prop · H503110 · 2018-02-22 00:00:00 — anser att övergripande program inom området bör tas fram i samverkan mellan myndigheter och statliga bolag och anser att Samverkansforum kan vara en värdefull bas för samarbetet mellan myndigheterna och de statliga bolagen. Samverkansforum uppskattar att verksamheten i forumet uppmärksammas och ses som en viktig del för att lyfta fram staten som en föredömlig förvaltare och byggherre. I sitt remissvar poängterar man att det är angeläget att Samverkansforum omfattar flertalet av de fastighetsförvaltande myndigheterna och bolagen för att kunna driva kvalitetsfrågor och skapa en för staten gemensam värdegrund kring frågor som berör den gestaltade livsmiljön. Samverkansforum ställer sig vidare positiv till att mer aktivt arbeta med utvecklingsfrågor för att bidra till en utveckling av området gestaltad livsmiljö. Nätverken inom Samverkansforum visar, enligt Samverkansforum, att det genom samverkan går att stärka de enskilda myndigheterna och bolagen både med ny kunskap och nytt engagemang. Nätverken är, framhåller man, en väl fungerande samarbetsform som passar bra ihop med dagens organisationer. Skälen för regeringens bedömning: Ett flertal myndigheter och andra statliga aktörer samlas i ett gemensamt forum kallat Samverkansforum för statliga byggherrar och förvaltare, i syfte att byta erfarenheter av och kunskaper om den byggda miljön och frågeställningar som deras uppdrag och verksamheter väcker. Regeringen gör delvis samma bedömning som utredningen, att denna samverkan mellan statliga byggherrar och fastighetsförvaltare har en viktig roll och behöver utvecklas. Regeringen ser positivt på statliga aktörers samverkan inom alla former av gestaltningsfrågor och vill därför förbättra möjligheterna till erfarenhetsutbyte och gemensamt kunskapsbyggande. Regeringen bedömer att möjligheterna till erfarenhetsutbyte för statliga myndigheter i rollen som byggherre och fastighetsförvaltare bör stärkas, i syfte att nå målet inom området. Samverkansforum är ett samarbetsprojekt som formellt bildades genom ett tidigare regeringsuppdrag som lämnades efter att nu gällande arkitektur-, form- och designpolitik formulerats i Framtidsformer – Handlingsprogram för arkitektur, formgivning och design (prop. 1997/98:117, bet. 1997/98:KrU14, rskr. 1997/98:225). Efter att det formella uppdraget löpt ut har myndigheterna inom ramen för sina respektive uppdrag fortsatt samverka i Samverkansforum. Samverkansforum är en sammanslutning av statliga myndigheter och bolag som har ett ansvar för den offentliga miljön. 2017/18:110 och bolagen omfattar verksamheter där aktiviteter förekommer inom alla skeden från planering, projektering, byggande och förvaltning. Utredningen pekar på att Samverkansforum är en viktig arena för att främja statlig förebildlighet och effektivt resursutnyttjande, bl.a. genom kompetensutveckling, diskussion och erfarenhetsutbyte om arkitektur, form och design och remissinstanserna har bekräftat detta. Regeringen instämmer i bedömningen. Genom sina medlemmar har Samverkansforum en unik samlad kompetens, överblick och potential för att staten ska kunna agera förebildligt. För att ytterligare stärka de statliga myndigheternas möjligheter att gemensamt utveckla erfarenhetsutbyte bör svara för en kanslifunktion för . Denna uppgift blir en del av nya funktion för arkitektur och gestaltad livsmiljö och dess samordnande roll för detta politikområde (se avsnitt 6.2). Även Statens centrum för arkitektur och design har bl.a. i sin roll som mötesplats på arkitektur-, form- och designområdet en i sammanhanget viktig roll för att främja och förmedla kunskap om arkitekturens, formens och designens betydelse i samhället till såväl allmänheten som yrkesverksamma. Regeringens bedömning: Upphandlande myndigheter och enheter behöver fortsatt stöd i hur kvalitetsdimensioner som avser arkitektur, form och design kan hanteras. Utredningens bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen bedömer att den föreslagna Myndigheten för gestaltad livsmiljö bör ha ansvaret för att tillhandahålla och bidra med sin sakkunskap till om arkitektur, form och bör vidare utveckla metodstöd och handledning för nya och projektanpassade upphandlingsformer, som underlättar inriktningen mot kvalitet i den offentliga upphandlingen av Vidare bedömer utredningen att kompetensen hos inköpare inom upphandlande myndigheter och enheter behöver stärkas genom relevanta utbildningar i offentlig upphandling med inriktning mot området Kommuner och Landsting (SKL) bör vara en aktör, medan Samverkansforum kan bedriva utbildning och utbilda inköpare på statlig nivå. Vidare anser utredningen att forskningen på området bör stärkas. Vissa forskningsaktörer bör få utökat stöd för att utöver detta utveckla forskning med inriktning på samhällsutveckling utifrån perspektivet gestaltad livsmiljö. samverkan med t.ex. SKL och Byggherrarna ta fram en kvalitetspolicy för kommunerna för upphandling av arkitektur, form och design. Remissinstanserna: Flertalet remisser tillstyrker eller ser positivt på utredningens förslag, med utgångspunkt i behovet att stärka kompetens Nästan alla länsstyrelser som kommenterat Länsstyrelserna i och län, betonar behovet av att utveckla kunskaper inom upphandlingsområdet för att i förlängningen gynna kvalitet framför kortsiktigt fördelaktiga ekonomiska lösningar. Många kommuner ser positivt på betänkandets bedömningar om upphandling. anser att de föreslagna åtgärderna för höjd kompetensnivå inom offentlig upphandling är angelägna och välkomnar en kvalitetspolicy, kontinuerligt metodstöd och handledning för nya upphandlingsformer samt ett forum för dialog. kommun framhåller att värdet av en god beställarkompetens inte nog kan understrykas och instämmer med förslagen om att stärka kompetensen inom såväl upphandlingsfunktioner som hos inköpare och ser positivt på stöd och handledning. Arkitekter anser att ett stort fokus för riksarkitektens med fleras arbete bör ligga på den offentliga upphandlingens lagar och praxis, som ett viktigt inslag i den offentliga föredömligheten. Statens centrum för arkitektur och design (ArkDes) anser att , Plattformen för hållbara städer och ArkDes bör samarbeta om att ta fram nya modeller och goda exempel för bra upphandlingsprocesser i syfte att stärka förutsättningarna för att nå kvalitativa upphandlingsresultat. anser att incitamenten för innovationsfrågor bör ökas, så att dessa aspekter beaktas i utvecklandet av goda exempel. Myndigheten för delaktighet hänvisar till att ett delmål i Agenda för hållbar utveckling avser att främja hållbar upphandling. i län anser att borde ta fram kriterier vid upphandling av arkitektur, form och design, i samverkan med och med expertstöd från ArkDes och . Skälen för regeringens bedömning: Värdet av de upphandlingspliktiga inköpen i uppgick till ca 2015. I en betydande andel av upphandlingen fattas beslut som i någon mening rör arkitektur, form och design. Det råder ofta en osäkerhet om hur kravspecifikationer för dessa dimensioner ska formuleras och fångas i en upphandlingsprocess. Grundläggande i en upphandling är att inköparen formulerar krav i sitt förfrågningsunderlag på det föremål som ska upphandlas, krav som sedan ska mötas av externa leverantörer. Inköparen ska därefter bedöma vilket av inlämnade förslag som bäst motsvarar de ställda kraven. Offentlig upphandling ställer krav på formell korrekthet och därmed på goda kunskaper hos den upphandlande enheten om lagen (2016:1145) om offentlig upphandling (). har till uppgift att vaka över att regelverket följs och har det samlade ansvaret för att utveckla, förvalta och stödja den upphandling som genomförs av upphandlande myndigheter och enheter. Regeringen instämmer i utredningens bedömning om att metoder för hur man formulerar krav på kvalitet i upphandlingen och därefter analyserar detta i mottagna förslag är viktigt. Kvalitet innehåller såväl dimensioner som går att kvantifiera (bl.a. genom certifieringar och liknande), som icke-kvantifierbara dimensioner. För att uppnå största möjliga värde i en upphandlad vara, tjänst eller entreprenad bör den upphandlande myndigheten eller enheten på ett professionellt sätt behandla alla kvalitetsdimensioner. 2017/18:110 Regeringen delar utredningens och ett stort antal remissinstansers bedömning att upphandlande myndigheter och enheter fortsatt behöver ett stöd i denna uppgift vad avser arkitektur, form och design. Regeringen bedömer därför att , Statens centrum för arkitektur och design, och inom ramen för myndigheternas fördjupade samverkan (se avsnitt 6.1) bör verka för en god utveckling av hur kvalitetsdimensioner för arkitektur, form och design bättre kan tas tillvara vid offentliga inköp. För de delar som specifikt avser offentlig upphandling ska arbetet även ske i samverkan med . I arbetet bör också andra berörda myndigheter och aktörer involveras. Regeringens bedömning: bör ges i uppdrag att, i samarbete med statliga fastighetsförvaltare, utarbeta ett metodstöd för hur upp till en procent av budgeten för ett byggprojekt, vid nybyggnation, om- eller tillbyggnad, kan avsättas till bild- eller formkonstnärlig gestaltning när staten bygger. Utredningens bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen lämnar inga förslag på området, men konstaterar att den s.k. enprocentregeln har fått byggsektorn och kultursektorn att mötas och att regeln har haft stor betydelse för konstnärers medverkan och konstens plats i utformningen av offentliga byggnader och miljöer. Remissinstanserna: Konsthantverkare , (KIF) samt () anser att bör få i uppdrag att ta fram förslag på hur plan- och bygglagar, direktiv och regelverk bör uppdateras och moderniseras så att enprocentregeln slår igenom och den konstnärliga gestaltningen blir en naturlig del av stads- och samhällsutvecklingen i hela landet. förordar tillämpning av enprocentregeln inom staten, men även i region och kommun. Enligt myndighetens utredning i ämnet skulle enprocentregeln fungera bättre än vad den gör om strukturer för tillämpningen av regeln upprättades och beslutades. framhåller att regeringen kan se till att enprocentregeln tillämpas inom statliga bolag, verk och myndigheter Region anser att regioner och kommuner på ett tydligare sätt bör uppmanas att formulera sig kring offentlig konst generellt och kring enprocentregeln för konstnärlig miljögestaltning specifikt. befintliga statliga stöden till regionala kulturkonsulenter bör enligt Region utvidgas till att även gälla konsulenter som bl.a. kan arbeta främjande inom arkitektur, form och design. Skälen för regeringens bedömning: Enprocentregeln är en finansieringsmodell för konstnärlig gestaltning i offentliga miljöer som tillkom genom ett statligt kulturpolitiskt initiativ. Regeln, som i staten tillämpas i begränsad omfattning, innebär att cirka en procent av budgeten för ett byggprojekt, vid nybyggnation, om- eller tillbyggnad, bör avsättas till bild- eller formkonstnärlig gestaltning i offentligt byggande. Syftet med enprocentregeln är att skapa ett stabilt och mer långsiktigt ekonomiskt utrymme för konsten i planeringen och byggandet av offentliga miljöer. I vissa fall, t.ex. vissa av Fortifikationsverkets byggnadsprojekt, är det inte möjligt eller lämpligt att tillämpa denna regel. Såsom utredningen konstaterar bedömer regeringen att enprocentregeln har sedan den tillkom haft stor betydelse för konstnärers medverkan och konstens plats i utformningen av offentliga byggnader och miljöer. Avvecklingen av och statens förändrade ägarinflytande över de offentliga miljöerna bidrog dock till att enprocentregeln inte längre sågs som ett självklart mål för staten. har modellen på nytt lyfts fram. Enligt Konstnärsnämndens rapport regel utan undantag (2013) har många kommuner och landsting fattat egna beslut för att befästa och stärka enprocentregeln. Enligt den praxis som gällt har de statliga fastighetsbolagen i enskilda projekt ansökt om samarbete med . Konstprojekten har som regel finansierats av , medan anläggningskostnader har finansierats av det statliga fastighetsbolaget. I dessa samarbeten har det ofta saknats ett helhetsperspektiv på hur konsten kan samspela med arkitekturen och formen för att skapa och stärka estetiska, kulturella och sociala värden i de gemensamma miljöerna. Ett annat problem som med tiden har blivit alltmer tydligt är att Statens konstråds budget inte räckt till för att genomföra större konstprojekt i storskaliga miljöer. Statens konstråds verksamhet baserades på enprocentregeln –1947, men därefter övergick staten till att bevilja ett årligt anslag. Detta anslag motsvarar en väsentligt lägre andel av statens byggkostnader, vilket räcker till mindre enstaka projekt i de nya byggnader som uppförs för staten. har utvecklat en dialog med de statliga fastighetsbolagen för att dels bättre koordinera strategiska projekt, dels kunna arbeta i tidigare plan- och programskeden. Att integrera konst i tidig planering är ekonomiskt sett avgörande för genomförande av storskaliga konstprojekt eftersom befintlig budget då kan växlas upp till att innefatta konstnärlig gestaltning av hela byggnader och miljöer. I utvecklingsprojekt har finansieringen fördelats så att de statliga fastighetsägarna står för produktionskostnader och bistår med kompetens. Ett exempel på detta arbetssätt är Statens konstråds arbete med Västlänken i i samverkan med , där konsten genom att komma in tidigt i planeringsprocessen kan integreras i det bakomliggande programarbetet och därigenom bidra till helhetsgestaltningar av stations- och stadsmiljöer där många människor rör sig . I Statens konstråds rapport Den offentliga konstens roll för boendemiljön (Ku2017/01010/KO) görs bl.a. bedömningen att bör ges i uppdrag att i samarbete med statliga fastighetsägare ta fram styrmedel för hur enprocentregeln kan tillämpas i staten. 2017/18:110 Regeringen ser positivt på den ökade tillämpningen av enprocentregeln bland kommuner och landsting. Regeringen bedömer att det är avgörande för en fortsatt positiv utveckling att staten agerar som en förebild och själv tillämpar regeln. Utifrån det arbete som bedriver finns möjlighet att ta fram modeller för en friare tillämpning av enprocentregeln där medel kan användas strategiskt t.ex. i utvecklingen av nya områden. Sådana metoder kan också tjäna som inspiration för vidareutvecklingen av enprocentregeln i kommuner och landsting. Regeringen anser därför att bör ges i uppdrag att, i samarbete med statliga fastighetsförvaltare, utarbeta ett metodstöd för hur bild- eller formkonstnärlig gestaltning kan integreras när staten bygger. Det gäller såväl vid nybyggnation som vid om- och tillbyggnad och handlar vanligen om att upp till en procent av budgeten för ett byggprojekt avsätts för ändamålet. 6.8Regionala och lokala arenor för dialog Genom kultursamverkansmodellen fördelar alla landsting, förutom i , statligt stöd till vissa regionala kulturverksamheter utifrån de regionala kulturplaner som landstingen tagit fram i samverkan med länets kommuner, det civila samhället och professionella kulturskapare. Flera regionala aktörer inom formområdet får stöd genom modellen. kan bild- och formområdet stödjas inom ramen för kultursamverkansmodellen. Inom ramen för modellen fördelas även medel till främjande av hemslöjd. Regeringen har i styrningen till bl.a. lyft fram att myndigheten ska stödja regionalt utvecklingsarbete inom bild- och formområdet och därtill särskilt verka för konstnärligt och kulturpolitiskt värdefull utveckling inom detta område. Statens centrum för arkitektur och design (ArkDes) har ett särskilt uppdrag att agera mötesplats inom arkitektur, form och design. Därmed har ArkDes ett ansvar för regional och lokal samverkan. För att få ökad spridning, regional förankring och brett genomslag för den nya arkitektur-, form- och designpolitiken för hållbara gestaltade livsmiljöer kan ArkDes inom ramen för mötesplatsuppdraget utveckla sitt samarbete med befintliga institutioner och stödja utvecklingen av andra regionala och lokala mötesplatser inom arkitektur, form och design. Verksamheten bland Svensk Forms regionalföreningar, som utgör basen för föreningens rikstäckande verksamhet, vittnar om ett stort intresse för gestaltningsfrågorna. Regeringen ser positivt på ett levande och utvecklat samarbete mellan föreningen och ArkDes. Svensk Form utgör, genom sina 13 regionalföreningar, ett fungerande regionalt nätverk som är värdefullt för regional förankring och brett genomslag för att åstadkomma fler hållbara gestaltade livsmiljöer i hela landet. Form/Design Center i är en del av Föreningen . 2017/18:110 och har enligt regeringens bedömning förutsättningar att utgöra en viktig regional mötesplats med betydelse också utanför den regionala kontexten. Genom budgetpropositionen får verksamheten ett särskilt bidrag för detta (prop. 2017/18:1 utg.omr. Med dessa utökade resurser kan verksamheten på Form/Design Center ytterligare bidra till utveckling inom området gestaltad livsmiljö. i är en institution som också bedöms kunna ha långsiktig potential att agera som en regional mötesplats och även som samarbetspart till statliga aktörer inom området, såsom ArkDes och (se vidare avsnitt 6.9). erhåller ett visst årligt statsbidrag. Inom ramen för arbetet med kunskapsutveckling inom offentlig konst bör kunna stötta lokala aktörer i hela landet som utifrån konstnärliga processer arbetar med det omgivande lokalsamhället för att skapa delaktighet och stötta demokratiskt deltagande i utformandet av den gemensamma livsmiljön (se vidare avsnitt 7.8). Regeringens bedömning: Statliga museers designsamlingar bör inte samlas till en viss institution. Regeringen anser att mångfalden av aktörer och perspektiv berikar arbetet. Ett mindre förtydligande bör göras vad avser det statliga museala ansvaret för form och design. Utredningens förslag och bedömning: Överensstämmer inte med Betänkandet innehåller förslag om att Statens centrum för arkitektur och design (ArkDes) ombildas till en ny myndighet, Myndigheten för gestaltad livsmiljö. inte längre samlingar eller utställningar i dess nuvarande form vara uppgifter för ArkDes efter ombildningen. Utredningen ser bl.a. behov av en särskild designfunktion inom den nya Myndigheten för gestaltad livsmiljö som föreslås. Utredningen anser att den statliga myndighetsstrukturen behöver stärkas centralt, men att också samverkansmöjligheten med regionerna i , Form/Design Center i , Svensk Form och andra nämns i detta sammanhang. föreslagna nya myndighetens samverkan i utställningsverksamhet inom området nämner utredningen bl.a. , , , och Statens museer för världskultur samt länsmuseer och kommunala museer. Remissinstanserna: betonar att det är viktigt att utveckla en politik som utgår från hela områdets ingående delar, även ur ett musei-, samlings-, biblioteks- och utställningsperspektiv, så att flera viktiga delar av det som är samtida form, design och arkitektur kan samlas, ställas ut, dokumenteras och debatteras. universitet konstaterar att det finns många myndigheter och organisationer som har frågeställningar om arkitektur, form och design inom sin verksamhet och vill därför se att ArkDes roll stärks. 2017/18:110 framför ett förslag om ett designmuseum som bör vara en egen enhet, men gärna placeras under befintligt museum såsom eller , alternativt placeras i på . Genom ett Designmuseum där alla designfrågor och designområden får plats utifrån en redan bred kunskap hos Svensk Form och SVID, skulle staten också visa på områdets vikt, anser . anser att frågan om vilken statlig myndighet som bör ges ett nationellt form- och designansvar bör utredas vidare. anser sig kunna ta över ArkDes samlingar, i enlighet med utredningens förslag, och framhåller att man har en bred teoretisk och praktisk kompetens på form- och designområdet samt en befintlig samverkan med utförarna. håller med utredningen om att ett tydligt nationellt och strategiskt ledarskap på området behöver byggas upp för att få genomslag i offentlig verksamhet och vill axla delar av ett sådant ledarskap. Skälen för regeringens bedömning Form- och designområdet spänner över ett brett fält. Området kan handla om allt ifrån konsthantverk, mode, slöjd och grafik, till design av offentliga miljöer, tjänstedesign och systemlösningar. I designprocessen kan såväl estetiska som funktionella kvaliteter integreras. Begreppen i sig är inte heller tydligt avgränsade, utan som utredningen konstaterar kan arkitektur, form och design betraktas som delar av ett sammanhållet område. Form- och designfrågorna har en naturlig plats i den statliga kulturpolitiken. Kärnan i form- och designområdet är, liksom inom andra konstarter, det unika skapandet. är form och design konstarter som, utifrån bredd och betydelse för samhällsutvecklingen i stort, har bäring på ett flertal politikområden, främst närings-, miljö-, social- och utrikespolitiken. Mot denna bakgrund har en struktur vuxit fram där ansvaret för att visa, debattera och samla inom design- och formområdet återfinns hos flera olika aktörer. Förutom ansvaret att tillgängliggöra och förmedla design och kunskap om form och design, har ett antal statliga aktörer också upparbetade samlingar inom området. Till de mest centrala hör , vars ansvars- och samlingsområde omfattar konsthantverk från äldre tid till nutid. består av cirka 80 000 föremål inom konsthantverk och design, varav merparten är från perioden . utgör grunden för museets verksamhet på området. har även samlingar med byggnads- och inredningskonst fram . Verksamheten vid utgår från ett konsthistoriskt perspektiv. Därför är det i huvudsak formen och det konstnärliga värdet som utgör kriterierna vid nyförvärv. Främst förvärvas föremål från och de övriga nordiska länderna, men även andra länder är representerade och då framför allt när de har haft betydelse för formutvecklingen. har på grund av ombyggnad av myndighetens huvudbyggnad drivit utställningsplatsen Design på i . I det nya som åter öppnar kommer design att få en egen yta. driver även verksamheten vid och öppnar i samarbete med Jamtli utställningsplatsen NM Norr . Enligt förordning (2007:1175) med instruktion för omfattar myndighetens ansvars- och samlingsområde äldre måleri, skulptur, teckning och grafik, företrädesvis från tiden , samt porträtt och konsthantverk från äldre tid till nutid. Som framgår av utredningens betänkande innefattar dock begreppet konsthantverk en särskild disciplin inom form och design, medan begreppen form och design bättre speglar myndighetens faktiska ansvarsområde. För att bättre spegla det verksamhetsområde som myndigheten redan arbetar inom samt för att främja samarbetet mellan de institutioner som arbetar inom form och designområdet, bör därför ett mindre förtydligande göras i myndighetens instruktion, så att den även innefattar form och design. Statens centrum för arkitektur och design Statens centrum för arkitektur och design (ArkDes) har i uppdrag att öka kunskaperna om och intresset för arkitektur, form och design och dess betydelse för människor och samhälle. Myndigheten har även ett särskilt uppdrag att agera mötesplats för aktörer inom arkitektur, form och design – andra statliga aktörer, branschföreträdare, akademi, beslutsfattare, civilsamhälle och allmänhet. Uppdraget rör således design i mycket bred bemärkelse. ArkDes har dock inget uttryckligt uppdrag att samla föremål och artefakter inom design, dess uppdrag är att bevara och samla föremål inom främst arkitekturområdet. innefattar omkring fyra miljoner föremål kopplade till den svenska arkitekturen, andra hälft fram till . Det är inte aktuellt att utvidga ArkDes samlingsområde till att omfatta föremål som har samband med myndighetens uppgifter inom designområdet. Andra museer som verkar inom designområdet Flera centrala museer arbetar inom design- och formområdet, utifrån olika perspektiv. Som exempel kan nämnas som arbetar utifrån ett teknikhistoriskt perspektiv och har en samling som speglar den tekniska utvecklingen.