prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — 2 § Ett djur som tränas för eller deltar i en tävling eller ett prov får inte utsättas för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som kan påverka djurets prestationsförmåga eller temperament. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om förbudet enligt första stycket. 4 kap. Vård av djur och operativa ingrepp Djur som är skadade eller sjuka ska ha vård 1 § Ett djur som är skadat eller sjukt ska ges nödvändig vård eller avlivas. Om skadan eller sjukdomen är så svår att djuret utsätts för allvarligt lidande som inte kan lindras, ska djuret avlivas. Om ett djur på annat sätt genom sitt beteende visar tecken på ohälsa, ska vård ges eller andra lämpliga åtgärder vidtas. Vid behov ska vården ges av en veterinär eller av någon annan som tillhör djurhälsopersonalen enligt lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. 2 § Det är förbjudet att göra operativa ingrepp på eller ge injektioner till djur i andra fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl. Första stycket gäller inte ingrepp som görs eller injektioner som ges i en verksamhet som har godkänts av en djurförsöksetisk nämnd. Operativa ingrepp ska göras under bedövning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 1.ytterligare föreskrifter om operativa ingrepp på och injektioner till djur, och 2.föreskrifter om undantag från första och tredje styckena. Veterinär eller annan djurhälsopersonal 3 § En veterinär eller någon annan som tillhör djurhälsopersonalen enligt lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård ska anlitas, om någon av följande åtgärder behöver vidtas: 1.operativa ingrepp på eller injektioner till djur, 2.annan behandling i syfte att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller skada hos ett djur, om behandlingen kan orsaka lidande som inte är obetydligt, eller 3.behandling under allmän bedövning eller under lokal bedövning genom injektion. Första stycket gäller inte brådskande åtgärder som vidtas i syfte att rädda djurets liv eller lindra dess lidande. I en verksamhet som har godkänts av en djurförsöksetisk nämnd får injektioner ges och ingrepp och behandlingar utföras också av den som har utbildning enligt föreskrifter meddelade med stöd av 7 kap. 7 § andra stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från första stycket. Bemyndigande i fråga om förbud mot hormoner 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav för eller förbud mot att ge djur hormoner eller andra ämnen för att påverka djurets egenskaper i annat syfte än att förebygga, påvisa, lindra eller bota en sjukdom eller ett sjukdomssymtom, med undantag för ämnen som omfattas av lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter. Slakt och annan avlivning av djur Krav när djur slaktas och avlivas 1 § När djur förs till slakt eller när de slaktas, ska de, utöver vad som framgår av artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av den 24 om skydd av djur för avlivning, skonas från onödigt lidande och obehag. Detsamma gäller när djur avlivas i Ett djur som slaktas eller i annat fall avlivas genom avblodning ska, utöver vad som framgår av artikel 4.1 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009, vara bedövat. Innan djuret är dött får inte några andra Kravet enligt andra stycket första meningen gäller inte i sådana situationer som avses i artikel 1.2 och 2 d i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 i den ursprungliga lydelsen. Bemyndiganden i fråga om slakt och avlivning 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela 1.ytterligare föreskrifter om slakt och avlivning av djur, och 2.föreskrifter om undantag från kravet på bedövning i 1 § andra stycket när det gäller avlivning av försöksdjur. 6 kap. Förprövning och tillstånd 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på att låta förpröva stall och andra förvaringsutrymmen för djur samt hägn. Förbud att använda utrymmen för djurhållning 2 § Om en åtgärd i fråga om stall, annat förvaringsutrymme för djur eller hägn som kräver förprövning enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 1 § har vidtagits utan någon sådan prövning, ska den myndighet som regeringen bestämmer besluta om förbud mot att utrymmet eller hägnet används för att hysa djur. Något förbud ska dock inte meddelas om myndigheten finner att åtgärden kan godkännas i efterhand. Förprövning av ny teknik 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på att låta förpröva ny teknik inom djurhållningen. Tillståndsplikt för viss djurhållning 4 § Tillstånd för verksamheten ska den ha som yrkesmässigt eller i större omfattning 1.håller, föder upp, upplåter eller säljer sällskapsdjur eller tar emot sällskapsdjur för förvaring eller utfodring, 2.håller, föder upp, upplåter eller säljer hästar eller tar emot hästar för förvaring eller utfodring eller använder hästar i ridskoleverksamhet, eller 3.föder upp pälsdjur. Frågor om tillstånd prövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Vid tillståndsprövningen ska särskild hänsyn tas till att den sökande kan anses lämplig att bedriva verksamheten och att de anläggningar som verksamheten ska bedrivas i är lämpliga från djurskyddssynpunkt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från första stycket. 5 § Ett tillstånd får återkallas om kraven på lämplighet i 4 § tredje stycket inte längre uppfylls. Grundläggande principer för djurförsök 1 § Djurförsök får utföras endast under förutsättning att 1.det syfte som avses med verksamheten inte kan uppnås med någon annan tillfredsställande metod där djur inte används, 2.så få djur som möjligt används, 3.verksamheten utformas så att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är absolut nödvändigt, och 4. det vid verksamheten inte används andra djur än sådana som har fötts upp för ändamålet (destinationsuppfödning). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från kravet på destinationsuppfödning. 2 § Det krävs tillstånd för att få använda, föda upp, förvara eller tillhandahålla försöksdjur. Frågor om tillstånd prövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd. 3 § Vid tillståndsprövningen ska särskild hänsyn tas till om den sökande kan anses lämplig att bedriva verksamheten och om de anläggningar som verksamheten ska bedrivas i är lämpliga från djurskyddssynpunkt. Vid prövning av tillstånd för uppfödning av försöksdjur ska hänsyn också tas till behovet av sådana djur. 4 § Tillståndet ska innehålla uppgifter om 1.den fysiska person som är innehavare av tillståndet eller, om innehavaren är en juridisk person, en ställföreträdare för denne, och 2.de personer som innehar de funktioner som anges i 7 § första stycket 1 och 2. 5 § Ett tillstånd får återkallas om kraven på lämplighet i 3 § första stycket inte längre uppfylls. 6 § Den person som avses i 4 § 1 ska se till att verksamheten bedrivs enligt denna lag, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen samt de EU-bestämmelser som lagen kompletterar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1. uppgifter som ska utföras för att se till att verksamheten bedrivs enligt denna lag, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen samt de EU-bestämmelser som lagen kompletterar, och 2. utbildning och kompetens som ska finnas när dessa uppgifter utförs. Den myndighet som regeringen bestämmer får också i det enskilda fallet besluta om frågor som avses i andra stycket. 7 § Vid en verksamhet som är tillståndspliktig enligt 2 § ska det finnas 1.en eller flera föreståndare som ansvarar för att bedriva verksamheten, 2.en veterinär eller, när det är lämpligare, en annan kvalificerad expert som ger råd och anvisningar om hur verksamheten ska bedrivas och som bistår när djuren behandlas, 3.en personalstyrka som är tillräckligt stor för verksamheten och som har den utbildning och kompetens som behövs för verksamheten, och 4.ett djurskyddsorgan som ger råd till personalen i frågor om djurskydd och övervakar verksamheten från djurskyddssynpunkt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om vilka uppgifter och vilken utbildning och kompetens som en föreståndare, en veterinär eller en expert ska ha och om vilken utbildning och kompetens personalen ska ha. Den myndighet som regeringen bestämmer får också i det enskilda fallet besluta om frågor som avses i andra stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om djurskyddsorganets uppgifter och sammansättning. Infångande av viltlevande försöksdjur 8 § Den som fångar försöksdjur som är viltlevande ska ha den utbildning och kompetens som krävs för uppgiften. Djuren ska fångas in med metoder som inte utsätter djuren för onödigt lidande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådan utbildning och kompetens och sådana metoder. Krav på etiskt godkännande 9 § Utöver tillstånd enligt 2 § ska den som ska använda djur i ett djurförsök ha ett godkännande från etisk synpunkt av en regional djurförsöksetisk nämnd, innan användningen påbörjas. Godkännandet får förenas med villkor. En djurförsöksetisk nämnd får, vid beslut om godkännande för djurförsöket, besluta om undantag från 2 kap. 5 § andra stycket, 6 § första och tredje styckena, 7 § första stycket och 11 § första stycket samt 4 kap. 2 § tredje stycket. Prövningen av det etiska godkännandet 10 § Vid prövningen av ett ärende enligt 9 § ska försökets betydelse vägas mot djurets lidande. Försöket ska, utifrån graden av lidande hos djuret, klassificeras i någon av kategorierna terminal, ringa svårhet, måttlig svårhet eller avsevärd svårhet. En ansökan om djurförsök får bifallas endast om en sådan användning av djur kan anses angelägen från allmän synpunkt och förutsättningarna i 1 § första stycket 1–3 är uppfyllda. Vid prövningen av ärendet ska det även beslutas om försöket ska utvärderas i efterhand. Återkallelse av etiskt godkännande 11 § En djurförsöksetisk nämnd får återkalla ett godkännande enligt 9 § om djurförsöket inte utförs i enlighet med godkännandet. Föreskrifter om etiskt godkännande 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.skyldighet att lämna uppgifter i samband med ansökan om att använda djur i djurförsök, och 2.undantag från kravet på att djurförsök ska godkännas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om 1.prövningen av ett ärende om godkännande av djurförsök, och 2.utvärderingen i efterhand av godkända djurförsök. En central djurförsöksetisk nämnd 13 § Det ska finnas en central djurförsöksetisk nämnd som ska 1.pröva överklaganden enligt 11 kap. 1 § av en regional djurförsöks- etisk nämnds beslut, och 2.utföra en sådan utvärdering i efterhand som avses i 10 § tredje stycket. Den centrala nämndens sammansättning 14 § Den centrala djurförsöksetiska nämnden ska bestå av en ordförande och sex övriga ledamöter. Av de övriga ledamöterna ska fyra ha vetenskaplig kompetens och två vara lekmän. En av lekmännen ska företräda djurskyddsintressen. Ersättare för ledamöterna får utses. Ordföranden och den eller de som utses till ersättare för ordföranden ska vara eller ha varit ordinarie domare. Ledamöter och ersättare ska utses av regeringen för en bestämd tid. Den centrala nämndens beslutsförhet 15 § Den centrala djurförsöksetiska nämnden är beslutsför när ord- föranden och minst tre ledamöter med vetenskaplig kompetens och minst en lekman är närvarande. Ledamöterna med vetenskaplig kompetens ska alltid vara i flertal när ett ärende avgörs. Nämnden är beslutsför med enbart ordföranden vid 1.en förberedande åtgärd, 2.en rättelse av skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende, 3.andra beslut som inte innebär något slutligt avgörande av ett ärende, 4.en prövning av en fråga om avvisning eller avskrivning av ett ärende. Ordföranden får överlämna uppgifter som avses i andra stycket till en föredragande vid nämnden. 16 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav för eller förbud mot uppfödning, förvaring, tillhandahållande eller användning av försöksdjur. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från lagen i fråga om djurförsök. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att den som föder upp, förvarar, tillhandahåller eller använder försöksdjur ska 2.upprätta instruktioner för verksamheten, och 3.föra journal och lämna upplysningar om verksamheten och djuren. Offentlig kontroll och myndigheternas uppgifter Behörig myndighet för offentlig kontroll 1 § Länsstyrelserna och de andra myndigheter som regeringen bestämmer (kontrollmyndigheterna) utövar offentlig kontroll av efterlevnaden av denna lag, föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen kompletterar och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. 2 § Kontrollmyndigheterna ska, utöver vad som framgår av de EU- bestämmelser som lagen kompletterar, ha tillgång till djurskyddsutbildad personal i den omfattning som behövs för att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. 3 § Den kontrollmyndighet som regeringen bestämmer samordnar övriga kontrollmyndigheters verksamhet och lämnar vid behov råd och hjälp i 4 § Kontrollmyndigheterna ska genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt lagen, föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen kompletterar och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. Skyldighet att beivra överträdelser 5 § Kontrollmyndigheterna ska verka för att överträdelser av lagen, föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen eller av de EU-bestämmelser som lagen kompletterar beivras. Föreskrifter om offentlig kontroll 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.den offentliga kontrollen, och 2.skyldighet för ett kontrollorgan som anlitas i den offentliga kon- trollen att lämna information till den samordnande kontrollmyndighet som avses i 3 §. Offentlig kontroll som avser andra än livsmedelsproducerande djur 7 § I och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efter- levnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd finns bestämmelser som ska tillämpas vid offentlig kontroll av djurhållare som håller livsmedelsproducerande djur. Regeringen får meddela föreskrifter om att förordning (EG) nr 882/2004 ska tillämpas helt eller delvis vid offentlig kontroll av andra djurhållare än dem som håller livsmedelsproducerande djur. Avgifter för offentlig kontroll och ärenden enligt lagen 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet att betala avgift 1.för offentlig kontroll enligt lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller de EU-bestämmelser som lagen kompletterar, och 2.i ärenden enligt lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller de EU-bestämmelser som lagen kompletterar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur de avgifter som tas ut av myndigheter och av kontrollorgan ska beräknas. 9 § Utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som lagen kompletterar får en kontrollmyndighet besluta de förelägganden som behövs för att lagen, föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen kompletterar och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna ska följas. Ett föreläggande som innebär förbud att ha hand om djur enligt 9 kap. 1 § eller ett föreläggande att inom göra sig av med djur enligt 9 kap. 3 § får dock endast beslutas i de fall som anges där. Förelägganden enligt första stycket eller enligt de EU-bestämmelser som lagen kompletterar får förenas med vite, dock inte i de fall som avses i 9 kap. 1 och 3 §§. Rättelse på den enskildes bekostnad 10 § En kontrollmyndighet får besluta om rättelse på en enskilds bekostnad om han eller hon inte rättar sig efter lagen, föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen kompletterar eller de beslut som har meddelats med stöd av EU- bestämmelserna. I brådskande fall får kontrollmyndigheten besluta om rättelse utan före- gående föreläggande. Rätt till upplysningar och att ta del av handlingar 11 § En kontrollmyndighet och ett kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen har i den utsträckning som behövs för kontrollen rätt att på begäran få upplysningar och ta del av handlingar. 12 § En kontrollmyndighet och ett kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen har i den utsträckning som behövs för kontrollen rätt att få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där det kan antas att djur hålls eller som berör djurhållningen, och där besiktiga djuren, göra undersökningar och ta prover. Tillträde till bostäder får endast ske när det kan antas att djur hålls där och 1. det kan antas att djurhållningen inte uppfyller bestämmelserna i denna lag eller i föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, 2.syftet är att kontrollera att tidigare konstaterade brister i djurhållningen har åtgärdats, eller 3.syftet är att kontrollera en djurhållning som kräver tillstånd enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. En kontrollmyndighet och ett kontrollorgan har även rätt att få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler, andra utrymmen och bostäder, när det behövs för att kontrollera att beslut om djurförbud enligt 9 kap. 1 § följs. Europeiska kommissionens rätt till tillträde 13 § Bestämmelserna i 11 och 12 §§ gäller också för Europeiska kommissionen, och för inspektörer och experter som har utsetts av Europeiska kommissionen. 14 § Åtgärder enligt 11 och 12 §§ ska utföras så att minsta skada och intrång orsakas. Skyldighet för den som är föremål för offentlig kontroll 15 § Den som är föremål för offentlig kontroll ska lämna den hjälp som behövs för att kontrollen ska kunna genomföras. 16 § ska lämna den hjälp som behövs för att en kontrollmyndighet ska kunna utöva offentlig kontroll eller verkställa beslut enligt denna lag, föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen kompletterar eller de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Undantag för djur som används inom Försvarsmakten 17 § Bestämmelserna i 2–6 §§, 8 § första stycket 1, 9 § tredje stycket, 10, 13 och 16 §§ tillämpas inte i fråga om djur som används inom Försvarsmakten. 18 § Om den som tillhör djurhälsopersonalen enligt lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård i sin yrkesutövning finner anledning att anta att djur inte hålls eller sköts i enlighet med denna lag, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller de EU- bestämmelser som lagen kompletterar, ska han eller hon anmäla detta till kontrollmyndigheten, om inte bristen är lindrig och rättas till omgående. 9 kap. Djurförbud och omhändertagande 1 § ska besluta om förbud att ha hand om djur (djurförbud) för den som 1.allvarligt har försummat tillsynen eller vården av ett djur, 2.har misshandlat ett djur, 3.inte följer ett beslut som en kontrollmyndighet har meddelat enligt 8 kap. 9 § om beslutet är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, 4. har varit föremål för upprepade beslut enligt 8 kap. 9 §, om ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt, 5. genom en dom som har fått laga kraft eller genom ett godkänt strafföreläggande har befunnits skyldig till djurplågeri enligt 16 kap. 13 § , eller 6. genom en dom som har fått laga kraft eller genom ett godkänt strafföreläggande har befunnits skyldig till brott enligt 10 kap. 1–5 §§, om ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt. Djurförbud ska dock inte beslutas om det är sannolikt att den omständighet som annars ska leda till djurförbud inte kommer att upprepas. Omfattning av och upphävande av djurförbud 2 § Ett djurförbud enligt 1 § får avse alla djurslag eller begränsas till ett eller flera djurslag. Ett djurförbud får också avse förbud att ha hand om fler än ett visst antal djur. Ett djurförbud får även avse andra begränsningar i rätten att ha hand om djur. Ett djurförbud kan gälla för eller tills vidare. ska upphäva djurförbudet om det inte längre behövs. Skyldighet att avveckla djurinnehav 3 § Om den som meddelas djurförbud är ägare av eller håller djur ska förelägga honom eller henne att inom göra sig av med det eller de djur som omfattas av djurförbudet. Detta gäller dock inte om i enlighet med 5 eller 6 § ska besluta att omhänderta djuret eller djuren i samband med beslutet om djurförbud. Nödavlivning i vissa fall 4 § Om ett djur påträffas så svårt sjukt eller skadat att det bör avlivas , får det avlivas av en veterinär eller polisman, även om djurägaren inte kan kontaktas. I brådskande fall får även någon annan genast avliva djuret. Den som har avlivat djuret ska informera ägaren eller någon annan som är ansvarig för djuret om detta. Om det inte är möjligt, ska underrättas. 5 § ska besluta att ett djur ska omhändertas om 1.djuret otillbörligt utsätts för lidande och detta inte rättas till efter tillsägelse av kontrollmyndigheten, 2.ett beslut som har meddelats enligt 8 kap. 9 § inte följs och beslutet är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, eller 3.ett beslut om djurförbud enligt 1 § eller ett beslut om avveckling av djurinnehav enligt 3 § inte följs. ska ansvara för att omhändertagandet verkställs. 6 § eller ska, trots 5 § första stycket 1, besluta att omhänderta ett djur om det är utsatt för lidande och om 1.det bedöms vara utsiktslöst att lidandet för djuret blir avhjälpt, 2.ägaren till djuret är okänd eller inte kan nås, eller 3.det i övrigt bedöms vara absolut nödvändigt från djurskydds- synpunkt. Även om förutsättningarna enligt första stycket inte är uppfyllda, får besluta att omhänderta djur som hålls i strid med ett beslut om djurförbud. Om ett beslut om omhändertagande har meddelats av , ska myndigheten skyndsamt informera om beslutet. ska skyndsamt pröva om beslutet ska fort- sätta att gälla. Den beslutande myndigheten ska ansvara för att omhändertagandet verkställs. Om beslutar att beslut om omhändertagande ska fortsätta att gälla, ska skyndsamt ta över ansvaret för att beslutet verkställs. Förfogande över omhändertagna djur 7 § Beslut om omhändertagande eller omhändertagande av ett djur omfattar också avkomma som det omhändertagna djuret föder under omhändertagandet. Sedan ett djur har omhändertagits enligt 5 eller 6 § får ägaren inte förfoga över djuret eller dess avkomma utan tillstånd av . Hantering av omhändertagna djur 8 § Vid omhändertagande av djur ska besluta om att djuret ska säljas, överlåtas på annat sätt eller avlivas. Om det inte går att verkställa ett beslut om att ett omhändertaget djur ska säljas eller överlåtas, får i stället besluta att djuret ska avlivas. ska ansvara för att beslut enligt första stycket verkställs. Kostnadsansvar för omhändertagna djur