prop · H503108 · 2018-02-20 00:00:00 — För ytterligare ledning i de olika situationerna hänvisas till avsnitt 9.2. Regeringens förslag: Tillståndstiden för ett tillstånd för säsongsarbete får efter ansökan förlängas upp . Tillståndstiden får dock inte förlängas om –förutsättningarna för att bevilja tillståndet inte är uppfyllda, –tillståndet har förvärvats på ett bedrägligt sätt, eller –ett bevis om tillståndet har förfalskats eller ändrats i något avseende. En förlängning av tillståndstiden får vägras om –arbetsgivaren har blivit påförd en sanktion för att ha haft en utlänning anställd utan nödvändiga tillstånd eller för att ha lämnat oriktiga uppgifter till ledning för en myndighets beslut om skatt eller avgift och uppgifterna gäller redovisning av arbete, –arbetsgivaren har blivit påförd en sanktion för att inte ha uppfyllt sina skyldigheter i förhållande till utlänningar som har beviljats tillstånd för säsongsarbete, –arbetsgivaren inte har uppfyllt sina rättsliga skyldigheter beträffande social trygghet, skatter, arbetstagares rättigheter, arbetsvillkor eller anställningsvillkor, –arbetsgivarens verksamhet håller på att avvecklas eller har avvecklats genom konkurs eller om arbetsgivaren inte bedriver någon ekonomisk verksamhet, eller –utlänningen har haft ett tillstånd för säsongsarbete och inte följt villkoren för det tillståndet. Regeringens bedömning: Möjligheten att vägra förlängning av tillståndstiden efter en arbetsmarknadsprövning bör inte utnyttjas. Inte heller bör möjligheten att vägra förlängning av tillståndstiden på grund av att säsongsarbetaren ansöker om internationellt skydd utnyttjas. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot förslagen eller bedömningen. Några remissinstanser, däribland och , önskar förtydliganden kring proportionalitetsprincipen (jfr avsnitt 9.2 och 9.3.2). Skälen för regeringens förslag och bedömning I artikel 15.1 anges att medlemsstaterna inom den maximala period som anges i artikel 14.1 ska bevilja en ansökan om förlängning av vistelsen om säsongsarbetaren förlänger sitt anställningsavtal med samma arbetsgivare förutsatt att artikel 5 eller 6 är uppfyllda samt att grunderna i artikel 8.1 b, 8.2 och i förekommande fall artikel 8.4 inte är uppfyllda. Enligt artikel 15.2 får medlemsstaterna besluta att i enlighet med nationell rätt ge säsongsarbetaren rätt att förlänga sitt avtal med en och samma arbetsgivare och sin vistelse mer än en gång, förutsatt att den maximala period som anges i artikel 14.1 inte överskrids. 2017/18:108 I artikel 15.3 anges att medlemsstaterna inom den maximala period som anges i artikel 14.1 ska bevilja säsongsarbetaren en förlängning av vistelsen förutsatt att artikel 5 eller 6 är uppfyllda samt att skälen i artikel 8.1 b, 8.2 och, i förekommande fall, artikel 8.4 inte är uppfyllda, för att kunna anställas av en annan arbetsgivare. Enligt artikel 15.4 får medlemsstaterna besluta att i enlighet med nationell rätt ge säsongsarbetaren rätt att anställas av en annan arbetsgivare och förlänga sin vistelse mer än en gång, förutsatt att den maximala period som anges i artikel 14.1 inte överskrids. Enligt artikel 15.6 får medlemsstaterna vägra att förlänga vistelsen eller förnya tillståndet för säsongsarbete när den lediga platsen i fråga kan tillsättas med medborgare från den berörda medlemsstaten eller med andra unionsmedborgare eller med tredjelandsmedborgare som lagligen uppehåller sig i den medlemsstaten. I artikel 15.7 anges att medlemsstaterna ska vägra att förlänga vistelsen eller förnya tillståndet för säsongsarbete när vistelsens maximilängd enligt artikel 14.1 har nåtts. Enligt artikel 15.8 får medlemsstaterna vägra att förlänga vistelsen eller förnya tillståndet för säsongsarbete om tredjelandsmedborgaren ansöker om internationellt skydd enligt direktiv /95/EU eller om tredjelandsmedborgaren ansöker om skydd i enlighet med nationell rätt, internationella förpliktelser eller praxis i den berörda medlemsstaten. I artikel 15.9 anges att artiklarna 9.2 och 9.3 b, c och d inte ska tillämpas på säsongsarbetare som ansöker om att anställas av en annan arbetsgivare i enlighet med artikel 15.3, när dessa bestämmelser gäller den tidigare arbetsgivaren. I artikel 15.10 anges att grunderna för att förlänga en visering för kortare vistelse är reglerade i de relevanta bestämmelserna i viseringskodexen. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8.1 ska, enligt artikel 15.11, alla beslut om ansökningar om förlängning eller förnyelse fattas med beaktande av ärendets särskilda omständigheter, inbegripet säsongsarbetarens intresse, och med respekt för proportionalitetsprincipen. Förutsättningarna för att förlänga tillståndet I artiklarna 15.1, 15.2 och 15.7 anges att medlemsstaterna ska bevilja säsongsarbetaren en förlängning under förutsättning att inresevillkoren är uppfyllda och det inte föreligger omständigheter som skulle ha lett till att en ansökan om tillstånd skulle avslås. Kraven enligt direktivet för att ett tillstånd ska förlängas motsvarar således de som gäller för att ett tillstånd ska beviljas. För att bevilja en ansökan om förlängning bör därför motsvarande krav som uppställs för att bevilja en förstagångsansökan gälla även för en förlängningsansökan. För närmare ledning avseende de kraven, inklusive krav i vissa fall på tillämpning av proportionalitetsprincipen, hänvisas till avsnitt 8, 9.1 och 9.2. Ett tillstånd för säsongsarbete får inte gälla än (se avsnitt 10.3). Denna maximala tid gäller även för ett tillstånd som har förlängts. En bestämmelse som anger att en ansökan om förlängning inte får beviljas om den sammanlagda tillståndstiden har nåtts bör därför införas. Av artikel 15.2 följer att vistelsen efter ansökan får förlängas mer än en Prop. 2017/18:108 gång. Bestämmelsen bör därför utformas så att det inte finns något hinder mot att förlänga tillståndet mer än en gång. Ansökan om nytt tillstånd för säsongsarbete Av artiklarna 15.3 och 15.7 följer att en säsongsarbetare ska kunna förlänga vistelsen för att kunna anställas av en annan arbetsgivare. Enligt de allmänna reglerna och reglerna för EU-blåkort gäller att en ny ansökan om arbetstillstånd ska ges in till , om en arbetstagare vill byta till en annan anställning än den som arbetstillståndet är knutet till (prop. 2012/13:148 s. 77). En säsongsarbetare som i samband med en förlängning av tillståndstiden vill byta anställning bör mot denna bakgrund ansöka om ett nytt tillstånd för säsongsarbete. Att en ansökan ska få ges in inifrån landet vid byte av anställning föreslås i avsnitt 10.2. Enligt artikel 15.6 får medlemsstaterna vägra att förlänga vistelsen eller förnya tillståndet för säsongsarbete när den lediga platsen kan tillsättas med medborgare från den berörda medlemsstaten, med andra unionsmedborgare eller med tredjelandsmedborgare som lagligen uppehåller sig i den medlemsstaten. I avsnitt 9.2 görs bedömningen att det inte bör införas en ordning med arbetsmarknadsprövning i samband med en förstagångsansökan om tillstånd för säsongsarbete. I linje med den bedömningen bör möjligheten att införa en bestämmelse om arbetsmarknadsprövning vid förlängning av tillståndstiden inte utnyttjas. Säsongsarbetaren ansöker om internationellt skydd Enligt artikel 15.8 får medlemsstaterna vägra att förlänga vistelsen eller förnya tillståndet för säsongsarbete om tredjelandsmedborgaren ansöker om internationellt skydd enligt direktiv /95/EU, eller om tredjelandsmedborgaren ansöker om skydd i enlighet med nationell rätt, internationella förpliktelser eller praxis i den berörda medlemsstaten. I avsnitt 9.3.2 anges att möjligheten enligt direktivet att återkalla ett tillstånd på grund av att en utlänning ansöker om internationellt skydd inte bör utnyttjas. Möjligheten enligt direktivet att införa en motsvarande bestämmelse vid förlängningar bör i linje med det inte heller utnyttjas. Återkallelse av tillstånd i samband med byte av anställning till en annan arbetsgivare Enligt artikel 15.9 ska artikel 9.2 och 9.3 b, c och d inte tillämpas på en säsongsarbetare som ansöker om att anställas av en annan arbetsgivare, när dessa bestämmelser gäller den tidigare arbetsgivaren. Artikel 9.2 handlar om återkallelse av tillstånd för säsongsarbete när arbetsgivaren har påförts sanktioner för odeklarerat arbete och/eller olaglig anställning, verksamheten har avvecklats eller någon ekonomisk verksamhet inte bedrivs eller arbetsgivaren har påförts sanktioner enligt artikel 17. Artikel 9.3 b, c och d handlar om återkallelse när arbetsgivaren inte har uppfyllt sina skyldigheter beträffande t.ex. anställningsvillkor. 2017/18:108 Artikel 15.9 torde innebära att en återkallelse på grund av missförhållanden hos en tidigare arbetsgivare inte ska behöva drabba en säsongsarbetare som har sökt anställning hos en annan arbetsgivare. Som framgår av avsnitt 10.7 föreslås en bestämmelse om att en säsongsarbetare som har bytt arbetsgivare inom giltighetstiden för det gamla tillståndet ska vara undantagen från kravet på arbetstillstånd för det nya tillståndet. Det tidigare tillståndet får i sådana fall anses ha förlorat sin praktiska betydelse för arbetstagaren. Någon risk för att säsongsarbetaren drabbas av en återkallelse som har sin grund i det tidigare anställningsförhållandet bör därför inte finnas. Det behövs därför inte någon särskild regel med anledning av bestämmelsen i artikel 15.9. En förutsättning för att bevilja en ansökan om förlängning är som anges ovan att villkoren för att bevilja en förstagångsansökan i huvudsak ska vara uppfyllda. Ett villkor för att ett tillstånd för säsongsarbete ska kunna beviljas är att kravet på unionsföreträde är uppfyllt (avsnitt 8.7). På samma sätt som gäller enligt de allmänna reglerna om arbetstillstånd och reglerna om EU-blåkort bör någon prövning av unionsföreträdet inte göras vid en ansökan om förlängning av tillståndstiden för säsongsarbete när ansökan grundar sig på samma anställning som . Om förlängningsansökan däremot avser en ny anställning bör kravet på unionsföreträde gälla på samma sätt som för en förstagångsansökan. 10Handläggning av ärenden om tillstånd för säsongsarbete Regeringens bedömning: Några lagändringar är inte nödvändiga med anledning av direktivets bestämmelser om tillgång till information. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: är positivt till att ska informera utlänningen om de rättigheter och skyldigheter som följer med tillståndet. påtalar behovet av en myndighet med ett helhetsansvar för ett rådgivningscentrum dit arbetsgivare och arbetstagare både i och utanför kan vända sig för att få rådgivning och information. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 11.1 ska medlemsstaterna se till att sökandena har enkel tillgång till information om samtliga de underlag som krävs för en ansökan samt information om inresa och vistelse, inbegripet rättigheter och skyldigheter samt rättssäkerhetsgarantier för säsongsarbetaren. Enligt 1 b § förordningen (2007:996) med instruktion för ska ge god service som möter sökandes och andra intressenters behov. finns ansökningsblanketter och information om vilka handlingar som ska Prop. 2017/18:108 bifogas en ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd i . också information för arbetsgivare om vilka handlingar han eller hon ska tillhandahålla för att arbetstagaren ska kunna ansöka om arbetstillstånd i . Vidare ges upplysningar om själva ansökningsförfarandet, villkor för tillstånd, avgifter m.m. Informationen finns både på svenska och på engelska. Information om vilka handlingar som ska bifogas en ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd i finns också på utlandsmyndigheternas webbplatser (). För att tillmötesgå direktivets krav om enkel tillgång till information om de underlag som krävs för ansökan om tillstånd för säsongsarbete och övrig information bör myndigheternas webbplatser kompletteras med sådana uppgifter. Detta bör kunna göras utan några författningsändringar. påtalar behovet av en myndighet med helhetsansvar för bl.a. rådgivning och information. I det sammanhanget kan nämnas att regeringen har gett i uppdrag att ta fram en portal med webbaserad information som ska rikta sig till utländska arbetstagare, arbetsgivare och egenföretagare som verkar eller avser att verka i . Enligt artikel 11.2 ska medlemsstaterna när de beviljar tillstånd för säsongsarbete ge skriftlig information om tredjelandsmedborgares rättigheter och skyldigheter enligt direktivet, inklusive klagomålsförfarande. En sådan informationsskyldighet bör regleras på förordningsnivå. I avsnitt 15 utvecklas på vilket sätt kan kontrollera bl.a. att villkoren för tillståndet är uppfyllda. Sammantaget är några lagändringar inte nödvändiga med anledning av direktivets bestämmelser om tillgång till information. Regeringens förslag: En utlänning som vill ha ett tillstånd för säsongsarbete ska ha ansökt om och beviljats tillståndet före inresan i EU. En ansökan får dock lämnas in och bifallas efter inresan om utlänningen –ansöker om förlängning av ett tillstånd för säsongsarbete, eller –har ett tillstånd för säsongsarbete och ansöker om ett nytt sådant. Beslut om tillstånd för säsongsarbete ska meddelas av Regeringens bedömning: Direktivets bestämmelse om att en ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd för säsongsarbete ska lämnas in i ett enda ansökningsförfarande tillgodoses genom gällande rätt. Möjligheten enligt direktivet för arbetsgivaren att ansöka om tillstånd för säsongsarbete för utlänningens räkning bör inte utnyttjas. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i ifrågasätter om direktivet ger stöd för kravet på att ett tillstånd ska ha ansökts om och beviljats före inresan i EU. Skälen för regeringens förslag och bedömning Vem ska ansöka om tillstånd för säsongsarbete? Enligt artikel 12.3 ska medlemsstaterna avgöra om tredjelandsmedborgaren och/eller arbetsgivaren ska lämna in ansökan. En utlänning som vill ha uppehållstillstånd och arbetstillstånd i ska själv ha ansökt om och beviljats sådana tillstånd före inresan hit (5 kap. 18 § och 6 kap. 4 § UtlL). Enligt dessa bestämmelser gäller att det är den som vill ha ett tillstånd som också har att ansöka om ett sådant. En motsvarande ordning bör gälla även vid en ansökan om tillstånd för säsongsarbete. Möjligheten som ges enligt direktivet att låta arbetsgivaren ansöka om tillstånd för utlänningens räkning bör därför inte utnyttjas. När ska en ansökan om tillstånd göras? I artikel 2.1 anges att direktivet är tillämpligt på tredjelandsmedborgare som befinner sig utanför medlemsstaternas territorium och ansöker om att resa in på en medlemsstats territorium för säsongsanställning. Enligt andra stycket är direktivet inte tillämpligt på tredjelandsmedborgare som vid ansökningstillfället uppehåller sig på en medlemsstats territorium med undantag för de fall som anges i artikel 15. Av artikel 15.1 och 15.2 följer att medlemsstaterna under vissa förutsättningar ska bevilja en förlängning av vistelsen om säsongsarbetaren förlänger sitt anställningsavtal med samma arbetsgivare. Detsamma gäller enligt artikel 15.3 och 15.4 för att en säsongsarbetare ska kunna anställas av en annan arbetsgivare. I artikel 15.5 anges att medlemsstaterna vid tillämpning av artiklarna 15.1–15.4 ska ta emot ansökan när säsongsarbetaren har beviljats inresa och vistas på den berörda medlemsstatens territorium. I avsnitt 7 föreslås att en utlänning som är bosatt inom EU ska undantas från reglerna om tillstånd för säsongsarbete. Stöd för en sådan tolkning finns bl.a. i definitionen av säsongsarbetare i artikel 3 b. Med säsongsarbetare avses nämligen en tredjelandsmedborgare med huvudsaklig bosättningsort i ett tredjeland. För att genomföra direktivets bestämmelser på ett tydligt sätt bör det även i det nya kapitlet införas en bestämmelse om att en utlänning som vill ha ett tillstånd för säsongsarbete ska ha ansökt om och beviljats ett sådant tillstånd före inresan i EU. Stöd för en sådan tolkning finns bl.a. i skäl 15 där det framgår att en ansökan om tillstånd för inresa som säsongsarbetare endast ska kunna lämnas in så länge tredjelandsmedborgaren vistas utanför medlemsstaternas territorium. Direktivets krav på att tredjelandsmedborgaren ska vistas utanför medlemsstaternas territorium vid en förstagångsansökan torde innebära att en utlänning inte får vistas i någon av EU:s medlemsstater vid ansökningstillfället. Det bör vidare gälla att en ansökan om tillstånd för säsongsarbete normalt inte får beviljas efter inresan till EU. I likhet med vad som gäller för arbetstillstånd i övrigt innebär det att avsaknaden av ett beviljat tillstånd utgör hinder för inresa i de fall arbetstillstånd behövs under vistelsen här. Undantag från huvudregeln bör göras för de fall då utlänningen ansöker om förlängning av ett tillstånd för säsongsarbete. Utöver möjligheten att ansöka om en förlängning inifrån landet bör detta även gälla den som har ett tillstånd för säsongsarbete och ansöker om ett nytt sådant tillstånd. Detta kan bli aktuellt om utlänningen byter Prop. 2017/18:108 anställning under sin vistelse i (jfr prop. 2012/13:148 s. 66). Enligt artikel 13.1 ska medlemsstaterna utse de myndigheter som är behöriga att ta emot och besluta om ansökan om samt utfärda säsongsarbetstillstånd. Av förordningen med instruktion för framgår visserligen att verket är förvaltningsmyndighet för frågor som bl.a. rör uppehålls- och arbetstillstånd. Det är emellertid lämpligt att i förtydligande syfte ta in en bestämmelse i utlänningslagens nya kapitel som anger att är beslutande myndighet i ärenden om tillstånd för säsongsarbete. Enligt 5 kap. 7 a § UtlF ska vid handläggning av en ansökan om arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § och EU-blåkort enligt 6 a kap. 1 § UtlL ge sammanslutningar av arbetstagare inom det verksamhetsområde som tillståndet avser tillfälle att yttra sig i ärendet. Syftet med bestämmelsen är att säkerställa att anställningsvillkoren inte är sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Det är lämpligt att sådana frågor regleras på förordningsnivå. Enligt artikel 13.2 ska en ansökan om säsongsarbetstillstånd lämnas in i ett enda ansökningsförfarande. Bestämmelsen motsvarar den ordning som redan gäller vid ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd i . Några författningsändringar bedöms därför inte vara nödvändiga. Regeringens förslag: Ett tillstånd för säsongsarbete ska inte få beviljas Den sammanlagda tillståndstiden ska inte få överstiga Regeringens bedömning: Några författningsändringar är inte nödvändiga med anledning av direktivets krav på att en säsongsarbetare ska lämna landet när tiden för vistelsen har löpt ut. Möjligheten enligt direktivet att reglera under vilka tidsperioder som en arbetsgivare får anställa säsongsarbetare bör inte utnyttjas. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna: , och Skogs- och () anser att det bör finnas en möjlighet att meddela ett tillstånd med en tillståndstid på upp . önskar även ett förtydligande av om en säsongsarbetare som inte har för avsikt att bosätta sig i kan beviljas upprepade tidsbegränsade tillstånd för arbete eller om det finns en begränsning av den Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt artikel 14.1 ska medlemsstaterna fastställa en maximal vistelseperiod för säsongsarbetare 2017/18:108 på . Efter utgången av den perioden ska tredjelandsmedborgaren lämna medlemsstatens territorium, om inte den berörda medlemsstaten har utfärdat ett uppehållstillstånd enligt nationell rätt eller unionsrätt av andra skäl än för säsongsarbete. Enligt artikel 14.2 får medlemsstaterna fastställa en maximal tidsperiod inom varje tolvmånadersperiod under vilken en arbetsgivare får anställa ska vara åtminstone lika lång som den maximala vistelseperiod som fastställs enligt artikel 14.1. I promemorian föreslås att tillståndstiden ska vara maximalt sex Näringsliv och SLA anser att det bör vara möjligt att meddela ett tillstånd för säsongsarbete med en tillståndstid på upp . lyfter bl.a. fram att vissa säsongsbetonade yrken kan pågå mars till och med oktober och att det förekommer att samma person erbjuds både sommar- och vinteranställning. Näringsliv och SLA påtalar bl.a. att det t.ex. inom jordbruket, skogsbruket och trädgårdsbranschen inte är ovanligt med säsongsanställningar som är och att dessa verksamheter är beroende av naturens växlingar, vilket i sin tur påverkar behovet av antalet säsongsanställda och Enligt regeringens mening motiveras en begränsning av tillståndstiden för säsongsarbete av att den tillsammans med definitionen av säsongsarbete säkerställer att det är fråga om genuint säsongsarbete (se skäl 31) som tillståndstiden inte bör begränsas på ett sätt som gör att flera säsongsbetonade yrken utesluts. Som nämns i avsnitt 8.2 förekommer säsongsarbete i bl.a. inom jordbruket, skogsbruket, trädgårdsbranschen och turistnäringen. säsongsarbete förekommer dock främst inom vissa yrken som är kopplade till skogsnäringen, t.ex. inom bärplockning och plantering. sammanhanget kan det nämnas att säsongen i allmänhet sträcker sig från juli till och med september. För att säkerställa att säsongsarbete inte används för annan icke-säsongsbunden verksamhet i strid med direktivets syfte bör, i likhet med vad som föreslås i promemorian, den sammanlagda tillståndstiden bestämmas under en Den tiden får anses väl anpassad till svenska förhållanden och säsongsanställningarnas varaktighet i . senare visa sig att flera säsongsbetonade yrken utesluts på grund av att tillståndstiden är för kort kan det finnas anledning att överväga en längre Utöver artikel 14 om en maximal vistelseperiod under varje tolvmånadersperiod saknar direktivet bestämmelser som begränsar återkommande ansökningar om tillstånd för säsongsarbete. 16.2 b framgår dessutom att medlemsstaterna kan underlätta återinresa för en säsongsarbetare genom att utfärda flera säsongsarbetstillstånd i en enda Det torde därmed, som är inne på, innebära att det inte finns några hinder mot att bevilja årliga återkommande tillstånd för säsongsarbete så länge tillståndstiden för ett eller flera tillstånd inte överstiger under en tolvmånaders- Direktivet anger inte vilken bestämmelserna till de allmänna reglerna om arbetskraftsinvandring bör Prop. 2017/18:108 tillståndet i sådana fall gälla den tid som anställningen varar enligt Som nämns i avsnitt 8.11 får ett tillstånd för säsongsarbete inte heller beviljas än utlänningens pass gäller. Efter utgången av den maximala tillståndstiden ska säsongsarbetaren lämna , om inte ett uppehållstillstånd har utfärdats på annan grund än säsongsarbete. Av 8 kap. 2 § 2 och 6 § UtlL följer att en utlänning får avvisas eller utvisas om han eller hon saknar visering, uppehållstillstånd eller något annat tillstånd som krävs för inresa, vistelse eller arbete i . Det innebär att en utlänning som inte har lämnat landet efter att tiden för uppehållstillståndet har löpt ut kan avvisas eller utvisas med stöd av dessa bestämmelser. Några författningsändringar är därmed inte nödvändiga med anledning av direktivets krav på att en säsongsarbetare ska lämna landet när tiden för vistelsen har löpt ut. Bestämmelsen i artikel 14.2 innebär att medlemsstaterna kan begränsa en arbetsgivares möjlighet att anställa säsongsarbetare från tredjeland till en viss maximal tid . En grundläggande förutsättning för att beviljas ett tillstånd för säsongsarbete är att det rör sig om säsongsarbete. Förutsättningarna för att beviljas ett tillstånd torde utesluta att arbetsgivare anställer säsongsarbetare då något säsongsarbete inte förekommer. Regeringen bedömer därför att det inte finns behov av att utnyttja möjligheten enligt direktivet att införa en begränsning av den tid som arbetsgivaren får anställa säsongsarbetare från tredjeland.