prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — Regeringen har i avsnitt 18.2 föreslagit att det ska införas en ny sekre- tessbrytande bestämmelse som gör det möjligt för personal inom hälso- och sjukvården och att i vissa fall lämna uppgifter om djurskyddsproblem till kontrollmyndigheten eller . Det är framför allt djurskyddsproblem hos privatpersoner som håller säll- skapsdjur i hemmet som kan uppmärksammas av den aktuella persona- len. Vidare kan eventuella problem också komma att uppmärksammas hos sådana djurhållare som bedriver verksamhet i det egna hemmet men som är av en sådan omfattning att den kräver tillstånd enligt 6 kap. 4 § i lagförslaget (16 § i den nu gällande djurskyddslagen). Förslaget bedöms dock inte påverka lantbrukare eller andra företagare annat än i undan- tagsfall. Möjligheten att bryta sekretessen är också begränsad till situationer med uppenbara djurskyddsproblem som inte har gått att lösa i samråd med den berörda djurhållaren. Detta medför att det endast är i ett be- gränsat antal fall som det kan komma ifråga att göra en anmälan till läns- styrelsen eller . Förslaget bedöms därför inte medföra några betydande merkostnader hos länsstyrelserna och Polismyndighet- en. De ärenden som kan tillkomma på grund av den nya anmälningsmöj- ligheten ska därför hanteras inom ramen för befintliga anslag. Förslaget bedöms inte heller ha några omfattande konsekvenser för hälso- och sjukvården, eller verksamheter enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. För den personal som direkt kommer att beröras av förslaget innebär det dock en möjlighet att komma till rätta med en situation på arbetsplatsen som annars kan upplevas som mycket bekymmersam. Det kan dock finnas ett behov av vissa inledande informationsinsatser gentemot berörda per- sonalgrupper. Skriftlig information om den nya lagstiftningen bör lämp- ligen tas fram av , vid behov i samråd med Jordbruks- verket i egenskap av samordnande myndighet för djurskyddskontrollen. Därutöver bör det vara upp till varje verksamhetsutövare att se till att 2017/18:147 berörd personal på ett lämpligt sätt informeras om innehållet i de nya bestämmelserna. Informations-insatserna bedöms dock inte innebära större kostnader för de offentliga aktörerna än att de kan hanteras inom ramen för befintliga anslag. Det är också endast en begränsad krets av enskilda djurhållare som direkt kommer att beröras av den sekretessbrytande bestämmelsen. Ris- ken för att den som har ett djur inte vågar söka vård eller hjälp bör där- med i allmänhet vara relativt liten. För dem som berörs kan dock konse- kvenserna bli betydande. kan besluta om före- lägganden eller, om förutsättningar för det föreligger, om omhänder- tagande av djuret i fråga och djurförbud. 19.10Förslag som inte bedöms ha några konsekvenser av större betydelse 19.10.1Naturligt beteende och krav på att förebygga beteendestörningar I avsnitt 7.2 har föreslagits att kravet på naturligt beteende förtydligas och att en uttrycklig skyldighet att förebygga beteendestörningar införs i lagen. Bestämmelsen om naturligt beteende utgör ett målsättningsstadgande som inte är straffsanktionerat, vare sig enligt nuvarande lag eller enligt regeringens förslag. Med hänsyn till bestämmelsens allmänt hållna ut- formning bedöms inte heller det förtydligande som har föreslagits i sig medföra några direkta konsekvenser för djurhållare eller andra aktörer. Det som kan få sådana mer konkreta konsekvenser är de föreskrifter som kan meddelas med stöd av bemyndigandet i bestämmelsen och som tyd- liggör vad som ligger i lagens krav. Det finns också en skyldighet att åtgärda beteendestörning- ar när de uppkommer, se 9 § djurskyddslagen. Det tillkommande kravet på att också förebygga beteendestörningar innebär visserligen en mindre skärpning i förhållande till gällande rätt, men ändringen bedöms trots detta inte i sig medföra några omfattande konsekvenser för enskilda, företag eller myndigheter. 19.10.2 Kompetens- och utbildningskrav I avsnitt 7.3 har föreslagits att ett nytt krav på att djurhållaren eller den som på annat sätt tar hand om ett djur ska ha tillräcklig kompetens för att tillgodose djurets behov. Kompetenskravet ska dock inte i sig förenas med någon särskild kontroll eller sanktioner. Det är i stället effekterna av en eventuell bristande kompetens som bör beivras och som kan upp- märksammas inom ramen för den ordinarie djurskyddskontrollen. För- slaget bedöms därför inte medföra några omedelbara konsekvenser vare sig för enskilda, företagare eller myndigheter. 19.10.3 Fixering och liknande begränsningar av djurs I avsnitt 7.6 har föreslagits att det införs ett krav på att djur får fixeras eller på annat liknande sätt få sin rörelsefrihet begränsad endast om det sker tillfälligt och om det är nödvändigt av veterinärmedicinska skäl, djurskyddsskäl, med hänsyn till säkerheten för den som hanterar djuret eller av liknande berättigade skäl. finns ingen sådan generell regle- ring av fixering. Det går inte att utesluta att vissa djurhållare kan bli tvungna att ändra sin hantering eller införskaffa ny utrustning till följd av den nya bestämmelsen. Regeringens uppfattning, bl.a. med beaktande av remissutfallet, är dock att de allra flesta djurhållare i redan an- vänder fixering och liknande rörelsebegränsning på ett sätt som överens- stämmer med den föreslagna bestämmelsen. Mot den bakgrunden be- dömer regeringen att det endast i mycket begränsad utsträckning kommer att uppstå kostnader för enskilda, företagare och myndigheter till följd av den föreslagna bestämmelsen. 19.10.4Förbud mot att tillfoga skada och använda viss utrustning I avsnitt 7.11 har föreslagits ett uttryckligt förbud mot att tillfoga djur skada och att använda utrustning på ett sätt som kan orsaka djur lidande eller skada. De nya uttryckliga förbuden bedöms framför allt tydliggöra att djurhållare och andra som hanterar djur har en skyldighet att hantera djuren aktsamt och att undvika att använda utrustning som riskerar att orsaka djuren skada eller lidande. Att markera detta redan i lagen är vik- tigt för att förebygga att skador och lidande över huvud taget uppstår. Bestämmelsen bedöms däremot inte allmänt medföra att metoder och utrustning som är tillåtna att använda blir förbjudna . Dels finns det , i 2 § första stycket i djurskyddslagen, ett all- mänt förbud mot att utsätta djur för onödigt lidande. Dels finns det, i 17 § första stycket i lagen, ett uttryckligt förbud mot att utsätta djur för lidande i samband med tävling eller träning för tävling eller i samband med förevisningar eller föreställningar för allmänheten. (och tidigare ) har med stöd av bemyndiganden i lagen och i djurskyddsförordningen meddelat flera olika bestämmelser om metoder och utrustning till djur. Till exempel regleras i 2 kap. 6 § i föreskrifter och allmänna råd (DFS 2007:6) om hästhållning att utrustning till hästar ska vara väl anpassad, utformad och anbringad samt i sådant skick att den inte orsakar skador eller sjukdom. I 2 kap. 3 § i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2010:45) om träning och tävling med djur slås t.ex. vidare fast att utrust- ning, hjälpmedel eller metoder inte får användas på sådant sätt att det medför skada eller annat fysiskt eller psykiskt lidande för djuret. Även om det inte helt kan uteslutas att bestämmelsen i något fall medför att viss utrustning blir förbjuden borde sådan utrustning som är känd som olämplig att använda till djur sannolikt redan träffas av de ovan nämnda förbuden eller bestämmelserna om utrustning i Förslaget bedöms därför sammanfattningsvis inte leda till 2017/18:147 några nya, negativa konsekvenser för enskilda eller för företag. Inte heller bedöms myndigheterna påverkas nämnvärt av förslaget. 19.10.5Skyldighet att avliva allvarligt sjuka och skadade djur I avsnitt 9.1 har föreslagits att djurhållare ska vara skyldiga att avliva sina djur om djuret har en skada eller sjukdom som är så svår att djuret utsätts för allvarligt lidande som inte kan lindras. Bestämmelsen tar alltså sikte på situationer där det inte finns någon adekvat åtgärd som kan vid- tas för att behandla skadan eller sjukdomen och då det heller inte går att lindra det allvarliga lidande som sjukdomen eller skadan medför för djuret. Majoriteten av djurhållarna bedöms ta kontakt med veterinär eller djurhälsopersonal och efter samråd med dem avliva djuret när det inte finns utsikter att lindra djurets allvarliga lidande. Det kan dock inte ute- slutas att enstaka djurhållare, kanske framför allt när det gäller djur som hålls för hobby eller sällskapsändamål, väljer att hålla djuret vid liv i denna situation trots att detta förlänger lidandet för djuret. Den här före- slagna skyldigheten att avliva djur bedöms inte medföra några ökade kostnader för djurhållaren. Däremot kan det givetvis vara svårt känslo- mässigt för den begränsade krets djurhållare som mot sin vilja ska avliva ett djur. Förslaget bedöms inte innebära några direkta konsekvenser för myndigheter eller andra aktörer. 19.10.6 Bedövning vid operativa ingrepp I avsnitt 9.2 har föreslagits ett uttryckligt krav på bedövning vid opera- tiva ingrepp. I nuvarande djurskyddslag finns inte något uttryckligt och generellt krav på bedövning. I stället föreskrivs i 25 § djurskyddsförord- ningen att vissa ingrepp ska ske under bedövning. Det har dock i avsnitt 9.2 också föreslagits att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får rätt att meddela föreskrifter om undantag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp. Av den allmänna motiveringen till bestämmelsen framgår att regeringens avsikt är att de operativa ingrepp som får ske och faktiskt utförs utan bedövning som huvudregel ska vara tillåtna även fortsättningsvis. Förslaget bedöms mot den bakgrunden inte medföra några omedelbara och beaktansvärda konsekvenser för djurhållare, djurhälsopersonal eller myndigheter. 19.10.7 Bedövning vid avlivning genom avblodning I avsnitt 10.1 har föreslagits att ett krav på bedövning ska gälla även när djur avlivas genom att avblodas även i andra fall än vid slakt. I avsnittet har det även föreslagits att det nuvarande undantaget från bedövnings- kravet vid nödsituationer tas bort och att det nuvarande bemyndigandet att föreskriva om undantag från kravet på bedövning vid slakt av fjäderfä och kaniner tas bort. Krav på bedövning vid avlivning i annat syfte än slakt finns dock också i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av den om skydd för djur för avlivning. Avlivning genom avblodning utan bedövning ska även fortsättningsvis Prop. 2017/18:147 vara tillåten vid nödavlivning i sådana situationer som anges i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009. Det skärpta kravet på bedövning innebär att inte längre har möjlighet att i sina föreskrifter medge att kaniner, gnagare, tamillrar, fjäderfä och andra fåglar under avlivas genom dekapitering utan föregående bedövning (se 9 kap. 5 § i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd [SJVFS 2012:27] om slakt och annan avlivning av djur). Detta undantag kan dock tillämpas endast i ett fåtal fall. Bedömningen blir därför sammantaget att de nu föreslagna ändringarna i bestämmelsen om slakt och annan avlivning inte har annat än mycket begränsade konsekvenser för enskilda, företagare och myndigheter. 19.10.8 rätt till tillträde I avsnitt 13.7 har föreslagits att kontrollmyndigheternas rätt till tillträde förtydligas i vissa avseenden och att det införs vissa uttryckliga begräns- ningar när det gäller deras rätt att bereda sig tillträde till bostäder. Rege- ringens bedömning är dock att de förtydliganden och ändringar som föreslås återspeglar hur kontrollmyndigheterna faktiskt tillämpar be- stämmelsen . Ändringarna bedöms därför inte ha några direkta konsekvenser vare sig för enskilda, företag eller myndigheter. 19.10.9Övriga förslag som innebär förtydliganden eller mindre justeringar Regeringen har lämnat ett antal förslag som innebär förtydliganden eller mindre justeringar i förhållande till gällande rätt: –I avsnitt 7.4 har föreslagits att foder, vatten och utfodringsrutiner ska anpassas efter djurets behov (och inte som efter djurslagets). –I avsnitt 7.7 har föreslagits ett krav på att det ska finnas tillräckligt med utrymme för att djuren ska kunna vila på ett för djuren lämpligt sätt och ett krav på att klimat, ljus- och ljudförhållanden i stall och andra förvaringsutrymmen ska vara anpassade till djurens behov. –I avsnitt 7.8 har föreslagits att det förtydligas att bestämmelserna om inredning och utrustning ska omfatta alla inhägnader utomhus och att inredning och utrustning inte får medföra en risk för att djur skadas eller att deras hälsa försämras. –I avsnitt 7.14 har föreslagits ett något utökat bemyndigande för rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot avel som kan påverka dju- rens normala kroppsfunktioner eller förmåga att naturligt föda fram sin avkomma. Dessa förtydliganden eller mindre justeringar bedöms inte i sig medföra några omedelbara konsekvenser för enskilda, företag eller myndigheter. 2017/18:147 19.11 Konkurrensförhållandena för företag Regeringen har i avsnitt 8.2 föreslagit att det nu gällande förbudet mot dopning i 18 § djurskyddslagen utvidgas till att gälla också inför träning till och vid deltagande i prov. Vidare föreslår regeringen att den nu gällande bestämmelsen utvidgas till att omfatta åtgärder som kan – dvs. har potential – att påverka djurets prestationsförmåga eller temperament. Så som det har redogjorts för i avsnitt 19.3, bedöms förslaget främst få konsekvenser för företag med djur genom att djur som är dopade eller som har utsatts för andra otillbörliga åtgärder som kan påverka djurets prestationsförmåga inte kommer att få delta i provverksamheten eller kommer att diskvalificeras från sådan verksamhet. Förslaget ökar därmed möjligheten för deltagande i sådan verksamhet att konkurrera på lika villkor. Förslaget bedöms innebära positiva effekter för de deltagande som tävlar med djur som är friska och i gott skick. För dem ökar möjlig- heterna till vinst och därmed också möjligheten att få intäkter genom verksamheten som bygger på ett rättvisande marknads- och avelsvärde för djuret. Övriga förslag förväntas inte ha några särskilda effekter på konkurrens- förhållandena mellan företagen. 19.12Övriga bedömningar av förslagens konsekvenser Förslagen förväntas inte ha några särskilda effekter för små företag. För- slagen förväntas inte heller ha några effekter ur ett jämställdhets- och folkhälsoperspektiv eller påverka miljön. Inget av förslagen bedöms utgöra en teknisk föreskrift som ska anmä- las till kommissionen enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av om ett informationsförfarande be- träffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för inform- ationssamhällets tjänster. Bestämmelserna i den nya lagen är allmänt hållna och de ändringar i förhållande till nuvarande lag som görs bedöms inte heller direkt påverka tillämpningen av föreskrifter på förordnings- eller föreskriftsnivå (jfr dom i målet m.fl., C- 307/13, EU:C:2014:2058). Om regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare bestämmelser kan dock dessa komma att utgöra anmälningspliktiga tekniska föreskrifter. Förslagen bedöms inte heller innehålla nya krav som särskilt påverkar tillträdet till eller utövandet av en tjänsteverksamhet och som omfattas av anmälningsskyldighet enligt och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre mark- naden. Se dock avsnitt 8.3 när det gäller ett förbud i djurskyddsförord- ningen mot sjölejon och elefanter på cirkus och liknande verksamhet. Inledande bestämmelser Lagens syfte 1 § Denna lag syftar till att säkerställa ett gott djurskydd och främja en god djur- välfärd och respekt för djur. I bestämmelsen, som saknar motsvarighet i nuvarande lag, anges att lagen syftar till att säkerställa ett gott djurskydd och att främja en god djurvälfärd och respekt för djur. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Men djurskydd avses främst förebyggande och förhindrande av lidande och sjukdom hos djur. Ett sådant skydd för djuren ska säkerställas genom de konkreta bestämmelser om djurhållning som finns i lagen och de före- skrifter som meddelas med stöd av lagen. Uttrycket djurvälfärd har den innebörden att djuret mår bra såväl fysiskt som psykiskt. Med respekt för djur förstås medvetenheten om och erkännandet av att djur är levande och kännande varelser med vissa behov som måste visas hänsyn. I detta ligger också att djur har ett egenvärde oavsett den nytta de har för männi- skan. Bestämmelsen om lagens syfte anger den effekt som lagstiftningen är avsedd att ha och innebär inte i sig några skyldigheter för enskilda. 2 § Lagen gäller djur som hålls av människan och viltlevande försöksdjur. I fråga om viltlevande försöksdjur tillämpas dock inte: –2 kap. 4 § och föreskrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen, –4 kap. 1 §. Bestämmelserna i 9 kap. 4 och 6 §§ gäller också övergivna djur av tamdjursart samt förvildade djur av tamdjursart som inte ingår i en etablerad population. I bestämmelsen, som ersätter 1 § i nuvarande djurskyddslag, anges lagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I första stycket klargörs att lagen gäller alla djur som hålls av männi- skan oavsett art och viltlevande försöksdjur. Att ett djur hålls av männi- skan bör normalt förstås som att djuret är i en eller flera människors besittning genom att djurets rörelsefrihet på något sätt fysiskt begränsas. Vissa former av djurhållning bedrivs dock på ett annat sätt och kan inne- bära att djuren ibland eller alltid går lösa utomhus, men regelbundet får viss tillsyn och omsorg från människor. Detta gäller t.ex. katter och renar. Sådana djur får ändå anses som hållna av människan. Det före- kommer också att viltlevande katter tas om hand av enskilda i enlighet med olika varianter av den s.k. TNR-metoden. Med detta avses att djuren fångas in, steriliseras eller kastreras och sedan släpps ut igen. vidtas ytterligare åtgärder beträffande de katter som släpps ut, t.ex. att de får mat, tillsyn, kojor att söka skydd i och ges vård och behandling. 2017/18:147 Dessa djur får anses som hållna i och med att de fångas in och överläm- nas till djurhälsopersonal för kastrering, sterilisering eller annan vård I övrigt kan det dock inte anses att djur hålls av en person som endast tillfälligt lägger ut mat eller vatten till djur eller hanterar ett djur på annat sätt utan att djurets rörelsefrihet varaktigt begränsas, t.ex. när djur vid jakt fångas i en fälla för att avlivas när fällan vittjas eller när någon håller fast ett vilt djur och sedan släpper Om djur som har placerats i hägn, t.ex. hjortar och älgar, kan anses hållna av människan bör överlämnas till rättstillämpningen att avgöra. Vid denna bedömning bör beaktas hur stort hägnet är i förhållande till djurets behov av rörelse, tillgång till föda etc. (jfr R 1977:110). rådet är så stort att förhållandena för djuren i huvudsak blir likvärdiga med ett icke-inhägnat område bör djuren inte anses hållna. Om så inte är fallet bör djur som inhägnas anses hållna av människan. rat ut djuren eller stängslet måste då också vara ansvarig för att djur- skyddslagens bestämmelser följs beträffande djuren. Fiskar som hålls i dammar, kassar, tråg eller motsvarande avgränsat område i en fiskodling ska, liksom tidigare, anses hållna och omfattas av djurskyddslagen. samma ska gälla om fisk eller andra vattenlevande djur i andra fall place- ras i avgränsade vattenområden där deras utrymme och miljö i övrigt inskränks på ett liknande sätt som vid fiskodling och där djuren fortsätt- ningsvis är beroende av människan för att överleva. Om fisk eller andra vattenlevande djur däremot placeras ut i större vattenområden där ut- rymmet och miljön i allt väsentligt är densamma som för viltlevande djur kan de inte anses hållna. Ett djur som har rymt eller på annat sätt oavsiktligt har kommit ur människans besittning får som huvudregel också anses som hållet och omfattas av djurskyddslagen. Vad som avses med försöksdjur anges i 1 kap. 3 §. Med ”viltlevande” avses djur som inte hålls av människan, oavsett art. I andra stycket anges att vissa angivna bestämmelser inte ska tillämpas i fråga om viltlevande försöksdjur. I tredje stycket klargörs att bestämmelserna om nödavlivning och ome- delbart omhändertagande också gäller övergivna djur av tamdjursart samt förvildade djur av tamdjursart som inte ingår i en etablerad population. Med övergivna djur förstås djur som avsiktligt och permanent har läm- nats utan tillsyn av den person som har hållit dem. inte bortsprungna djur anses som övergivna eftersom dessa djur inte avsiktligen lämnats utan tillsyn. Inte heller djur som släpps lösa av någon annan än djurhållaren bör anses som övergivna. avses i detta sammanhang främst avkommor till övergivna och bort- sprungna djur, men även individer som ursprungligen rymt och där det är möjligt att koppla djuret till en tidigare djurhållare kan anses vara förvildade. När ett djur påträffas är det givetvis ofta svårt att avgöra om djuret är bortsprunget, övergivet eller förvildat. den som oavsiktligt blivit av med ett djur ska bli betagen sin rätt bör dock utgångpunkten vara att ett upphittat djur ska betraktas som bort- sprunget om inte annat framgår av omständigheterna. av tamdjursart avses djur av arter som inte naturligt lever vilt i den I denna grupp ingår både djurarter som traditionellt i Prop. 2017/18:147 har hållits av människan, t.ex. lantbrukets djur och sällskapsdjur som hund och katt, samt exotiska djurarter. Vissa arter som inte tillhör den svenska faunan kan ändå ha goda möjligheter att överleva i den svenska naturen och kan i vart fall anpassa sig till ett liv i det vilda och etablera livskraftiga populationer. Så har fallet varit exempelvis med vissa minkar. Djur i sådana etablerade populationer, som inte drab- bas av några djurskyddsproblem på grund av sin art och som i djur- skyddshänseende närmast blir att jämställa med vilda arter, omfattas inte av lagen. Att djurskyddslagen är tillämplig på övergivna och förvildade djur av tamdjursarter i vissa fall utesluter inte att åtgärder kan vidtas beträffande dessa djur enligt annan lagstiftning för att åtgärda andra problem som inte är kopplade till djurens välbefinnande. Ord och uttryck i lagen 3 § Med försöksdjur avses djur som används eller är avsedda att användas i djur- försök. Med försöksdjur avses även djur som har använts eller har varit avsedda att användas i djurförsök och som förvaras på en anläggning eller i ett annat för- varingsutrymme för försöksdjur. Bestämmelsen, som innehåller en definition av benämningen försöksdjur, motsvarar helt 1 b § i nuvarande djurskyddslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. 4 § Med djurförsök avses användning av djur för 3.utveckling och framställning av läkemedel eller kemiska produkter, 4.undervisning, om användningen innebär att djuret avlivas, utsätts för opera- tivt ingrepp, injektion eller blodavtappning eller om djuret orsakas eller riskerar att orsakas lidande, och 5.andra jämförliga ändamål. Med djurförsök avses också –framställning av djur med förändrad arvsmassa, om gentekniska, kemiska eller andra liknande metoder används, och –bevarande genom avel av en stam av djur med förändrad arvsmassa med bi- behållande av djurens genetiska egenskaper i de fall där djur kan orsakas lidande. Bestämmelsen, som innehåller en definition av benämningen djurförsök, motsvarar 1 c § i nuvarande djurskyddslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. EU-bestämmelser som lagen kompletterar 5 § Lagen kompletterar sådana bestämmelser i (EU- bestämmelser) som faller inom lagens tillämpningsområde. Regeringen ska i tillkännage vilka grundförordningar som avses. I fråga om EU-bestämmelser som faller inom flera lagars tillämpningsområde tillkännager regeringen på samma sätt som i första stycket vilka bestämmelser som denna lag kompletterar.