prop · H503157 · 2018-03-19 00:00:00 — För apotekarexamen ska studenten ha fullgjort sex månaders apoteks- praktik. Fyra lärosäten har examenstillstånd för apotekarexamen, varav utbildning till apotekare erbjuds vid , uni- versitet och . Antalet examinerade med apotekarexamen har i genomsnitt legat på strax över 200 . förväntas antalet som examineras vara (till Nya apoteksmarknadsutredningen – en sammanfatt- ande PM ). Utbildning till receptarie ges vid , uni- versitet, , Linnéuniversitetet och (tidigare ). Antalet sökande till receptarieutbildningen har i det närmaste fördubb- lats mellan och . har antalet exa- minerade receptarier legat på i genomsnitt 165 . Då antalet studen- ter som påbörjat utbildningen ökat något kan det antas att även antalet examinerade kommer att öka ytterligare – till drygt 200 (SCB, Underlag till Nya apoteksmark- nadsutredningen – en sammanfattande PM ). Högskoleutbildning ska enligt högskolelagen (1992:1434) ges på tre nivåer: grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. För var och en av nivåerna finns en beskrivning av övergripande krav på utbildning på re- spektive nivå (1 kap. 7–9 a §§ högskolelagen). Omfattningen av hög- skoleutbildning anges i högskolepoäng där heltidsstudier under ett nor- malstudieår motsvarar 60 högskolepoäng (6 kap. 2 § hög- skoleförordningen [1993:100]). Examina ska avläggas på en av de tre nivåerna grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå (1 kap. 10 a § högskolelagen). Examina på grund- nivå utgörs av generella examina, konstnärliga examina och yrkesexa- mina. Utifrån beskrivningen av utbildningen på respektive nivå i 1 kap. högskolelagen anges i en examensbeskrivning för varje examen vilka krav som ska uppfyllas för examen. Examensbeskrivningarna är samlade i examensordningen, bilaga 2 till högskoleförordningen. Kraven formule- ras för varje examen för det första genom att det anges en bestämd om- fattning för examen uttryckt i högskolepoäng. Kraven uttrycks för det andra i form av mål under rubrikerna kunskap och förståelse, färdighet och förmåga samt värderingsförmåga och förhållningssätt. Även krav som gäller det självständiga arbetet (examensarbetet) samt övriga krav anges i examensbeskrivningen. Av examensordningen framgår att receptarieexamen är en yrkesexa- men på grundnivå och apotekarexamen en yrkesexamen på avancerad nivå. Flera av de krav som ställs på kunskap och förståelse för receptarie- examen och apotekarexamen påminner om varandra, men kraven kan skilja sig åt vad avser krav på fördjupad kunskap. Exempelvis gäller för båda examina att studenten ska visa kunskap om läkemedelsinformation, läkemedelsrådgivning och läkemedelsutvärdering för att därigenom bidra till en rationell och optimal läkemedelsanvändning. För apotekarexamen krävs dock en fördjupad kunskap. För apotekarexamen krävs också för- djupad kunskap om läkemedlens sammansättning, framställning, funk- tion och användning, medan kravet för receptarier är att visa kännedom om utveckling, prövning och användning av läkemedel. Därtill skiljer sig exempelvis även kraven på examensarbete och praktik åt mellan de två examina. Tillgång och efterfrågan på farmaceuter Efterfrågan på apotekare och receptarier förväntas enligt Arbetsförmed- lingens yrkesprognos öka . Det beror bland annat på att befolkningen och antalet äldre har ökat, vilket har lett till ökat behov av läkemedel. bedömer att branschen går stora utmaningar till mötes vad gäller att säkerställa farma- ceutisk kompetens på öppenvårdsapoteken. var andelen av arbetsgivarna som angav att det rådde brist på receptarier uppe i medan det var som uppgav att det rådde brist på nyutexaminerade apotekare. råder det alltså större brist på receptarier än på apotekare på apoteksmarknaden. kommer tillgången på apotekare att öka, medan receptariebristen snarare kommer att förvärras. Anledningen till den relativt kraftiga ökningen av antalet apotekare är att examinationen beräknas bli betydligt större än de förväntade pen- sionsavgångarna. På fem och bedöms tillgång och efterfrågan på apotekare vara i balans enligt SCB:s underlag till utredningen. 2017/18:157 receptarier beräknas både tillgång och efterfrågan öka med 5–. Farmaceuternas kompetens tas inte till vara fullt ut , Farmaceuter och flera apoteksaktörer är av uppfattningen att apotekarnas kompetens inte utnyttjas fullt ut på apo- teken, men att ett utvecklat kundmöte och mer fördjupad rådgivning på apotek skulle kunna ändra situationen. Farmaceuterna behöver balansera flera, ibland motstridiga, intressen i arbetet vid apoteksdisken. Det hand- lar om att på samma gång gå kunden till mötes, agera professionellt som legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal, följa gällande regler och att följa ägarnas direktiv om bland annat försäljning och resultatkrav. Redan före omregleringen av apoteksmarknaden startade en utveckling av den farmaceutiska yrkesrollen med ett ökat inslag av försäljning, vilket har fortsatt i takt med den ökade konkurrensen på marknaden. En av fem apoteksanställda farmaceuter angav i en undersökning att de i ganska liten eller mycket liten utsträckning får ut- rymme att utöva sitt ansvar som legitimerad farmaceut medan av de svarande uppgav att de i mycket eller ganska hög utsträckning får det utrymmet. Vidare uppgav att det i mycket eller ganska hög utsträckning händer att kravet på merförsäljning inverkar negativt på kvaliteten vid farmaceutisk rådgivning eller receptexpedition, medan svarade att det sker i ganska eller mycket liten utsträckning. Apotekstekniker arbetar framför allt med försäljning av och rådgivning om receptfria läkemedel och handelsvaror. En viktig roll för apotekstek- niker är att ha kompetens att avgöra när kunden behöver få tillgång till farmaceutisk kompetens eller behöver bli hänvisad till sjukvården. Apo- tekstekniker ansvarar ofta också för varulager. Apotekstekniker arbetar även med receptexpedition, det vill säga att ta emot och identifiera ärenden för kunder med recept, registrera förskriv- ning, plocka fram aktuella varor och lämna ut varor efter att en farmaceut färdigställt läkemedlen. Det är även vanligt att apotekstekniker genomför kunddialog och rådgivning i samband med receptexpedition. fanns det 3 064 förvärvsarbetande apotekstekniker inom apo- tekshandeln i åldern 18–, av dessa var kvinnor. Åldersfördelningen är relativt jämn och pensionsavgångarna inom de kommande tio åren förväntas vara relativt få. Apotekstekniker är inte en skyddad yrkestitel, vilket gör att utbild- ningsbakgrunden hos yrkesgruppen varierar. Cirka sex av tio apotekstek- niker hade 2014 en gymnasial utbildning som högsta utbildning. Apotekstekniker utbildas inom där utbildningen omfattar tre terminers heltidsstudier. har antalet utbildnings- platser ökat kraftigt. Flest utbildningsplatser fanns . Då an- togs totalt 250 studerande på utbildningarna. var antalet utbild- ningsplatser nere på motsvarande nivå som , cirka 30–35 platser. av de antagna är kvinnor. startades apoteksteknikerutbildningar i , , och . Flera av utbildningarna ges på distans via webben. Söktrycket till apotekstekniker låg 2015 på 7,6 behöriga sök- ande per plats, vilket var det näst högsta söktrycket till . Antalet examinerade apotekstekniker varierar efter antalet antagna samt hur många som faktiskt slutför utbildningen. –2015 låg examensgraden på och mellan 93 och 225 apoteks- tekniker examinerades . har fack- förbundet (som organiserar apotekstekniker) tagit fram en natio- nell kursplan för apoteksteknikerutbildningen, som alla utbildningsarran- görer följer. Kursplanen revideras löpande. Utbildningen innehåller bland annat medicinsk grundkurs, egenvårdskunskap, logistik och kundkom- munikation på apotek. Därutöver ingår grundläggande kunskaper för att hantera recept på apotek i utbildningen, vilket ger apoteksteknikern så kallad receptbehörighet. Detta innebär att apoteksteknikern har tillgodo- gjort sig basala och praktiska kunskaper om hantering av recept, men inte har behörighet att ta ansvar för färdigställandet och utlämnandet av läke- medel på recept. Cirka en tredjedel av apoteksteknikerutbildningen sker som praktik på apotek. Under utbildades apotekstekniker dock enbart för att arbeta i egenvården och hade då inte receptbehörighet när de examinerades. Flera av de stora apoteksaktörerna erbjuder därför också en intern kom- petensutvecklingskurs som leder till receptbehörighet. uppskattar att cirka hälften av de anställda apoteksteknikerna har receptbehörighet. Unionen gör bedömningen att det är 50–av apoteksteknikerna som har receptbehörighet. Myndigheten för gjorde en yrkesanalys för apotekstekniker vilken visade att arbetslivets efterfrågan i förhållande till beviljat utbud var liten på 3–. Efter att denna analys gjordes in- kom och Unionen med en skrivelse till myn- digheten med ny information om efterfrågan. I denna anges att det behöver rekryteras cirka 700 apotekstekniker och att antalet studenter som slutför sin utbildning samt antalet inte fullt sysselsatta apotekstekniker understiger det behovet. Det be- höver utbildas 150 personer –2020 för att möta efterfrågan, enligt Unionen och . togs initiativ av som möjliggjorde för apotekstekniker att vidareutbilda sig till receptarier. togs ini- tiativ till en distansutbildning för apotekstekniker genom ett samarbete mellan de tre största apoteksaktörerna (, Apotek Hjärtat och Kronans Apotek) och Linnéuniversitetet. Utbildningen följer samma ut- bildningsplan och kursplaner som för studenter som går en utbildning till receptarieexamen, men startade med en tio veckors förberedande utbild- ning med syfte att ge grundläggande kunskaper i naturvetenskapliga ämnen. Deltagarna förväntas kunna arbeta deltid under utbildningen och ha kvar sin anställning . Vid antagning till receptarieprogrammen ges i övrigt, enligt utredning- ens genomgång, ingen möjlighet för studenter med apotekstekniker- examen att tillgodoräkna sig kurser eller andra utbildningsmoment. 2017/18:157 5.4.3 Icke-legitimerad personal utför allt fler av Ofta genomför farmaceuter hela receptexpeditionen, men det är även vanligt att annan personal bistår i processen. De stora apoteksaktörerna uppger att de har som internt krav att endast apotekstekniker med recept- behörighet får arbeta med receptexpedition. Icke-legitimerad personal gör allt mer av arbetsuppgifterna på apotek. Det är en utveckling som började redan före omregleringen och som fort- sätter. Utredningen konstaterar att man genom kontakter med Farmaceuter, Unionen, , Farmaceuters Etik- forum och enskilda apoteksanställda fått en samstämmig bild av att till- ståndshavarna i ökande utsträckning bemannar apotek med annan per- sonal än farmaceuter och apotekstekniker. Det finns flera orsaker till denna utveckling. En är bristen på farma- ceuter, särskilt receptarier, vilket bidrar till att apoteken endast använder farmaceuter till de uppgifter där kompetensen verkligen krävs. En annan orsak är ekonomiska överväganden där lönekostnaden ökar ju längre ut- bildning den anställde har. Ett ytterligare skäl kan vara en särskild pro- filering inom ett egenvårdsområde som kräver viss kompetens, till exem- pel hudvård. menar att ett skäl är att apoteken i högre utsträckning måste få sin intjäning från andra delar än från läke- medel, eftersom kärnaffären (det vill säga försäljning av läkemedel på recept) enligt föreningen inte bär sig ekonomiskt. Variationen mellan enskilda apotek är dock stor avseende personalens sammansättning och kompetens. Det förekommer även att apotek endast har legitimerad personal anställd. 5.5Apotekens information och rådgivning Apotekens informations- och rådgivningsskyldighet finns reglerad i lag och preciseras genom föreskrifter och vägledning. Ett av kraven i lagen (2009:366) om handel med läkemedel för att få till- stånd att driva apotek är att tillståndshavaren kan tillhandahålla indivi- duell och producentoberoende information och rådgivning om läke- medel, läkemedelsanvändning och egenvård till konsumenter samt se till att informationen och rådgivningen endast lämnas av personal med till- räcklig kompetens för uppgiften. I föreskrifter (LVFS 2009:9) om detaljhandel med läkemedel vid öppenvårdsapotek finns det krav på att egenkontrollprogrammet ska innehålla instruktion för, eller beskrivning av, hur det kravet ska uppfyllas. Det betyder att egenkon- trollprogrammet ska innehålla en beskrivning av både hur lämnar individuell information och rådgivning och hur tillståndshavaren säkerställer att sådan rådgivning bara lämnas av personal med tillräcklig kompetens för uppgiften. Vidare finns en bestämmelse i läkemedelslagen (2015:315) där det framgår att den som lämnar ut läkemedel särskilt ska iaktta kraven på sakkunnig och omsorgsfull vård samt på upplysning till och samråd med patienten eller företrädare för denne. Även i lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. finns en be- Prop. 2017/18:157 stämmelse som berör apotekspersonalens informationsskyldighet. lagens 21 § anges att ska upplysa patienten om att utbyte kom- mer i fråga och om patientens rätt att mot betalning få det förskrivna läkemedlet eller något annat utbytbart läkemedel. Patientsäkerhetslagen (2010:659) anger att all apotekspersonal som ger information och rådgivning är hälso- och sjukvårdspersonal och att ar- betet ska utföras i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfar- enhet. En patient ska ges sakkunnig och omsorgsfull hälso- och sjukvård som uppfyller dessa krav. Vidare ska vården så långt som möjligt utfor- mas och genomföras i samråd med patienten. Regelverket om information och rådgivning i lagen (2009:366) om handel med läkemedel gör ingen skillnad mellan läkemedel för männi- skor och djur. 5.5.1Rådgivningsskyldigheten preciseras i föreskrifter Av föreskrifter (HSLF-FS 2016:34) om förordnande och utlämnande av läkemedel och teknisk sprit (receptföreskrifterna), framgår att apotekspersonalen genom att ge individuellt anpassad infor- mation, så långt som det är möjligt ska förvissa sig om att patienten kan använda läkemedlet på rätt sätt (8 kap. 26 §). Enligt vägledningen till föreskrifterna ska den information som apo- tekspersonalen ger till patienten syfta till att denne ska kunna använda läkemedlet på ett optimalt sätt. Vidare beskrivs i vägledningen vad som kan behöva göras för att avgöra vilken information varje patient har be- hov av. Det handlar till exempel om att ta reda på om patienten använt läkemedlet förut eller använder andra läkemedel. Det handlar vidare om att ta reda på om patienten känner till ändamålet med behandlingen och läkemedlets effekt, hur läkemedlet ska administreras och förvaras eller vilka eventuella andra läkemedel eller livsmedel som inte bör användas . Kraven på information och rådgivning är desamma vid distanshandel som vid expediering i ett apotek där utlämnandet sker direkt till patienten i lokal. Förutsättningarna är dock annorlunda eftersom farma- ceuten inte har kunden vid disken. Kompetens hos apotekspersonal som ger råd Rådgivning får endast lämnas av personal med tillräcklig kompetens för uppgiften, vilket framgår av 2 kap 6 § 11 lagen om handel med läke- Det är upp till tillståndshavararen att bedöma vem som har till- räcklig kompetens att ge råd om läkemedel, läkemedelsanvändning och Tillståndshavaren ansvarar för att har den personal som till antal och kompetens säkerställer en god kvalitet och säkerhet i Av 2 kap. 6 §1 samma lag följer att tillståndshavaren ska ha öppenvårdsapotekslokalen bemannad med en eller flera farmaceuter. Under öppethållandet ska antalet närvarande farmaceuter vara tillräckligt och de ska ha den kompetens som är nödvändig i förhållande till verk- samhetens art och omfattning. 2017/18:157 Det finns därmed inga specifika kompetenskrav i föreskrift kopplade till en apoteksanställds möjlighet att ge rådgivning om läkemedel, läke- medelsanvändning och egenvård. slår dock fast i hand- boken ”Vem får göra vad i hälso- och sjukvården och tandvården?” att information och rådgivning på apotek i första hand bör ges av apotekare och receptarie. Om annan personal utför dessa arbetsuppgifter, bör apo- tekets tillståndsinnehavare särskilt säkerställa att dessa personer har nöd- vändig kompetens för uppgiften. 5.5.3Apotekens rådgivningsskyldighet är långtgående men ospecifik Apotekens informationsskyldighet är långtgående i det att personalen så långt det är möjligt ska förvissa sig om att patienten kan använda läke- medlet på rätt sätt och att informationen ska syfta till att patienten kan använda läkemedlet på ett optimalt sätt. Vad som mer specifikt ingår i apotekens informations- eller rådgivningsskyldighet är däremot inte sär- skilt tydligt med gällande reglering. har till utredningen gett sin tolkning av vad som in- går i informations- och rådgivningsskyldigheten: Förutom kommunika- tion angående eventuella utbyten av generika, upptäckt interaktionsprob- lematik eller dylikt i samband med receptexpedition ryms i begreppet information och rådgivning även den farmaceutiska omvårdnaden i form av kommunikation om exempelvis tydliggörande av hanteringen och administration av läkemedlet, eventuella matinteraktioner och dylikt, lik- som diskussion om vad patienten kan förvänta sig av sitt läkemedel. Enligt finns det många olika tolkningar av vad som specifikt ingår i apotekens informations- och rådgivningsskyldighet. Detta har också bekräftats av de kontakter som utredningen haft med bland annat apoteksaktörer, enskilda farmaceuter, läkemedelsansvariga och professionsorganisationer. anser att apo- tekens ansvar för läkemedelsrådgivning inte är tillräckligt tydligt. Farmaceuters Etikforum uppger att de frågor som apoteksan- ställda farmaceuter återkommer till rör rådgivning och möjligheten att ut- öva mer kvalificerad farmaci i kundmötet. Problemet med professionell trygghet och styrka i yrkesrollen har ökat . Det är oklart för många vad som förväntas av en kvalificerad farmaceut och vems ansvar det är att se till att man har tid till att utöva yrket på ett apotek, menar . 5.5.4Erfarenheter från tillsynen av apotekens rådgivningsskyldighet uppger att det överlag är svårt att på ett icke-ingripan- de sätt kontrollera att farmaceuterna uppfyller informationsskyldigheten vid receptexpeditionen och kontrollera att den egenvårdsrådgivning som ges på apoteken är ändamålsenlig. har inte rätt att i tillsynen och som grund för myndighetsbeslut studera hur apoteksan- ställda agerar via tränade observatörer som utger sig för att vara kunder. Därför har detta krav följts upp sporadiskt av vid Prop. 2017/18:157 fältinspektioner . Fokus har i stället legat på att kontrollera kompetensutveckling för personalen, instruktioner på apoteken samt eventuella hjälpmedel för att uppfylla kravet på information och rådgiv- ning, exempelvis i form av digitala informationssystem. Vid temainspektioner gällande receptexpedition inklusive information och rådgivning på totalt 38 apotek noterades att farmaceuterna inte alltid ställde frågor och lämnade relevant information om patientens läkemedel i samband med receptexpedition. Läkemedels- verket konstaterar även att rådgivning är svårt att inspektera. konstaterar i sin tillsynsrapport att kraven på information och rådgivning är otydliga och att det är svårt att exakt säga vad som krävs av farmaceuten. Vidare beskriver myndigheten att man avser att se över om kravet på rådgivning behöver tydliggöras och utveckla metoderna för att utöva tillsyn över rådgivningen på apotek. 5.5.5Rådgivning vid distanshandel med läkemedel genom e-handel E-handel med läkemedel vid apotek är en bland flera former av distans- handel med läkemedel. Kraven på information och rådgivning är desam- ma vid receptexpedition oavsett om den sker genom e-handel eller på ett fysiskt apotek. Förutsättningarna ser dock annorlunda ut eftersom något fysiskt möte mellan farmaceut och kund inte äger rum vid e-handel med läkemedel. I föreskrifter (LVFS 2009:10) om distanshandel vid öppenvårdsapotek anges att apotekspersonalen ska säkerställa att kraven om information och rådgivning i samband med receptexpedition uppfylls i rimlig tid och på ett sätt som konsumenten eller dennes bud kan ta del av (9 a §). Kravet innebär att apotekspersonalen genom att ge individuellt anpassad information, så långt som det är möjligt, ska för- vissa sig om att patienten kan använda läkemedlet på rätt sätt. Av 12 § 8 i föreskrifterna om distanshandel framgår att det ska finnas instruktioner som säkerställer att öppenvårdsapoteket uppfyller de särskilda krav på att lämna information och rådgivning som distanshandel medför. I vägled- ningen till föreskrifterna anger att kravet om att till- handahålla individuell och producentoberoende information om läke- medel, läkemedelsanvändning och egenvård till konsumenter inte upp- fylls genom att endast bifoga skriftlig information i försändelsen eller genom att hänvisa till information på en webbsida, utan det krävs att kon- sumenten har möjlighet att få direkt kontakt med personal med tillräcklig kompetens. I vägledningen beskrivs vidare att kravet på att apotekspersonalen vid utlämnande ska förvissa sig om att patienten kan använda sitt läkemedel på rätt sätt innebär att apotekspersonalen, i dialog med patienten, ger in- formation och ställer frågor för att säkerställa att patienten vet och kan använda sitt läkemedel på rätt sätt. Vid distanshandel med läkemedel kan inte alltid information ges när läkemedlet lämnas ut från öppenvårds- , vilket innebär att dialogen i stället får ske på annat sätt. I en kartläggning som har gjort framgår att samtliga apoteksaktörer i sin e-handel erbjuder allmän rådgivning dit kunder kan ringa och ställa frågor om receptbelagda läkemedel och egen- Den som svarar initialt är ofta en apotekstekniker eller motsvarande som därefter kan hänvisa till en farmaceut vid behov. kan kunden klicka sig igenom beställningen utan att aktivt behöva ta ställning till om han eller hon vill ha rådgivning från en farmaceut. Hos tre av aktörerna krävs identifiering gentemot farmaceut inför råd- givning via telefon eller chatt. Detta innebär att farmaceuten genom att säkerställa att kunden är den han eller hon utger sig för att vara kan ge råd om samtliga läkemedel som hämtats ut eller förskrivits till den per- Identifiering sker antingen med personlig kod eller mobilt bank- Hos de tre övriga större apoteksaktörerna krävs ingen identifiering Det innebär att farmaceuten inte får bryta tystnadsplik- ten kring de läkemedel som är expedierade, uthämtade eller förskrivna eftersom kunden inte har legitimerat sig. Rådgivningen blir då mer generell eftersom farmaceuten endast kan använda den information som kunden själv lämnar om sina läkemedel. Om farmaceuten identifierar oklarheter eller har frågor i samband med expeditionen av läkemedlet kontaktas kunden och/eller förskrivaren. Några av de apoteksaktörer som bedriver e-handel uppger att om farma- ceuten vill uppmärksamma kunden på något (av mindre betydelse som inte är hinder för expedition) men inte har lyckats få kontakt via telefon eller e-post, kan ett meddelande bifogas läkemedlet vid leverans. orderbekräftelsen skickas även information om vart kunden kan vända sig med frågor om läkemedelsbehandlingen. ibland också tjäna som möjlig identifiering gentemot farmaceut vid tele- Apoteksaktörer som bedriver distanshandel med läkemedel genom e-handel uppger att andelen kunder som efterfrågar rådgivning är låg. har förtydligat rådgivningsskyldigheten vid distans- handel genom information på myndighetens webbplats. verket lämnar där vägledande förslag på olika tillvägagångssätt. nativ kan vara att utformar informationen på ett sådant sätt att patienten ges möjligheten att göra ett medvetet och informerat val att kontakta eller inte kontakta för information och rådgivning. ett sådant val får patienten information som gör att denne får bättre kun- skap om vad valet gäller. Patienten är då medveten om vad han eller hon väljer att avstå ifrån ifall patienten tackar nej till att få mer information.