prop · H503171 · 2018-03-19 00:00:00 — Mot bakgrund av det starka intresset av en enhetlig elektronisk ärendehantering, måste ett undantag från rätten att invända mot behandling av personuppgifter i verksamhet som omfattas av tillämpningsområdet för 114 kap. social- försäkringsbalken anses utgöra en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle i syfte att säkerställa ett viktigt mål av generellt allmänt intresse. Begränsningen kan inte heller anses strida mot andemeningen i de grundläggande rättigheterna och friheterna. De specifika bestämmelser som krävs enligt artikel 23.2 i dataskydds- förordningen, om bl.a. olika skyddsåtgärder för personuppgifterna, finns redan i 114 kap. socialförsäkringsbalken. Regeringen bedömer – till skillnad från – att 114 kap. 3 § socialförsäkringsbalken även fortsättningsvis kan och bör innehålla en begränsning av den registrerades rätt att invända mot behandling av personuppgifter som rör honom eller henne. 2017/18:171 7.5.3 Förhållandet till annan reglering Regeringens förslag: Bestämmelsen i 114 kap. 6 § socialförsäkrings- balken ska innehålla en upplysning om att kapitlet kompletterar EU:s dataskyddsförordning. Det ska också anges att dataskyddslagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen gäller, om inte annat följer av 114 kap. socialförsäkringsbalken eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till det kapitlet. förslag: Överensstämmer huvudsak- ligen med regeringens. Remissinstanserna: Se avsnitt 6.3. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen i 114 kap. 6 § social- försäkringsbalken om förhållandet till annan lagstiftning bör utformas på det sätt som framgår av övervägandena i avsnitt 6.3. 7.5.4Bestämmelsen om personuppgiftsansvar placeras i en egen paragraf Regeringens förslag: Bestämmelsen om personuppgiftsansvar placeras i en ny paragraf. Regeringens bedömning: Bestämmelsen om personuppgiftsansvar ändras inte i sak. förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningen föreslår att definitionen av socialförsäkringens administration ska placeras i samma paragraf som bestämmelsen om personuppgiftsansvar. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar eller invänder inte mot förslag. anför att det vore mer ändamålsenligt att inte reglera personuppgiftsansvaret alls, utan i stället låta dataskyddförord- ningens bestämmelser gälla, vilket ger möjligheter till ett gemensamt personuppgiftsansvar när sådana förhållanden som gör det tillåtet och lämpligt är för handen. Detta skulle även gynna de registrerade eftersom det då ankommer på och till- sammans och under öppna former att fastställa sitt respektive ansvar för att fullgöra skyldigheterna enligt dataskyddsförordningen. Av 114 kap. socialförsäkringsbalken framgår nämligen att och är personuppgiftsansvarig för sin egen respektive be- handling av personuppgifter i socialförsäkringsdatabasen. I själva verket är det samma uppgifter som behandlas av båda myndig- heterna, men behandlingen kan skilja sig såtillvida att den ena myndig- heten samlar in uppgifterna och den andra myndigheten behandlar upp- gifterna för att exempelvis fastställa intjänande eller för att besluta om socialförsäkringsförmåner. Praktiska tillämpningsproblem uppstår då i förhållande till skyldigheter som ankommer på den personuppgifts- ansvarige, såsom skyldigheten att rapportera personuppgiftsincidenter, och i förhållande till de rättigheter som tillkommer de registrerade. Frågor som blir mer eller mindre svåra att lösa är t.ex. vilken myndighet som ska rapportera en incident avseende en uppgift som behandlas av båda myndigheterna, eller om en behandling kan begränsas hos den ena myndigheten men inte den andra. Kanske finns det hos en myndighet skäl att begränsa behandlingen, men inte hos den andra. Frågan är hur en sådan situation hanteras praktiskt och tekniskt. I förlängningen blir det även en rättssäkerhetsfråga såtillvida att det i ljuset av de skärpta sanktioner som regelverket är förenade med inte får råda någon tvekan om vilken myndighet som bär ansvaret vid bristande regelefterlevnad. Därtill kommer vikten av att det för de registrerade är tydligt vilken myndighet de ska vända sig till för att framställa en begäran om tillgodo- seende av rättigheter. Bestämmelsen om personuppgiftsansvar bör därför upphävas. I andra hand menar att bestämmelsen om personuppgiftsansvar i 114 kap. 6 § andra stycket bör kompletteras så att det anges att personuppgiftsansvaret för uppgifter i socialförsäkrings- databasen kan vara gemensamt mellan och . Skälen för regeringens förslag och bedömning: I 114 kap. 6 § andra stycket socialförsäkringsbalken regleras vem som är personuppgifts- ansvarig. anser att bestämmelsen bör upphävas och att enbart dataskyddsförordningen ska tillämpas i stället. Av definitionen i artikel 4 i dataskyddsförordningen framgår att personuppgiftsansvarig är en fysisk eller juridisk person, offentlig myn- dighet, institution eller annat organ som ensamt eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen och medlen för behandlingen av person- uppgifter. Om ändamålen och medlen för behandlingen bestäms av unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt, kan den personupp- giftsansvarige eller de särskilda kriterierna för hur denne ska utses före- skrivas i unionsrätten eller i medlemsstaternas nationella rätt. Mot- svarande gäller enligt artikel 2 d i dataskyddsdirektivet. Det är således tillåtet enligt dataskyddsförordningen att i nationell lag- stiftning peka ut vem som är personuppgiftsansvarig, på samma sätt som enligt dataskyddsdirektivet. Om den personuppgiftsansvarige finns an- given i befintlig lagstiftning, får det förutsättas att även ändamål och medel för behandlingen av personuppgifter har bestämts i nationell rätt. Enligt skäl 45 i dataskyddsförordningen bör medlemsstaternas nationella rätt reglera frågan huruvida en personuppgiftsansvarig som utför en arbetsuppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighets- utövning ska vara en offentlig myndighet eller någon annan fysisk eller juridisk person som omfattas av offentligrättslig lagstiftning eller, om detta motiveras av allmänintresset, vilket inbegriper hälso- och sjuk- vårdsändamål, såsom folkhälsa och socialt skydd och förvaltning av hälso- och sjukvårdstjänster, av civilrättslig lagstiftning, exempelvis en yrkesorganisation. Regeringen anser därför att bestämmelsen om vem som är person- uppgiftsansvarig kan och bör behållas. anför att bestämmelsen i så fall bör kompletteras så att det anges att personupp- giftsansvaret för uppgifter i socialförsäkringsdatabasen kan vara gemen- samt mellan och . Regeringen har i avsnitt 5.2 bedömt att detta lagstiftningsärende bör avgränsas till att 2017/18:171 hantera de anpassningar i författningar inom verk- samhetsområde som bedöms behövas med anledning av dataskyddsförordningens ikraftträdande. Den ändring som Pensions- myndigheten föreslår behövs inte med anledning av förordningen och hanteras därför inte i detta ärende. Bestämmelsen om personuppgifts- ansvar bör därför inte ändras på annat sätt än att den för att öka över- skådligheten placeras i en egen paragraf. föreslår att definitionen av socialförsäk- ringens administration ska placeras i samma paragraf, 114 kap. 6 a §, som bestämmelsen om personuppgiftsansvar. Lagrådet anser att en lämp- ligare ordning synes vara att de myndigheter det är fråga om pekas ut redan i en andra mening i 114 kap. 2 § första stycket. Regeringen instämmer i denna bedömning och föreslår därför att definitionen av socialförsäkringens administration i stället placeras i kapitlets början, 114 kap. 2 § första stycket, se vidare avsnitt 7.5.1. 7.5.5Ändrad hänvisning i fråga om finalitetsprincipen Regeringens förslag: Bestämmelsen i 114 kap. 10 § ändras på det sättet att hänvisningen till personuppgiftslagen tas bort. I stället anges att personuppgifter som behandlas får behandlas även för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. förslag: Överensstämmer huvudsak- ligen med regeringens. Utredningen föreslår en annan formulering av bestämmelsen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar eller invänder inte mot förslag. Övriga synpunkter, se avsnitt 6.5.3. Skälen för regeringens förslag: I 114 kap. 10 § socialförsäkrings- balken finns det en hänvisning till 9 § första stycket d personuppgifts- lagen, den s.k. finalitetsprincipen. Bestämmelsen innebär att person- uppgifter inte får behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ändamål för vilket de samlades in. I 114 kap. 10 § socialförsäkrings- balken finns det också en hänvisning till 9 § andra stycket personupp- giftslagen, där det förtydligas att en behandling av personuppgifter för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål inte ska anses som oförenlig med de ändamål för vilka uppgifterna samlades in. I enlighet med vad som anges i avsnitt 6.5.3, bör det även fortsätt- ningsvis finnas en bestämmelse som klargör att de i 114 kap. socialför- säkringsbalken angivna ändamålen inte är uttömmande. Bestämmelsen bör utformas i enlighet med vad som anges i det avsnittet. 7.5.6Känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser Regeringens förslag: Bestämmelserna som reglerar behandling av känsliga personuppgifter i 114 kap. 11 § socialförsäkringsbalken ska omfatta alla känsliga personuppgifter enligt den utvidgade defini- tionen i EU:s dataskyddsförordning. Hänvisningen till personuppgiftslagens definition av uppgifter om lagöverträdelser tas bort. I stället ska det i 114 kap. 12 § socialförsäk- ringsbalken uttryckligen anges vilka personuppgifter om lagöver- trädelser m.m. som får behandlas medan det i 114 kap. 13 §, 15 § andra stycket och 16 § hänvisas till 114 kap. 12 § första stycket. Regeringens bedömning: I övrigt bör bestämmelserna i 114 kap. 11 och 12 §§, 15 § andra stycket och 16 § socialförsäkringsbalken behållas i sak. förslag och bedömning: Överens- stämmer i allt väsentligt med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar eller invänder inte mot bedömning och förslag. Övriga synpunkter, se avsnitt 6.6.3 och 6.6.6. Skälen för regeringens förslag och bedömning Känsliga personuppgifter får enligt 114 kap. 11 § socialförsäkringsbalken behandlas om uppgifterna lämnats till en myndighet inom socialförsäk- ringens administration i ett ärende eller är nödvändiga för handläggning av ett ärende. Det är dessutom tillåtet att behandla känsliga personupp- gifter om det är nödvändigt för vissa angivna ändamål. För vissa ändamål gäller att endast uppgifter om hälsa får behandlas. Det finns också en begränsning som innebär att behandling av känsliga personuppgifter för vissa ändamål inte får ske annat än om uppgifterna redan har behandlats för vissa andra ändamål. I 114 kap. 15 § andra stycket första och andra meningarna och 114 kap. 16 § socialförsäkringsbalken finns det vissa begränsningar av behandling av känsliga personuppgifter i socialförsäk- ringsdatabasen. I 114 kap. 13 § finns det en upplysning om bestämmel- serna i 114 kap. 15 §. Behandling av känsliga personuppgifter hos myndigheterna inom socialförsäkringens administration är nödvändig med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. Bestämmelserna som tillåter behandling av käns- liga personuppgifter inom tillämpningsområdet för 114 kap. socialförsäk- ringsbalken är, i enlighet med vad som konstaterats i avsnitt 6.6.3, för- enliga med artikel i dataskyddsförordningen och kan och bör be- hållas. Dataskyddsförordningen innehåller nya kategorier av känsliga person- uppgifter – genetiska uppgifter och biometriska uppgifter för att entydigt identifiera en fysisk person samt uppgifter om sexuell läggning. Även de nytillkomna uppgifterna bör omfattas av den särskilda regleringen av 2017/18:171 behandling av känsliga personuppgifter i 114 kap. socialförsäkrings- balken i enlighet med vad som sägs i avsnitt 6.6.6. Begränsningarna av under vilka förutsättningar känsliga personuppgift- er får behandlas får anses utgöra sådana lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen som krävs vid behandling av känsliga personuppgifter av hän- syn till ett viktigt allmänt intresse enligt artikel i dataskyddsförord- ningen. Begränsningarna kan och bör därför behållas. Detsamma gäller för begränsningen som innebär att endast uppgifter om hälsa får behand- las för vissa ändamål. Bestämmelsen i 114 kap. 11 § andra stycket bör, i enlighet med den be- dömning som har gjorts i avsnitt 6.6.6, inte utvidgas till att omfatta även de nya kategorierna av känsliga personuppgifter, dvs. genetiska uppgifter och biometriska uppgifter för att entydigt identifiera en fysisk person samt uppgifter om sexuell läggning. Det kommer även fortsättningsvis endast vara tillåtet att behandla sådana känsliga uppgifter som rör hälsa för de aktuella ändamålen. Som anges i avsnitt 6.6.6 förekommer det emellertid att de olika kategorierna av känsliga personuppgifter över- lappar varandra. Sådana uppgifter som omfattas av någon av de nya kategorierna men som även utgör en uppgift om hälsa, kan behandlas som en uppgift om hälsa med stöd av bestämmelsen i 114 kap. 11 § andra stycket socialförsäkringsbalken. Det har inte framkommit något behov av att behandla sådana uppgifter, och det behövs därför inget förtydligande kring det i paragrafen. Bestämmelserna i 114 kap. 11 § första och tredje styckena socialför- säkringsbalken bör omfatta alla känsliga personuppgifter enligt den utvidgade definitionen i dataskyddsförordningen. Uppgifter om lagöverträdelser m.m. I 114 kap. 12 § och 15 § andra stycket samt 16 § socialförsäkringsbalken finns det bestämmelser som begränsar möjligheten att behandla person- uppgifter om lagöverträdelser. Myndigheters möjligheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser behöver, i enlighet med vad som framgår av avsnitt 6.7, inte ändras med anledning av dataskyddsförord- ningen. Eftersom bestämmelserna innehåller hänvisningar till personupp- giftslagen som kommer att upphöra att gälla i samband med att data- skyddsförordningen ska börja tillämpas, måste bestämmelserna dock ändras. I 114 kap. 12 § socialförsäkringsbalken bör det uttryckligen an- ges vilka personuppgifter om lagöverträdelser m.m. som får behandlas medan det i 114 kap. 13 § och 15 § andra stycket samt 16 § hänvisas till 114 kap. 12 § första stycket. Regeringens förslag: Bestämmelsen om användning av känsliga personuppgifter som sökbegrepp i 114 kap. 27 § första stycket social- försäkringsbalken ska omfatta alla känsliga personuppgifter enligt den utvidgade definitionen i EU:s dataskyddsförordning. Hänvisningen till personuppgiftslagens definition av uppgifter om lagöverträdelser ersätts med en hänvisning till 114 kap. 12 § socialförsäkringsbalken. Regeringens bedömning: Bestämmelserna om sökbegränsningar i 114 kap. 27 och 28 §§ socialförsäkringsbalken bör behållas i sak. förslag och bedömning: Överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar eller invänder inte mot bedömning och förslag. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I 114 kap. 27 § socialförsäkringsbalken finns det ett förbud mot att använda känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser som sökbegrepp vid sökning i socialförsäkringsdatabasen. Bestämmelserna innehåller också en begränsning som innebär att endast beteckning på ett ärende eller en handling får användas som sökbegrepp vid sökning som omfattar inne- hållet i fler än en handling. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om begränsningar i övrigt enligt sista stycket i samma paragraf. Enligt 114 kap. 28 § socialförsäk- ringsbalken får uppgifter om hälsa användas under vissa förutsättningar om regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelat föreskrifter om det. Förbudet mot att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp i 114 kap. 27 § första stycket får anses utgöra en sådan lämplig och sär- skild åtgärd för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen som krävs vid behandling av känsliga personuppgifter av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse enligt artikel i dataskyddsför- ordningen. Bestämmelsen kan och bör därmed behållas. Som anges i avsnitt 6.6.6 har nya kategorier av känsliga personupp- gifter tillkommit i dataskyddsförordningen, nämligen genetiska uppgifter och biometriska uppgifter för att entydigt identifiera en fysisk person och uppgifter om sexuell läggning. De nytillkomna kategorierna bör, i enlighet med vad kommit fram till omfattas av sökförbudet i de nu aktuella bestämmelserna. Sökbegränsningen avseende uppgifter om lagöverträdelser kan be- hållas (se avsnitt 6.7), eftersom den avser behandling som sker med stöd av artikel 6.1c eller e i dataskyddsförordningen eller endast omfattar myndigheters möjligheter att behandla personuppgifter om lagöver- trädelser. Bestämmelsen som begränsar möjligheten att söka med hjälp av annat än beteckningen på ett ärende eller en handling i 114 kap. 27 § andra stycket utgör, som framgått av avsnitt 6.9, en form av skyddsåtgärd enligt dataskyddsförordningen. Bestämmelser om skyddsåtgärder är tillåtna med stöd av artiklarna 6.2 och 6.3 i dataskyddsförordningen när det gäller reglering av behandling som grundar sig på en rättslig för- 2017/18:171 pliktelse eller arbetsuppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövning enligt artikel 6.1 c och e i dataskyddsförordningen. Bestämmelsen bör därmed inte ändras. Bestämmelsen i 114 kap. 28 § socialförsäkringsbalken som anger att uppgifter som rör hälsa får användas som sökbegrepp om föreskrifter har meddelats om det, bör i enlighet med bedömningen i avsnitt 6.6.6 inte utvidgas till att omfatta några av de nya kategorierna av känsliga personuppgifter utan behållas i sin nuvarande utformning. Det kommer även fortsättningsvis endast vara möjligt att meddela föreskrifter som tillåter behandling av sådana känsliga uppgifter som rör hälsa. Det förekommer emellertid att de olika kategorierna av känsliga personupp- gifter överlappar varandra. Sådana personuppgifter som omfattas av någon av de nya kategorierna men som även utgör en uppgift om hälsa kan enligt regeringens bedömning således omfattas av föreskrifter som meddelas med stöd av bestämmelsen i 114 kap. 28 § socialförsäkrings- balken. 7.5.8Överföring av personuppgifter till tredjeländer Regeringens förslag: Bestämmelsen i 114 kap. 29 § socialförsäk- ringsbalken ändras på det sättet att det anges att personuppgifter får föras över till tredjeland på grund av åtaganden i avtal om social trygghet som har ingått med andra stater. förslag: Överensstämmer med Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar eller invänder inte mot förslag. anser att bestämmelsen inte behövs, eftersom behandlingen regleras direkt i förordningen. Datainspektionen ifrågasätter utredningens bedömning att bestämmel- ser i registerförfattningar som tillåter överföring av personuppgifter till tredjeland inte behöver ändras om det finns stöd för överföringen i data- skyddsförordningen eftersom det får anses vara en sådan mer specifik, eller särskild, bestämmelse som det enligt artikel 6.2 och 6.3 i data- skyddsförordningen är tillåten att ha i nationell rätt. personuppgifter till tredjeländer regleras i kapitel V i dataskyddsförord- I vilka fall det är möjligt med nationell reglering avseende tredje- landsöverföring framgår av kapitel V. Den konkreta bestämmelsen som berörs är 114 kap. 29 § socialförsäkringsbalken. För att säkerställa om undantagen är förenliga med dataskyddsförordningen är det nödvändigt att finna stöd i en artikel som möjliggör sådana nationella regleringar. artikel 49.1 d dataskyddsförordningen framgår att överföring till tredje- land kan vara tillåtet om överföringen är nödvändig av viktiga skäl som Det framgår vidare av artikel 49.4 att allmänintresset ska vara erkänt i unionsrätten eller i den nationella rätt som den person- uppgiftsansvarige omfattas av. Att själva allmänintresset kan erkännas av nationell rätt framgår således direkt i artikeln. bedömning saknas det dock i artikel 49.1 d en möjlighet att i nationell rätt generellt tillåta överföring till tredje land. som vill föra över uppgifter till tredje land med stöd av denna punkt måste alltid försäkra sig om att förutsättningarna för överföringen är upp- fyllda. Möjligheten till nationell reglering med hänsyn till viktiga allmän- intressen finns i stället i artikel 49.5. Enligt denna artikel krävs dock att det i den nationella rätten fastställs gränser för överföringen av specifika kategorier av personuppgifter till ett tredje land eller en internationell organisation. Medlemsstaterna ska också underrätta kommissionen om sådana bestämmelser. anser att det i sig alltid är förenat med särskilda risker att lämna ut personuppgifter till annat land, inte minst till länder utanför EU och EES. En särskild problematik ligger i det att vare sig de svenska personuppgiftsansvariga myndigheterna eller de regi- strerade kan förutse hur personuppgifterna kommer att användas, efter- som överlämnandet inte kan förenas med villkor som strider mot tvingande bestämmelser i nationell rätt i dessa länder. Det är av väsentlig betydelse att de personuppgiftsansvariga myndigheterna gör en noggrann bedömning av riskerna att uppgifterna kan komma att behandlas för ändamål som inte är förenliga med dataskyddsförordningen och de föreslagna bestämmelserna. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 49.1 d i dataskydds- förordningen, som är direkt tillämplig, får en överföring till ett tredjeland göras när den är nödvändig av viktiga skäl som rör allmänintresset. Allmänintresset ska enligt artikel 49.4 vara erkänt i unionsrätten eller i den nationella rätt som den personuppgiftsansvarige omfattas av. Av skäl 112 i dataskyddsförordningen framgår att internationella utbyten av uppgifter mellan socialförsäkringsmyndigheter är en uppgiftsöverföring som krävs och är nödvändig med hänsyn till viktiga allmänintressen. Enligt 114 kap. 29 § socialförsäkringsbalken får överföring av person- uppgifter till tredjeland på grund av åtaganden i avtal om social trygghet som ingått med andra stater ske utan hinder av 33 § personupp- giftslagen. Överföring av personuppgifter på grund av avtal om social trygghet bedöms i förarbetena till 114 kap. 29 § socialförsäkringsbalken vara ett viktigt allmänt intresse enligt artikel 26 i dataskyddsdirektivet (prop. 2002/03:135 s. 112 f.). Lagrådet ifrågasätter lagrådsremissens tillägg i paragrafen som lyder ”under förutsättning att villkoren i kapitel V i EU:s dataskyddsförordning är uppfyllda”. Något sådant tillägg föreslås inte i fråga om förslaget till ändring i lagen (2006:1570) om skydd mot internationella hot mot människors hälsa (avsnitt 7.16.1) som också gäller överföring av person- uppgifter till tredjeland (jfr även förslaget till lag om ändring i lagen (2012:318) om 1996 års i lagrådsremissen , ”Kreditupplysningslagen och dataskyddsförordningen”). Regeringen, som instämmer i Lagrådets bedömning, föreslår att be- stämmelsen utformas enligt den lydelse som Socialdataskyddsutred- ningen föreslår. Överföring av personuppgifter till tredjeland kommer framöver att regleras av kapitel V i dataskyddsförordningen. När data- skyddsförordningen börjar tillämpas är 114 kap. 29 § socialförsäkrings- balken inte längre nödvändig. Utan överföringen kan ske direkt med stöd av dataskyddsförordningen. Regeringen anser att bedömningen i prop. 2002/03:135 fortfarande gäller, och bestämmelsen fyller en funktion för att klargöra erkännandet av allmänintresset av att personuppgifter får 2017/18:171 föras över till tredjeland på grund av åtaganden i avtal om social trygghet som har ingått med andra stater. Regeringen bedömer att en sådan klargörande bestämmelse är tillåten enligt artikel 6.2 och 6.3 i dataskyddsförordningen och att den bör behållas.