prop · H503261 · 2018-05-29 00:00:00 — Tilldelning av avgiftsmedel inför en tillståndsperiod 2 § Ett beslut av om tilldelning av avgiftsmedel inför att sändningstillstånd enligt radio- och tv-lagen (2010:696) meddelas ska avse hela den period som tillståndet gäller. Även regeringens beslut om villkoren för att använda avgiftsmedlen ska avse hela . I enlighet med ett beslut om tilldelning enligt första stycket tilldelar avgiftsmedel för den verksamhet som anges i 1 §. Paragrafen reglerar tilldelning av avgiftsmedel inför att sändningstillstånd enligt radio- och tv-lagen (2010:696) meddelas den som bedriver sändningsverksamhet som finansieras med public service-avgiften. Sådan verksamhet bedrivs av programföretagen , och Utbildningsradion. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.2. Enligt första stycket första meningen ska beslut om tilldelning av avgiftsmedel inför en ny tillståndsperiod avse hela den period som tillståndet gäller. I 4 kap. radio- och tv-lagen finns regler om programföretagens tillstånd att sända tv och sökbar text-tv. I 11 kap. finns regler om programföretagens tillstånd att sända ljudradio. I propositionen föreslås att längden på kommande tillståndsperioder ska regleras i radio- och tv-lagen. Enligt förslaget ska ett tillstånd gälla (se avsnitt 7.3). För att anpassa sändningstillstånden till mandatperioder föreslås dock att kommande tillståndsperiod ska löpa (se avsnitt 10.2). Av första stycket andra meningen framgår att även regeringens beslut om villkoren för att använda avgiftsmedlen ska omfatta hela tillståndsperioden. Regeringens beslut om villkor fattas i enlighet med beslut om tilldelning av medel och de riktlinjer och villkor som beslutat ska gälla . Av andra stycket framgår att i enlighet med ett beslut om tilldelning för en hel tillståndsperiod fattar beslut om att tilldela programföretagen avgiftsmedel. Ett sådant beslut fattas av efter förslag i budgetpropositionen. De årliga besluten är enbart ett verkställande av de beslut som fattats inför tillståndsperioden. Det innebär således att det inte längre kommer göras någon årlig prövning av tilldelningen till programföretagen. 2017/18:261 Vem ska betala public service-avgift? 3 § Den som är obegränsat skattskyldig enligt 3 kap. 3–5 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) och som vid beskattningsårets ingång har fyllt är skyldig att betala public service-avgift. Av paragrafen framgår vem som är skyldig att betala public service-avgift. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.1. Två kriterier ska vara uppfyllda för att någon ska vara avgiftsskyldig. Det ena kriteriet är att personen ska vara obegränsat skattskyldig enligt 3 kap. 3–5 §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Det andra kriteriet är att personen vid beskattningsårets ingång ska ha fyllt . Av 3 kap. 3–5 §§ inkomstskattelagen framgår vilka som är obegränsat skattskyldiga. Det är bl.a. den som är bosatt i , den som stadigvarande vistas här eller den som har väsentlig anknytning hit och som har varit bosatt här. Ett fåtal personer som beskattas enligt inkomstskattelagen är inte avgiftsskyldiga. Det gäller t.ex. personer som skulle kunna SINK- beskattas enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, men som väljer att beskattas enligt inkomstskattelagen. Anledningen är att de beskattas på en annan grund än enligt 3 kap. 3–5 §§ inkomstskattelagen. Beskattningsåret för fysiska personer är, enligt 1 kap. 13 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229), ett kalenderår. Hur beräknas en public service-avgift? 4 § Underlaget för public service-avgiften är den avgiftsskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst enligt 1 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229). Underlaget ska högst uppgå till 2,092 gånger det inkomstbasbelopp enligt 58 kap. 26 och 27 §§ socialförsäkringsbalken som gäller för beskattningsåret. Av paragrafen framgår hur underlaget för avgiften ska beräknas och vad det högsta avgiftsunderlaget är. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.2. I första stycket anges att underlaget för beräkningen av avgiften är den avgiftsskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst enligt 1 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229). Beskattningsbar förvärvsinkomst är en persons förvärvsinkomst (de sammanlagda inkomsterna av tjänst och av näringsverksamhet) minskad med allmänna avdrag, grundavdrag och sjöinkomstavdrag. Av andra stycket framgår att det finns ett tak för avgiftsunderlaget enligt första stycket och därigenom också för hur hög avgiften kan bli. Beloppstaket är kopplat till inkomstbasbeloppet enligt 58 kap. 26 och 27 §§ socialförsäkringsbalken. 5 § Public service-avgiften är av avgiftsunderlaget enligt 4 §. I paragrafen anges att avgiftens storlek är av avgiftsunderlaget enligt vad som anges i 4 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.2. När upphör skyldigheten att betala public service-avgift? 6 § Public service-avgift ska betalas till och med det år den avgiftsskyldige Det som skulle ha gällt för den avlidne ska för dödsåret tillämpas för Paragrafen innehåller regler om avgiftsskyldigheten när en person avlider. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.1. Skyldigheten att betala avgift upphör vid utgången av det år då den avgiftsskyldige avlider (dödsåret). Innehållet i bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller för dödsbon enligt inkomstskattelagen (1999:1229) och skatteförfarandelagen (2011:1244). Exempelvis har ett dödsbo rätt till grundavdrag under dödsåret vilket har betydelse för beräkningen av avgiftsunderlaget (63 kap. 2 § inkomstskattelagen). För skyldigheten att lämna inkomstdeklaration gäller för dödsboet vad som skulle ha gällt för den avlidne under dödsåret (30 kap. 2 § skatteförfarandelagen), se även författningskommentaren till 29 kap. 1 § skatteförfarandelagen. 7 § Bestämmelser om förfarandet vid uttag av public service-avgiften finns i skatteförfarandelagen (2011:1244). Av paragrafen framgår att förfarandebestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244) ska tillämpas på avgiften. Det innebär att skatteförfarandelagens bestämmelser om bl.a. omprövning av beslut om skatt och avgift, anstånd med betalning av skatt och avgift och verkställighet av beslut blir direkt tillämpliga också på public service-avgiften. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3. Överföring och förvaltning av avgiftsmedel 8 § De avgiftsmedel som får in ska föras över till ett räntebärande konto i (public service-kontot). Av paragrafen framgår att de avgiftsmedel som får in ska föras över till ett konto i benämnt public service-kontot. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.4. 9 § Kammarkollegiet ska förvalta avgiftsmedlen på public service-kontot. I paragrafen anges att Kammarkollegiet ska förvalta avgiftsmedlen på public service-kontot. Kammarkollegiets förvaltning omfattar t.ex. även ränta på avgiftsmedlen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.4. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela ytterligare föreskrifter om överföring och förvaltning av avgiftsmedlen. Paragrafen innehåller en s.k. nödvändig upplysningsbestämmelse. sådan bestämmelse behövs eftersom i 8 och 9 §§ föreslås 2017/18:261 lagstifta på området för regeringens restkompetens. Genom upplysningsbestämmelsen tydliggörs vilka föreskrifter regeringen trots lagregleringen kan meddela. Regeringen kan t.ex. meddela föreskrifter om hur överföringar av avgiftsmedel till public service-kontot praktiskt ska hanteras av och om Kammarkollegiets utbetalningar från public service-kontot till programföretagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.4. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. 3.Den upphävda lagen gäller fortfarande för ärenden om radio- och tv-avgift som har inletts hos Radiotjänst i före ikraftträdandet. 4.Det som i den upphävda lagen anges om Radiotjänst i ska efter i stället gälla för Kammarkollegiet. 5.Ärenden om radio- och tv-avgift som inte har slutbehandlats ska överlämnas till Kammarkollegiet. I bestämmelsen anges när lagen ska träda i kraft och vilka övergångsbestämmelser som ska finnas. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.1. Av punkt 1 och 2 framgår att lagen träder i kraft och att lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst upphävs och därmed upphör att gälla. Eftersom nuvarande sändningstillstånd för programföretagen (, och Utbildningsradion) gäller kommer 2 § som reglerar tilldelningen av avgiftsmedel inför en ny tillståndsperiod tillämpas första gången inför den tillståndsperiod som inleds 2020. I punkterna 3–5 finns bestämmelser om hanteringen av ärenden om radio- och tv-avgift enligt den upphävda lagen. Sådana ärenden kommer nämligen behöva hanteras efter att den nya lagen börjat gälla. Radiotjänst i () ska fortsätta hantera ärenden som inletts före och som inte har slutbehandlats när den nya lagen träder i kraft. Det kommer främst vara fråga om hantering av obetalda avgifter och bevakning av fordringar som överlämnats till för indrivning. Efter tar Kammarkollegiet över de uppgifter som RIKAB har enligt den upphävda lagen. Det som i den lagen gäller för RIKAB ska då i stället gälla för Kammarkollegiet. De ärenden som inte har slutbehandlats hos RIKAB ska också överlämnas till Kammarkollegiet. Handlingar i ärenden om radio- och tv-avgift enligt den upphävda lagen är allmänna hos RIKAB (se 2 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400] och bilagan till denna lag). När ärendena överlämnats till Kammarkollegiet är handlingarna allmänna hos myndigheten enligt bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen. I den upphävda lagen finns en straffbestämmelse. Enligt 22 § döms bl.a. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att anmäla sitt tvinnehav till böter. Enligt allmänna straffrättsliga principer ska straff för en gärning bestämmas enligt den lag som gällde när gärningen begicks. annan lag gäller när dom meddelas ska dock den lagen tillämpas om den leder till frihet från straff eller lindrigare straff (med ett undantag som inte Prop. 2017/18:261 är aktuellt här). Dessa principer kommer till uttryck i 5 § lagen (1964:163) om införande av . När den gamla finansieringslagen upphävts och den nya lagen trätt i kraft kommer gärningar enligt 22 § inte längre vara straffbara. Det innebär att den som anmälts för ett brott som anges i 22 § går fri från straff om ärendet inte hunnit avgöras före (dvs. dom vunnit laga kraft eller strafföreläggande godkänts). Detsamma gäller om gärningarna som räknas upp i 22 § är belagda med straff enligt . 12.2Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 3 § Försörjningsstöd lämnas för skäliga kostnader för 1.livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning och telefon, 2.boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring samt medlemskap i fackförening och arbetslöshetskassa. Skäliga kostnader enligt första stycket 1 ska i enlighet med vad regeringen närmare föreskriver beräknas enligt en för hela riket gällande norm (riksnorm) på grundval av officiella prisundersökningar av olika hushållstypers baskonsumtion. Om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl, ska socialnämnden dock beräkna dessa kostnader till en högre nivå. Nämnden får också i ett enskilt fall beräkna kostnaderna till en lägre nivå, om det finns särskilda skäl för detta. I paragrafen regleras de kostnader som försörjningsstöd lämnas för. I första stycket punkt 1 görs en ändring som innebär att försörjningsstöd inte längre lämnas för kostnaden för radio- och tv-avgift. Ändringen följer av att nuvarande radio- och tv-avgift avskaffas och ersätts med en avgift som är baserad på inkomst (se avsnitt 6.1 och 9). 7 § Kommunen ska bestämma den enskildes förbehållsbelopp genom att beräkna den enskildes levnadskostnader, utom boendekostnaden, med ledning av ett minimibelopp. Boendekostnaden ska beräknas för sig och läggas till minimibeloppet. För sådan boendekostnad som anges i 5 § ska dock inget förbehåll göras. Minimibeloppet ska, om inte annat följer av 8 §, alltid utgöra lägst en tolftedel av 1.1,3546 prisbasbelopp för ensamstående, eller 2.1,1446 prisbasbelopp för var och en av sammanlevande makar och sambor. Minimibeloppet enligt första stycket ska täcka normalkostnader för livsmedel, kläder, skor, fritid, hygien, dagstidning, telefon, hemförsäkring, öppen hälso- och sjukvård, tandvård, hushållsel, förbrukningsvaror, resor, möbler, husgeråd och läkemedel. 2017/18:261 Paragrafen innehåller regler om en enskilds förmånsbelopp och minimibelopp. I tredje stycket görs en ändring som innebär att minimibeloppet i första stycket inte längre ska täcka kostnader för radio- och tvavgift. Ändringen följer av att nuvarande radio- och tv-avgift avskaffas och ersätts med en avgift som är baserad på inkomst (se avsnitt 6.1 och 9). Denna lag träder i kraft . Ändringarna träder i kraft , dvs. som nuvarande radio- och tv-avgift avskaffas och den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst börjar gälla. 12.3Förslaget till lag om ändring i radio- och tvlagen (2010:696) 3 § Regeringen ger tillstånd att sända tv och sökbar text-tv om sändningsverksamheten finansieras med public service-avgift enligt lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Myndigheten för press, radio och tv ger tillstånd i övriga fall. Paragrafen innehåller regler om vem som ger tillstånd att sända tv och sökbar text-tv. Ändringen består endast i en ändrad hänvisning till den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 12 § Ett tillstånd som har beviljats av regeringen att sända tv och sökbar text-tv ska gälla . Ett tillstånd som har beviljats av Myndigheten för press, radio och tv att sända tv eller sökbar text-tv gäller . Om det finns särskilda skäl, får myndigheten besluta att ett tillstånd ska gälla . Giltighetstiden för tillståndsvillkor får vara kortare än tillståndstiden. Paragrafen innehåller regler om giltighetstiden för tillstånd att sända tv och sökbar text-tv. I första stycket görs en ändring som innebär att ett sändningstillstånd som beviljats av regeringen ska gälla . Regeringen beviljar sändningstillstånd om sändningsverksamheten finansieras med public service-avgifter (4 kap. 3 § radio- och tv-lagen). Det innebär att sändningstillstånden för programföretagen (i praktiken och Utbildningsradion) ska gälla . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.3. Som framgår av ikraftträdandebestämmelsen ska bestämmelsen i första stycket tillämpas första gången för sändningstillstånd som gäller . Ikraftträdandebestämmelsen behandlas i avsnitt 10.2. 12 § En leverantör av medietjänster som tillhandahåller tv-sändning, beställ-tv eller sökbar text-tv på något annat sätt än genom tråd ska utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Detta gäller även en leverantör av medietjänster som tillhandahåller tv-sändning eller sökbar text-tv genom tråd. Tillgängliggörandet ska ske i den omfattning som beslutas av regeringen, om verksamheten finansieras med public service-avgift enligt lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst, och av Myndigheten för press, radio och tv i övriga fall. Ett sådant beslut ska gälla för . Vid bestämmande av hur och i vilken omfattning tjänsten ska göras tillgänglig för personer med funktionsnedsättning ska leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utvecklingen av tillgänglighetstjänster beaktas. Ändringen består endast i en ändrad hänvisning till den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 2 § Sändningsplikten enligt 1 § omfattar inte fler än fyra programtjänster som sänds av en tillståndshavare vars verksamhet finansieras med public service-avgift enligt lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Ändringen består endast i en ändrad hänvisning till den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 1 § Tillstånd att sända ljudradio meddelas av regeringen om sändningsverksamheten finansieras med public service-avgift enligt lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Regeringen meddelar också tillstånd att sända ljudradio till utlandet. Regeringen får besluta att 14 och 15 kap. inte ska tillämpas på sändningar till utlandet som sker med stöd av tillståndet. Myndigheten för press, radio och tv får ge tillstånd att sända ljudradio som inte är närradio eller kommersiell radio. Myndigheten får besluta att 14 och 15 kap. inte ska tillämpas på sändningar som sker med stöd av tillståndet. Om det finns särskilda skäl, får regeringen ge tillstånd att sända ljudradio i lokala sändningar som inte uppfyller kraven för närradio eller kommersiell radio. Ändringen består endast i en ändrad hänvisning till den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 4 § Ett tillstånd som beviljats av regeringen att sända ljudradio ska gälla om sändningsverksamheten finansieras med public service-avgift enligt lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Ett tillstånd som beviljats av regeringen att sända ljudradio i andra fall än som anges i första stycket ska gälla för som bestäms av regeringen. 2017/18:261 Paragrafen innehåller regler om giltighetstiden för tillstånd att sända annan ljudradio än närradio och kommersiell radio. Ändringen innebär att paragrafen delas upp i två stycken. Enligt första stycket ska ett tillstånd av regeringen att sända ljudradio gälla om verksamheten finansieras med public service-avgift. Det innebär att sändningstillstånden för programföretagen (i praktiken och Utbildningsradion) ska gälla . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.3. Av andra stycket framgår att ett tillstånd av regeringen att sända ljudradio i andra fall än när verksamheten finansieras med public serviceavgift ska gälla . Någon ändring i sak i denna del är inte avsedd. Som framgår av ikraftträdandebestämmelsen ska bestämmelsen i första stycket tillämpas första gången för sändningstillstånd som gäller . Ikraftträdandebestämmelsen behandlas i avsnitt 10.2. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De sändningstillstånd som meddelas av regeringen enligt 4 kap. 3 § och 11 kap. 1 § närmast efter ikraftträdandet ska gälla om sändningsverksamheten finansieras med public service-avgift. 3.De nya bestämmelserna i 4 kap. 12 § första stycket och 11 kap. 4 § första stycket tillämpas första gången för sändningstillstånd som gäller . Av punkt 1 framgår att ändringarna i radio- och tv-lagen ska träda i kraft , dvs. som den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst börjar gälla. Av punkt 2 framgår att de sändningstillstånd som meddelas närmast efter ikraftträdandet för , och Utbildningsradion ska gälla . Programföretagens nuvarande tillstånd löper ut (se prop. 2012/13:164, bet. 2013/14:KrU3 och rskr. 2013/14:60). Det är således de sändningstillstånd som inleds som gäller . Av punkt 3 framgår att de nya bestämmelserna om åttaåriga sändningstillstånd ska tillämpas första gången för tillstånd som gäller . Förslaget innebär att de åttaåriga tillståndsperioderna kan anpassas till mandatperioder. Nya tillståndsperioder kommer således kunna inledas som det hålls ordinarie riksdagsval. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.2. 12.4 Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) 2 § Lagen gäller också för avgifter enligt 1. begravningslagen (1990:1144), 2. lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, 3. lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 4. lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, 5. socialavgiftslagen (2000:980), 6. lagen (2007:1398) om fastighetsavgift, och 7. lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Paragrafen innehåller en uppräkning av de avgifter som skatteförfarandelagen gäller för. En ny punkt läggs till i uppräkningen där det framgår att lagen även gäller för avgifter enligt lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3. Ändringen innebär att skatteförfarandelagen gäller i tillämpliga delar och att public service-avgiften fasas in i skattekontosystemet. Det innebär vidare att uppbördsförfarandet blir en del i det enhetliga system som gäller för övriga skatter och avgifter som omfattas av skatteförfarandelagen. 3 § De allmänna skattetabellerna ska grundas på att 1.inkomsten är oförändrad under kalenderåret, 2.mottagaren bara kommer att beskattas för den inkomst som anges i tabellen, 3.mottagaren inte ska betala någon annan skatt eller avgift än a)inkomstskatt, b)statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster, c)begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), d)avgift enligt lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, e)avgift som avses i lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, och f)public service-avgift enligt lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv 4.mottagaren inte kommer att medges något annat avdrag än grundavdrag vid beskattningen, och 5.mottagaren kommer att medges skattereduktion för a)allmän pensionsavgift och arbetsinkomst enligt 67 kap. 4–9 §§ inkomstskattelagen (1999:1229), eller b)sjukersättning och aktivitetsersättning enligt 67 kap. 9 a § inkomstskattelagen. Tabellerna ska också ange skatteavdraget för 1.den som är född eller senare och inte är skyldig att betala allmän pensionsavgift enligt 67 kap. 4 § inkomstskattelagen, och 2.den som inte har rätt till skattereduktion för arbetsinkomst enligt 67 kap. 5–9 Bestämmelserna i första stycket ska också tillämpas för den som är född eller tidigare och har rätt till skattereduktion för arbetsinkomst enligt 67 kap. 5–9 §§ inkomstskattelagen. I paragrafen finns bestämmelser om hur de allmänna skattetabellerna ska utformas. Ändringen i första stycket punkt 3 innebär att public serviceavgift läggs till i uppräkningen av de skatter och avgifter som mottagaren ska betala. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3. 1 § Inkomstdeklaration ska lämnas till ledning för 1. bestämmande av underlag för att ta ut skatt eller avgift enligt a) inkomstskattelagen (1999:1229), b) lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, c) 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, 2017/18:261 d) lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel i de fall som avses i 2 § första stycket 1–4 och 6–10 den lagen, e)lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, f)lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, g)2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, h)lagen (2007:1398) om fastighetsavgift, och i)lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst, 2.bestämmande av underlag för att ta ut egenavgifter enligt 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980), 3.bestämmande av skattereduktion, samt 4.beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt 59 kap. socialförsäkrings- I paragrafen anges syftet med en inkomstdeklaration. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3. Av punkt 1 framgår att en inkomstdeklaration ska lämnas till ledning för bl.a. bestämmande av underlag för att ta ut de skatter och avgifter som räknas upp i punkten. En ny punkt om public service-avgiften läggs till i denna uppräkning. Ändringen innebär att inkomstdeklaration ska lämnas till ledning för bestämmande av underlag för att ta ut avgift enligt lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Tillägget föranleds av att det enligt 4 § samma lag är den avgiftsskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst enligt 1 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229) som bildar underlag för public service-avgiften. 3 § Betalningssäkring får inte användas för avgifter enligt 1.begravningslagen (1990:1144), 2.lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, och 3.lagen (2018:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. I paragrafen införs en ny tredje punkt med innebörden att betalningssäkring inte får användas för avgifter enligt lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.3.