prop · H503218 · 2018-04-10 00:00:00 — Därtill finns högskolelagen (1992:1434) med anslutande författningar, såsom högskoleförordningen (1993:100) som innehåller närmare bestämmelser om högskoleutbildning. Av högskole- lagen framgår t.ex. att ett tillstånd att utfärda examina bara lämnas om det bl.a. i ett rikstäckande perspektiv finns ett allmänt intresse av att examina får utfärdas (1 kap. 10 a och 13 §§). Vidare uttalas bl.a. följande i förarbetena till högskolelagen (prop. 1992/93:1 s. 9 f.). Genom högre utbildning och forskning kan de kulturella och huma- nistiska värden som är en del av det goda samhället förstärkas. Det är också bara genom en avancerad utbildning och forskning som kan hävda sig i en hårdnande internationell konkurrens. Att både öka antalet högskoleutbildade och att höja kvaliteten inom utbildningen och forskningen blir i detta perspektiv avgörande för framtida utveckling. […] I ökande utsträckning kommer vi att leva i en internationell miljö där kunskapsmässig kompetens är avgörande för vårt lands välstånd. Regeringens bedömning är således att statliga högskolors anordnande och bedrivande av högskoleutbildning är en uppgift av allmänt intresse i enlighet med artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Även det förhål- landet att högskoleutbildningar hos både offentliga och privata utbild- ningsanordnare berättigar till studiestöd enligt studiestödslagen och studiestödsförordningen kan enligt regeringens uppfattning läggas till grund för bedömningen om att anordnande och bedrivande av dessa utbildningar är en uppgift av allmänt intresse som avses i artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Den rättsliga grunden för statliga högskolor är fastställd i svensk rätt Vad anordnande och bedrivande av högskoleutbildning innebär för statliga högskolor preciseras i högskolelagen och högskoleförordningen. För och Försvarshögskolan finns ytterligare bestämmelser i förordningen (1993:221) för lantbruksuniversi- tet och förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan. Enligt högskolelagen ska staten som huvudman anordna högskolor för utbildning och forskning. I högskolornas uppgift ingår även att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt verka för att forskningsresultat tillkomna vid högskolan kommer till nytta (1 kap. 2 § högskolelagen). I 1 kap. högskolelagen preciseras ytterligare vad uppgiften att anordna och bedriva högskoleutbildning innebär. Av bestämmelserna där framgår bl.a. följande. Utbildningen ska ges på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. Utbildning på t.ex. grundnivå ska väsentligen bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. Utbildningen ska utveckla studenternas förmåga att göra självständiga och kritiska bedömningar samt deras förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa problem. Utbildningen ska även utveckla studenternas beredskap att möta förändringar i arbetslivet. Inom det område som utbildningen avser ska studenterna, utöver kunskaper och färdigheter, utveckla förmåga att söka och värdera kunskap på vetenskaplig nivå, följa kunskapsutvecklingen och utbyta kunskaper även med personer utan specialkunskaper inom området. Ytterligare precisering av vad uppgiften att anordna och bedriva hög- skoleutbildning innebär framgår av 6 kap. högskoleförordningen. All utbildning på grundnivå och avancerad nivå ska bedrivas i form av kurser. För en kurs ska det finnas en kursplan. I kursplanen ska anges kursens nivå, antal högskolepoäng, mål, krav på särskild behörighet, formerna för bedömning av studenternas prestationer och de övriga före- skrifter som behövs (6 kap. 13–15 §§). I kursplanerna finns således den mest konkreta preciseringen av vad en specifik utbildning innebär i form av bl.a. former för undervisning och bedömning. Vidare får kurser sam- manföras till utbildningsprogram. För utbildningsprogrammen ska det finnas en utbildningsplan. Utbildningsplanen ska ange de kurser som programmet omfattar, kraven på särskild behörighet och de övriga före- skrifter som behövs (6 kap. 13, 16 och 17 §§). De angivna bestämmel- serna i högskoleförordningen gäller även för lantbruksuniver- sitet och Försvarshögskolan (se 5 kap. 2 § förordningen för och 4 kap. 2 § förordningen för Försvarshögskolan). Enligt 6 kap. 4 § högskoleförordningen får det inom utbildningen vidare bara avläggas de examina som anges i bilaga 2 till högskole- förordningen (examensordningen). I examensordningen anges det på vilken nivå en viss examen ska avläggas och vilka krav som ska upp- fyllas för en viss examen (6 kap. 5 §). Motsvarande bestämmelser finns i 5 kap. 1 § förordningen för och 4 kap. 1 § förordningen för Försvarshögskolan. I examensordningen i bilagan till högskoleförordningen finns således en förteckning över vilka examina som får avläggas på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. För respektive examen finns också en beskrivning av vilka krav som ska uppfyllas i fråga om t.ex. antal hög- skolepoäng, kunskaper och färdigheter samt självständiga arbeten. I examensbeskrivningarna anges vidare att också de preciserade krav som varje högskola själv bestämmer inom ramen för kraven i examens- beskrivningen ska gälla. Motsvarande bestämmelser finns i bilagorna till förordningen för och förordningen för . På en genomgången kurs ska det vidare sättas ett betyg och en student som har fått en kurs godkänd ska på begäran få ett kursbevis av högskolan. En student som uppfyller fordringarna för en examen ska på begäran få ett examensbevis av högskolan (6 kap. 9, 18 och 20 §§ hög- skoleförordningen). Även dessa bestämmelser gäller för lant- bruksuniversitet och Försvarshögskolan enligt 5 kap. 2 § respektive 4 kap. 2 § i de förordningar som särskilt reglerar deras verksamhet. Härutöver kan uppgifter och åligganden för de statliga högskolorna även framgå av andra författningar, t.ex. förordningen om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor. Som angetts i avsnitt 6.2 föreslås i propositionen Ny dataskyddslag (prop. 2017/18:105) en bestämmelse i 2 kap. 2 § 1 dataskyddslagen som anger att personupp- 2017/18:218 gifter får behandlas med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen bl.a. om behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse som följer beslut som meddelats med stöd av lag eller annan författning. Uppgifter och åligganden kan således även framgå av t.ex. regleringsbrev till de statliga högskolorna. Som nämnts ovan ska det för en kurs och ett utbildningsprogram vidare finnas en kursplan respektive en utbildningsplan. Beslut om fastställande av sådana planer ska fattas av personer med vetenskaplig eller konstnärlig kompetens (2 kap. 5 § högskolelagen och prop. 2009/10:149 s. 35 f.). I avsnitt 6.2 finns det en redogörelse för regeringens bedömning i propositionen Ny dataskyddslag (prop. 2017/18:105) i fråga om kraven på den rättsliga grundens tydlighet, precision och förutsägbarhet i skäl 41 och proportionalitetsbedömningen i artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. Med stöd av analysen ovan konstaterar regeringen att det genom hög- skolelagen, högskoleförordningen och förordningarna för lant- bruksuniversitet och Försvarshögskolan, men även genom andra författningar och beslut, finns tydliga och förutsägbara bestämmelser som preciserar vad uppgiften att anordna och bedriva högskoleutbildning innebär för statliga högskolor och som är proportionerliga mot de mål som eftersträvas. Till skillnad mot Datainspektionen bedömer därför regeringen att det för statliga högskolor finns en i svensk rätt fastställd uppgift av allmänt intresse i form av att anordna och bedriva högskoleutbildning, och att nödvändig personuppgiftsbehandling därmed kan ske med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Även enskilda utbildningsanordnares anordnande och bedrivande av högskoleutbildning är en uppgift av allmänt intresse som är fastställd i svensk rätt Som framgår av avsnitt 8 anser regeringen att det såväl av som svensk rätt framgår att anordnande och bedrivande av utbildning är en uppgift av allmänt intresse. I förarbetena till högskolelagen uttalar rege- ringen också att statligt huvudmannaskap i myndighetsform bara är en av många möjliga verksamhetsformer för universitet och högskolor. Det behövs också alternativ till den statliga verksamheten om mångfald och konstruktiv konkurrens ska befordras (prop. 1992/93:1 s. 24). Även enskilda utbildningsanordnare kan få tillstånd att utfärda sådana examina som regeringen, enligt vad som anges i högskolelagen, meddelat föreskrifter om. Tillstånd lämnas av regeringen, men endast om utbild- ningen vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund och på beprövad er- farenhet samt bedrivs så att den i övrigt uppfyller de krav som ställs på utbildning i 1 kap. högskolelagen. Detta innebär bl.a. att en förutsättning för tillstånd att utfärda examina är att det i ett rikstäckande perspektiv finns ett allmänt intresse av att examina får utfärdas. För varje examen som tillståndet avser ska utbildningen också svara mot de särskilda krav som enligt förordningsbestämmelser gäller för denna examen vid de universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen (1, 2 och 6 §§ lagen [1993:792] om tillstånd att utfärda vissa examina). Regeringen bedömer således att även högskoleutbildning som anordnas och bedrivs av enskilda utbildningsanordnare med tillstånd att utfärda examen enligt lagen om tillstånd att utfärda vissa examina är en uppgift av allmänt intresse i enlighet med artikel 6.1 e i dataskyddsförordningens som i enlighet med artikel 6.3 är fastställd i svensk rätt. Som nämnts tidigare föreslås i propositionen Ny dataskyddslag (prop. 2017/18:105) en bestämmelse i dataskyddslagen som anger att en uppgift av allmänt intresse även kan framgå av ett beslut förutsatt att beslutet har meddelats med stöd av lag eller annan författning. Detta innebär att även de preciserade krav som enskilda utbildningsanordnarna beslutar fast- ställer den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse. Uppgifter och åligganden för enskilda utbildningsanordnares kan även framgå av reger- ingens beslut att bevilja tillstånd att utfärda examina. Som exempel kan nämnas att ett examenstillstånd får förenas med villkor om rätt för enskilda att ta del av handlingar hos utbildningsanordnaren (4 § lagen om tillstånd att utfärda vissa examina). Av 2 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL) och lagens bilaga framgår att vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av allmänna handlingar hos myndigheter ska i tillämpliga delar gälla också handlingar hos bl.a. och Stiftelsen , som är en enskild utbildningsanordnare. Dessa ska vid tillämpningen av OSL då jämställas med myndigheter. I avsnitt 6.2 har redogjorts för regeringens bedömning i propositionen Ny dataskyddslag (prop. 2017/18:105) i fråga om kraven på den rättsliga grundens tydlighet, precision och förutsägbarhet i skäl 41 och propo- rtionalitetsbedömningen i artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. Med stöd av analysen ovan anser regeringen att det genom lagen om tillstånd att utfärda vissa examina, med dess hänvisningar till bestämmelser i hög- skolelagen och högskoleförordningen, men även andra författningar och beslut, finns tydliga och förutsägbara bestämmelser som preciserar vad uppgiften att anordna och bedriva högskoleutbildning innebär för en- skilda utbildningsanordnare och som är proportionerliga mot de mål som eftersträvas. Regeringen bedömer därför, till skillnad från Datainspektionen, att det även för enskilda utbildningsanordnare med tillstånd enligt lagen om tillstånd att utfärda vissa examina finns en i svensk rätt fastställd uppgift av allmänt intresse i form av att anordna och bedriva högskoleutbildning, och att nödvändig personuppgiftsbehandling därmed ske med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Det kan dock konstateras att regleringen av de statliga högskolornas verksamhet är mer omfattande än den som finns för de enskilda utbild- ningsanordnarnas verksamhet. noterar gäller t.ex. inte förordningen (1993:1153) om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor för enskilda utbildnings- anordnare. För enskilda utbildningsanordnare saknas också preciserade bestämmelser om t.ex. antagningsförfarandet, studieadministration, till- godoräknande av tidigare utbildning och verksamhet, disciplinära åtgär- der och avskiljande. Men detta utesluter enligt regeringens bedömning inte att artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen kan tillämpas av enskilda på behandling för sådana uppgifter och ändamål. Enligt dataskydds- förordningen ska behandlingen vara nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse (artikel 6.3 andra stycket första meningen). Till skillnad mot vad som gäller grunden rättslig förpliktelse, behöver 2017/18:218 ändamålet således inte framgå av den författning eller det beslut där själva uppgiften har fastställts. Av artikel 5.2 i dataskyddsförordningen följer också att det är den personuppgiftsansvarige som ska kunna visa att uppgifter behandlas för nödvändiga ändamål. 9.2.3Den rättsliga grunden myndighetsutövning kan användas i vissa fall av högskolorna Regeringens bedömning: Statliga högskolor kan vidta vissa åtgärder med stöd av högskolelagen som innefattar myndighetsutövning gentemot en student, t.ex. vid beslut om antagning, tillgodoräknande av utbildning eller yrkesverksamhet, examination och disciplinära åtgärder. Den be- handling av personuppgifter som är nödvändig för myndighetsutöv- ningen kan i dessa fall göras med stöd av den rättsliga grunden myn- dighetsutövning i artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförordning. Även enskilda utbildningsanordnare kan vidta åtgärder som innefattar myndighetsutövning, nämligen utfärdande vissa examina enligt lagen om tillstånd att utfärda sådan. Den behandling av personuppgifter som ingår i myndighetsutövningen kan i dessa fall göras med stöd av den rättsliga grunden myndighetsutövning i artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte några synpunkter på eller har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning Den rättsliga grunden myndighetsutövning i artikel 6.1 e i dataskyddsför- ordningen har beskrivits i avsnitt 6.3. Statliga högskolor kan i vissa fall använda den rättsliga grunden myndighetsutövning Statliga högskolor ska sätta betyg på en student som genomgått en kurs, om inte högskolan föreskriver något annat. Betyget ska beslutas av en av högskolan särskilt utsedd lärare, en så kallad examinator (6 kap. 18 § högskoleförordningen). En student som har fått en kurs godkänd ska på begäran få kursbevis av högskolan. En student som uppfyller fordring- arna för en examen ska på begäran få examensbevis av högskolan (6 kap. 9 och 20 §§ högskoleförordningen). En högskolas beslut att avslå en students begäran att få examensbevis eller kursbevis är överklagbart (12 kap. 2 § 6 högskoleförordningen). Betygsättning och examination är således exempel på statliga högskolors myndighetsutövning som fast- ställts i svensk rätt. Även beslut om antagning, tillgodoräknande av utbildning eller yrkes- verksamhet och disciplinpåföljd enligt 6, 7 och 10 kap. högskoleförord- ningen är för statliga högskolors del myndighetsutövning. Beslut om att en sökande inte uppfyller kraven på behörighet för att bli antagen, om tillgodoräknande av utbildning eller yrkesverksamhet och om disciplin- påföljderna avstängning och varning får också överklagas (12 kap. 2 § 2 och 3 samt 3 § högskoleförordningen). Även på dessa områden sker Prop. 2017/18:218 alltså myndighetsutövning som är fastställd i svensk rätt. Statliga högskolor kan därmed i dessa fall använda sig av den rättsliga grunden myndighetsutövning i artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen för nödvändig personuppgiftsbehandling. Enskilda utbildningsanordnares möjlighet att använda rättsliga grunden myndighetsutövning är mycket begränsad Förvaltningsuppgifter kan överlämnas åt juridiska personer och enskilda individer. Om uppgiften innefattar myndighetsutövning får ett överläm- nande dock endast göras med stöd av lag (12 kap. 4 § andra stycket rege- ringsformen). När det gäller överlämnande av förvaltningsuppgifter som utgör myn- dighetsutövning till enskilda utbildningsanordnare, framgår det av 1 och 6 §§ lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina att en en- skild utbildningsanordnare endast efter tillstånd av regeringen får utfärda sådana examina som regeringen med stöd av högskolelagen meddelat föreskrifter om. Detta omfattar även så kallade gemensamma examina enligt 2 a och 2 b §§ i samma lag. En enskild utbildningsanordnare som har fått tillstånd att utfärda examina får, under vissa förutsättningar, ut- färda en sådan gemensam examen i vilken en examen som tillståndet avser ingår, tillsammans med vissa andra kategorier av lärosäten (2 a och 2 b §§ lagen om tillstånd att utfärda vissa examina). I högskolelagen anges också att en gemensam examen får utfärdas av en högskola som anges i bilagan till högskolelagen tillsammans med bl.a. en enskild ut- bildningsanordnare. En högskola som får utfärda en sådan examen får också besluta att i viss utsträckning överlåta förvaltningsuppgifter i fråga om antagning till och tillgodoräknande av utbildning till bl.a. en enskild utbildningsanordnare (1 kap. 17 och 18 §§ högskolelagen). Den rättsliga grunden rättslig förpliktelse kan användas i vissa fall av högskolorna Regeringens bedömning: Det finns fastställda rättsliga förpliktelser som gör det nödvändigt för statliga högskolor att behandla personuppgifter. Även för vissa enskilda utbildningsanordnare kan det finnas sådana Behandlingen kan i dessa fall göras med stöd av den rättsliga grunden rättslig förpliktelse i artikel 6.1 c i EU:s data- Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte några synpunkter på eller har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Den rättsliga grunden rättslig förpliktelse i artikel 6.1 c i dataskyddsförordningen har beskrivits i Ett exempel på en rättslig förpliktelse för statliga högskolor som enligt regeringens bedömning är tillräckligt tydlig för att ligga till grund för nödvändig personuppgiftsbehandling är att en student som har fått en 2017/18:218 kurs godkänd på begäran ska få kursbevis av högskolan (6 kap. 20 § första stycket högskoleförordningen). Ett annat, liknande exempel, är att en student som uppfyller fordringarna för en examen på begäran ska få examensbevis av högskolan (6 kap. 9 § högskoleförordningen). Båda dessa exempel förutsätter att i vart fall namn och personnummer behand- las för att kurs- och examensbeviset ska kunna utfärdas. Ytterligare ett exempel på en rättslig förpliktelse är enligt regeringens bedömning att de statliga högskolorna ska dokumentera uppgifter om studenter och föra ett studieregister där vissa uppgifter ska dokumenteras (2 kap. 1 § förord- ningen [1993:1153] om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor). Eftersom personuppgiftsbehandlingen på högskoleområdet till största delen dock bör kunna ske med stöd av den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse saknas anledning att göra en mer ingående analys av vilka av de bestämmelser som gäller för högskolorna som kan anses vara så tydliga att de anses utgöra rättsliga förpliktelser. 9.2.5Intresseavvägning kan användas men blir sällan aktuell för högskolorna Regeringens bedömning: Enskilda utbildningsanordnare kan behand- la personuppgifter med stöd av den rättsliga grunden intresseav- vägning i artikel 6.1 f i EU:s dataskyddsförordning. –behandlingen är nödvändig för ändamål som rör den person- uppgiftsansvariges eller en tredje parts berättigade intressen, och –att inte den registrerades intressen eller grundläggande rättigheter och friheter väger tyngre och kräver skydd av personuppgifter. Eftersom även den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse i artikel 6.1 f i dataskyddsförordningen är tillämplig, behöver dock intresseavvägning sällan eller aldrig användas. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte några synpunkter på eller har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Den rättsliga grunden intresse- avvägning i artikel 6.1 f i dataskyddsförordningen har beskrivits i avsnitt 6.5. Grunden gäller inte för behandling som utförs av offentliga myndigheter när de fullgör sina uppgifter. Eftersom statliga högskolor är myndigheter som fullgör sina uppgifter när de anordnar och bedriver ut- bildning enligt högskolelagen med anslutande föreskrifter, är det endast enskilda utbildningsanordnare som kan tillämpa grunden intresseavväg- ning till stöd för sin personuppgiftsbehandling. Som framgått ovan i avsnitt 9.2.2, bedömer regeringen att artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen, dvs. uppgift av allmänt intresse, är tillämplig som rättslig grund för anordnande och bedrivande av högskoleutbildning, och att det gäller både för statliga högskolor och för enskilda utbildnings- anordnare. Enligt regeringens uppfattning bör enskilda utbildnings- anordnare därför sällan eller aldrig behöva använda den rättsliga grunden intresseavvägning i artikel 6.1.f för att kunna behandla personuppgifter i Prop. 2017/18:218 sådan verksamhet som omfattas av tillståndet att utfärda examina. 9.2.6Den rättsliga grunden samtycke kan användas i begränsad utsträckning av högskolorna Regeringens bedömning: Statliga högskolor och enskilda utbild- ningsanordnare kan i begränsad utsträckning använda sig av den rätts- liga grunden samtycke i artikel 6.1 a i EU:s dataskyddsförordning för sin personuppgiftsbehandling. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser har inte några synpunkter på eller har inget att erinra mot bedömningen. påpekar att oavsett om det är fråga om en statlig högskola eller en enskild utbildningsanordnare råder betydande ojämlikhet mellan den registrerade och den personuppgiftsansvarige. An- vändningen av samtycke som rättslig grund är därmed tämligen be- gränsat, vilket kan tydliggöras ytterligare genom att formulera bedöm- ningen som att samtycke kan användas i begränsad utsträckning. Skälen för regeringens bedömning: Den rättsliga grunden samtycke i artikel 6.1 a i dataskyddsförordningen beskrivs i avsnitt 6.1. Som anges där är möjligheten att använda samtycke som rättslig grund begränsad och aktualiseras främst inom områden som inte är offentligrättsligt reglerade. Om behandlingen av personuppgifter grundar sig på samtycke från den registrerade ska den personuppgiftsansvarige kunna visa detta (artikel 7.1 i dataskyddsförordningen). Ett exempel på när såväl en statlig högskola som en enskild utbildningsanordnare kan använda sam- tycke som rättslig grund är, enligt regeringens bedömning, vid regi- strering av tidigare studenter i alumndatabaser. I detta fall är det fråga om en tjänst som är helt frivillig, utan direkt koppling till den lagstadgade rätten att studera för den som uppfyller behörighetskraven. Det kan även uppstå andra likartade situationer där samtycke skulle kunna användas som rättslig grund, men denna möjlighet är dock något som får bedömas från fall till fall av utbildningsanordnaren. När det gäller tekniska universitets förslag till formulering i fråga om möjligheten att använda den rättsliga grunden samtycke, note- rar regeringen att utredningen ömsom uttryckt det som att grunden kan användas i viss utsträckning, ömsom som att den kan användas i begränsad utsträckning. Regeringen antar att utredningen med de båda formuleringarna har avsett detsamma, nämligen att uttrycka den restrikti- vitet som även enligt regeringen bör gälla för användningen av samtycke som rättslig grund.