prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — Uttrycket tillräcklig tillsyn omfattar, enligt regeringens uppfattning, såväl att övervaka och kontrollera att djuren mår bra som ett krav på att vidta åtgärder för att komma tillrätta med sådana problem eller brister som upptäcks. Tillräcklig tillsyn får även anses omfatta en mer allmän uppmaning till djurhållare att sköta och vårda sitt eller sina djur i sådan omfattning att deras behov av vård och skötsel tillgodoses. Utöver kravet på tillräcklig tillsyn föreslås det vidare, som har framgått i avsnitt 7.2, även ett uttryckligt krav på att djur ska skötas på ett sådant sätt att det främjar deras välfärd. I avsnitt 9.1 föreslås vidare att djur som är skadade eller sjuka ska ges nödvändig vård. Utredningen föreslår också att det ska införas ett generellt krav på att djur ska ges tillräckligt skydd mot väder och vind. I den nuvarande djur- skyddslagen finns inte något sådant krav. Djuren ska dock enligt 2 § skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Det finns också i 3 § djur- skyddslagen ett krav på att stall och andra förvaringsutrymmen för djur samt hägn ska ge tillräckligt skydd och i 4 § ett krav på att djur ska hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. Vidare slås det i 6 § fast att djur inte får hållas bundna om de inte kan få tillräckligt skydd mot väder och vind. Regeringen anser att det finns fördelar med ett mer generellt formulerat krav på att djur ska ges tillräckligt skydd mot väder och vind som utred- ningen föreslår. Det blir därmed tydligt att kravet omfattar alla situation- er där det kan finnas ett behov av skydd mot väder och vind för djur. Behovet av skydd kan dock avse fler aspekter än väder och vind. I rådets direktiv /58/EG om skydd av animalieproduktionens djur finns i punk- ten 12 i bilagan till direktivet ett krav på att djur som hålls utomhus, såvitt det är nödvändigt och möjligt, ska ges skydd mot dåligt väder, rovdjur och hälsorisker. Detta krav genomförs genom kraven i 2, 3 och 4 §§ djurskyddslagen och genom bestämmelser i föreskrifter om utegångsdjur. Det har dock inte genom dessa bestämmel- ser klargjorts vilket ansvar djurhållare har att skydda sina djur mot rov- djur. Regeringen avser därför att överväga hur ett sådant förtydligande kan utformas i syfte att säkerställa att direktivets krav genomförs i svensk rätt på ett för enskilda tillräckligt tydligt sätt. Mot den bakgrunden bör inte det av utredningen föreslagna kravet på skydd mot väder och vind införas. I stället bör det nuvarande kravet i 3 § djurskyddslagen på att stall och andra förvaringsutrymmen samt hägn ska erbjuda tillräckligt skydd tills vidare föras över till den nya lagen (se vidare avsnitt 7.7). Regeringen föreslår vidare, i likhet med utredningen, att det, på samma sätt som , ska framgå av lagen att djur ska ges tillräckligt med foder och vatten samt att fodret och vattnet ska vara av god kvalitet. Nuvarande bestämmelse om att fodret och vattnet ska vara av god kvalitet och an- passat efter det djurslag som utfodras lades till i samband med ändringar i djurskyddslagen 2003 mot bakgrund av att bestämmelsen om foder i 2017/18:147 djurskyddslagen av många uppfattades som oklar och som en be- stämmelse som endast reglerar mängden foder. Det bedömdes därför finnas anledning att förtydliga bestämmelsen genom att införa ett ut- tryckligt krav på att fodret och vattnet ska vara av god kvalitet och att det ska vara anpassat till det djurslag som utfodras (prop. 2002/03:149, Änd- ringar i djurskyddslagen [1988:534], s. 9). Vidare anser regeringen att det också ska framgå av lagen att foder, vatten och utfodringsrutiner ska anpassas efter djurets behov. Redan av dagens bestämmelse framgår att foder och vatten ska vara anpassat till djurslaget. Genom den nya formuleringen avser regeringen att förtydliga att foder och vatten ska vara anpassat inte enbart till det aktuella djursla- get utan även utifrån det individuella djurets behov. Mängden foder eller fodrets sammansättning kan t.ex. behöva ändras för ett dräktigt djur, ett växande djur, ett gammalt djur eller för ett djur som är skadat eller sjukt. Genom formuleringen förtydligas också betydelsen av utfodringsrutiner- na för djurets välfärd. Vissa djur bör ges foder ofta medan andra djur bör äta mer sällan eller mycket sällan. Ytterligare andra djur mår bra av att arbeta för att få åtkomst till födan. Med utfodringsrutiner avses även rutinerna för att vattna djur. Kravet på att foder och utfodringsrutiner ska vara anpassade till djurets behov får anses innebära att djur inte heller får utfordras med så stora mängder foder, med en sådan frekvens eller genom sådana metoder som kan orsaka lidande för djuret. Det kan t.ex. inte anses tillåtet att tvångs- mata fjäderfä i syfte att få en viss kvalitet på levern. Överlag skiljer sig situationen för rennäringen markant åt från annan djurhållning i . Grunden för rennäringen är fritt naturbete på mycket stora arealer. Regeringen anser att djurskyddslagens bestämmel- ser så långt som möjligt bör utformas med beaktande av rennäringens särdrag och på ett sätt som gör det möjligt för rennäringen att fortsätta existera. anser att förslaget om tillgång till vatten inte tar hänsyn till rennäringens särdrag, eftersom renen tillgodoser sitt vätskebehov genom att äta snö. För sådana djur, t.ex. renar, där det är klargjort att djuren kan tillgodose sitt vätske- behov genom att inta vatten i form av snö, kan kravet på vatten, enligt regeringens mening, uppfyllas genom att djuren har tillgång till snö. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få möjlighet att meddela ytterligare föreskrifter om tillsyn och om utfodring och vattning av djur. I sådana föreskrifter kan exempelvis regleras vilken hänsyn som ska tas till djurs artspecifika och individuella behov som ålder och rang eller om t.ex. uppvärmda vattenkoppar om djuren vistas ute . 7.5Krav på att hålla djur lösgående Regeringens bedömning: Alla djur bör hållas lösgående. Konsekven- serna av att införa ett krav på att hålla djur lösgående och behovet av övergångsbestämmelser och undantag bör dock utredas ytterligare. Det bör också övervägas om det finns andra incitament än lagstiftning som kan främja en snabb och effektiv omställning till lösgående sy- stem. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens bedöm- ning. Utredningen föreslår att ett krav på att djur ska hållas lösgående ska införas utan ytterligare utredning men att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska ges rätt att föreskriva om undantag från kravet så att uppbundna system kan fasas ut i en rimlig takt. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till att djur ska hållas lösgående. Huvuddelen av dessa remissinstanser, bl.a. ett antal länsstyrelser, , och , understryker dock vikten av att övergångs- tiden måste vara rimlig, tillräckligt lång eller medföra att de uppbundna systemen kan fasas ut på en naturlig väg. Endast två instanser, Djurens Rätt, som vill se ett ikraftträdande, och , anser att övergångstiden bör begränsas. Flera remissinstanser, bl.a. (), Kung- liga Skogs- och Lantbruksakademien, Svensk Mjölk, Svenska Djurhälso- vården, Mjölkbönder, Nötköttsproducenter, , (), Hästföretagarna, () och (SvRF) är negativa till förslaget med hänvisning till att förslaget kan medföra negativa konsekvenser för nä- ringen samt efterlyser konsekvensanalyser av förslaget. När det gäller mjölkkor framför vissa av de nämnda remiss- instanserna, bl.a. LRF och Svensk Mjölk, att den svenska mjölkprodukt- ionen riskerar att påverkas negativt. Man ser också en tydlig utveckling mot lösdriftssystem . Utöver detta framhåller vissa remissinstanser, t.ex. och Hushållningssäll- skapens Förbund, att det finns fördelar med de uppbundna systemen, t.ex. vissa positiva djurhälsoaspekter som en bättre klövhälsa, och en längre betessäsong. Dessa system behöver därför sammantaget inte vara djurskyddsmässigt sämre. Dessutom bedöms det vara svårt att bygga ändamålsenliga lösdrifter för mycket små besättningar. LRF och ett antal organisationer inom lantbruksnäringen påpekar att det finns mjölkkobe- sättningar som har investerat i ombyggnad för fler uppbundna platser, vilket man måste beakta om man ändrar reglerna. När det gäller hästar lyfter vissa av de ovan nämnda remissinstanserna som är negativa till förslaget fram argument om näringens bevarande och konkurrenskraft gentemot omvärlden. , SH och SvRF menar att spilthållning är ett väl beprövat system som uppfyller kravet på en god djurhållning, särskilt med hänsyn till att hästarna numera vistas utomhus under en stor del av dygnet. och SH anser vidare att de finns säkerhetsmässiga fördelar med spiltorna samt pekar på att minskad häst- hållning leder till igenväxta beteshagar, vilket i sin tur bl.a. påverkar den biologiska mångfalden negativt. Ridskolornas pekar på att spilthållning har både för- och nackdelar jämfört med hållande i box och anger som exempel att för vissa hästar med livligt temperament, kan spilta minska benägenheten att utveckla stereotypier. Hushållningssäll- skapens Förbund, Hästföretagarna och SvRF påpekar bl.a. att ett förbud skulle få stora ekonomiska konsekvenser för ett stort antal ridskolor. 2017/18:147 lyfter bl.a. fram att förslaget slår hårt mot en för flickor viktig fritidsaktivitet. i och kommun lyfter fram behovet av att kunna hålla djur uppbundna för att bedriva fäboddrift, vilket är en viktig kultur- och miljöverksamhet i vissa delar av . Djurens Rätt är kritisk till möjligheten att meddela undantag från kra- vet på lösgående djur. i menar att man måste kunna göra un- dantag från kravet på lösgående djur för situationer när lösgående inne- bär en risk för djurets hälsa eller arbetssäkerheten och även Jordbruks- verket anser att möjligheten till undantag från det nämnda kravet ibland föreslår att undantag från krav på att djur ska hållas lösgående ska gälla för befintliga stallar, men förbju- das för nybyggnation, alternativt regleras i övergångsbestämmelser. i län påtalar att det generellt finns en risk att då- liga stallar blir kvar längre om man kräver lösdrift vid om- och tillbygg- nad av befintliga stallar. i anser att man bör utreda om det finns skäl för olika slutdatum för olika djurslag. Skälen för regeringens bedömning: I detta avsnitt behandlas system för den stadigvarande hållningen av djur. Med lösgående avses här att djur inte får vara uppbundna eller på annat liknande sätt förhindrade att röra på sig. Exempel på system för lösgående djur är t.ex. burar, boxar, ligghallar, inhägnader eller andra liknande utrymmen. djurs rörelsefrihet behandlas också i avsnitt 7.6. Det finns inte något allmänt krav i djurskyddslagen på att djur ska hållas i lösgående system. Däremot har sådana krav införts i djurskydds- förordningen och myndighetsföreskrifter för vissa utpekade djurslag. Grisar ska enligt 14 § djurskyddsförordningen hållas lösgående och det- samma gäller för får enligt Statens jordbruksverks föreskrifter och all- männa råd (SJVFS 2017:26) om fårhållning inom lantbruket m.m. och för elefanter och kameldjur (dvs. kameler, dromedarer, lamor, guancos, vicugnas och alpackor) enligt föreskrifter och allmänna råd (DFS 2007:3) om cirkusdjur. För nötkreatur finns i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2017:24) om nöt- kreaturshållning inom lantbruket m.m. även krav på att kalvar inte får hållas bundna och fr.o.m. ska även handjur av nöt, som är äldre än , hållas lösgående. även krav på lösgående system för alla nybyggda stallar för nötkreatur och hästar, enligt den nämnda föreskriften och enligt Djurskydds- myndighetens föreskrifter och allmänna råd (DFS 2007:6) om hästhåll- För hästar omfattar kravet även förprövningspliktiga till- och om- byggnationer av stallutrymmen. För hästar gäller vidare sedan den begränsningar i hur länge de får stå i spiltor. inte hållas bundna i spilta mer än sammanlagt . Frågan om att hålla djur i lösgående system är alltså inte ny. med införandet av djurskyddslag diskuterades t.ex. de upp- bundna systemen för mjölkkor. I förarbetena till lagen förordades en övergång till lösdriftssystem eftersom sådana djurhållningssystem ger djuren möjlighet till motion. Departementschefen ansåg dock att det inte fanns skäl att förbjuda de uppbundna systemen eftersom systemen hade tillämpats sedan en mycket tillbaka och i allmänhet fungerade väl (prop. 1987/88:93, s. 21). Frågan var återigen aktuell i samband med att reviderade sina föreskrifter om djurhållning inom lantbruket och om hästhållning 2007. Myndigheten beslutade då om de nämnda kraven på lösgående djur i nybyggda stallar för nöt- kreatur och hästar. Däremot bedömde myndigheten att det inte var moti- verat av djurskyddsskäl att sätta en tidsgräns för en utfasning av de be- fintliga stallarna med uppbundna system. Djurhållarna bedömdes ha både kunskap och erfarenhet nog att kunna kompensera för de uppbundna systemens nackdelar med hjälp av en god djurskötsel. Vidare bedömde myndigheten att många mjölkföretagare med uppbundna system inte skulle ha ekonomiska eller areella förutsättningar att ställa om till lösgå- ende system. När det gäller hästarna nämnde myndigheten att ett förbud mot spilta skulle kunna få stora konsekvenser för framför allt ridskole- verksamheten. De flesta djuren i hålls lösgående men det finns alltså fortfarande vissa djur som hålls i uppbundna djurhållningssystem. Fram- för allt gäller detta mjölkkor och hästar. Även nötkreatur för köttprodukt- ion och getter hålls i viss utsträckning uppbundna men det saknas säkra uppgifter om hur stor andel av djuren som hålls i uppbundna system. Det kan heller inte uteslutas att även andra, i mindre vanligt före- kommande djur, t.ex. åsnor och mulor, hålls i uppbundna system. När det gäller mjölkkor har de av tradition i hållits uppbundna. I spåren av den strukturomvandling som har skett inom jordbruket , med allt färre mjölkföretag men med fler mjölkkor per besättning, har andelen kor i uppbundna system dock successivt minskat. Antalet mjölkbesättningar i vilka uppbundna system används har minskat från 2000 till 2010. Det antal individer som hålls i uppbundna system har minskat ytterligare. Detta eftersom företag med lösdrift generellt sett har fler kor. Enligt Husdjurs- statistik 2016 från Växa (data från kokontrollen som motsvarar av alla svenska mjölkkor) hölls /16 av alla mjölkkor i lösdriftssystem, medan drygt hälften () av besättningarna var uppbundna. Inom hästsektorn varierar det i vilken omfattning som hästar hålls uppbundna. Enligt (2012:1) Hästhållning i hade totalt sett av landets 77 800 hästhållare spiltor. Inom ridsporten, framför allt på ridskolor och inom turridnings- verksamheter, hölls dock hästar fortfarande i stor utsträckning i spiltor. Av landets ca 500 ridskolor och turridningsföretag hade spil- tor till åtminstone vissa av sina hästar. Mellan av landets hästar finns på ridskolor (enligt nämnda rapport från Jord- bruksverket och enligt officiella statistik, statistiskt meddelande JO 24 , Hästar och anläggningar med häst 2016). Hur många av dessa som står i spilta saknas det dock uppgifter om. Vidare hålls även vissa kallblodshästar uppbundna i spilta. Inom trav- och galoppsporten hålls hästarna nästan uteslutande lösgående. Regeringen anser att det finns stora fördelar med att hålla djuren lösgå- ende, framför allt när det gäller djurens möjligheter att röra på sig och att kunna utföra sina naturliga beteenden, t.ex. sociala beteenden. 2017/18:147 bundna systemen begränsar djurens rörelsefrihet kraftigt och påverkar t.ex. djurens möjligheter att vända sig och klia sig. Spiltor påverkar, som ytterligare exempel, hur hästar lägger sig ned och reser sig upp och ger dem en dålig möjlighet att överblicka sin omgivning, något som är vik- tigt för hästars välbefinnande. I uppbundna system saknar korna vidare som regel helt möjlighet att röra på sig för motion under inomhus- Inomhussäsongen är olika lång och varierar mellan 8 och 10 månader beroende på var i landet korna befinner sig. som LRF Mjölk låtit ett oberoende företag utföra och som omfattade av alla svenska mjölkbönder låter dock de flesta av djurhållarna djuren få vara ute än de perioder som slås fast i föreskrifter. För uppbundna kor inom den ekologiska produktionen finns det vidare krav på viss motion under de uppbundna perioderna. Hushållningssällskapen argumenterar för att det förekommer en högre andel klövproblem i lösdriftsbesättningar och att fler av besättningarna med uppbundna kor har en längre betessäsong. Att en något större andel av mjölkbönder med uppbundna besättningar än sådana med lösgående system har djuren ute längre än vad lagstiftningen kräver får också stöd av den studie som LRF Mjölk låtit göra. System med lösgående djur kan även ha andra fördelar, t.ex. bedöms sådana system vara mer rationella än uppbundna system för större nötbe- sättningar och de innebär även lägre investeringskostnader per djur i medelstora till stora mjölkbesättningar. Regeringen bedömer sammantaget att de stora fördelarna med lösgå- ende system, framförallt när det gäller djurens möjlighet till naturligt beteende, överväger de eventuella nackdelar som finns. därför att alla djur bör hållas lösgående. De argument som har lyfts fram beträffande lämpligheten i att kräva en omedelbar omställning till lösgående system även för djurhållare som har uppbundna system i befintliga stallar och andra djurutrymmen, är dock fortfarande aktuella och måste beaktas. En snabb omställning till lösgående system kan påskynda storleks- rationaliseringen och medföra att många mjölkföretagare slutar . För djurhållare med små nötkreatursbesättningar kan det vara svårt att bygga ändamålsenliga och ekonomiskt rationella system för lösgående I vissa delar av landet kan det vidare vara svårt att få tillgång till tillräckligt med mark för att gå upp i djurantal. Det finns även en risk att ett krav på lösgående djur påverkar möjligheten att bedriva ett aktivt och levande fäbodbruk negativt. En sådan försämring av förutsättningarna för fäbodbruk kan, förutom följder för den enskilde fäbodbrukaren, bl.a. också medföra försämrade möjligheter att bevara värdefulla kulturmiljöer och att främja den biologiska mångfalden samt negativ påverkan på be- söksnäringen i vissa regioner. Flera remissinstanser, bl.a. Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien, Hushållningssällskapen och LRF har argumenterat för att det redan pågår en strukturförändring mot fler be- sättningar med lösgående djur. Även när det gäller hästbranschen kan en alltför snabb utfasning av spiltorna utgöra ett hot för vissa ridskolors och turridningsverksamheters konkurrenskraft samt tvinga företag och organisationer att dra ner på eller lägga ner sina verksamheter. En stor andel av ridskole- och turrid- ningsverksamheterna finns i närheten av en stad eller en tätort eftersom Prop. 2017/18:147 det är där kunderna finns. I dessa områden kan det vara svårt och kost- samt att få tillgång till mer mark och väljer djurhållaren att flytta sin verksamhet kan det bli svårt att möta kundernas krav på tillgänglighet. Neddragningar eller nedläggningar av ridskole- och turridningsverk- samheter påverkar även andra människor än de som ansvarar för eller lever av verksamheterna. Ridning är populärt som motion och rekreation och utgör en av de största sporterna sett till antalet aktiva idrottsutövare. En omedelbar omställning till lösgående djur kan med andra ord leda till allvarliga negativa effekter. Utredningen föreslår att ska få meddela föreskrifter om undantag från det föreslagna kravet på lösgående djur så att de uppbundna systemen kan fasas ut i en rimlig takt. Det framgår dock inte av utredningen vad som kan anses vara en rimlig takt för utfasningen. Det saknas alltså tillräcklig kunskap om konsekvenserna av att kräva att alla djur omgående ska hållas lösgående, t.ex. hur många företag som har djur i uppbundna system, om ålder och livslängd på de befintliga byggnationerna och hur en omställning kommer att påverka företagare och idrottsutövare. Mot den bakgrunden avser regeringen att inhämta viss ytterligare utredning om konsekvenser- na av det föreslagna lagkravet på lösgående djur. Det behöver bl.a. ana- lyseras vad som är en rimlig övergångstid för att djurhållare med befint- liga stallar ska kunna ställa om till lösgående system och hur förslaget påverkar möjligheterna att driva fäbodbruk och bevara värdefulla kul- turmiljöer. Även om det pågår en successiv, naturlig utfasning av de uppbundna systemen är det angeläget, med hänsyn till djurvälfärden, att omställningen till lösgående system går så snabbt och smidigt som möj- ligt. Med anledning av detta bör utredningen även omfatta att se över om det finns andra incitament än författningskrav som kan främja en snabb och effektiv omställning till lösgående system. För vissa typer av djurhållning kan det finnas skäl att föreskriva om permanenta generella undantag från ett krav på lösgående djur. Det kan också vara lämpligt att göra det möjligt att medge undantag från kravet på lösgående djur i enskilda fall, t.ex. om en djurhållare går i pension inom från det att ett krav på lösgående djur träder i kraft. Även behovet av undantag bör utredas ytterligare. 7.6Krav för att få binda eller fixera djur Regeringens förslag: Det nuvarande kravet på att djur inte får bindas på ett sätt som är plågsamt för djuren eller så att de inte kan få behöv- lig rörelsefrihet eller vila eller tillräckligt skydd mot väder och vind förs över till den nya lagen utan ändring i sak. Det införs också ett krav på att ett djur får fixeras eller på annat lik- nande sätt få sin rörelsefrihet begränsad endast om det sker tillfälligt och om det är nödvändigt av veterinärmedicinska skäl, av djurskydds- skäl, med hänsyn till säkerheten för den som hanterar djuret eller av liknande berättigade skäl. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om under vilka förutsättningar djurs rörelsefrihet får begränsas genom uppbindning, fixering eller andra liknande begränsningar. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. När det gäller uppbindning föreslår utredningen att det endast ska få ske till- fälligtvis (vilket sammanhänger med att utredningen också föreslår ett krav på att djur ska hållas lösgående, se avsnitt 7.5). När det gäller fixe- ring föreslår utredningen att fixering endast ska få ske tillfälligtvis och om det är nödvändigt. Utredningen föreslår också att bemyndigandet formuleras på ett annat sätt. Remissinstanserna: i anser att lag- stiftningen tydligt bör ange när uppbindning får ske och i menar att det tydligt måste framgå av förarbetena vad som avses med ”tillfälligt”. i anser vidare att det är viktigt att det framgår vad som gäller för tjudring av djur ute . i län tolkar paragrafen som ett förbud mot tjudring, vilket man tillstyrker. Sex hästorganisationer ser ett behov av att behålla spiltor för uppbind- ning att användas t.ex. vid skötsel och utfodring. i och djurförsöksetiska nämnd anser att bestämmelsen bör ses över eftersom förslagen om upp- bindning respektive fixering tycks motsäga varandra. i anser dessutom att det strider mot dagens krav på att kalvar och katter m.fl. djurslag inte får hållas bundna och att skrivningen försvårar kontroll eftersom djurägaren kan hävda att det är en tillfällig uppbindning vid kontrolltillfället. djurförsöksetiska nämnd anser att frågan är av sådant slag att den kan regleras på lägre författ- ningsnivå. Kött och Charkföretagen och Svenska Avelspoolen anser att smågris- dödligheten skulle minska påtagligt om uppfödaren under kontrollerade former tillåts använda skyddsgrind under och efter grisningsförfarandet. Vidare skulle antalet levande födda smågrisar öka om suggans rörelse- frihet begränsas efter av- vänjning och betäckning. Djurens Rätt anser att det är angeläget att fixe- ring av suggor undantagslöst förbjuds.