prop · H50393 · 2018-02-20 00:00:00 — Regeringens proposition 2017/18:93 Regeringen överlämnar denna proposition till . (Miljö- och ) I propositionen finns förslag till nya normgivningsbemyndiganden som ska föras in i ellagen (1997:857). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få meddela föreskrifter som kompletterar EU:s nätkoder för el. Ett bemyndigande avser föreskrifter enligt EU:s anslutningskoder, dvs. enligt tre EU-förordningar om nätanslutning av generatorer, anslutning av förbrukare respektive nätanslutning av system för högspänd likström och likströmsanslutna kraftparksmoduler. Ett annat bemyndigande avser föreskrifter enligt EU:s driftkod, dvs. enligt en EU-förordning om riktlinjer för driften av elöverföringssystem. I propositionen redovisar regeringen också sin bedömning i frågan om vilka myndigheter som bör fullgöra vissa uppgifter enligt nätkoderna. Ändringarna i ellagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857)............................... Ärendet och dess beredning.............................................................. Närmare om anslutningskoderna........................................ Närmare om driftkoden.................................................... Generellt tillämpliga krav för anslutning till elnätet....................... Datautbyte enligt driftkoden ........................................................... Vilken myndighet ska meddela föreskrifter?.................................. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... och nätföreskrifter för el................................................... Förteckning över remissinstanserna................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ....... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857). 2Förslag till lag om ändring i ellagen Härigenom föreskrivs i fråga om ellagen (1997:857)1 dels att nuvarande 8 kap. 1 a § ska betecknas 8 kap. 3 b §, dels att 8 kap. 1 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas tre nya paragrafer, 8 kap. 3 c–3 e §§, av följande lydelse, dels att det närmast före den nya 8 kap. 3 b § ska införas en ny rubrik som ska lyda ”Driftsäkerhet”. Regeringen skall utse en myndighet som har det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el (systemansvarig myndighet). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, i den mån det behövs av hänsyn till driftsäkerheten hos det nationella elsystemet, meddela föreskrifter om kontroll, provning eller besiktning samt andra föreskrifter som angår elektriska anläggningar, anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar, elektrisk materiel eller elektriska installationer. Den myndighet som regeringen bestämmer har det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el (systemansvarig myndighet). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana generellt tillämpliga krav för an- 1 Senaste lydelse av 8 kap. 1 a § 2009:582. 2 Senaste lydelse 2005:404. slutning av anläggningar till elnätet som avses i 1.artikel 7.1 i kommissionens förordning (EU) 2016/631 av om fastställande av nätföreskrifter med krav för nätanslutning av generatorer, i den ursprungliga lydelsen, 2.artikel 6.1 i kommissionens förordning (EU) 2016/1388 av om fastställande av nätföreskrifter för anslutning av förbrukare, i den ursprungliga lydelsen, och 3.artikel 5.1 i kommissionens förordning (EU) 2016/1447 av om fastställande av nätföreskrifter med krav för nätanslutning av system för högspänd likström och likströmsanslutna kraftparksmoduler, i den ursprungliga lydelsen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om kontroll, provning, besiktning eller andra krav för att säkerställa driftsäkerheten hos det nationella elsystemet när det gäller 2.anordningar avsedda att anslutas till en elektrisk anläggning, 3.elektrisk materiel, och Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådant datautbyte som avses i artikel 40.5 i kommissionens förordning (EU) 2017/1485 av om fastställande av riktlinjer för driften av elöverföringssystem, i den ursprungliga lydelsen. Denna lag träder i kraft . 3Ärendet och dess beredning I regleringsbrevet för gav regeringen i uppdrag att utreda behovet av kompletterande nationella föreskrifter i anslutning till sådana riktlinjer och nätkoder som Europeiska kommissionen meddelar enligt EU:s elhandelsförordning – dvs. och rådets förordning (EG) nr 714/2009 av om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel och om upphävande av förordning (EG) nr 1228/2003 – och, om det var motiverat, ta fram förslag till kompletterande lag eller förordning (dnr M2016/00852/Ee). redovisade uppdraget i rapporten och nätföreskrifter för el – översyn av ansvarsfördelning och behov av kompletterande nationell lagstiftning (Ei R2016:13). En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 1. Rapportens lagförslag finns i bilaga 2. Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren och en sammanställning av dem finns tillgängliga i Miljö- och (dnr M2016/02968/Ee). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har inte följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5. I förhållande till lagrådsremissen har en redaktionell ändring gjorts. antogs det s.k. tredje inremarknadspaketet för el och naturgas av och rådet. I paketet ingår bl.a. EU:s elhandelsförordning. Förordningen har som syfte att fastställa rättvisa regler för gränsöverskridande elhandel och därmed stärka konkurrensen på den inre marknaden för el och att underlätta genomförandet av en väl fungerande och transparent grossistmarknad med hög nivå av elförsörjningstrygghet. Elhandelsförordningen innehåller bl.a. regler som rör certifiering av systemansvariga för överföringssystem (transmissionsnätsföretag), Europeiska nätverket av systemansvariga för överföringssystemen för el (Entso för el, ENTSO-E) och regionalt samarbete. 2017/18:93 Enligt elhandelsförordningen ska det utarbetas ”nätföreskrifter”. Vi- dare får Europeiska kommissionen anta förordningar med riktlinjer. Som en samlande beteckning på sådana nätföreskrifter och vissa riktlinjer används ibland i termen ”nätkoder”. Kommissionen får enligt artikel 6.11 i elhandelsförordningen under vissa förutsättningar anta en eller flera nätföreskrifter på följande områden, som omfattas av artikel 8.6 i förordningen: –reglerna för nätets driftsäkerhet och tillförlitlighet, inklusive regler för nätreservkapacitet i överföringssystem, –regler för nätanslutning, –regler för tredjepartstillträde, –regler för informationsutbyte och balansavräkning, –regler för driftskompatibilitet, –rutiner och procedurer för störningssituationer, –regler för kapacitetstilldelning och hantering av överbelastning, –regler för elhandel avseende tillhandahållande av tjänster för tillträde till nätet på teknisk nivå och på driftsnivå samt systembalans, –regler för transparens, –balanshantering, inklusive regler för reservkraft för nätet, –regler för harmoniserade avgiftsstrukturer för överföring, inklusive lokaliseringssignaler och regler för kompensation mellan systemansvariga för överföringssystem, och –energieffektivitet för elnät. Kommissionen har antagit följande förordningar med nätföreskrifter: –förordning (EU) 2016/631 av om fastställande av nätföreskrifter med krav för nätanslutning av generatorer, –förordning (EU) 2016/1388 av om fastställande av nätföreskrifter för anslutning av förbrukare, och –förordning (EU) 2016/1447 av om fastställande av nätföreskrifter med krav för nätanslutning av system för högspänd likström och likströmsanslutna kraftparksmoduler. Förordningarna kallas i det följande för anslutningskoderna. Bland dem som är verksamma på området är det vanligt att använda följande förkortningar: –RfG (Requirements for Generators) för förordning (EU) 2016/631, –DCC (Demand Connection Code) för förordning (EU) 2016/1388, och –HVDC (High Voltage Direct Current) för förordning (EU) 2016/1447. Efter det att lämnat sin rapport har kommissionen antagit förordning (EU) 2017/2196 av om fastställande av nätföreskrifter för nödsituationer och återuppbyggnad avseende elektricitet. Förordningen behandlas inte närmare i propositionen. Kommissionen har också, med stöd av artikel 18 i elhandelsförordningen, antagit följande förordningar med riktlinjer: –förordning (EU) nr 838/2010 av om fastställande av riktlinjer för kompensationsmekanismen mellan systemansvariga för överföringssystemen och för gemensamma regler för överföringsavgifter, –förordning (EU) 2015/1222 av om fastställande av riktlinjer för kapacitetstilldelning och hantering av överbelastning (CACM, Capacity Allocation and ), –förordning (EU) 2016/1719 av om fastställande av riktlinjer för förhandstilldelning av kapacitet (FCA, Forward ), och –förordning (EU) 2017/1485 av om fastställande av riktlinjer för driften av elöverföringssystem (SO, System Operation). CACM, FCA och SO är nätkoder. De två förstnämnda kallas ibland för marknadskoderna och SO för driftkoden. Efter det att lämnat sin rapport har kommissionen antagit förordning (EU) 2017/2195 av om fastställande av riktlinjer för balanshållning avseende el. Förordningen behandlas inte närmare i propositionen. Anslutningskoderna syftar till att möjliggöra ett driftsäkert sammanlänkat europeiskt elsystem och en harmoniserad europeisk elmarknad, som klarar framtida utmaningar. I anslutningskoderna finns harmoniserade krav för anslutning till elnätet. Många av kraven anges direkt i anslutningskoderna. I vissa fall är det dock ”berörda systemansvariga eller berörda systemansvariga för överföringssystem” som ska ange kraven utifrån de ramar som sätts upp genom anslutningskoderna. Anslutningskoderna har trätt i kraft maj–. Kraven i förordningarna ska tillämpas från och med efter offentliggörandet i Europeiska unionens tidning. I anslutningskoderna används bl.a. de definitioner som anges i artikel 2 i det s.k. elmarknadsdirektivet, dvs. och rådets direktiv /72/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv /54/EG. De systemansvariga som ska ta fram de aktuella kraven är elnätsföretagen. För att underlätta framställningen används i det följande ordet ”nätföretag” i stället för ”systemansvarig”, ”transmissionsnätsföretag” i stället för ”systemansvarig för överföringssystemet” och ”distributionsnätsföretag” i stället för ”systemansvarig för distributionssystemet” (jfr Ds 2017:44 s. 143–148). 2017/18:93 RfG Kraven i förordning (EU) 2016/631 gäller anslutning av följande kraftproduktionsanläggningar till det sammanlänkade systemet: –synkrona kraftproduktionsmoduler, –kraftparksmoduler, och –havsbaserade kraftparksmoduler. Kraven i förordning (EU) 2016/1388 gäller nätanslutning av –förbrukningsanläggningar som är anslutna till överföringssystem (transmissionsnät), –distributionsanläggningar som är anslutna till överföringssystem, –distributionssystem (distributionsnät), inklusive slutna distributionssystem, och –förbrukningsenheter som används av en förbrukningsanläggning eller ett slutet distributionssystem för att tillhandahålla tjänster avseende efterfrågeflexibilitet till berörda nätföretag. Kraven i förordning (EU) 2016/1447 gäller nätanslutning av system för högspänd likström och likströmsanslutna kraftparksmoduler. Generellt tillämpliga krav och platsspecifika krav I anslutningskoderna används uttrycken ”generellt tillämpliga krav” och ”platsspecifika krav”. Generellt tillämpliga krav är krav som gäller generellt för alla anslutningar av samma typ. De generellt tillämpliga kraven gäller oavsett var på elnätet en anläggning är ansluten. Exempel på generellt tillämpliga krav är frekvensrelaterade krav och krav på störningstålighet. Platsspecifika krav gäller specifika anläggningar. Kraven, som gäller utöver de generellt tillämpliga kraven, kan alltså skilja sig åt beroende på anslutningspunkten. De aktuella kraven ska fastställas av de berörda nätföretagen. När det gäller de generellt tillämpliga kraven bedömer regeringen att det krävs kompletterande bestämmelser i ellagen (1997:857). Överväganden och förslag redovisas i avsnitt 5. I likhet med anslutningskoderna syftar driftkoden till att möjliggöra ett driftsäkert sammanlänkat europeiskt elsystem. Driftkoden innehåller riktlinjer för krav och principer för driftsäkerhet, regler om samordning och datautbyte mellan nätföretag och betydande nätanvändare, regler om utbildning och certifiering av nätföretagens anställda, krav för samordnad avbrottsplanering, krav för planering mellan transmissionsnätsföretagens kontrollområden och regler som syftar till inrättande av en unionsram för lastfrekvensreglering och reserver. De aktörer som berörs är nätföretag och sådana betydande nätanvändare som större kraftproduktionsmoduler Driftkoden trädde i kraft den 14 septem- Prop. 2017/18:93 ber 2017. I vissa delar ska den dock tillämpas först från och med senare Transmissionsnätsföretagens villkor eller metoder Driftkoden innehåller bestämmelser om godkännande av villkor eller metoder som utarbetas av transmissionsnätsföretagen. Kompletterande bestämmelser är motiverade när det gäller omfattningen av datautbyte mellan transmissionsnätsföretaget och distributionsnätsföretag eller betydande nätanvändare. Överväganden och förslag redovisas i avsnitt 6. 5Generellt tillämpliga krav för anslutning till elnätet Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om sådana generellt tillämpliga krav för anslutning av anläggningar till elnätet som avses i anslutningskoderna. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Inspektionen föreslår att regeringen eller de myndigheter som regeringen bestämmer ska få meddela sådana föreskrifter i den mån det behövs av hänsyn till driftsäkerheten hos det nationella elsystemet. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inte några särskilda invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag I anslutningskoderna finns bestämmelser om ”regleringsaspekter”, se artikel 7 i förordning (EU) 2016/631, artikel 6 i förordning (EU) 2016/1388 och artikel 5 i förordning (EU) 2016/1447. I det följande görs överväganden som gäller sådana krav som berörda nätföretag ska fastställa enligt anslutningskoden (se även avsnitt 4.2). Kraven ska enligt bestämmelserna om regleringsaspekter vara föremål för godkännande av det organ som utses av medlemsstaten och ska offentliggöras. En medlemsstat får även kräva att platsspecifika krav godkänns av ett utsett organ. Om kraven enligt anslutningskoden ska fastställas av ett nätföretag som inte är ett transmissionsnätsföretag, får medlemsstaten föreskriva att transmissionsnätsföretaget i stället ska ansvara för att fastställa de relevanta kraven. Med organ avses i anslutningskoderna ”en tillsynsmyndighet, en annan nationell myndighet, en systemansvarig eller något annat offentligt eller privat organ som utses enligt nationell lagstiftning”, se artikel 2.1 i förordning (EU) 2016/631, artikel 2 i förordning (EU) 2016/1388 och artikel 2 i förordning (EU) 2016/1447. Tillsyn och normgivning när det gäller driftsäkerheten hos det nationella elsystemet I är () transmissionsnätsföretag. innehar och driver det svenska stamnätet, som ägs av staten. Verket är också systemansvarig myndighet enligt 8 kap. 1 § första stycket ellagen (1997:857) och tillsynsmyndighet när det gäller driftsäkerheten hos det nationella elsystemet. Detta framgår av 1 och 2 §§ förordningen (1994:1806) om systemansvaret för el, den s.k. systemansvarsförordningen. Enligt 8 kap. 1 § andra stycket ellagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, i den mån det behövs av hänsyn till driftsäkerheten hos det nationella elsystemet, meddela föreskrifter om kontroll, provning eller besiktning samt andra föreskrifter som angår elektriska anläggningar, anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar, elektrisk materiel eller elektriska installationer. Regeringen har bemyndigat att meddela sådana föreskrifter (16 § systemansvarsförordningen). De generellt tillämpliga krav som nätföretagen ska fastställa enligt förordning (EU) 2016/631 (RfG) svarar i viss utsträckning mot svenska kraftnäts föreskrifter och allmänna råd om driftsäkerhetsteknisk utformning av produktionsanläggningar (SvKFS 2005:2). Produktionsanläggningars prestanda har stor betydelse för elsystemets totala driftsäkerhet, och det är därför av avgörandet betydelse att samtliga produktionsanläggningar är utformade efter grundläggande generella systemkrav, oavsett var på elnätet anläggningen är ansluten. De generellt tillämpliga krav som omfattas av förordning (EU) 2016/1388 (DCC) och förordning (EU) 2016/1447 (HVDC) saknar motsvarighet i de föreskrifter som har meddelat. Motsvarande krav finns i stället i de anslutnings- och anläggningsavtal som ingår med den som ansluter en anläggning till stamnätet. Anslutningskoderna anger att generellt tillämpliga krav ska tas fram av nätföretagen, godkännas av ett utsett organ och offentliggöras. Det framgår däremot inte hur de kraven blir bindande för den som ansluter en anläggning till elnätet. Det finns i huvudsak två möjligheter. Den ena är att kraven anges i en författning. Det är i så fall lämpligt att det sker i form av förordning eller myndighetsföreskrifter. Den andra möjligheten är att kraven blir bindande för anläggningsinnehavaren endast genom villkor i avtal med nätföretaget. I anslutningskoderna anges krav som gäller anläggningar som ansluts till elnätet på en lägre spänningsnivå än stamnätet. Det är i sådant fall distributionsnätsföretaget, inte , som ingår ett avtal med anläggningens innehavare. När det gäller krav som ska vara generellt tillämpliga, och alltså gälla oavsett vilka som är avtalsparter, är det lämpligt att kraven anges i föreskrifter. Genom att kraven meddelas i form av föreskrifter säkerställs också att de offentliggörs. Det bör alltså vara möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om sådana generellt tillämp- liga krav i fråga om anslutning till elnätet som avses i anslutnings- Prop. 2017/18:93 koderna. Med hänsyn till föreskrifternas samband med koderna krävs inte att det i normgivningsbemyndigandet särskilt anges att föreskrifterna behövs av hänsyn till driftsäkerheten hos det nationella elsystemet. Det är enligt anslutningskoderna möjligt för en medlemsstat att införa en ordning där även platsspecifika krav ska godkännas av ett utsett organ. Regeringen ser inte behov av en sådan ordning i . Det föreslagna normgivningsbemyndigandet innehåller hänvisningar till anslutningskoderna. Hänvisningar till EU-rättsakter kan göras antingen statiska eller dynamiska. En statisk hänvisning innebär att hänvisningen avser rättsakten i en viss angiven lydelse. En dynamisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU-rättsakten i den gällande lydelsen. Med hänsyn till att bestämmelsen anger inom vilka ramar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter av betydelse för enskilda är det lämpligt att använda statiska hänvisningar. Ellagens bestämmelser om driftsäkerhet I samband med att det i 8 kap. ellagen förs in nya normgivningsbemyndiganden som gäller driftsäkerheten i det nationella elsystemet bör det göras språkliga och redaktionella ändringar. De bestämmelser som finns i 8 kap. 1 § andra stycket och 8 kap. 1 a § bör få en ny placering tillsammans med de bestämmelser som anknyter till nätkoderna. Lagrådet har föreslagit ett förtydligande av det bemyndigande som finns i 8 kap. 3 d § i lagförslaget och som i sak överensstämmer med nuvarande 8 kap. 1 § andra stycket ellagen. Regeringen anser dock att normgivningsbemyndiganden så långt som möjligt bör utformas på ett enhetligt sätt. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om sådant datautbyte som avses i artikel 40.5 i driftkoden. förslag överensstämmer delvis med regeringens. Inspektionen föreslår att regeringen, eller efter regeringens bemyndigande nätmyndigheten, ska få meddela föreskrifter om skyldighet för balansansvariga och innehavare av elektriska anläggningar att till den systemansvariga myndigheten lämna de uppgifter om produktion, överföring eller förbrukning av el som behövs för utövandet av systemansvaret. 2017/18:93 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inte några särskilda invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag I artikel 6 i driftkoden finns bestämmelser om godkännande av villkor eller metoder som utarbetats av transmissionsnätsföretagen. Den nationella tillsynsmyndigheten ska godkänna de villkor eller metoder som anges i artikel 6.2 och 6.3 (artikel 6.1). Något behov av kompletterande nationella bestämmelser bedöms inte finnas när det gäller de punkterna. Medlemsstaten ska utse en enhet som ska godkänna de villkor eller metoder som har utarbetats av transmissionsnätsföretagen enligt artikel 6.4 i driftkoden. Av artikel 6.4 framgår dock att medlemsstaten kan besluta att inte kräva något godkännande när det gäller de villkor eller metoder som anges i den punkten. I detta avsnitt finns överväganden som gäller kompletterande lagbestämmelser i anslutning till artikel 6.4 b. När det gäller övriga delar krävs antingen inga särskilda föreskrifter eller endast föreskrifter på en lägre normnivå. I de delarna redovisas inga överväganden i propositionen. En medlemsstat får kräva förhandsgodkännande även när det gäller andra krav som nätföretagen tar fram enligt driftkoden (artikel 6.5). Re- geringen bedömer att det inte finns något behov av sådant förhandsgodkännande i . Såvida inte något annat beslutas av medlemsstaten ska bl.a. villkor eller metoder som gäller omfattningen av transmissionsnätsföretagets datautbyte med distributionsnätsföretag och betydande nätanvändare i enlighet med artikel 40.5 i driftkoden vara föremål för enskilt godkännande från den enhet som utsetts av medlemsstaten. Artikel 40 i driftkoden gäller allmänna krav för datautbyte i fråga om organisation, roller, ansvarsområden och kvalitet för datautbyte. Enligt artikel 40.5 ska varje transmissionsnätsföretag i samordning med distributionsnätsföretag och betydande nätanvändare fastställa tillämpligheten för och omfattningen av datautbytet utifrån bl.a. strukturella data, planerings- och prognosdata och realtidsdata. De betydande nätanvändare som omfattas av driftkoden anges i artikel 2.1. I detta sammanhang är det av betydelse att kraven gäller vissa anläggningar för produktion, användning eller överföring av el, aktörer som tillhandahåller transmissionsnätsföretag efterfrågeflexibilitet och aggregatorer. bedömer att datautbyte är ett område där det är lämpligt att följa driftkodens huvudregel och kräva förhandsgodkännande enligt artikel 6.4. Inspektionen bedömer också att det är ett område som lämpligen regleras genom föreskrifter. Skyldighet att lämna uppgifter till får regeringen enligt 8 kap. 3 § ellagen meddela föreskrifter om skyldighet för elproducenter och elanvändare att till lämna de uppgifter om produktion eller konsumtion av el som behövs för utövandet av det övergripande systemansvaret, dvs. det övergripande an- Prop. 2017/18:93 svaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el.