prop · H503119 · 2018-02-27 00:00:00 — Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl.1 dels att 5–7 §§ ska upphöra att gälla, dels att rubriken närmast före 4 § ska utgå, dels att 1, 3 och 4 §§ ska ha följande lydelse. I denna lag ges bestämmelser I denna lag ges bestämmelser om sysselsättning för och bistånd om mottagande av och bistånd till 1.har ansökt om uppehållstillstånd i som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a § utlänningslagen (2005:716) eller motsvarande äldre bestämmelser (asylsökande), 2.har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppe- hållstillstånd efter tillfälligt skydd med stöd av bestämmelserna i 21 kap. 2, 3, 4 eller 6 § utlänningslagen och som inte är folkbokförda här i landet, eller 3. har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts att vistas här medan ansökan prövas. Den som omfattas av denna lag har inte rätt till bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) för förmåner av motsvarande karaktär. Rätt till bistånd föreligger inte heller för bostadskostnader. Barn som saknar uppehållstillstånd och som inte vistas på en förläggning omfattas inte av denna lag, om de bor hos en vårdnadshavare som har uppehållstillstånd. En utlänning som vistas här med stöd av ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 eller 15 b § utlänningslagen omfattas inte av denna lag. Detsamma gäller en utlänning för vilken en ansökan om ett sådant tillstånd är under prövning. I 2 och 3 §§ finns särskilda bestämmelser om mottagande av barn som vid ankomsten till är skilda från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, eller som efter ankomsten står utan sådan ställföreträdare (ensamkommande barn). Bestämmelserna är tillämpliga endast så länge barnet är att anse som ensamkommande. 2Senaste lydelse 2010:532. Utlänningar som avses i 1 § första stycket 1 och 2 ska av erbjudas plats på en förläggning. Första stycket gäller inte ensamkommande barn som avses i 1 § första stycket 1 och 2. För dessa barn ska i stället anvisa en kommun som ska ordna boendet. När anvisat en kommun ska det anses att barnet vistas i den kommunen i den mening som avses i 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). En kommun som har anvisats att ta emot ett ensamkommande barn får endast placera barnet i ett boende i en annan kommun om kommunerna ingått en särskild överenskommelse om placering. Ett ensamkommande barn får dock placeras i ett boende i en annan kommun utan att kommunerna har ingått en särskild överenskommelse, om 1. placeringen sker med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller med stöd av socialtjänstlagen i fråga om barn med motsvarande vårdbehov, eller 2. det finns synnerliga skäl, i vilket fall placering efter godkännande från får ske i ett boende i en annan kommun inom länet. En utlänning som avses i 1 § första stycket 1 och 2 och som inte önskar utnyttja en erbjuden plats på en förläggning ska ändå registreras vid en sådan. Alla ensamkommande barn som avses i 1 § första stycket 1 och 2 ska registreras vid en förläggning. svarar sedan för att bistånd lämnas enligt denna lag. För utlänningar som avses i 1 § första stycket 3 ska biståndet lämnas av socialnämnden i den kommun där utlänningen vistas. omfattning ge dem som avses i 1 § omfattning ge dem som avses i 1 § första stycket 1 och 2 sysselsättning första stycket 1 och 2 tillfälle att genom att de får tillfälle att delta i delta i informationsinsatser. verksamhet som bidrar till att göra vistelsen meningsfull. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för placeringar av ensamkommande barn som skett före ikraftträdandet i en annan kommun än den kommun som har anvisats av . Förslag till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 § tredje stycket arbetsmiljölagen (1977:1160) ska ha följande lydelse. För deltagare i arbetsmarknadspolitiska program är denna lag tillämplig i den utsträckning som framgår av 7 § lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program. För deltagare i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet som har anvisats av socialnämnd är denna lag tillämplig i den utsträckning som framgår av 4 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453). För dem som ger sysselsättning enligt 4 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. är denna lag tillämplig i den utsträckning som framgår av 5 § lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Att denna lag i vissa fall, utöver vad som framgår av 2 § första stycket andra meningen, gäller även utomlands framgår av 5 § lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2010:457. Ändringen innebär att tredje stycket upphävs. Följande remissinstanser har inkommit med svar: Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , , , , Inspektionen för vård och omsorg, , , i , i län, i län, i , i , i , i , i , , , , , , , , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF), stöd till trossamfund, Arbetsförmedlingen, , , utvärdering (IFAU), Svenska , läns landsting, landsting, , , kommun, kommun, , , , kommun, , kommun, , kommun, , , kommun, kommun, , kommun, , , , kommun, , kommun, kommun, , , , kommun, , kommun, , kommun, kommun, kommun, , , Famna, Flyktinggruppernas riksråd (FARR), , Forum – idéburna organisationer med social inriktning, Frivilligorganisationernas insamlingsråd, Goda företagare för barn och unga (Gfbu), Hela ska leva, Human rights watch, Individuell Människohjälp, , Islamic Relief , , i (LO), , , , Röda korsets ungdomsförbund, Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation, Scouterna, Skyddsvärnet, Småkom, Branschorganisationen Studieförbunden, , Svenska Röda korset, Svenska vård, , akademikers centralorganisation (), (), Kommuner och Landsting (SKL), () UNHCR, , Vårdföretagarna. Utöver remissinstanserna har kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, , kommun, kommun, , kommun, Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar, , , kommun, , kommun, kommun, Folkhögskolespåret, , , , kommun, kommun, kommun, kommun, , kommun och kommun inkommit med yttrande. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs att 1 b, 3, 3 a och 22 §§ lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. ska ha följande lydelse. I 2 och 3 §§ finns särskilda I 2, 3 och 3 a §§ finns särskilda bestämmelser om mottagande av bestämmelser om mottagande av ankomsten till är skilda ankomsten till är skilda från båda sina föräldrar eller från från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, eller som efter ankomsten ställe, eller som efter ankomsten endast så länge barnet är att anse endast så länge barnet är att anse Utlänningar som avses i 1 § första stycket 1 och 2 ska av erbjudas plats på en förläggning. Första stycket gäller inte ensamkommande barn som avses i 1 § första stycket 1 och 2. För dessa barn ska i stället anvisa en kommun som ska ordna boendet. När anvisat en kommun ska det anses att barnet vistas i den kommunen i den mening som avses i 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). En kommun som har anvisats att ta emot ett ensamkommande barn får placera barnet i ett boende i en annan kommun endast om 1. kommunerna har ingått en särskild överenskommelse om placering, 2. placeringen sker med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller med stöd av socialtjänstlagen i fråga om barn Senaste lydelse 2017:578. Senaste lydelse 2013:755. med motsvarande vårdbehov, eller 3. det finns synnerliga skäl. I fall som avses i tredje stycket 3 krävs godkännande av en länsstyrelse. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om vilka länsstyrelser som beslutar om godkännande. En utlänning som avses i 1 § första stycket 1 och 2 och som inte önskar utnyttja en erbjuden plats på en förläggning ska ändå registreras vid en sådan. Alla ensamkommande barn som avses i 1 § första stycket 1 och 2 ska registreras vid en förläggning. svarar sedan för att bistånd lämnas enligt denna lag. För utlänningar som avses i 1 § första stycket 3 ska biståndet lämnas av socialnämnden i den kommun där utlänningen vistas. En kommun skall lämna bistånd enligt denna lag till utlänningar som avses i 1 § första stycket 2 om de vistas i kommunen och om biståndet behövs tills dess att En utlänning som avses i 1 § första stycket 1 och 2 och som inte önskar utnyttja en erbjuden plats på en förläggning ska ändå registreras vid en sådan. Alla ensamkommande barn som avses i 1 § första stycket 1 och 2 ska registreras vid en förläggning. ansvarar sedan för att bistånd lämnas enligt denna lag. För utlänningar som avses i 1 § första stycket 3 ska biståndet lämnas av socialnämnden i den kommun där utlänningen vistas. En kommun ska lämna bistånd enligt denna lag till utlänningar som avses i 1 § första stycket 2 om de vistas i kommunen och om biståndet behövs till dess att 12 Senaste lydelse 2002:1112. ansvaret för att bistånd lämnas. ansvaret för att bistånd lämnas. eller socialnämndens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. beslut om anvisning av ensamkommande barn får dock inte överklagas. beslut får överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets utlänningen vistades när beslutet fattades. beslut i fråga om godkännande enligt 3 § fjärde stycket får inte överklagas. Beslut i fråga om bistånd enligt denna lag gäller . Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för placering av ensamkommande barn i en annan kommun än den kommun som har anvisats av , om placeringen skett före ikraftträdandet. 13 Senaste lydelse 2013:755. Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Varje kommun svarar för inom sitt område, och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Detta innebär ingen inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. Bestämmelser om ansvarsfördelningen mellan kommuner i fråga om stöd och hjälp enligt denna lag finns i 2 a kap. I fråga om den som omfattas av I fråga om den som omfattas av lagen (1994:137) om mottagande lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. finns det bistånd i den lagen. bistånd och placering av barn i Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2011:328. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden och . Ändringar i fråga om kommunplacering av ensamkommande barn Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl., 2.lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Det remitterade förslaget innebär att en anvisningskommun inte längre fritt ska kunna besluta om var ett ensamkommande barn ska placeras. För att placering ska kunna ske i en annan kommun än anvisningskommunen är huvudregeln att en överenskommelse måste träffas med den kommun där placeringen är tänkt att ske. Den föreslagna bestämmelsen utgör en viss begränsning av den kommunala självstyrelsen, även om regleringen kan anses som mindre ingripande eftersom beslutanderätten i dessa frågor ligger kvar på den kommunala nivån. En mer betydande inskränkning i självstyrelsen innebär förslaget om att placering i en annan kommun i vissa fall ska kunna ske vid synnerliga skäl efter godkännande av en länsstyrelse. Här handlar det om att en statlig förvaltningsmyndighet på regional nivå tar över beslutanderätt från den kommunala sektorn. Enligt 14 kap. 3 § regeringsformen bör en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den. I förarbetena till bestämmelsen betonas vikten av att det i lagstiftningsprocessen görs noggranna analyser av den påverkan som olika förslag har på den kommunala självstyrelsen och i vad mån skälen för en tänkt reglering motiverar det intrång i självstyrelsen som regleringen innebär. Det framhålls att detta innefattar en skyldighet att undersöka om det syfte som den tänkta regleringen tar sikte på kan uppnås på ett för det kommunala självbestämmandet mindre ingripande sätt. Om det finns olika möjligheter att nå samma mål bör med hänsyn till den kommunala Det ska alltså under lagstiftningsskedet göras en proportionalitets- bedömning inriktad på nödvändigheten av en föreslagen inskränkning i Lagrådets granskning ska ta sikte på frågan om en fullgod prövning av självstyrelseintressena skett. Frågan om den kommunala självstyrelsen och den proportionalitets- bedömning som föreskrivs i regeringsformen behandlas i remissen. Regeringen anger där att syftet med lagförslaget är att åstadkomma en jämnare fördelning av ansvaret för mottagandet av ensamkommande barn mellan landets kommuner och att detta inte kan uppnås på ett mindre ingripande sätt än enligt förslaget. Någon redogörelse för vilka alternativa åtgärder som skulle kunna tänkas och skälen för varför dessa inte kan anses tillräckliga för att tillgodose det syfte som eftersträvas återfinns inte i När det gäller den föreslagna regleringen rörande placering vid fall av synnerliga skäl, där vissa länsstyrelser är tänkta att ha den avgörande beslutanderätten, framstår underlaget för proportionalitetsbedömningen Det rör sig här om ett principiellt sett betydelsefullt ingrepp i självstyrelsen och ett utvecklat proportionalitetsresonemang med koppling till behovet av denna begränsning saknas. Frågan om behovet av att på detta sätt göra ingrepp i den kommunala självstyrelsen måste ses i ljuset av att det av allt att döma rör sig om endast ett mycket begränsat antal fall där behovet av att stödja sig på bestämmelsen om synnerliga skäl kan förväntas uppkomma. sannolikt förhåller sig på det sättet har också bekräftats vid Till bilden hör vidare att det inte i remissen lämnas någon närmare redogörelse för vilka problem som regeringen förutser om regleringen inte Och framför allt saknas en beskrivning av alternativa regleringssätt och skälen till varför inte något av dessa alternativ är möjliga att välja i Med tanke på de få fall som det alltså torde röra sig skulle det exempelvis kunna övervägas att låta anvisningskommunen fatta beslut om anvisningskommunen gör bedömningen att synnerliga skäl föreligger. Bestämmelsen om synnerliga skäl skulle därtill kunna konkretiseras så att den bedömning som kommunen ska göra ges något tydligare ramar. borde kunna utgöra ett tillräckligt skydd mot ett missbruk av systemet. Enligt den av Lagrådet nu skisserade lösningen skulle 3 § tredje stycket 3 kunna lyda ungefär enligt följande och paragrafens fjärde stycke utgå. 3. en överenskommelse enligt 1. inte kunnat ingås och det med hänsyn till barnets vårdbehov eller andra omständigheter finns synnerliga skäl. Under alla förhållanden bör en tillfredsställande redovisning av den proportionalitetsbedömning som ligger bakom förslaget om krav på godkännande av länsstyrelse presenteras under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , Y , Baylan, Bucht, , , , Hellmark , , Bah Kuhnke, Strandhäll, Shekarabi, , , , , , Regeringen beslutar proposition 2017/18:119 Ändringar i fråga om kommunplacering av ensamkommande barn