prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — Av tredje stycket följer vidare att i sådan verksamhet som har godkänts av en djurförsöksetisk nämnd får injektioner ges och ingrepp och behandlingar utföras också av den som har föreskriven utbildning. Slutligen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer enligt fjärde stycket att meddela föreskrifter om undantag från första stycket. I förarbetena till lag angavs att med anlitande av veterinär av- ses, liksom lag, att behandlingen ska utföras av veterinären själv eller efter hans anvisningar. När det gäller operativa ingrepp bör det i princip inte få förekomma att någon annan än veterinären själv verk- ställer ingreppet. Gäller det annan behandling kan det däremot ibland vara tillräckligt att veterinären lämnar anvisningar till någon annan om behandlingens utförande (prop. 1987/88:93, s. 57). Enligt 4 kap. 1 § lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjuk- vård gäller dock numera som huvudregel ett förbud för den som utan att tillhöra djurhälsopersonalen yrkesmässigt utövar verksamhet inom dju- rens hälso- och sjukvård att utföra sådana åtgärder som anges i 11 § första stycket djurskyddslagen. Bestämmelser om undantag från detta förbud finns i föreskrifter som har meddelats av . I 2 kap. 3 § samma lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen finns också bestämmelser om möjligheterna för den som tillhör djur- hälsopersonalen att överlåta uppgifter åt någon annan som tillhör djur- hälsopersonalen. En veterinär eller annan djurhälsopersonal kan med andra ord bara överlåta åt någon annan att utföra behandling på det sätt som beskrivs i de ovan angivna förarbetena till djurskyddslagen om detta också är förenligt med nuvarande behörighetslagstiftning. har meddelat föreskrifter om en rad undantag för ope- rativa ingrepp och injektioner som får göras utan att det finns veterinär- medicinska skäl och utan att veterinär eller annan djurhälsopersonal behöver anlitas. Krav på veterinärmedicinska skäl och att anlita viss personal Utredningen föreslår att bestämmelserna i 10 och 11 §§ djurskyddslagen i stora delar förs över till den nya lagen. Utredningen föreslår dock att det även vid all penetration av hud eller slemhinnor (och inte endast vid injektioner) ska krävas att det finns veterinärmedicinska skäl och att veterinär eller annan djurhälsopersonal anlitas. Utredningen föreslår också att det ska införas ett krav på bedövning vid operativa ingrepp. Slutligen föreslår utredningen att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om villkor för och undantag från förbudet mot operativa ingrepp och penetration av hud och slemhinnor utan veterinärmedicinska skäl och villkor för och undan- tag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp. Enligt regeringens bedömning är bestämmelserna om att operativa in- grepp på och injektioner till djur enbart får göras av veterinärmedicinska 2017/18:147 skäl av grundläggande betydelse för att säkerställa att djur inte onödigt- vis utsätts för ingrepp av t.ex. rena kosmetiska skäl eller som görs för att komma tillrätta med problem i en dålig djurhållning. Det finns dock, som flera remissinstanser betonar, ett stort behov av att i vissa situationer och för vissa syften göra ingrepp på djur som inte är veterinärmedicinskt Det kan t.ex. handla om behovet att avhorna kalvar eller att chipmärka och tatuera djur i identifieringssyfte. Mot den bakgrunden gör regeringen bedömningen att den nuvarande bestämmelsen i sak bör föras över till den nya lagen. Även bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om operativa ingrepp på och injektioner till djur och om undantag från kraven, bör föras över till den nya lagen. Det bör inte längre uttryckligen anges att möjligheten att göra undantag från kravet på veterinärmedi- cinska skäl är begränsad till fall där det finns särskilda skäl. nad mot vad som gäller beträffande undantag från kraven beträffande operativa ingrepp och injektioner är dock inte avsedd. Katthjälp framför att det borde vara möjligt att söka dispens för ingrepp som inte specifikt nämns i föreskrifter un- der förutsättning att ingreppen behövs för djurets välfärd och har tillräck- ligt stöd av vetenskap och beprövad erfarenhet. Djurskyddslagen slår fast de grundläggande bestämmelserna om att operativa ingrepp på djur får göras endast när det är befogat av veteri- närmedicinska skäl och att sådana ingrepp ska göras av veterinär eller någon annan som tillhör djurhälsopersonalen. meddela ytterligare föreskrifter om operativa ingrepp och injektioner samt föreskrifter om undantag från förbudet mot operativa ingrepp och injektioner i andra fall än när det är veterinärmedicinskt befogat och när det finns särskilda skäl. Regeringen förutsätter att ändrar befintliga föreskrifter så att bestämmelserna är i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet och anser att bemyndigandena för täcker de behov som kan finnas av att meddela föreskrif- ter om vad som utöver det som framgår av djurskyddslagen och djur- skyddsförordningen ska gälla för operativa ingrepp på djur. föreslår att bestämmelsen om anlitande av veterinär eller annan djurhälsopersonal ska formuleras om för att det ska vara möjligt för en djurhållare att vända sig till en veterinär även om han eller hon inte bedriver djursjukvård yrkesmässigt. avses dock enligt 1 kap. 4 § lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård personer som har legitimation eller viss annan behörighet och som utövar verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. med andra ord inte något krav på att personen i fråga ska bedriva djur- sjukvård yrkesmässigt för att omfattas av uttrycket djurhälsopersonal. Med djurens hälso- och sjukvård avses enligt 1 kap. 3 § första och andra stycket samma lag alla åtgärder som vidtas för att medicinskt förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom, skada eller därmed jämförligt tillstånd hos djur samt utförande av operativa ingrepp på eller givande av injekt- ioner till djur i andra syften. Om någon med veterinärlegitimation eller annan behörighet enligt 1 kap. 4 § vidtar åtgärder som omfattas av 1 kap. 3 § är han eller hon vid utförandet av åtgärden att anse som djurhälso- personal och omfattas av bestämmelserna om skyldigheter och ansvar för djurhälsopersonal som finns i lagen om verksamhet inom djurens hälso- Det är med andra ord, med den föreslagna formuleringen, möjligt för en djurhållare att vända sig även till exempelvis en pension- erad legitimerad veterinär som inte längre bedriver djursjukvård yrkes- mässigt. Utredningen föreslår att det av bestämmelsen även ska framgå att opera- tiva ingrepp ska göras under bedövning och anger att det är en självklar- het att alla operativa ingrepp ska göras under bedövning. Utredningen gör vidare bedömningen att obedövad kastrering av smågrisar bör fasas ut efter lagens ikraftträdande. I nuvarande djurskyddslag finns inte något uttryckligt och generellt krav på bedövning. I stället föreskrivs i 25 § djurskyddsförordningen att vissa ingrepp ska ske under bedövning. gäller t.ex. enligt 25 § djurskyddsförordningen att kirurgisk kastrering av svin alltid ska ske under bedövning. I övrigt medför kravet på anlitande av veterinär och annan djurhälsopersonal vid genomförande av operativa ingrepp att bedövning i regel används vid operativa ingrepp. Regeringen delar utredningens bedömning att det bör införas ett krav på att operativa ingrepp som huvudregel ska göras under bedövning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör i enlig- het med utredningens förslag få rätt att meddela föreskrifter om undantag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp. Regeringens avsikt är det som huvudregel även ska vara möjligt att utföra sådana ope- rativa ingrepp som är tillåtna att utföra utan bedövning. Ett exempel på när det kan vara lämpligt att göra undantag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp är chipmärkning av djur, där lidandet vid märk- ningen är i princip lika stort som lidandet vid injektionen av bedöv- ningsmedlet. Det kan även finnas andra skäl att meddela föreskrifter om undantag där lidandet för djuret bedöms vara begränsat och där det finns klara fördelar, av djurskyddsskäl eller av andra tungt vägande skäl, med att utföra ett operativt ingrepp utan bedövning. Förslaget om penetration av hud och slemhinna Utredningen föreslår att uttrycket injektioner ska ersättas med ”pe- netration av hud och slemhinna”. Förslaget tar sikte på att det inte ska vara tillåtet för andra än djurhälsopersonal att behandla djur med aku- punktur. I utredningen görs bedömningen att det finns en risk att djur orsakas skada och lidande vid akupunktur eller annan penetration av hud och slemhinnor. Utredningen hänvisar till de överväganden som gjordes i betänkandet Alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur (SOU 2001:16) i vilket det föreslogs att ingrepp som innebär penetration av hud och slemhinna bara skulle få utföras av veterinärer. Förslaget genomför- des inte. I betänkandet Behörighet och ansvar inom djurens hälso- och sjukvård (SOU 2005:98) gjordes bedömningen att begränsningar i rätten att be- handla djur bara ska införas om det är motiverat av bl.a. djurskyddsskäl eller för att skydda djurs och människors hälsa. Att förbjuda yrkesutövare att företa vissa åtgärder är ett ingrepp i yrkesfriheten och den möjligheten ska därför tillämpas restriktivt. Regeringen delade i den proposition som 2017/18:147 lämnades till denna bedömning och konstaterade, i fråga om behandling av djur med akupunktur, att det, såvitt regeringen känner till, inte har rapporterats några problem med att andra yrkesgrupper utför akupunkturbehandlingar. I propositionen angavs vidare att regeringen är beredd att ompröva frågan om det skulle visa sig att det finns problem med att akupunkturbehandlingar utförs av personer som inte tillhör djurhälsopersonalen (prop. 2008/09:94, s. 86). Utredningen pre- senterar inte något nytt underlag som skulle motivera ett förbud för den som inte tillhör djurhälsopersonalen att behandla djur med akupunktur. Regeringen anser därför att det inte är aktuellt att genomföra utredningens förslag. Bestämmelsernas tillämpning i fråga om försöksdjur Några remissinstanser anser att bestämmelsen bör ändras så att försöks- djurspersonal med föreskriven utbildning även får administrera läkeme- del och utföra behandlingar som inte har beslutats av en djurförsöksetisk nämnd. Sådan behandling föreslås vara under försöksdjursveterinärens ansvar. Enligt nuvarande lag gäller undantaget från förbudet att göra operativa ingrepp på eller ge injektioner till djur i andra fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl i fråga om försöksdjur enbart i sådan verksamhet som har godkänts av en djurförsöksetisk nämnd. Detsamma gäller undantaget från kravet på att anlita veterinär eller annan djurhälso- personal för operativa ingrepp på, injektioner till eller behandling av djur. Regeringen bedömde i förarbetena till den nuvarande bestämmelsen att den tidigare lagtexten, som medgav undantag för djur som användes för ändamål enligt 19 § djurskyddslagen (dvs. djurförsök), var otydlig och kunde leda till den oönskade konsekvensen att ett operativt ingrepp görs på ett försöksdjur – utan anlitande av veterinär eller utan att det är veterinärmedicinskt befogat – även om djuret tillfälligt inte används i något djurförsök. För att undvika detta ansåg regeringen att undantags- bestämmelsen borde formuleras så att den knyter an till den godkända verksamheten i stället för till djuret (se prop. 2001/02:93 Ändringar i djurskyddslagen m.m., s. 18). Regeringen har förståelse för behovet av att i vissa fall ta försöksdjurs- personal i anspråk för att utföra även sådana behandlingar av försöksdjur som inte omfattas av ett etiskt godkännande. Försöksdjurspersonal är välutbildad och har den kunskap och färdighet som krävs för att rent praktiskt genomföra vissa behandlingar av djur. Regeringen anser att bör undersöka behovet och lämpligheten av att i före- skrifter reglera vilka behandlingar, som inte omfattas av ett godkänt djurförsök, som försöksdjurspersonal ska få utföra på försöksdjur och i övrigt, vad som ska gälla för sådana behandlingar. Föreskrifter om detta kan meddelas med stöd av det i bestämmelsen föreslagna bemyndi- gandet. I övrigt bör dock de nuvarande undantagen från kraven på veterinär- medicinska skäl och anlitande av djurhälsopersonal för verksamhet som godkänts av en djurförsöksetisk nämnd föras över till den nya lagen. Att undantagen är begränsade till verksamhet som godkänts av en djurför- söksetisk nämnd kan också väcka frågan om vad som gäller vid djurför- sök med sådana djurklasser där etiskt godkännande inte krävs. getts i avsnitt 6.2 bör dock lagens bestämmelser i allmänhet tillämpas bara på vissa djurkategorier. Kraven på veterinärmedicinska skäl och anlitande av djurhälsopersonal vid operativa ingrepp och injektioner bör med hänsyn till detta inte tillämpas vid djurförsök med sådana djur- klasser där etiskt godkännande inte krävs. I annat fall skulle strängare regler gälla vid djurförsök med djurklasser, där det inte krävs ett etiskt godkännande, än för de djurklasser som omfattas av sådana krav. Detta är givetvis inte regeringens avsikt. Behandling med receptbelagda läkemedel föreslår att det till de i bestämmelsen uppräknade åtgär- derna som endast får göras av veterinär eller någon annan som tillhör djurhälsopersonalen ska fogas en ny punkt om behandling med receptbe- lagda läkemedel. Det är möjligt att t.ex. beställa läkemedel över internet från länder som inte har förskrivningskrav. Även vid behand- lingar som har påbörjats av veterinär kan läkemedel bli över, och finns inte någon uttrycklig reglering som säger att en djurhållare måste anlita en veterinär för att få inleda läkemedelsbehandling. Det innebär att djurhållaren själv kan ge sitt djur vård även med receptbelagda läkeme- del om han eller hon har tillgång till sådana utan ordination av veterinär. anser att detta inte är en godtagbar situation och ser ett begynnande djurskyddsproblem. bedömer att djurhållare i viss utsträckning kan ge sina djur egenvård utan att djurskyddet riske- ras, men att denna inte ska omfatta receptbelagda läkemedel. Liksom bör det enligt verket ges möjlighet för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att föreskriva om undantag. Sådana kan villkoras, vilket, enligt , skulle ge uttrycket villkorad läkemedelsanvändning en reell innebörd. Regeringen bedömer att frågan om användning av läkemedel är viktig från flera utgångspunkter. Det är viktigt från djurskyddssynpunkt att djur som är sjuka eller skadade får relevant vård. Om det finns behov av att behandla djur med läkemedel är en fråga som normalt bör avgöras av veterinär. I vissa fall får även en annan person avgöra om djur ska be- handlas med läkemedel. Ett exempel på detta är s.k. villkorad läkeme- delsanvändning som omnämns i remissvar. Enligt gäl- lande föreskrifter får en veterinär under vissa förutsättningar förskriva läkemedel för villkorad läkemedelsanvändning för att användas av djur- hållare, för behandling av symtom eller för förebyggande av sjukdom, i dennes besättning, se 4 kap. i Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2013:42) om läkemedel och läkemedelsanvändning. Regeringen bedömer att villkorad läkemedelsanvändning kommer att vara mycket vanlig inom lantbruket. Det är därför, inte minst för att motverka utveckl- ing av antibiotikaresistens, viktigt att läkemedel hanteras på ett ansvars- fullt sätt. bedömer att det saknas möjlig- heter att ställa krav på djurhållaren i fråga om hantering av läkemedel. Regeringen anser att frågan om att reglera användningen av receptbe- lagda läkemedel behöver övervägas ytterligare. En sådan reglering skulle kunna vara motiverad av andra skäl än djurskydd, t.ex. för att tillgodose behovet av ett gott smittskydd, bekämpning av antibiotikaresistens, livs- medelssäkerhet och folkhälsa. Det behöver därför också analyseras i 2017/18:147 vilken lagstiftning en reglering av djurhållares användning av läkemedel i så fall bör ske. Regeringen anser sammanfattningsvis att de nuvarande bestämmelserna om krav på veterinärmedicinska skäl och anlitande av veterinär eller annan djurhälsopersonal vid utförande av vissa åtgärder bör föras över till den nya lagen med tillägget att operativa ingrepp ska göras under bedövning och att regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer får meddela föreskrifter om undantag från kravet på bedövning. 9.3Förbud mot att tillföra hormoner Regeringens förslag: Det nuvarande bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrif- ter om villkor för eller förbud mot tillförsel av hormoner eller andra ämnen till djur för att påverka djurets egenskaper i annat syfte än att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller sjukdomssymtom förs över till den nya lagen med en viss språklig justering. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens förslag. Utredningen föreslår att det på lagnivå införs ett förbud mot att ge djur hormoner eller andra ämnen för att påverka djurets egenskaper i annat syfte än att förebygga, påvisa, bota eller lindra sjukdom eller sjukdoms- symtom samt att regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om eller i enskilda fall beslut om undantag från förbudet. Remissinstanserna: De få remissinstanser som kommenterar förslaget tar upp frågan om att undantag behövs inom försöksdjursverksamhet och för att undvika dräktighet för t.ex. katter. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelse i 12 § djurskyddslagen första stycket första punkten får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot tillförsel av hormoner eller andra ämnen till djur för att påverka djurets egenskaper i annat syfte än att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller sjukdomssymtom. Bemyndigandet gäller enligt andra stycket inte ämnen som omfattas av lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter. I 28 § djurskyddsförordningen anges att det är förbjudet att tillföra djur hormoner eller andra ämnen för att påverka djurets egenskaper i annat syfte än att förebygga, påvisa, bota eller lindra sjukdom eller sjukdomssymtom. bemyndigas att meddela föreskrifter om undantag eller för ett särskilt fall medge undantag från första stycket. Utredningen föreslår att bestämmelsen i nuvarande djurskyddsförord- ning överförs till lagen utan några ändringar i sak. Regeringen har emellertid i avsnitt 5.2 gjort bedömningen att någon sådan generell för- flyttning från förordning till lag inte bör ske. Regeringen anser därför att ett förbud mot hormoner även fortsättningsvis kan regleras i djurskydds- förordningen och att det nuvarande normgivningsbemyndigandet i 12 § första stycket första punkten djurskyddslagen med viss språklig justering Prop. 2017/18:147 bör föras över till den nya lagen. De bestämmelser som får meddelas med stöd av det föreslagna be- myndigandet kommer, i enlighet med vad som uttalats i avsnitt 6.2, inte att kunna tillämpas på alla kategorier av djur. 10 Slakt och annan avlivning av djur 10.1Grundläggande krav när djur slaktas och avlivas Regeringens förslag: Den nuvarande bestämmelsen om att djur när de förs till slakt och när de slaktas eller avlivas i andra fall ska skonas från onödigt obehag och lidande förs över till den nya lagen. Ett djur som slaktas eller i andra fall avlivas genom avblodning ska vara bedö- vat. Innan djuret är dött får inte några andra åtgärder vidtas. Det för- tydligas att bestämmelserna om slakt och avlivning gäller utöver vissa angivna bestämmelser i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av om skydd av djur för avlivning. Kravet på bedövning gäller inte i sådana situationer som avses i artikel 1.2 och 2 d i rådets förordning (EG) nr 1099/2009, i den ursprungliga lydelsen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår, till skillnad från regeringen, även att det i lagen ska anges att bedövning före slakt ska ske så att djuret blir medvetslöst och att medvetandet inte får återkomma. Remissinstanserna: En klar majoritet av de remissinstanser som kommentarer förslaget, däribland ett antal länsstyrelser, Djurens Rätt, Djurskyddet , () och ytterligare nio organisationer inom lantbruksnäringen, ställer sig positiva till det undantagslösa bedövningskravet. anser att kravet på omedelbar medvetslös- het bör övervägas för all avlivning av ryggradsdjur. och Fiskhälsan avstyrker förslaget att djuret vid be- dövning ska förlora medvetandet eftersom detta omöjliggör gasbedövning. tillstyrker i övrigt förslaget. och Svenska Samernas Riksför- bund anser att vissa undantag från bedövningskravet bör kunna göras även fortsättningsvis. menar att det är av stor vikt att undantag görs för halsdislokation och dekapitering av fjäderfä om det är nödvändigt i diagnostiskt syfte för att snabbare kunna få diagnos vid sjukdomsutbrott. anser att nackstick på ren bör vara tillåtet i nödsituationer. Eftersom det råder förbud att medföra vapen på terrängfordon kan nödsituationer uppstå där djur inte kan avlivas inom rimlig tid eftersom bestämmelserna i 2017/18:147 jordbruksverks föreskrifter om avlivning i praktiken innebär distansav- livning med vapen. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelse i 13 § djurskyddslagen ska djur när de förs till slakt och när de slaktas skonas från onödigt obehag och lidande. Detsamma gäller när djur avlivas i Av 14 § första stycket djurskyddslagen följer att husdjur vid slakt ska vara bedövade när blodet tappas av. Andra åtgärder vid slakten får inte vidtas innan djuret är dött. Kravet på bedövning gäller dock, enligt andra stycket, inte om djur till följd av sjukdom eller olycksfall måste slaktas genast. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt tredje stycket också meddela föreskrifter om undan- tag från bedövningskravet för fjäderfä och kaniner. myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas också i 15 § djur- skyddslagen att meddela ytterligare föreskrifter om slakt och om avliv- ning av djur i andra fall. I 30 § djurskyddsförordningen anges att bedövning före slakt ska ske så att djuret snabbt blir medvetslöst och att medvetandet inte får åter- bemyndigas att meddela föreskrifter om vilka bedövningsmetoder som får användas. Enligt 31 § djurskyddsförordning- en får också meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om undantag från bedövningskravet i 14 § första stycket djurskyddslagen för fjäderfä och kaniner. enligt 32 § djurskyddsförordningen meddela ytterligare föreskrifter om slakt och om avlivning i andra fall. Regler om slakt och avlivning finns i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2012:27) om slakt och annan avlivning av djur och, beträffande försöksdjur, i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2012:26) tillämpas också rådets förordning (EG) nr 1099/2009. Förordningen gäller enligt artikel 1.1 avlivning av djur som föds upp eller hålls för produktion av livsmedel, ull, skinn, päls eller andra produkter samt avlivning av djur vid besättningsavlivning och därmed sammanhängande verksamhet. enligt artikel 2 n en process för avlivning av djur av folkhälso-, djur- hälso-, djurskydds- eller miljöskäl under tillsyn av den behöriga myndig- Från förordningens tillämpningsområde undantas dock enligt artikel 1.3 djur som avlivas under vetenskapliga experiment som utförs under tillsyn av en behörig myndighet, under jakt och fiske eller under kultur- eller sportevenemang samt fjäderfä, kaniner och harar som av ägaren slaktas utanför ett slakteri för privat konsumtion i hemmet. kel 3 anges allmänna krav för avlivning och därmed sammanhängande verksamhet, bl.a. ska djur enligt artikel 3.1 förskonas från all smärta,