prop · H503225 · 2018-04-19 00:00:00 — Arrangören är i så fall skyldig att erbjuda resenären lämpliga ersättningsarrangemang. Vad som avses med en betydande del av resetjänsterna får bedömas med hänsyn till vilka resetjänster som ingår i paketresan. Det ska i allmänhet röra sig om allvarliga brister. Om flera mindre tjänster som ingår i avtalet inte kan tillhandahållas, kan de tillsammans utgöra en betydande del av de avtalade tjänsterna. En enda central tjänst kan också utgöra en betydande del av vad som avtalats. Det kan vara fråga om en fotbollsmatch eller konsert som varit det huvudsakliga syftet med resan. Vilken betydelse tjänsterna har för resenären får vägas in i bedömningen. Lämpliga ersätt- ningsarrangemang är normalt av samma eller ungefär samma slag som den uteblivna tjänsten. Om resenären inte kan transporteras enligt paket- reseavtalet tillbaka till orten för avresan, är arrangören alltid skyldig att utan extra kostnad erbjuda resenären ersättningsarrangemang i form av en alternativ hemtransport. Skulle hemtransporten dröja är arrangören även skyldig att erbjuda resenären inkvartering. I 5 § finns bestämmelser som begränsar arrangörens skyldighet att erbjuda inkvartering när hem- transport inte kan erbjudas enligt avtalet och detta beror på oundvikliga och extraordinära omständigheter. Av andra stycket framgår att ersättningsarrangemangen om möjligt ska vara likvärdiga med eller av högre kvalitet än den resetjänst som inte kan tillhandahållas. Endast om lämpliga likvärdiga ersättningsarrangemang inte kan erbjudas får arrangören erbjuda arrangemang av lägre kvalitet. Arrangören ska i så fall också erbjuda resenären ett prisavdrag enligt 7 § första stycket (se författningskommentaren till den paragrafen angående frågan om vad som gäller vid bestämmande av prisavdrag). I tredje stycket anges att resenären får avvisa ett erbjudande om ersätt- ningsarrangemang endast om erbjudandet inte är jämförbart med vad som har avtalats eller om det prisavdrag som erbjuds inte är skäligt. Det är en skillnad mellan att ersättningsarrangemangen är likvärdiga respek- tive att de är jämförbara med vad som har avtalats. Att ersättnings- arrangemangen är jämförbara med vad som har avtalats innebär – vilket Lagrådet frågar om – att de ska ha ungefär samma standard som de resetjänster som ingår i avtalet. De behöver dock inte vara helt likvärdiga. Om ersättningsarrangemangens standard skiljer sig åt på ett påtagligt sätt från vad som har avtalats kan de inte sägas vara jämförbara. I en sådan situation har resenären alltid rätt att avvisa erbjudandet. Om ersättningsarrangemangen är av något lägre kvalitet men ändå kan sägas vara jämförbara med vad som avtalats, får resenären alltså avvisa arrangörens erbjudande endast om det prisavdrag som arrangören erbjuder inte är skäligt. Om resenären på godtagbar grund avvisar ett erbjudande om ersättningsarrangemang eller inte får något sådant erbjudande och paketreseavtalet innefattar passagerartransport, har rese- nären rätt att utan onödigt dröjsmål bli transporterad tillbaka till orten för avresan eller till någon annan ort som arrangören och resenären kommer överens om (se 8 §). Resenären har även rätt till prisavdrag och skadestånd enligt de förutsättningar som följer av 7 och 9–11 §§. 5 § Om resenären inte kan transporteras enligt paketreseavtalet tillbaka till orten för avresan och detta beror på oundvikliga och extraordinära omständigheter, är skyldigheten för arrangören enligt 4 § att erbjuda inkvartering begränsad till . Detta gäller bara under förutsättning att omständigheterna även kan åberopas av transportören för att begränsa dennes ansvar enligt en unionsrättsakt som är tillämplig på transporten. Om det i unionsrättsakten föreskrivs att transportörens ansvar att erbjuda inkvartering avser än , gäller i fråga om arrangörens skyldighet enligt denna lag. Arrangörens skyldighet att erbjuda inkvartering är inte begränsad för en resenär som har nedsatt rörlighet, en medföljande till en sådan resenär, en resenär som är gravid, en ensamresande underårig eller en resenär som är i behov av särskild medicinsk hjälp, om arrangören senast innan paketresan påbörjades fick information om resenärens särskilda behov. I paragrafen finns bestämmelser som begränsar arrangörens skyldighet att erbjuda inkvartering när hemtransport inte kan tillhandahållas enligt avtalet och detta beror på oundvikliga och extraordinära omständigheter. Det finns ingen motsvarighet lag. Genom paragrafen genom- förs artikel 13.7 och 13.8 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.3. I första stycket begränsas arrangörens skyldighet enligt 4 § att erbjuda inkvartering till om resenären inte kan transporteras enligt paketreseavtalet tillbaka till orten för avresan och detta beror på ound- vikliga och extraordinära omständigheter. Uttrycket oundvikliga och extraordinära omständigheter behandlas närmare i författningskommen- taren till 3 kap. 8 §. En begränsning av arrangörens ansvar på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter förutsätter att omständig- heterna även kan åberopas av transportören enligt en unionsrättsakt som är tillämplig på hemtransporten. Det är inte nödvändigt att det i unions- rättsakten särskilt anges att de situationer som begränsar transportörens ansvar utgör oundvikliga och extraordinära omständigheter. Det är tillräckligt att transportörens ansvar för omständigheterna i den aktuella situationen är begränsat. Om det i unionsrättsakten föreskrivs att transportörens ansvar att erbjuda inkvartering avser , utsträcks arrangörens ansvar enligt lagen i motsvarande mån. I detta ligger även att det i unionsrättsakterna saknas en tidsmässig begränsning av ansvaret. och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91 (EU:s flygpassagerarförordning) och och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer (EU:s tågpassagerarförordning) begränsar inte transportörens ansvar för in- kvartering i tiden. I de fall angivna unionsrättsakter är tillämpliga på transportörens ansvar för hemtransporten är därför arrangörens mot- svarande ansvar enligt lagen alltså obegränsat. I andra stycket undantas vissa resenärer från den begränsning som framgår av första stycket. För de resenärer med särskilda behov som räknas upp i paragrafen har arrangören en skyldighet att utan begräns- ning i tiden tillhandahålla inkvartering i avvaktan på hemtransport. Det krävs dock att arrangören senast före paketresans början har informerats om resenärens särskilda behov. De resenärer som omfattas är resenärer med nedsatt rörlighet och medföljande till dessa, gravida, ensamresande underåriga samt personer i behov av särskild medicinsk Vem som räknas som en person med nedsatt rörlighet berörs i författningskommentaren till 2 kap. 1 § första stycket 2 h. 6 § Om det finns något annat fel i paketresan än sådana som avses i 4 §, ska arrangören avhjälpa felet. Om det inte krävs ett avhjälpande, ska arrangören avhjälpa felet inom skälig tid. Om resenären har angett inom vilken felet ska avhjälpas, ska följas om den är skälig. Arrangören är inte skyldig att avhjälpa felet, om det finns ett hinder som arrangören inte kan övervinna eller om avhjälpandet skulle medföra oproportionerliga kostnader med hänsyn till felets omfattning och de påverkade resetjänsternas värde. Om arrangören är skyldig att avhjälpa felet men inte gör det, har resenären rätt till ersättning för nödvändiga kostnader för att själv avhjälpa felet. Paragrafen innehåller bestämmelser om avhjälpande av fel i paketresan. Den motsvaras delvis av 20 § lag. Paragrafen genomför arti- kel 13.3 och 13.4 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.4. I första stycket föreskrivs en skyldighet för arrangören att avhjälpa andra fel i paketresan än sådana som avses i 4 §. Vad som avses med ett fel behandlas i författningskommentaren till inledningen av detta kapitel. Avhjälpandet kan bestå i olika åtgärder. Det kan i en del fall vara fråga om att resenären får byta hyrbil eller rum på hotellet, och i andra fall att arrangören vidtar enklare reparationsåtgärder. Arrangören ska som huvudregel avhjälpa felet inom skälig tid. Det gäller dock inte om ett avhjälpande krävs. Ett avhjälpande kan komma i fråga t.ex. när resenären på grund av att en buss som arrangören tillhandahållit är försenad måste ta en taxi för att komma till sitt flyg (se skäl 34 i direktivet). Vad som är en skälig tid för avhjälpande får bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Av betydelse för bedömningen kan vara vilken typ av fel det rör sig om, vilken typ av resa det är fråga om och hur lång resan är. Även andra omständigheter kan i det enskilda fallet vara av betydelse. Om resenären har angett inom vilken felet ska avhjälpas, ska följas om den är skälig. Tidsfristen har betydelse för resenärens rätt att själv avhjälpa felet på arrangörens bekostnad (se tredje stycket) och att häva paketreseavtalet (se 7 § andra stycket). I andra stycket anges två undantag från arrangörens skyldighet att avhjälpa felet. Den första situationen gäller om det finns ett hinder mot ett avhjälpande som arrangören inte kan övervinna. Det innebär att det ska föreligga ett absolut hinder mot att avhjälpa felet för att undantaget ska vara tillämpligt. Den andra situationen handlar om att avhjälpandet skulle medföra oproportionerliga kostnader med hänsyn till omfattningen av felet och värdet av de påverkade resetjänsterna. Detta undantag innebär att arrangören inte är skyldig att avhjälpa felet genom att utnyttja ett alternativ som i princip skulle vara tänkbart, om förhållandet mellan de kostnader som avhjälpandet skulle innebära och felets omfattning och värdet av resetjänsterna inte framstår som rimligt. Vid bedömningen av omfattningen av felet får det vägas in vilken betydelse felet har för resenären. Värdet av de påverkade resetjänsterna får bedömas med utgångspunkt i vad resenären har betalat för dem eller utifrån en uppskattning av hur stor del av paketresan de representerar jämfört med det totala priset för resan. Att avhjälpandet gör fullgörandet av paket- reseavtalet mer kostsamt för arrangören än vad han eller hon beräknat saknar vanligen betydelse. Utgångspunkten är att arrangören är skyldig att avhjälpa felet trots att besväret eller kostnaderna för detta blir större än vad han eller hon hade räknat med. I tredje stycket föreskrivs en rätt för resenären att själv avhjälpa felet på arrangörens bekostnad. Om arrangören är skyldig att avhjälpa ett fel men inte gör det, har resenären rätt till ersättning för nödvändiga kost- nader för att själv avhjälpa felet. Inom vilken tid arrangören ska avhjälpa felet framgår av första stycket. Om det inte krävs ett avhjälpande ska arrangören avhjälpa felet inom skälig tid. har angett inom vilken felet ska avhjälpas, ska följas om den är skälig. Resenären behöver inte ange någon tid för avhjälpande om ett avhjälpande krävs. Resenären behöver inte heller ange någon tid för avhjälpande i en situation där arrangören förklarar att han eller hon inte avser att avhjälpa felet (jfr 7 § andra stycket). nyssnämnda situationerna kan resenären avhjälpa felet på arrangörens Det saknar betydelse om arrangören har varit passiv eller om arrangören har försökt avhjälpa felet men inte har lyckats, förutsatt att denne enligt första och andra styckena är skyldig att Rätten till ersättning avser endast direkta kostnader för Resenärens rätt till ersättning för andra förluster får bedömas enligt 9–11 §§. Ersättningen är vidare begränsad till vad som kan anses nödvändigt. Om resenären vidtagit åtgärder som inte varit befogade eller annars onödigt kostsamma, kan han eller hon få kost- naderna för avhjälpandet ersatta endast i den utsträckning som kostna- derna motsvaras av nödvändiga åtgärder. 7 § Resenären har rätt till prisavdrag för fel i paketresan, om inte felet beror på I fråga om andra fel i paketresan än sådana fel som avses i 4 § får resenären i stället häva paketreseavtalet, om felet är av väsentlig betydelse och 1. avhjälpande inte sker inom den tid som anges i 6 § första stycket, 2. avhjälpande inte kommer i fråga av skäl som anges i 6 § andra stycket, eller 3. arrangören förklarar att felet inte kommer att avhjälpas. Paragrafen innehåller regler om prisavdrag och hävning. närmast 15 § tredje stycket och 16 § första stycket lag. paragrafen genomförs artiklarna 13.6 första stycket och 14.1 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.4. Enligt paragrafens första stycke har resenären rätt till prisavdrag för fel Arrangörens skyldighet att ge prisavdrag gäller även om arrangören enligt 6 § andra stycket inte är skyldig att avhjälpa felet. Detsamma gäller för den situationen att arrangören avhjälper felet i rätt Resenären har då rätt till prisavdrag för den period som paketresan Det är endast i de fall felet beror på resenären som rätten till prisavdrag är utesluten. Det kan vara fråga om att resenären inte lämnar de passuppgifter som arrangören efterfrågar och som arrangören behöver för att kunna boka en transport på resmålet, vilket leder till att resenären inte kan åka med transporten. Bevisbördan för att felet beror på resenären 2017/18:225 Det kan noteras att liksom enligt lag anses fel föreligga även om felet beror på resenären (jfr prop. 1992/93:95 s. 92). Uttrycket fel skiljer sig därigenom från vad som annars anses gälla. Vad som är ett skäligt prisavdrag får bedömas med beaktande av om- ständigheterna i det enskilda fallet. Sådana omständigheter av betydelse kan vara resans pris, hur länge felet förelegat, vilken typ av fel det varit fråga om, vad felet har inneburit för resenären och när resenären har re- klamerat. Syftet med prisavdraget är att återställa balansen mellan å ena sidan den avtalade prestationen och å andra sidan värdet av vad som verkligen har levererats. Om arrangören endast delvis lyckats avhjälpa ett fel i paketresan, ska återstoden kompenseras genom ett prisavdrag. Att resenären medges prisavdrag utesluter inte att han eller hon dessutom kan ha rätt till skadestånd på grund av felet. Skadeståndet får dock inte omfatta sådant som kompenseras genom prisavdraget. I fråga om andra fel i paketresan än som avses i 4 § föreskrivs i andra stycket en rätt för resenären att i stället häva avtalet om felet är av väsentlig betydelse. Vad som avses med väsentlig betydelse får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Om en central del av resan inte kan genomföras eller felet innebär att resenären inte kan tillgodogöra sig den huvudsakliga nyttan av paketresan, är utgångspunkten att felet är av väsentlig betydelse. Resenären kan alltså häva avtalet om huvudsyftet med resan är att delta i en viss verksamhet eller ett visst evenemang, men det inte är möjligt att delta på grund av ett fel i arrangörens prestation. Därutöver krävs att avhjälpande inte sker inom den tid som anges i 6 § första stycket (punkten 1), inte kommer i fråga av skäl som anges i 6 § andra stycket (punkten 2) eller att arrangören förklarar att felet inte kommer att avhjälpas (punkten 3). Enligt 6 § första stycket ska arrangören avhjälpa felet inom skälig tid eller inom den tid som resenären har angett, om den är skälig. Undantag görs om det krävs ett avhjälpande. I en sådan situation behöver resenären givetvis inte invänta att någon frist löper ut innan han eller hon häver avtalet. Det saknar betydelse om arrangören har varit passiv eller om arrangören har försökt avhjälpa felet, men inte har lyckats i rätt tid. Frågan om vad som är skälig tid för avhjälpande behandlas i författningskommentaren till 6 §. Enligt 6 § andra stycket är arrangören inte skyldig att avhjälpa felet om det finns ett hinder som denne inte kan övervinna eller om avhjäl- pandet skulle medföra oproportionerliga kostnader. Slutligen föreligger hävningsrätt för resenären om det är ett fel som är av väsentlig betydelse och arrangören förklarar att felet inte kommer att avhjälpas. Inte heller i den situationen behöver resenären invänta att fristen enligt 6 § första stycket löper ut innan han eller hon häver avtalet. Om resenären häver avtalet har han eller hon även rätt till skadestånd enligt de förutsättningar som anges i 9–11 §§. Resenären har dessutom alltid rätt till hemtransport enligt 8 § om paketreseavtalet innefattar passagerartransport. 8 § Om paketreseavtalet innefattar passagerartransport och resenären häver avtalet enligt 7 § andra stycket, ska arrangören utan onödigt dröjsmål erbjuda resenären likvärdig transport utan extra kostnad tillbaka till orten för avresan eller till någon annan ort som arrangören och resenären kommer överens om. 2017/18:225 Detsamma gäller om paketreseavtalet innefattar passagerartransport och resenären inte får något erbjudande om ersättningsarrangemang enligt 4 § första stycket eller avvisar ett erbjudande enligt 4 § tredje stycket. I paragrafen regleras resenärens rätt till hemtransport . Paragrafen motsvaras av 15 § andra stycket lag. Genom paragrafen ge- nomförs artikel 13.6 tredje stycket i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.5. Regleringen i paragrafen innebär att om paketreseavtalet innefattar passagerartransport, har resenären under vissa förutsättningar rätt att bli transporterad till orten för avresan eller någon annan ort som resenären och arrangören kommer överens om. Med orten för avresan avses den plats där den första passagerartransporten som ingår i paketreseavtalet Transporten ska vara likvärdig, vilket innebär att den ska mot- svara transporten som skulle ha skett enligt avtalet. Den första situationen då resenären har rätt till hemtransport är om han eller hon häver avtalet enligt 7 § andra stycket. Den andra situationen är om arrangören inte erbjuder lämpliga ersättningsarrangemang enligt 4 § Den tredje situationen är om resenären avvisar ett erbjudande om ersättningsarrangemang enligt 4 § tredje stycket på grund av att erbjudandet inte är jämförbart med vad som skulle ha tillhanda- hållits enligt avtalet eller att det prisavdrag som erbjuds inte är skäligt. Hemtransporten ska ske utan onödigt dröjsmål och utan extra kostnad Uttrycket utan onödigt dröjsmål berörs i författnings- kommentaren till 2 kap. 5 §. Om arrangören inte uppfyller sin skyldighet enligt paragrafen att erbjuda resenären hemtransport, kan arrangören, enligt de förutsättningar som framgår av 9 §, bli skyldig att ersätta resenären för den resa som resenären i så fall tvingas köpa på egen bekostnad. 9 § Resenären har rätt till ersättning för den skada som han eller hon drabbas av till följd av fel i paketresan, om inte felet beror på resenären eller på någon som saknar koppling till fullgörandet av paketresan och felet inte kunde förutses eller Resenären har inte heller rätt till ersättning om felet beror på oundvikliga och extraordinära omständigheter. Ersättningen omfattar ekonomisk förlust och ideell skada till följd av felet. I paragrafen regleras resenärens rätt till skadestånd vid fel i paketresan. Den har sin närmaste motsvarighet i 16 § första–tredje styckena i 1992 Genom paragrafen genomförs artikel 14.2 och 14.3 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.6. Paragrafens första stycke reglerar resenärens rätt till ersättning för skada som resenären drabbas av till följd av fel i paketresan. omfattar alla situationer där resenären drabbats av skada till följd av fel i Resenären kan alltså ha rätt till skadestånd för den period som paketresan var felaktig även i den situationen att arrangören av- hjälper felet inom skälig tid. Skadan måste vara en följd av fel i paketresan, dvs. som ingår i paketresan inte har utförts eller har utförts felaktigt. ningen av om det föreligger ett rättsligt relevant orsakssamband mellan felet och skadan får göras enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer. Rätten till skadestånd enligt paragrafen är utesluten om felet beror på resenären. Skyldighet att ersätta skada är också utesluten vid fel som beror på tredje man som saknar koppling till fullgörandet av paketresan och felet inte hade kunnat förutses eller undvikas. Det kan vara fråga om att ett planerat utflyktsmål är stängt för turister och detta inte hade kunnat förutses eller undvikas av arrangören. Arrangören är i en sådan situation inte skyldig att betala skadestånd till resenären för skada som uppstår till följd av felet. Det krävs att felet inte hade kunnat förutses eller undvikas av arrangören eller av någon vars prestation arrangören svarar för, t.ex. en resetjänstleverantör (se 1 §). Även i fråga om fel som har uppkommit på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter är skade- ståndsskyldighet utesluten (jfr vad som sägs om sådana omständigheter i författningskommentaren till 3 kap. 8 §). Arrangören har bevisbördan för att något av undantagen i bestämmelsen föreligger. Ersättningens storlek kan påverkas av begränsningar i de unionsrätts- akter, det internationella instrument och de lagar som anges i 10 §. I andra fall kan rätten till skadestånd påverkas av begränsningar i paket- reseavtalet (se 11 §). Av allmänna principer följer att arrangören inte är skyldig att ersätta en skada som redan ersatts av någon annan. I den utsträckning resenären t.ex. redan har fått skadestånd av resetjänstleverantören enligt någon av de unionsrättsakter, det internationella instrument eller de lagar som anges i 10 §, får arrangören göra ett avdrag för den utgivna ersättningen från den ersättning som ska utges enligt lagen. Det krävs givetvis att skadeståndet avser ett motsvarande fel för att avräkning ska komma i fråga. I andra stycket, som är utformat efter synpunkter från Lagrådet, anges att ersättning för skada enligt första stycket omfattar ekonomisk förlust och ideell skada till följd av felet. Ersättningen kan omfatta personskada, sakskada och ren förmögenhetsskada. En ideell skada kan utgöras av att resenären inte har kunnat njuta av resan på grund av omfattande problem vid fullgörandet av paketresan (se skäl 34 i direktivet, jfr mål C-168/00, mot . KG., ECLI:EU:C:2002:163, och NJA 2016 s. 900). I många fall kan ersätt- ningen avse extra utgifter som felet orsakat resenären. Det kan vara fråga om en fördröjd hemtransport som orsakat resenären extra övernattnings- kostnader. Ersättningen kan även avse onyttiga utgifter, t.ex. för en tjänst som inte kunnat utnyttjas på grund av felet. Om resenärens bagage försvinner eller skadas, kan en ersättningsgill sakskada uppstå. Även personskador kan uppstå i form av t.ex. olycksfall eller sjukdom på grund av fel i paketresan. Resenären kan också ha rätt till ersättning för att bagaget inte kan användas till följd av att transporten av det fördröjs, om detta med hänsyn till dröjsmålets längd och andra omständigheter kan betraktas som ett fel i paketresan. 10 § I den utsträckning följande unionsrättsakter, internationella instrument och lagar begränsar en resenärs rätt till ersättning för en skada från en transportör, tillämpas samma begränsningar i fråga om resenärens rätt till ersättning för en skada från arrangören: och rådets förordning (EG) nr 392/2009 av Prop. 2017/18:225 2009 om transportörens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passa- gerarbefordran till sjöss, i den ursprungliga lydelsen, 2.2002 års Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods, 3.sjölagen (1994:1009), 4.rådets förordning (EG) nr 2027/97 av om lufttra- fikföretags skadeståndsansvar avseende lufttransport av passagerare och deras bagage, i lydelsen enligt och rådets förordning (EG) nr 889/2002, 5.lagen (2010:510) om lufttransporter, 6.Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer, i den ursprungliga lydelsen, och 7.järnvägstrafiklagen (2018:181). Paragrafen begränsar arrangörens skadeståndsskyldighet i förhållande till resenären i vissa fall.