prop · H503204 · 2018-03-21 00:00:00 — håller med om att det är önskvärt att se över regelverket kring behörighetsgivande och högskoleintroducerande utbildningar. (numera ) instämmer i utredningens slutsats att förordningen om högskoleintroducerade utbildning inte är helt ändamålsenlig och välkomnar en översyn. 2017/18:204 Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har tidigare informerat om de bedömningar som ligger till grund för den nuvarande regleringen om collegeutbildning och basårsutbildning. Basårsutbildningen tillkom efter att ha aviserats i kompletteringspropositionen för /93 (prop. 1991/92:150, bet. 1991/92:FiU30, rskr. 1991/92:350). Utbildningen kunde först endast ges i anslutning till vissa utbildningar, t.ex. naturvetenskapliga och tekniska. I propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15, bet. 2001/02:UbU4, rskr. 2001/02:98) bedömde dock regeringen bl.a. att denna utbildning i princip borde kunna anordnas i anslutning till samtliga högskoleprogram där antalet behöriga sökande erfarenhetsmässigt är lägre än antalet platser. Collegeutbildningen aviserades i propositionen Den öppna högskolan. Regeringen bedömde att högskolor borde ges möjlighet att i rekryteringsfrämjande syfte erbjuda en introducerande utbildning i samarbete med vuxenutbildning. Det högskoleintroducerande utbildningssamarbetet borde enligt bedömningen bestå av en gymnasial del och en högskoledel om högst 20 poäng (motsvarande 30 högskolepoäng ). Som anförts i avsnitt 7.1 har fått synpunkter på att varken collegeutbildningen eller den kommunala vuxenutbildningen är helt optimala för syftet att kunna erbjuda t.ex. nyanlända en högskoleintroducerande utbildning som ger kunskaper i svenska motsvarande de krav som ställs för grundläggande behörighet. Även när det gäller basårsutbildningen har det till regeringen framkommit att nuvarande reglering inte är ändamålsenlig. () har det därför inletts en översyn av både förordningen om högskoleintroducerande utbildning och förordningen om behörighetsgivande förutbildning vid universitet och högskolor. Översynen kan komma att leda till ändringar i förordningarna som avviker från de bedömningar som regeringen har redovisat för och som ligger till grund för den nuvarande regleringen. Bättre förutsättningar för högskole- Ansvarsfördelningen behöver bli tydligare och vissa högskolor kan ha behov av mindre För att högskolorna ska kunna fullgöra sitt breda och samhällsviktiga uppdrag krävs starka och ansvarsfulla lärosäten som har förmåga att prio- ritera och fatta strategiska beslut. Att roll- och ansvarsfördelningen i led- ningen är tydlig och att styrelsen har en ändamålsenlig storlek och sam- mansättning är viktiga förutsättningar för ett effektivt ledarskap. är dock regelverket sådant att myndighetschefen, dvs. utses till styrelsens ordförande. Detta kan skapa en sammanblandning av rollerna i högskolans ledning och medföra risk för jäv och otydliga an- Prop. 2017/18:204 svarsförhållanden. Samma sak gäller om någon annan anställd vid hög- skolan utses till ordförande i styrelsen. Det har vidare från företrädare för högskolorna framförts att dagens högskolestyrelser med femton ledamöter är för stora för vissa högskolor beroende på dessa högskolors behov och förutsättningar. 8.2Nuvarande bestämmelser om ledningen för universitet och högskolor För högskolor med statlig huvudman gäller utöver det allmänna regelverket för statliga myndigheter särskilda regler i högskolelagen (1992:1434) och till den lagen anslutande förordningar, bl.a. högskoleförordningen (1993:100), förordningen (1993:221) för och förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan. Myndighetsförordningen (2007:515) gäller för högskolorna med vissa undantag. När det i detta avsnitt redogörs för bestämmelser i högskoleförordningen gäller motsvarande även för och Försvarshögskolan, om inte annat anges. Rektor leder verksamheten under styrelsen Universitet och högskolor är styrelsemyndigheter. Styrelsen ska ha inseende över högskolans alla angelägenheter och svara för att dess uppgifter fullgörs. För ledningen av verksamheten närmast under styrelsen ska varje högskola ha en rektor (2 kap. 2 och 3 §§ högskolelagen). Vid tillämpningen av myndighetsförordningen ska med myndighetschef förstås rektor (1 kap. 5 § högskoleförordningen). Rektor anställs genom beslut av regeringen för högst efter förslag från styrelsen för högskolan och anställningen får förnyas (2 kap. 8 § högskoleförordningen). Styrelsens och rektors uppgifter och ansvar preciseras i 2 kap. högsko- Styrelsen beslutar i frågor av principiell och övergripan- En av styrelsens uppgifter är att lämna förslag till regeringen om vem som ska utses som rektor för lärosätet. Andra frågor än de som ska avgöras av styrelsen ska avgöras av rektor om inte annat är före- skrivet i lag eller förordning eller styrelsen har beslutat något annat. Dock får inte styrelsen ta över uppgifter om det i högskoleförordningen eller annars har föreskrivits att de ska ankomma på rektor. Styrelsens ledamöter och vem som utser dem I 2 kap. högskolelagen och 2 kap. högskoleförordningen finns bestäm- melser om styrelsens ledamöter och vem som utser dem. högskola ska bestå av en ordförande och 14 andra ledamöter. går i styrelsen och av 2 kap. 4 § högskolelagen och bestämmelserna i högskoleförordningen följer att rektor eller någon annan anställd vid hög- skolan kan utses till ordförande. Lärarna och studenterna har enligt hög- skoleförordningen rätt att utse tre ledamöter vardera. ordföranden och de övriga, s.k. externa ledamöterna. Detta görs efter för- slag från två nomineringspersoner som utses av regeringen (2 kap. 7 b § 2017/18:204 fanns det en bestämmelse i 2 kap. 4 § högskolelagen om att regeringen till ordförande i styrelsen bör utse någon som inte är anställd vid den högskola som uppdraget avser. Denna bestämmelse togs bort 2007. Regeringen motiverade då förändringen med ett ökat självbestämmande för lärosätena, även om regeringen också utifrån vad som framkommit i remissvaren konstaterade att flertalet lärosäten skulle komma att välja en extern ordförande (prop. 2006/2007:43). 8.3Ordföranden i styrelsen för ett universitet eller en högskola bör inte få vara anställd vid högskolan Regeringens bedömning: Ordföranden bör inte få vara anställd vid högskolan. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens bedömning men i promemorian föreslås att regleringen ska införas i lag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Det gäller bl.a. Statskontoret, , , , , , , larna, , , , , Kungl. , Kommuner och Landsting, och . har inget att erinra mot förslaget men anser att det delvis kan ses som en inskränkande reglering av universitets och högskolors handlingsfrihet vad gäller den egna interna organisationen. i tillstyrker förslaget men anser att en renare och tydligare linje i ansvarsutkrävandet skulle skapas om rektor rapporterade till styrelsen utan att själv vara ledamot. Skälen för regeringens bedömning: kan en högskolas rektor eller någon annan anställd vid högskolan utses till ordförande i högskolans styrelse. Att rektor kan utses till ordförande riskerar att skapa en otydlig roll- och ansvarsfördelning i högskolans ledning, eftersom rektorn leder den operativa verksamheten vid högskolan under styrelsen. Styrelsen och dess ordförande har t.ex. en central roll vid uppföljning av verksamheten och bedömning av rektorns resultat. Om rektor är ordförande för styrelsen försvåras detta ansvarsutkrävande. Detta betonas av exempelvis . Styrelsen ansvarar vidare för att lämna förslag till regeringen om vem som ska anställas som rektor. Om rektor är styrelseordförande finns det risk att jävssituationer och oklarheter uppstår i denna process. Detta framhålls bl.a. av och De nackdelar som finns med nuvarande reglering utgör enligt regeringens uppfattning goda skäl för att skilja på rollen som styrelseordförande och rollen som rektor. En sådan åtskillnad kan, som påtalas av , också motiveras av att det förhindrar att en en- skild person får en alltför dominerande roll i styrelsen. Regeringen anser att fördelarna med ökad tydlighet väger tyngre än Prop. 2017/18:204 den nackdel i form av en mindre begränsning av lärosätenas möjlighet att själva bestämma om sin organisation, som identifierar. Möjligheten att utse rektor eller någon annan anställd vid lärosätet till ordförande för styrelsen har inte heller utnyttjats under de fyra mandatperioder som det har varit möjligt. Som bl.a. konstaterar, innebär förslaget därför i praktiken ingen förändring utan utgör snarare en bekräftelse av etablerad praxis. Det är emellertid principiellt viktigt att tydliggöra rollfördelningen mellan myndighetschefen och styrelsen. Regeringen ser vidare, i likhet med exempelvis och Naturvetarna, positivt på en reglering som i sak blir densamma som den som redan gäller för andra styrelsemyndigheter, nämligen att myndighetschefen ingår i styrelsen, men inte ska vara dess ordförande (10 § myndighetsförordningen). Att myndighetschefen inte ens skulle ingå i styrelsen, som Kungl. i föreslår, vore däremot ett alltför långtgående avsteg från regelverket för övriga styrelsemyndigheter. Enligt regeringens uppfattning är det inte heller lämpligt att andra anställda vid högskolan än rektor kan utses till ordförande. Om en anställd som lyder under rektor har rollen som ordförande i styrelsen, som i sin tur är överordnad rektor, uppstår en oklar ansvarskedja. Regeringen bedömer alltså att varken rektor eller någon annan anställd vid en högskola bör få utses till ordförande för högskolans styrelse. Det är regeringen som utser ordföranden i en högskolas styrelse och som således kan besluta i enlighet med en sådan ordning. Att rektor eller någon annan anställd inte bör få vara ordförande bör ändå regleras i författning. Ordföranden och övriga externa ledamöter i styrelsen utses nämligen av regeringen efter förslag från två nomineringspersoner. Dessa har ett självständigt uppdrag att lämna förslag till externa ledamöter i styrelsen, även om det är regeringen som beslutande instans som inom ramen för givna föreskrifter slutligen bedömer om en föreslagen person ska utses eller inte. Det bör därför regleras i författning så att det blir tydligt för nomineringspersonerna att en rektor eller annan anställd inte kan komma i fråga som ordförande. I motsats till promemorians förslag anser regeringen dock att detta bör regleras på förordningsnivå på samma sätt som gäller för andra myndigheter i myndighetsförordningen. 8.4Högskolornas möjlighet att ha mindre styrelser ses över Regeringens bedömning: Det pågår en översyn av möjligheten till mindre högskolestyrelser. Denna kan leda till förordningsändringar som avviker från ett ställningstagande av som har legat till grund för den nuvarande regleringen av styrelsens sammansättning. Skälen för regeringens bedömning: Regleringen av högskolestyrel- sernas storlek och sammansättning har varit föremål för ett flertal revide- En viktig utgångspunkt för dessa 2017/18:204 och relaterade reformer har varit att säkra studenternas rätt till inflytande över högskolans verksamhet. Motivet har bl.a. varit att ett starkt student- inflytande bidrar till att stärka högskolornas kvalitetsarbete. högskoleförordning reglerades inte hur många studentrepre- sentanter som skulle finnas i högskolestyrelserna, utan detta bestämdes av regeringen särskilt för varje högskola. Genom en ändring 1995 före- skrevs dock att studenterna skulle vara representerade med minst två le- damöter i styrelsen. Ändringen gjordes för att stärka studenternas formel- la inflytande (prop. 1994/95:100, bil 9). Vid behandlingen av regeringens proposition Högskolans ledning, lärare och organisation (prop. 1996/97:141) rörde fem motioner behovet av ett ökat studentinflytande, bl.a. en ökad studentrepresentation i högskolestyrelserna. skottet uttalade som sin mening att studenternas representation i högsko- lestyrelserna borde utökas till minst tre och föreslog att med anledning av motionerna som sin mening borde ge regeringen till känna vad utskottet anfört. biföll hemställan (bet. 1997/98:UbU03, 1997/98:12). Regeringen beslutade därför om en ändring i högskoleförordningen med innebörden att studenter har rätt att vara representerade i högskolestyrelsen med tre ledamöter. Regeringen har i flera reformer gjort insatser för att på olika sätt fort- satt säkra ett starkt studentinflytande och en aktiv studentmedverkan. Efter förslag i propositionen Studentinflytande och kvalitetsutveckling i högskolan (prop. 1999/2000:28) framgår det av högskolelagen att kvali- tetsarbetet är en gemensam angelägenhet för högskolornas personal och Studenterna ska ha rätt att utöva inflytande över utbildning- en vid högskolorna och högskolorna ska verka för att studenterna tar en aktiv del i arbetet med att vidareutveckla utbildningen (1 kap. 4 och 4 a §§). Dessa bestämmelser utgör utgångspunkter när det gäller regle- ring av studentinflytande i formella organ och synen på studenter som medaktörer i verksamheten. regleras att det totala antalet ledamöter i samtliga högsko- lestyrelser ska vara 15. I den s.k. (U 2014:11) redo- visades dock att företrädare för högskolor anser att dagens styrelser be- stående av 15 ledamöter i vissa fall är för stora. för universitet och högskolor – ledamöternas tillsättning och ansvar 2015/16:131, bet. 2015/16:UbU20, rskr. 2015/16:266) anförde re- geringen att den kan se fördelar med en ökad flexibilitet vad gäller anta- let styrelseledamöter, och att det därför finns anledning att överväga en gjordes bedömningen att de externa ledamö- terna även fortsättningsvis bör utgöra majoriteten av ledamöterna. I en departementspromemoria utarbetad inom (Ut- bildningsdepartementet) föreslås att en styrelse för en högskola som hu- vudregel ska bestå av 15 ledamöter men att regeringen får besluta att sty- relsen ska bestå av 11 ledamöter om det finns skäl för det med hänsyn till Om regeringen har beslutat att styrelsen ska bestå av 11 ledamöter ska lärarna och studenterna ha rätt att utse två ledamöter vardera i styrelsen. Vidare ska externt utsedda styrelseledamöter vara i Departementspromemorian har remitterats och majoriteten av remissinstanserna är positiva. Bland annat tillstryker förenade studentkårer förslagen och anser att två studenter är ett minimum för att inte undergräva studentinflytandet. Det har med anledning av departementspromemorians förslag inletts Prop. 2017/18:204 ett arbete inom med att se över möjligheten till mindre I det sammanhanget avser regeringen att vid behov ändra i förordningsbestämmelser om styrelsernas sammansättning på ett sätt som avviker från det ställningstagande av som har legat till grund för den nuvarande regleringen av styrelsens sammansättning. Be- tydelsen av att säkra ett fortsatt starkt studentinflytande är vägledande i arbetet. 9Ändring i lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde 9.1Upphävande av en paragraf Regeringens förslag: Till följd av att en paragraf i lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde har upphävts ska en annan paragraf i samma lag som hänvisar till den upphävda paragrafen upphävas. Remissinstanserna: Förslaget har inte remissbehandlats. i och har beretts tillfälle att yttra sig över ett utkast till förslag, som överensstämmer med förslaget i rutan. i har inte inkommit med något yttrande. har inte beretts tillfälle att yttra sig eftersom dess granskning bedöms sakna betydelse. Skälen för regeringens förslag: I propositionen Kunskap i samverkan – för samhällets utmaningar och stärkt konkurrenskraft (prop. 2016/17:50) bedömde regeringen att utbildningsbidraget för doktorander borde tas bort. Den bedömningen innebar att förordningen (1995:938) om utbildningsbidrag för doktorander vid statliga högskolor samt i , borde upphöra att gälla vid utgången av . Det bedömdes dock också att förordningen fortfarande borde gälla för den som fått utbildningsbidrag, men längst till utgången av . I propositionen föreslog regeringen att det skulle göras följdändringar i ett antal lagar som innehöll bestämmelser om utbildningsbidrag för doktorander. Det föreslogs bl.a. att 2 § lagen (1976:1046) om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde skulle upphöra att gälla vid utgången av . Av den paragrafen framgick att i prövar frågor om utbildningsbidrag för doktorander till studerande vid högskolan och att beslut enligt paragrafen fattas av högskolans lärarråd. den upphävda paragrafen fortfarande ska gälla för utbildningsbidrag för 2017/18:204 doktorander som lämnas . antog regeringens förslag (bet. 2016/17:UbU12, rskr. 2016/17:208). Regeringen beslutade därefter att förordningen om utbildningsbidrag för doktorander skulle upphöra att gälla i enlighet med bedömningen i propositionen. I 14 § lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde anges att om ett beslut som avses i 2 § får överklagas, ska vissa bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223) tillämpas. När 2 § upphävdes förlorade 14 § sitt syfte. Den paragrafen borde således ha upphävts som 2 § upphävdes. Re- geringen har uppmärksammat att detta inte har skett. Det föreslås därför att 14 § lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom Ut- bildningsdepartementets verksamhetsområde ska upphöra att gälla. föreslår i sitt betänkande Tillträde för nybörjare – ett öppnare och enklare system för tillträde till högskoleutbildning (SOU 2017:20) att de nya bestämmelserna om behörighet och urval ska träda i kraft och i huvudsak börja tillämpas i antagningen till utbildning som påbörjas efter . Regeringen anser, i likhet med , att det är av stor vikt att nya tillträdesbestämmelser införs med god framförhållning. Bestämmelserna bör vara kända redan då den första kullen gymnasieelever som kan söka en högskoleutbildning enligt de nya bestämmelserna, ska söka till gymnasieskolan. Det ger både den gruppen och andra grupper av presumtiva sökande möjlighet att göra de utbildningsval som är nödvändiga för att ha möjlighet att kunna söka och antas till önskad högskoleutbildning. 10.2Upphävande av en paragraf i lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde Regeringens förslag: Förslaget som innebär att en paragraf ska upphävas i lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde ska träda i kraft . Den upphävda paragrafen ska dock fortfarande gälla för utbildningsbidrag för doktorander som lämnas . Regeringens bedömning: Hänvisningar i den paragraf som upp- hävs till bestämmelser i den nuvarande förvaltningslagen behöver inte ändras till att i stället avse motsvarande bestämmelser i den nya för- Remissinstanserna: Förslaget och bedömningen har inte remissbehandlats. i och har dock beretts tillfälle att yttra sig över ett utkast som överensstämmer med förslaget och bedömningen i rutan. i har inte inkommit med något yttrande. har inte beretts tillfälle att yttra sig eftersom dess granskning bedöms sakna betydelse. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I avsnitt 9.1 föreslås att 14 § lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde ska upphöra att gälla eftersom den hänvisar till 2 § i samma lag som redan har upphävts. Den redan upphävda paragrafen upphörde att gälla vid utgången av . aktuell paragraf bör därför upphöra att gälla . Regeringen föreslår därför att den föreslagna lagändringen ska träda i kraft . Upphävda 2 § i nämnda lag gäller fortfarande för utbildningsbidrag för doktorander som lämnas . Motsvarande bör gälla nu aktuell paragraf, även om i inte har använt utbildningsbidrag som studiefinansiering för doktorander (se prop. 2016/17:50 s. 145 och SOU 2016:29 träder en ny förvaltningslag (2017:900) i kraft. tidigt upphävs den nuvarande förvaltningslagen. Den nuvarande förvaltningslagen ska dock enligt övergångsbestämmelserna till den nya lagen fortfarande gälla i den utsträckning som det i en annan lag eller förordning finns bestämmelser som innehåller hänvisningar till den lagen. Mot denna bakgrund anser regeringen att det saknas skäl att ändra de hänvisningar till bestämmelser i den nuvarande förvaltningslagen som finns i 14 § lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom Ut- bildningsdepartementets verksamhetsområde till att i stället avse motsvarande bestämmelser i den nya förvaltningslagen. Den upphävda paragrafen bör alltså gälla enligt sin nuvarande lydelse. Konsekvenser av nya tillträdesbestämmelser Vilka berörs av förslaget? Till fanns det knappt 360 000 behöriga förstahands- sökande till högskoleutbildning. Av dem var kvinnor och män, även om könsfördelningen bland de sökande varie- rade stort mellan olika utbildningar. alla presumtiva sökande till högskolan. Det gäller presumtiva sökande både i och i andra länder. Det finns drygt 500 000 unga kvinnor och män i gymnasieåldern (16–). Av dem är kvinnor och män. fanns knappt 200 000 personer i den kommunala vuxenutbildningen på gymnasial nivå. Även om det här är den stora gruppen av presumtiva sökande, finns det också ett stort antal presumtiva sökande som inte har sina meriter från gymnasieskolan, den kommunala vuxenutbildningen eller motsvarande. Förslaget omfattar de statliga universiteten och högskolorna enligt bilaga 1 till högskoleförordningen, sammanlagt 31 stycken. Även den statliga myndigheten och högskolerådet berörs av förslaget. De förslag till ramar för tillträdesbestämmelserna som lämnas i denna proposition bedöms få endast marginella ekonomiska konsekvenser. Det gäller framför allt framtagandet av de nödvändiga kompetenser som krävs för grundläggande behörighet. Regeringen bedömer att dessa marginella kostnader kan rymmas inom berörda myndigheters befintliga anslag. Konsekvenser för den enskilde Ett tydligare och mer förutsägbart tillträdessystem bedöms som positivt för den enskilde. Det gör även förslaget att uttrycka den grundläggande behörigheten i kompetenser. Förslagen om särskild behörighet bedöms inte få några konsekvenser för den enskilde. Förslaget är att det även fortsättningsvis kommer att finnas olika urvalsgrunder, vilket för den enskilde innebär en möjlighet att kunna konkurrera med olika meriter. Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män Att tydliggöra vilka kraven för grundläggande behörighet är utöver betyg från gymnasieskolan kan innebära att fler kvinnor och män som inte har grundläggande behörighet genom gymnasieutbildning söker till högskolan. Den grupp det då framför allt handlar om är kvinnor och män som har arbetat . Det kan underlätta omställningen i arbetslivet genom att man kan se högskoleutbildning som en möjlighet till att omskola sig och byta karriär. Det kan ge både kvinnor och män nya möjligheter. De förslag som lämnas om särskild behörighet bedöms inte få några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. De urvalsgrunder som används i antagningen till högskoleutbildning påverkar kvinnors och mäns möjligheter att kunna antas till en utbildning. Kvinnor har generellt bättre betyg än män, medan män generellt har bättre resultat på högskoleprovet än kvinnor. Förslaget om platsfördelningen innebär i huvudsak ingen förändring jämfört med . Regeringen avser dock att förtydliga möjligheten för lärosätena att göra en annan platsfördelning än huvudregeln så att de kan anta en mindre andel än en tredjedel på högskoleprovet till utbildningar där det råder låg konkurrens om platserna och för vilka högskoleprovet har en dålig prognosticerande förmåga. Det kan påverka jämställdheten negativt på så sätt att färre män antas jämfört med . Å andra sidan utökas betygsgruppen, och i förekommande fall även lokalt bestämda urvalsgrunder, med motsvarande Det kan innebära att de som inte antogs i högskoleprovsgruppen i Prop. 2017/18:204 stället kan antas i någon av de andra urvalsgrupperna eftersom det fort- farande är samma antal platser som ska fördelas i urvalet. Exakt vilka konsekvenserna blir beror på i vilken utsträckning lärosätena kommer att göra en annan platsfördelning.