prop · H503183 · 2018-03-20 00:00:00 — 2 § Vilka de nationella programmen är framgår av bilaga 3. 2017/18:183 I paragrafen finns en hänvisning till en bilaga där det framgår vilka de nationella programmen är i gymnasiesärskolan. Ändringen innebär en korrigering av bilagans nummer, som ändras till 3 i och med att grund- skolans timplan upphävs , se SFS 2017:620. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.1. 21 § Omfattningen av studierna på nationella program anges i gymnasie- särskolepoäng. Utbildningens omfattning är 2 500 poäng. Fördelningen av poängen framgår av en poängplan i bilaga 4. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytter- ligare föreskrifter om poängplanen. Paragrafen innehåller bestämmelser om omfattningen av studierna på nationella program i gymnasiesärskolan. I första stycket finns bl.a. en hänvisning till en bilaga där det finns en poängplan. Ändringen innebär en korrigering av bilagans nummer, som ändras till 4 i och med att timplan upphävs , se SFS 2017:620. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.1. 5 § Beslut av en kommun eller ett landsting får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol i fråga om 1.godkännande enligt 2 kap. 5 § eller återkallelse av sådant godkännande enligt 26 kap. 13 eller 14 §, 2.bidrag enligt 8 kap. 21 §, 9 kap. 19 §, 10 kap. 37 §, 11 kap. 36 §, 14 kap. 15 §, 16 kap. 52 §, 17 kap. 35 § eller 19 kap. 45 §, 3.avstängning enligt 5 kap. 17 eller 19 §, 4.föreläggande för vårdnadshavare att fullgöra sina skyldigheter enligt 7 kap. 5. skolskjuts enligt 9 kap. 15 b § första stycket, 9 kap. 15 c § första stycket, 10 kap. 32 § första stycket, 10 kap. 33 § första stycket, 11 kap. 31 § första stycket, 11 kap. 32 § första stycket, 18 kap. 30 § första stycket eller 18 kap. 31 § första stycket, 6.ekonomiskt stöd till inackordering enligt 15 kap. 32 § eller 18 kap. 32 § första stycket, 7.medgivande att fullgöra skolplikten på annat sätt eller återkallelse av sådant medgivande enligt 24 kap. 23 eller 24 §, 8.rätt till bidrag enligt 25 kap. 10 eller 15 § eller återkallelse av sådan rätt en- ligt 26 kap. 13 §, 9.bidrag enligt 25 kap. 11 §, 10.tillfälligt verksamhetsförbud enligt 26 kap. 18 §, eller 11.vitesföreläggande enligt 26 kap. 27 §. Paragrafen reglerar vilka beslut av en kommun eller ett landsting som får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Ändringen i första stycket andra punkten innebär att hänvisningen till 17 kap. 31 § om bidrag för preparandutbildning tas bort, eftersom para- grafen upphävs. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.7. En hemkommun ska löpande hålla sig informerad om hur de ung- domar i kommunen är sysselsatta som 1.inte har fyllt , 2.har fullgjort sin skolplikt eller har blivit folkbokförda i landet vid en tid- punkt då de inte har skolplikt, 3.inte genomför utbildning i gymnasieskola eller gymnasiesärskola eller mot- svarande utbildning, 4.inte har en gymnasieexamen, 5.inte har ett gymnasiesärskolebevis, och 6.inte har fullföljt utbildning som motsvarar gymnasieskolan eller gymnasie- särskolan med godkänt resultat. Hemkommunen ska erbjuda de ungdomar som avses i första stycket lämpliga individuella åtgärder. Åtgärderna ska i första hand syfta till att motivera den en- skilde att påbörja eller återuppta en utbildning. Kommunen ska dokumentera sina insatser på lämpligt sätt. Kommunen ska föra ett register över de ungdomar som avses i första stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om den dokumentation och den behandling av personuppgifter som är nödvändig för att kommunen ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt första– I paragrafen finns bestämmelser om hemkommunens skyldighet att under vissa förutsättningar hålla sig informerad om vad ungdomar i kommunen som har fullgjort sin skolplikt är sysselsatta med och om åtgärder inom ramen för kommunernas s.k. aktivitetsansvar. I första stycket görs såväl redaktionella ändringar som ändringar i sak. Liksom tidigare gäller enligt första stycket första punkten att kom- munernas aktivitetsansvar omfattar ungdomar som inte har fyllt och som uppfyller övriga kriterier enligt första stycket. I första stycket andra punkten regleras ett annat av de kriterier som gäller för att en ungdom ska omfattas av aktivitetsansvaret. Det är att ungdomen har fullgjort sin skolplikt. Det förtydligas att ungdomar som inte har gjort sin skolplikt i omfattas av ansvaret om de har blivit folkbokförda i landet då de inte har skolplikt, givetvis under förutsättning att de uppfyller övriga kriterier i paragrafen. Bestäm- melser om när skolplikten inträder och upphör finns i 7 kap. Av första stycket tredje punkten framgår att en ungdom som i och för sig uppfyller kriterierna i första och andra punkterna ändå inte omfattas av kommunernas aktivitetsansvar om han eller hon genomför utbildning i gymnasieskola eller gymnasiesärskola eller motsvarande utbildning. Det innebär att ungdomar som uppfyller kriterierna i första och andra punk- ten men som går ett introduktionsprogram i gymnasieskolan eller ett in- dividuellt program i gymnasiesärskolan inte längre omfattas av kom- munernas aktivitetsansvar, så länge de går ett sådant program. Av fjärde punkten framgår att en ungdom som uppfyller kriterierna enligt första, andra och tredje punkterna inte heller ska omfattas av kommunernas aktivitetsansvar om han eller hon har en gymnasieexamen. Inte heller den som uppfyller kriterierna i övriga punkter och har ett gymnasiesärskolebevis omfattas av aktivitetsansvaret, vilket framgår av femte punkten. Slutligen framgår av sjätte punkten att aktivitetsansvaret inte heller omfattar en ungdom som uppfyller övriga kriterier och har fullföljt utbildning som motsvarar gymnasieskolan eller gymnasiesär- skolan med godkänt resultat. Det sistnämnda gäller t.ex. ungdomar som har avlagt International Baccalaureate (IB), har fullföljt gymnasial utbild- ning vid en internationell skola eller en skola utomlands och fått en exa- men eller motsvarande, eller som efter utbildning vid en folkhögskola har fått ett intyg om grundläggande behörighet till högskola eller yrkeshög- skola. Ändringarna i första stycket innebär att elever som uppfyller kriterierna i första, andra och tredje punkterna och som har gått i gymnasieskolan, men har fått ett studiebevis i stället för ett examensbevis numera ska om- fattas av kommunernas aktivitetsansvar. Studiebevis ska utfärdas för den som efter en eller flera kurser eller gymnasiearbetet har fått beslut om betyg som innebär att betyg inte har kunnat sättas enligt 15 kap. 27 § eller annars inte uppfyller kraven för gymnasieexamen (8 kap. 12 § gym- nasieförordningen [2010:2039]). Ändringarna i andra–fjärde styckena är endast följdändringar och av redaktionell karaktär. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.8. 26 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om bestämmandet av det bidrag som kommunerna enligt 8 kap. 21 §, 9 kap. 19 §, 10 kap. 37 §, 11 kap. 36 §, 14 kap. 15 §, 16 kap. 52 §, 19 kap. 45 § och 25 kap. 11 § är skyldiga att lämna till fristående förskolor, fristående skolor och enskilt bedriven pedagogisk omsorg. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om skyldighet för en kommun eller ett landsting att lämna uppgifter om verksamheten som behövs för beslut om bidrag till fristående förskolor och fri- stående skolor samt hur bidrag till en fristående förskola eller fristående skola eller annan enskild verksamhet har beräknats. Paragrafen innehåller normgivningsbemyndiganden avseende det kom- munala bidraget till fristående förskolor, fristående skolor och enskild verksamhet. Ändringen i första stycket innebär att hänvisningen till 17 kap. 31 § om bidrag för preparandutbildning tas bort, eftersom paragrafen upphävs. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.7. 27 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om det belopp som kommunen ska betala i stället för vad som anges i 8 kap. 21–23 §§, 9 kap. 19–21 §§, 10 kap. 37–39 §§, 11 kap. 36–38 §§, 16 kap. 52–55 §§ och 19 kap. 45–47 §§, när bidraget avser ett barn eller en elev som ges utbildning till följd av 2 och 3 §§ eller med stöd av föreskrifter som har med- delats med stöd av 5 §. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilket belopp som en kommun ska betala i stället för det belopp som följer av vissa be- stämmelser i skolformskapitlen om bidrag till fristående förskolor och fristående skolor, när det gäller vissa barn och elever. Ändringen i första stycket innebär att hänvisningen till 17 kap. 31– 34 §§ om bidrag för preparandutbildning tas bort, eftersom paragraferna Dessutom förtydligas att bemyndigandet även avser bidragsbe- lopp för barn, och inte bara för elever. Barn används som benämning på de som deltar i förskolan medan benämningen elever används på de som deltar i övriga skolformer och i fritidshemmet. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.7. Sammanfattning av betänkandet En gymnasie- utbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning (SOU 2016:77) och tilläggsdirektiv (dir. 2015:31, 2015:82 och 2015:141) är omfattande och spänner över drygt 20 olika delområden som rör gymnasieskolan. Regeringens mål enligt direktiven är att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Detta har utgjort en utgångspunkt för utredningens arbete och innebär ett fokus på ungas deltagande i gymnasieutbildning och på genomström- ningen i gymnasieskolan. Utredningen har utifrån ovan nämnda mål gjort en bred genomlysning av olika frågor och områden inom gymnasie- skolan. Enligt direktiven är det naturligt att gymnasieskolan behöver fortsätta utvecklas och anpassas till ett föränderligt samhälle, men det arbetet bör bygga vidare på centrala delar i den senaste gymnasiereformen. Utred- ningen ska överväga om gymnasieskolan ska vara obligatorisk eller om andra åtgärder som ger ungdomar motivation och drivkrafter att fullfölja en gymnasieutbildning är att föredra. Utredningen har även haft i upp- drag att analysera ett antal mer specifika frågor, däribland att se över be- stämmelserna om stöd, föreslå hur rätten till högskolebehörighet på yrkesprogram kan stärkas, hur introduktionsprogram kan utvecklas och att utreda möjligheterna att införa ämnesbetyg i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Utredningen ska även föreslå om det finns anledning att göra justeringar i utbudet av nationella program och inriktningar. Utifrån den analys som gjorts i förhållande till de olika delområdena föreslår utredningen många och varierande åtgärder för att alla ungdomar ska påbörja och nå målen för en gymnasieutbildning. Att föreslå åtgärder för att alla ska lyckas kan göras utifrån flera olika ambitionsnivåer. En utgångspunkt har varit att förslagen ska vara angelägna, viktiga för ut- veckling och hanterbara för gymnasieskolan. Utredningen har inte anvisats något reformutrymme, utan finansieringskällor måste redo- visas. Det finns vidare en brist på lärare i gymnasieskolan vilket utred- ningen beaktar i sina förslag. När det gäller frågan om ämnesbetyg be- hövs dessutom, enligt utredningens bedömning, ett flerårigt och långsik- tigt perspektiv. Nedan sammanfattas utredningens problemanalys och förslag. Deltagandet i gymnasieutbildning är högt men genomströmningen är problematisk Deltagandet i gymnasieutbildning i är mycket högt och det är mycket få ungdomar som inte börjar i gymnasieskolan. Endast av ungdomarna har inte påbörjat en sådan utbildning inom efter avslutad grundskola. Många personer i gymnasieåldern in- vandrar också till i gymnasieåldern och påbörjar studier i gymna- sieskolan, i första hand på introduktionsprogrammet språkintroduktion. Men även om de flesta ungdomar påbörjar en gymnasieutbildning är det inte alla som lyckas nå målen för sin utbildning. Det finns viss osä- kerhet i statistiken om studieavbrott men skillnaden är stor mellan natio- nella program och introduktionsprogram. Av de elever som påbörjar sina gymnasiestudier på ett nationellt program är det som bara går ett eller i gymnasieskolan. Av de elever som börjar på ett intro- duktionsprogram är det en större andel, , som bara går ett Sammantaget uppskattas att av samtliga elever inte går i gymnasieskolan utan avregistreras från utbildning tidi- Majoriteten av eleverna deltar alltså i utbildning , men det är en stor andel som inte får en gymnasieexamen , . minskar den andelen till . En mindre andel ele- ver på yrkesprogram får examen jämfört med elever på högskoleförbere- Elever som börjar sin tid i gymnasieskolan på ett intro- duktionsprogram behöver dessutom ofta än , om syftet är att nå en gymnasieexamen. Att en så stor andel elever inte når målen för utbildningen är en stor ut- maning för gymnasieskolan och medför svårigheter för de elever som be- Det innebär även en ökad risk för såväl arbetslöshet som ekono- miskt och socialt utanförskap. Utredningens uppgifter visar dock att en relativt stor del av denna grupp – ca en fjärdedel av dem som inte får examen – endast saknar godkända betyg i ett fåtal kurser. viktigt att samlat stärka förutsättningarna för elever att kunna nå målen för sin utbildning. Många faktorer påverkar genomströmningen Mycket i gymnasieskolan fungerar väl och många elever trivs och möts av kunniga och engagerade lärare. Utredningsarbetet innebär dock att problemområden lyfts fram och belyses i syfte att klarlägga hur fler ele- ver kan klara gymnasieskolan. Vissa av dessa områden kommenteras i det följande. Det finns inget enkelt svar på vad som påverkar genomströmningen i gymnasieskolan. Bilden av vad som orsakar studieavbrott och brister i studieframgång är komplex och en rad områden där olika förklaringar kan finnas har belysts i utredningens arbete. Det kan handla om såväl individuella som organisatoriska faktorer. Exempelvis har utredningen belyst brister vad gäller stöd, utbildningens upplägg, introduktionspro- grammens struktur och olika tillämpning av bestämmelserna om elevers rätt till utbildning. Det handlar även om vissa problem när det gäller gra- den av lärarstöd i undervisningen och att elever ibland inte möts med höga förväntningar. Skolors ansvarstagande för att individanpassa undervisningen och ge elever stöd förefaller inte lika etablerat i gymna- sieskolan som i . Gymnasieskolan arbetar i vissa fall också uppdelat och fragmentariskt. Systemet med en stor mängd kurser på de nationella programmen bidrar till detta. I vissa fall brister gymnasie- skolan även i att säkerställa att alla elever får tillräcklig undervisningstid. Det finns dessutom vissa problem kring elevers förutsättningar att bedri- va heltidsstudier och vad gäller utbildningens planering som en helhet. En ytterligare utmaning i gymnasieskolan är även en betydande brist på utbildade lärare. I vissa fall har dessutom olika kompetenser inom gym- nasieskolan svårt att samverka och får inte tillräckligt stöd för att göra det. Elevhälsan och studie- och yrkesvägledningen används inte i till- räcklig utsträckning som strategiska resurser. Många nyanlända elever har vidare kommit till i gymnasieåldern och vissa kan ha långt kvar till behörighet till ett nationellt program. Kontext, lärarstöd och ett elevcentrerat arbetssätt – framgångsfaktorer för att förebygga studieavbrott I den kunskapsgenomgång som utredningen gjort pekar mycket på att en sammanhållen kontext för eleven samt ett aktivt lärarstöd är centralt för att fler ska klara sina studier. Att skapa förutsättningar för delaktighet och gemenskap, liksom att verka för ett elevcentrerat arbetssätt och före- byggande elevhälsoarbete är också exempel på framgångsfaktorer. En tillräcklig och väl använd undervisningstid behövs vidare för att få fler elever att lyckas. Utredningens material visar dessutom att goda förkun- skaper från är mycket viktiga för att elever ska nå målen för ett nationellt program. har andelen elever som inte lyckas att bli behöriga till gymnasieskolans nationella program ökat. saknade av eleverna som gick ut behörighet till gymna- sieskolans nationella program. Antalet ungdomar i åldersgruppen 16– som invandrade till 2015 motsvarade dessutom en ökning med av denna åldersgrupp. Sammantaget gick 22,6 pro- cent av eleverna 1 på ett av gymnasieskolans intro- duktionsprogram /16. Språkintroduktion är det enskilt största programmet. Endast en mycket liten andel av eleverna på introduktionsprogram får examen från ett nationellt program . Programinriktat individu- ellt val är det introduktionsprogram där störst andel får examen; av de elever som var nybörjare på programmet 2011 fick exa- men . Det framstår som att introduktionsprogrammen inte alltid är tillräckligt strukturerade och att undervisningstiden som ges eleverna varierar. Introduktionsprogrammen riskerar ibland att inte ge elever ett tillräckligt varierat utbildningsinnehåll och det finns även skillnader vad gäller hur länge elever ges möjlighet att gå på ett introduktionsprogram. Elevers sökmönster och ungdomars etablering på arbets- marknaden Många ungdomar upplever arbetsmarknaden som osäker och svår att Enligt vissa studier vill många ungdomar skjuta yrkesval på framtiden genom att välja utbildningar som ses som generella. en större andel av föräldrarna till dagens ungdomar eftergymnasial ut- bildning jämfört med tidigare, vilket sannolikt påverkar ungdomarnas syn på olika utbildningsval. Sökmönster visar att elever i allt högre ut- sträckning väljer högskoleförberedande program, och utbildningar med ett mer generellt innehåll har kommit att efterfrågas alltmer. intresse för yrkesprogram fortsätter att minska, men fortsatt väljer (elever 1 /16) en yrkesutbildning och vissa elever är tydligt intresserade av en utbildning med tonvikt på ett yrkesin- Inom flera branschområden finns också goda möjligheter till arbete direkt efter en yrkesexamen från gymnasieskolan. Det kan finnas flera orsaker till det minskade intresset för yrkespro- gram, bl.a. attityder i samhället i stort. Trenden att färre elever väljer yrkesutbildningar finns även i fler länder. Men det kan också bero på att de högskoleförberedande programmen uppfattas som mer generella och att dessa ger fler möjligheter till fortsatta studier. Vidare kan det finnas en osäkerhet bland ungdomar och deras föräldrar vad gäller i vilken mån högskolebehörighet ges inom det yrkesprogram en elev vill välja på en Det finns flera möjligheter att läsa in högskolebehörig- het på yrkesprogrammen men det kräver aktiva val. Det ställer i många fall krav på att eleven får information om möjligheterna på den skola eller de skolor eleven är intresserad av att söka till. Arbetsmarknaden är föränderlig och det finns stora behov av arbets- kraft inom vissa områden medan behovet minskar inom andra. stor betydelse för individer att de är väl rustade genom en god utbildning för att kunna ställa om till ett annat jobb på samma eller högre kvalifika- Det är också betydelsefullt att ha möjlighet att kunna gå vidare Unga behöver således en gymnasieutbildning som ger framtidskompetenser och som möjliggör ett livslångt lärande. ringsstudier visar att fullständiga studier, eller att ha deltagit i gym- nasieskolan, är avgörande för en god etablering på arbetsmarknaden. Inriktning på utredningens förslag Utredningens förslag syftar till att ge förutsättningar för att alla ungdo- mar ska delta i och lyckas med sin gymnasieutbildning. Med utgångs- punkt i utredningens analys är förslagen inriktade mot följande. –Gymnasieskolan ges nya pådrivande uppgifter att främja att ung- domar deltar i gymnasieutbildning, att de ges möjlighet att nå målen för sina studier och att motverka studieavbrott. Flera åtgärder ska markera att alla ungdomar förväntas gå en gymnasieutbildning. –En helhetssyn på utbildningens upplägg betonas, t.ex. genom förslag som rör ämnesbetyg och stöd. –Möjligheterna för elever som inte når målen att gå i gymna- sieskolan ska förbättras. –Introduktionsprogrammen utvecklas för att ge en bättre struktur och bättre stödja övergångar till nationella program. –Möjligheterna till ett samlat och individanpassat stöd för de elever som behöver det förbättras. –Ett ökat fokus sätts och hur den följs upp och används. –Elevers rätt till högskolebehörighet på yrkesprogram utan aktiva val stärks och eleverna erbjuds även möjlighet till särskild behörighet, som yrkesinnehållet värnas. –Antalet inriktningar på nationella program minskas och vissa program och inriktningar breddas. Ett visst närmande mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program behövs. –Ett arbete mot ämnesbetyg i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan bör gå vidare. Ett utredningsunderlag ges angående förutsättningarna för ett sådant arbete. Sammanfattning av utredningens huvudsakliga förslag En gymnasieskola som främjar att alla ungdomar deltar i och når målen för en gymnasieutbildning Utredningen förordar andra åtgärder framför ett formellt gymnasieobli- gatorium. Flera bestämmelser föreslås som markerar vikten av att alla ungdomar deltar i gymnasieutbildning. Dessa bestämmelser bedöms bli tydligt vägledande för skolan, vårdnadshavare och elever och kan ge motsvarande signaler som ett obligatorium. Deltagandet i gymnasieutbildning är redan mycket högt, men en grupp elever gör aktiva studieavbrott vilket behöver förebyggas. Ett obligatori- um upp till skulle kunna vara ett möjligt alternativ för att ytterligare öka elevers deltagande och för att betona samhällsansvaret för elevers gymnasieutbildning. Men ett obligatorium skulle vara förknip- pat med problem som bl.a. rör behovet av vissa möjligheter till dispens för annan utbildning samt eventuella sanktioner och verktyg som behöver användas i de fall elever inte infinner sig till utbildningen. Utredningen bedömer därför att andra åtgärder än att göra gymnasieskolan obligato- risk är att föredra. Sådana åtgärder kan vara tydliga och vägledande men enklare att hantera i dialog med ungdomar som av olika anledningar har svårigheter. Även om ungdomar i gymnasieåldern inte omfattas av skolplikt är det rimligt att samhällsansvaret för att alla ungdomar ska klara en gymnasie- utbildning är långtgående. Utredningen menar att alla ungdomar bör väg- ledas till en gymnasieutbildning och även ges stöd att återgå till sådan ut- bildning i de fall de avbryter sina studier. Alla elever behöver få en bra start i gymnasieskolan och ges möjlighet att nå målen för utbildningen. För att insatserna som görs ska vara verkningsfulla krävs att gymnasieungdomar och deras vårdnadshavare engagerar sig aktivt. Ut- redningen föreslår därför bl.a. följande. –Ett mål att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieut- bildning förs in i skollagen. –Hemkommunen får ett nytt uppdrag som innebär en skyldighet att aktivt verka för att ungdomar som slutar därefter ska påbörja en gymnasieutbildning. –Skolan ska aktivt förebygga studieavbrott. Rektor ansvarar för en dia- log med den elev som vill avbryta sin utbildning, och skolan ska all- tid vidta åtgärder för att denna elev ska motiveras att fullfölja sin ut- –En systematisk överlämning ska ske när elever övergår från grund- skolan till gymnasieskolan. –Elevers och vårdnadshavares ansvar tydliggörs. Vårdnadshavaren ska medverka till att en ungdom påbörjar och deltar i en gymnasieutbild- ning. –Det kommunala aktivitetsansvaret ska i första hand syfta till att ung- domar ska påbörja eller återgå till gymnasieutbildning. –Nyanlända elever med uppehållstillstånd ska omfattas av aktivitets- ansvaret. –Möjligheten till fortsatt utbildning om eleven inte når målen tydlig- görs. En elev som inte fått examen ska i vissa fall ha rätt att gå längre i gymnasieskolan, t.ex. ett fjärde år. Stöd och vissa arbetssätt behöver utvecklas Utredningen föreslår nya bestämmelser för att öka likvärdigheten i hur gymnasieskolan arbetar med stöd och med utbildningens upplägg. Detta behövs för att möta behoven hos en allt mer heterogen elevgrupp.