fastställda priser som ska tillämpas (enligt 7 § andra stycket) eller inte. Ett läkemedel som har förskrivits enligt 7 kap. 1 § smittskyddslagen och som har av TLV fastställda priser ska således bytas ut enligt samma mönster som gäller för en förskrivning inom förmånerna, dvs. utbyte ska ske enligt 21 § första stycket om det inte enbart finns utbytbarhet på det sätt som anges i 21 § andra stycket då utbytet ska följa den ordningen. I båda dessa fall ska en prisjämförelse göras även i förhållande till det förskrivna läkemedlet eftersom det finns fastställda priser på det förskrivna läkemedlet. Ett läkemedel som har förskrivits enligt 7 kap. 1 § smittskyddslagen och som inte har av TLV fastställda priser ska bytas ut som om det var ett läkemedel som hade förskrivits ”utanför förmånerna”, dvs. enligt bestämmelserna i 21 a § första stycket. Beroende på vilka slags utbytbara läkemedel som finns i det aktuella fallet och på samma sätt som gäller läkemedel som har förskrivits utanför förmånerna ska utbytet följa antingen första eller andra punkten i 21 a § första stycket. 2017/18:233 utbyte som huvudregel inte får ske mot läkemedel som omfattas av förmånsbegränsningar, om inte annat framgår av föreskrifter som har meddelats med stöd av det bemyndigande som föreslås i 21 c § 1. Om läkemedlet inte har av TLV fastställda priser är det svårt att göra någon prisjämförelse mellan detta och de alternativ som finns i den aktuella utbytesgruppen. Det apotek som ska expediera receptet kan ha satt ett eget pris på läkemedlet, men det kan ändra fritt och det kan inte bli föremål för uppföljning eller myndighetstillsyn. Det kan därför inte uppställas ett krav på att det läkemedel som utbyte sker mot ska vara billigare än det förskrivna läkemedlet. Detta medför att det läkemedel som expedieras i vissa fall kommer att vara dyrare än det förskrivna läkemedlet, även om det torde vara relativt ovanligt. I regel är emellertid priserna lägre inom förmånerna än utanför förmånerna. Det bör påpekas att periodens vara i dagens system inte alltid behöver vara det billigaste läkemedlet i sin förpackningsstorleksgrupp, eftersom det krävs ett åtagande av läkemedelsföretaget att tillhandahålla läkemedlet för att det ska utses till periodens vara. Fördelarna med att öka läkemedelsföretagens incitament att ansöka om inträde i förmånerna och därmed få priser fastställda får anses överväga nackdelen att ett dyrare läkemedel än det som är förskrivet kan komma att expedieras i enstaka fall. Flera remissinstanser har haft synpunkter på promemorians förslag att det vid utbyte av smittskyddsläkemedel inte ska införas ett krav på att receptet ska innehålla uppgift om arbetsplatskod. Ett sådant krav gäller vid utbyte av läkemedel som har förskrivits inom respektive utanför läkemedelsförmånerna till ett läkemedel inom förmånerna eftersom det är en förutsättning för att få ett läkemedel med förmån (kostnadsreducering). SKL och flera landsting har anfört att uppgift om arbetsplatskod möjliggör regional och nationell uppföljning av förskrivningen och att en god uppföljning är viktig för att fakturera och fördela kostnader. TLV har anfört att det har förekommit att patienter med utländska recept som alltså saknar arbetsplatskod och där förskrivaren inte heller beaktat vare sig subventionsbegränsningar eller instruktioner från landstingen/läkemedelskommittéerna önskat få hepatit C-läkemedel kostnadsfritt. Regeringen konstaterar att den ordning som gäller för smittskyddsläkemedel i detta avseende kan tyckas motstridig. I 9 a § smittskyddsförordningen (2004:255) anges att när en läkare förskriver ett läkemedel som är kostnadsfritt enligt 7 kap. 1 § smittskyddslagen (2004:168) ska receptet förses med en kod som identifierar den arbetsplats som läkaren tjänstgör vid (arbetsplatskod). Däremot ska detta inte vara en förutsättning för att ett smittskyddsläkemedel ska expedieras kostnadsfritt till patienten.