prop · H50377 · 2018-01-30 00:00:00 — Varje sådan person som inte har auktoriserats eller beviljats undantag enligt andra betaltjänstdirektivet ska förbjudas att tillhandahålla betaltjänster. Med- lemsstaterna får tillåta att fysiska och juridiska personer som omfattas av ett undantag enligt första betaltjänstdirektivet ska anses omfattas av ett undantag även enligt andra betaltjänstdirektivet och automatiskt föras in i de behöriga myndigheternas och Ebas register, om de behöriga myndig- heterna redan har uppgifter som visar att kraven för undantag enligt andra betaltjänstdirektivet är uppfyllda (artikel 109.4). De behöriga myndig- heterna ska informera de berörda betaltjänstleverantörerna innan ett undantag beviljas. Dessa övergångsregler träffar i registrerade betaltjänstleveran- törer som beviljats ett undantag från tillståndsplikt enligt betaltjänstlagen (2 kap. 3 §). För de ändringar i betaltjänstlagen som föreslås i denna proposition bör det gälla övergångsbestämmelser som motsvarar dem i direktivet. Övergångsreglerna i andra betaltjänstdirektivet får – på mot- svarande sätt som de för betalningsinstituts tillstånd – förstås som att de kräver att den som har beviljats undantag från tillståndsplikt med stöd av bestämmelser som genomför första betaltjänstdirektivet beviljas ett nytt undantag enligt de bestämmelser som genomför andra betaltjänstdirektivet. Övergångsperioden bör i övergångsbestämmelserna till betaltjänstlagen, i enlighet med Lagrådets synpunkter, bestämmas så att nytt tillstånd krävs efter . För att undvika att registrerade betaltjänstleverantörer behöver förse med information som inspektionen redan har, bör den möjlighet som direktivet ger att medge att undantag från tillståndsplikt beviljas automatiskt utnyttjas (artikel 109.4). bör således registrera ett företag som registrerad betaltjänstleverantör om inspektionen har tillräcklig information om företaget för att kunna bedöma att kraven för undantag från tillståndsplikt är uppfyllda. Inspektionen ska också informera företaget innan ett nytt undantag från tillståndsplikt beviljas. Eftersom det redan följer av betaltjänstlagen att det krävs tillstånd eller undantag från tillståndsplikt för att tillhandahålla betaltjänster behöver det inte anges i övergångsbestämmelserna att den som inte beviljas undantag inte får tillhandahålla betaltjänster (se 2 kap. 1 §). Lagrådet framför samma synpunkter när det gäller verksamhet som drivs av den som vid ikraftträdandet är beviljad undantag från tillstånds- plikt som när det gäller den som vid ikraftträdandet har tillstånd att driva verksamhet som betalningsinstitut (se ovan). Regeringen anser att över- 2017/18:77 gångsbestämmelserna även i denna del bör utformas i enlighet med Lagrådets synpunkter. Den som vid ikraftträdandet är beviljad ett undan- tag från tillståndsplikt och som innan övergångsperiodens slut har gett in en ansökan om tillstånd eller undantag från tillståndsplikt till Finans- inspektionen bör därför få fortsätta verksamheten till dess att ansökan har prövats slutligt. Som behandlas i avsnitt 5.2 finns i andra betaltjänstdirektivet ingen mot- svarighet till den betaltjänst som enligt första betaltjänstdirektivet avser genomförande av betalningstransaktioner där betalaren godkänner transak- tionen med någon form av utrustning för telekommunikation, digital teknik eller informationsteknik och betalningen sker till systemoperatören, som endast fungerar som mellanhand mellan betaltjänstanvändaren och leveran- tören av varorna eller tjänsterna (punkt 7 i bilaga I till första betaltjänst- direktivet). I andra betaltjänstdirektivet finns en särskild övergångsregel för betalningsinstitut som har beviljats tillstånd för denna betaltjänst (artikel 109.5). Ett sådant betalningsinstitut får behålla sitt tillstånd för att tillhandahålla betaltjänster som avser genomförande av betalningstransak- tioner, dock inte när dessa täcks av betaltjänstanvändarens kreditutrymme (se punkt 3 i bilaga I till andra betaltjänstdirektivet och jfr punkt 4 som omfattar transaktioner när medlen täcks av en betaltjänstanvändares kreditutrymme). En förutsättning för detta är att de behöriga myndigheterna har bevis för att kraven på kapitalbas enligt andra betal- tjänstdirektivet är uppfyllda. I avsnitt 5.2 föreslås att definitionen av den nu aktuella betaltjänsten utmönstras ur betaltjänstlagen (1 kap. 2 § 6). För de betalningsinstitut som beviljats tillstånd för denna typ av betaltjänst bör det därför införas en övergångsbestämmelse som motsvarar den i direktivet. Den i direktivet angivna förutsättningen för att de behöriga myndigheterna senast vid övergångsperiodens slut ska ha bevis för att kraven på kapitalbas är uppfyllda bör i betaltjänstlagen genomföras på så sätt att det efter denna tidpunkt krävs att , efter att ha kontrollerat att kapitalbaskraven (3 kap. 1–3 §§ betaltjänstlagen) är uppfyllda, meddelat tillstånd att tillhandahålla betaltjänster som avser genomförande av betal- ningstransaktioner där överföringen av medel inte täcks av ett kredit- utrymme. bör meddela ett sådant tillstånd oavsett om någon ansökan om det gjorts eller inte. Övergångsperioden i övergångsbestämmelserna bör, i enlighet med Lagrådets synpunkter, bestämmas så att nytt tillstånd ska krävas efter . I enlighet med Lagrådets synpunkter bör den som vid ikraftträdandet har tillstånd att som betalningsinstitut tillhandahålla systemoperatörstjänster och som gett in en ansökan om tillstånd till få fortsätta verksamheten till dess att ansökan har prövats slutligt. Regeringens förslag: Den som vid ikraftträdandet av ändringarna i betaltjänstlagen driver verksamhet som leverantör av betalnings- initieringstjänster eller kontoinformationstjänster ska få fortsätta För att fortsätta verksam- heten efter det datumet ska det krävas tillstånd eller undantag från Om en ansökan om tillstånd eller undantag från tillståndsplikt för verksamheten lämnas in före den tidpunkten, ska den berörda personen dock få fortsätta verksamheten till dess att ansökan prövats slutligt. En kontoförvaltande betaltjänstleverantör som när de tekniska standarderna för stark kundautentisering och säkra öppna kom- munikationsstandarder ska börja tillämpas ännu inte uppfyller de tekniska standarderna ska inte få missbruka det förhållandet för att blockera eller förhindra användningen av betalningsinitierings- eller Utredningens bedömning överensstämmer inte med regeringens för- Enligt utredningens bedömning behövs det inte några övergångs- bestämmelser för verksamhet som drivs av leverantörer av betalnings- initieringstjänster respektive kontoinformationstjänster. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. ens förslag att tredjepartsbetaltjänstleverantörer fr.o.m. ari 2018 ska identifiera sig gentemot den kontoförvaltande betaltjänst- leverantören bör kompletteras med ett krav på den kontoförvaltande betaltjänstleverantören att till dess att identifiering ska ske i enlighet med de tekniska standarder som ska antas enligt artikel 98 i andra betaltjänst- direktivet acceptera de identifieringsförfaranden som används av tredje- framhåller också att det bör förtydligas att en leverantör av en betalningsinitieringstjänst ska kunna kommunicera med en kontoförvaltande betaltjänstleverantör via existe- rande kanaler till dess att de tekniska standarderna faktiskt följs av den Skälen för regeringens förslag: Enligt andra betaltjänstdirektivet får en medlemsstat inte förbjuda juridiska personer som i medlemsstaten har drivit verksamhet som leverantörer av betalningsinitieringstjänster och kontoinformationstjänster före att fortsätta att driva samma verksamhet till dess att de bestämmelser som genomför andra betaltjänstdirektivet träder i kraft i enlighet med den nu gällande rättsliga ramen (artikel 115.5). Dessa leverantörer ska alltså ha rätt att fortsätta tillhandahålla sina tjänster i enlighet med de nationella bestämmelser som gällde innan andra betaltjänstdirektivet trädde i kraft ) till dess att direktivets regler ska vara genom- förda i nationell rätt. Vid ikraftträdandet av andra betaltjänstdirektivet var det tillåtet att i tillhandahålla betalningsinitieringstjänster och Det är det även . någon lagstiftningsåtgärd i denna del. Som framgår i avsnitt 15.1 föreslås att merparten av de bestämmelser som genomför direktivet ska träda i kraft , medan vissa bestämmelser om säkerhetsåtgärder ska träda Det innebär att tredjepartsbetaltjänstleveran- törer fr.o.m. kommer att omfattas av merparten av de bestämmelser som genomför direktivet. Det gäller bl.a. krav på tillstånd för Fr.o.m. en senare tidpunkt kommer de även att omfattas av bestämmelser om säkerhetsåtgärder. När de ändringar i betaltjänstlagen som föreslås i denna proposition har trätt i kraft ska leverantörer av betalningsinitieringstjänster och konto- informationstjänster, liksom andra betaltjänstleverantörer, följa de bestäm- melser i den lagen som genomför andra betaltjänstdirektivet (med undan- tag av de bestämmelser som träder i kraft senare, se avsnitt 15.1). den ovan beskrivna regeln eller någon annan regel i andra betaltjänst- direktivet anger hur det ska hanteras att tillhandahållande av tredjeparts- betaltjänster blir föremål för krav på tillstånd eller beslut om undantag från tillståndsplikt när reglerna i direktivet (med undantag för reglerna om säkerhetsåtgärder) ska börja tillämpas. I avsaknad av övergångs- bestämmelser skulle den som tillhandahåller sådana tjänster vara förhindrad att driva den verksamheten fr.o.m. ikraftträdandet till dess att hunnit behandla en ansökan om tillstånd eller undantag En sådan ordning kan antas medföra betydande negativa konsekvenser för befintliga aktörer. En sådan ordning kan inte heller anses vara förenlig med direktivets syfte. I direktivet ges leveran- törer av betalningsinitieringstjänster eller kontoinformationstjänster som före har tillåtits tillhandahålla sina tjänster en uttrycklig rätt att fortsätta verksamheten enligt det då gällande regelverket till dess att de bestämmelser som genomför direktivet ska tillämpas (artikel 115.5). Det kan inte vara meningen att verksamheten därefter ska avbrytas i avvaktan på en prövning av tillstånd enligt de nya Hur de tredjepartsbetaltjänstleverantörer som inte är föremål för reglering ska behandlas har också varit föremål för diskussion i samband med s.k. genomförandemöten som kommissionen Tjänstemän vid kommissionen har i det sammanhanget uttryckt uppfattningen att tredjepartsbetaltjänstleverantörer som drivit verksamhet före ska ansöka om tillstånd så snart som möjligt efter det att de bestämmelser som genomför direktivet börjar tillämpas och att de kan fortsätta driva verksamhet till dess att de behöriga myndigheterna har prövat en ansökan om tillstånd. samma sammanhang framförts att tredjepartsbetaltjänstleverantörer som påbörjat sin verksamhet efter det datumet men före endast träffas av nationell reglering . grund anser regeringen att det är lämpligt att införa en övergångsbestäm- melse som tar sikte på den vars verksamhet som leverantör av betalnings- initieringstjänster eller kontoinformationstjänster kräver tillstånd eller undantag från tillståndsplikt när de ändringar i betaltjänstlagen som föreslås i denna proposition träder i kraft. Eftersom sådan verksamhet är oreglerad i finns det inte skäl att göra någon åtskillnad mellan verksamhet beroende på om den har inletts före eller efter den Övergångsbestämmelsen bör utformas på så sätt att den som driver sådan verksamhet får fortsätta denna utan krav på tillstånd eller undantag från tillståndsplikt t.o.m. en viss tidpunkt samt, under förutsättning att en ansökan om tillstånd eller undantag från till- ståndsplikt lämnas in före den tidpunkten, till dess att ansökan prövats I enlighet med Lagrådets synpunkter bör tidpunkten bestämmas Prop. 2017/18:77 till . Som behandlas i avsnitt 11.4 har leverantörer av betalningsinitierings- tjänster och kontoinformationstjänster rätt att förlita sig på de autentiserings- förfaranden som tillhandahålls av den kontoförvaltande betaltjänst- leverantören (artikel 97.5 i andra betaltjänstdirektivet). Enligt reger- ingens bedömning bör detta gälla såväl innan som efter det att bestäm- melserna om säkerhetsåtgärder träder i kraft (se avsnitt 15.1). Andra betaltjänstdirektivet innehåller emellertid även en särskild övergångsregel enligt vilken medlemsstaterna ska se till att enskilda kontoförvaltande betaltjänstleverantörer, fram till dess att de följer de tekniska standard- erna för stark kundautentisering och gemensamma och säkra öppna kommunikationsstandarder, inte missbrukar den bristande efterlevnaden för att blockera eller hindra användningen av betalningsinitierings- och kontoinformationstjänster för de konton som de förvaltar (artikel 115.6). Av detta följer att leverantörerna av dessa tjänster ska kunna kom- municera med de kontoförvaltande betaltjänstleverantörerna via de kanaler som är tillgängliga i väntan på att de tekniska standarderna följs. Med andra ord, som framhåller, ska en tredjepartsbetal- tjänstleverantör kunna förlita sig på existerande kanaler till dess att den kontoförvaltande betaltjänstleverantören har börjat tillämpa de tekniska standarderna (se vidare de rekommendationer från som hänvisas till i avsnitt 15.1). Eftersom regeringen, till skillnad från utredningen, gör bedömningen att direktivets krav på identifiering ska börja tillämpas först som övriga säkerhetsåtgärder finns det inte – så som efterfrågar – något behov av ett särskilt förtydligande att kontoförvaltande betaltjänstleverantörer i avvaktan på att de tekniska standarderna följs ska acceptera de identifieringsförfaranden som an- vänds av tredjepartsbetaltjänstleverantörerna. Regeringen anser dock att det, för tydlighetens skull, i betaltjänstlagen bör tas in en övergångs- bestämmelse som motsvarar den i direktivet. I enlighet med Lagrådets synpunkter bör den endast gälla från det att de tekniska standarderna ska tillämpas. Regeringens förslag: Den som vid ikraftträdandet av ändringarna i betaltjänstlagen driver uppräkningsverksamhet ska få fortsätta verk- samheten t.o.m. . För att fortsätta verksamheten efter det datumet ska det krävas tillstånd eller undantag från tillstånds- plikt. Om en ansökan om tillstånd eller undantag från tillståndsplikt för verksamheten lämnas in före den tidpunkten, ska den berörda personen dock få fortsätta verksamheten till dess att ansökan prövats slutligt. Utredningen behandlar inte frågan. Remissinstanserna tar inte upp frågan. Skälen för regeringens förslag: Förslagen i denna proposition innebär att undantaget i betaltjänstlagen för yrkesmässig, fysisk transport av kontanter inte ska omfatta uppräkningsverksamhet (se avsnitt 6.3.2). 2017/18:77 innebär att det för att driva sådan verksamhet kommer att krävas tillstånd eller undantag från tillståndsplikt. I avsaknad av övergångsreglering skulle den som driver uppräkningsverksamhet vara förhindrad att fortsätta den verksamheten fr.o.m. ikraftträdandet till dess att Finans- inspektionen prövat en ansökan om tillstånd eller undantag från tillståndsplikt. En sådan ordning kan antas medföra betydande negativa konsekvenser för befintliga aktörer och kontanthanteringen i . Det bör därför, i enlighet med Lagrådets synpunkter, införas övergångs- bestämmelser som medger att befintliga aktörer får fortsätta verksam- heten till dess att en ansökan om tillstånd eller undantag från tillstånds- plikt prövats. Bestämmelserna bör utformas på samma sätt som dem för tredjepartsbetaltjänstleverantörer. Den som vid ikraftträdandet driver uppräkningsverksamhet bör alltså få fortsätta verksamheten utan tillstånd t.o.m. och – under förutsättning att ansökan om tillstånd eller undantag från tillståndsplikt görs före den tidpunkten – till dess att ansökan prövas slutligt. Regeringens förslag: Lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument ska gälla i fråga om avtal som ingåtts före ikraftträdandet. Sådana ändringar i ramavtal som syftar till att införa villkor i enlighet med de krav som följer av de nya bestämmelserna ska, oavsett vad som stadgas i avtalet, kunna genomföras genom att betal- tjänstleverantören meddelar betaltjänstanvändaren om ändringarna minst en månad före den dag då de föreslås börja tillämpas. Ändringar som gynnar betaltjänstanvändaren får genomföras utan att denne meddelas i förväg. Om betaltjänstanvändaren inte godkänner de föreslagna ändringarna ska användaren meddela leverantören detta före det datum då ändringen föreslås träda i kraft. Utredningen behandlar inte frågorna. Remissinstanserna tar inte upp frågorna. Regeringens förslag: Förslagen i denna proposition innebär att lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument ska upphöra att gälla och att bestämmelser om obehöriga transaktioner i stället tas in i betaltjänstlagen (se avsnitt 8.2). Som behandlas i avsnitt 8 föreslås även förändringar i regleringen om obehöriga transaktioner. I enlighet med Lagrådets synpunkter bör det tas in en övergångsbestämmelse om att lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument ska tillämpas i fråga om ingångna avtal om betalningsinstrument. Det innebär att regleringen följer den allmänna principen att ny lag bör tillämpas endast på avtal som ingås efter ikraftträdandet. Som Lagrådet uppmärksammar innebär förslagen i denna proposition nya civilrättsliga bestämmelser som inte på samma sätt som bestäm- melserna om obehöriga transaktioner kan sägas utgå från att det finns ett ingånget avtal utan som i stället bygger på att ett t.ex. ett visst handlande företas (se t.ex. avsnitt 14.12). När det gäller sådana bestämmelser anser regeringen, i linje med det Lagrådet framför, att de inte bör få verkan i fråga om åtgärder som gjordes innan ikraftträdandet eller förhållanden Prop. 2017/18:77 som förelåg då och att det inte bör någon övergångsbestämmelse för Lagändringarna innebär förändringar när det gäller de krav som ställs på betaltjänstleverantörer. Detta innebär att befintliga avtal mellan betaltjänstleverantörer och betaltjänstanvändare kan behöva ändras eller kompletteras för att motsvara de nya kraven. Som en allmän utgångs- punkt bör parternas möjlighet att själva komma överens om avtalsvillkor som binder dem inte utan vägande skäl bli föremål för ingripande genom särskild lagstiftning. Lagrådet anser att det ändå bör övervägas om det är motiverat med en övergångsregel som tillåter ett särskilt förfarande för ändringar i ramavtal i syfte att uppfylla de nya näringsrättsliga kraven. Lagrådet hänvisar i detta avseende till övergångsbestämmelser av denna innebörd som togs in vid införandet av betaltjänstlagen (punkt 8 i övergångsbestämmelserna till betaltjänstlagen). Bestämmelserna innebär att ändringar i ramavtal som syftar till att införa villkor i enlighet med de nya kraven kan genomföras genom att betaltjänstleverantören meddelar betaltjänstanvändaren minst en månad före den dag då villkoren föreslås börja tillämpas. Vidare får ändringar som gynnar betaltjänstanvändaren genomföras utan att denne meddelas. Denna ordning gäller oavsett vad som stadgas i ramavtalet. Om betaltjänstanvändaren inte godkänner de föreslagna ändringarna ska han eller hon meddela betaltjänstleverantören detta före det datum då ändringarna föreslås träda i kraft (se prop. 2009/10:220 s. 313–317). Enligt betaltjänstlagen är det möjligt för parterna att komma överens om att ändringar av villkoren i ett ramavtal får ske genom att de föreslagna ändringarna meddelas betaltjänstanvändaren och att denne blir bunden av de föreslagna ändringarna om han eller hon inte innan ändringarna föreslås träda i kraft meddelar leverantören att ändringarna inte accepteras (4 kap. 14 §). Bestämmelserna togs in betaltjänstlagen som en del av genomförandet av första betaltjänstdirektivet (se samma prop. s. 188 f.). I ramavtal som innehåller villkor om ändring på detta sätt kan det alltså finnas ett ändamålsenligt förfarande för ändringar i syfte att ramavtalen ska svara mot de nya krav för betaltjänstleverantörer som föreslås i denna proposition. För sådana ramavtal som inte innehåller villkor om ändring på detta sätt finns det dock – liksom vid införandet av betaltjänstlagen – ett behov av ett särskilt förfarande för att kunna ändra dem så att de motsvarar de krav som följer av de nya bestämmelserna. Vidare finns det även för de nu föreslagna lagändringarna anledning att medge att ändringar i ramavtal som är till betaltjänstanvändarens fördel kan göras utan att denne meddelas i förväg. Det bör således införas övergångsbestämmelser om ett särskilt förfarande för ändringar i ramavtal som motsvarar dem vid införandet av betaltjänstlagen. Dessa bör utformas med förebild i övergångsbestämmelserna till betaltjänst- lagen (se punkten 8). 15.2.5Lagen om elektroniska pengar Regeringens förslag: Den som vid ikraftträdandet av ändringarna i lagen om elektroniska pengar har tillstånd att driva verksamhet som pengar ska få fortsätta verksamheten t.o.m. . För att fortsätta verksamheten efter det datumet ska det krävas ett nytt tillstånd. Om en ansökan om tillstånd för verksamheten lämnas in före den tidpunkten, ska den berörda personen dock få fortsätta verksamheten till dess att ansökan har prövats slutligt. Om bedömer att förutsättningarna för tillstånd är uppfyllda, ska inspektionen meddela tillstånd oavsett om någon ansökan om det gjorts eller inte. ska informera den berörda personen innan tillstånd meddelas. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att utredningen föreslår att den som vid ikraftträdandet har ett tillstånd att driva verksamhet som pengar som gäller ska få fortsätta den verksamheten till . Utredningens förslag avviker från regeringens förslag även genom att utredningen inte föreslår att verksamheten ska få fortsätta till dess att en ansökan prövats slutligt. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag: Genom andra betaltjänstdirektivet (artikel 111.2) har det i e-penningdirektivet (artikel 18) införts en ny övergångsregel som innebär att medlemsstaterna ska tillåta pengar som före har inlett verksamhet i enlighet med e-penningdirektivet och första betaltjänstdirektivet i den medlemsstat där de har sitt säte att fortsätta driva verksamhet i den medlemsstaten eller i en annan medlemsstat. Instituten kan fortsätta med verksamheten till utan att behöva ansöka om auktorisa- tion enligt e-penningdirektivet eller iaktta övriga regler som fastställs eller anges i avdelning II i det direktivet. Medlemsstaterna ska kräva att sådana pengar lämnar all relevant information till de behöriga myndigheterna så att dessa kan bedöma om instituten uppfyller kraven i avdelning II i e-penning- direktivet, och i annat fall vilka åtgärder som krävs för att se till att de uppfylls eller om auktorisationen bör återkallas. Ett institut för elektron- iska pengar som vid de behöriga myndigheternas kontroll uppfyller kraven i avdelning II i e-penningdirektivet ska beviljas auktorisation och tas upp i registret. Om institutet inte uppfyller de kraven ska det förbjudas att ge ut elektroniska pengar. De ändringar i lagen om elektroniska pengar som föreslås i denna proposition bör förenas med övergångsbestämmelser som motsvarar dem i e-penningdirektivet. Övergångsreglerna i direktivet får förstås som att den som har tillstånd att driva verksamhet som pengar som meddelats med stöd av bestämmelser som genomför e-penningdirektivet och första betaltjänstdirektivet, efter en övergångs- period, behöver ett nytt tillstånd enligt de bestämmelser som genomför e-penningdirektivet i dess lydelse enligt andra betaltjänstdirektivet. De berörda företagen har tillstånd att driva verksamhet som pengar och står därmed under tillsyn.