prop · H503211 · 2018-03-27 00:00:00 — artikel 7 gäller från det att en art har förts upp på unionsförteckningen bör verksamheter kunna ansöka om tillstånd från samma tidpunkt. 2017/18:211 Av artikel 8 följer att medlemsstaterna ska ge de behöriga myndigheterna befogenhet att utfärda nämnda tillstånd. Tillstånden får endast avse aktiviteter som bedrivs i sluten förvaring och uppfyller samtliga villkor som anges i artikel 8.2. Med sluten förvaring avses hållande av en organism i slutna anläggningar från vilka organismen inte kan slippa ut eller spridas (artikel 3.9). Ett av villkoren i artikel 8.2 är att den slutna förvaringen uppfyller kraven i artikel 8.3, vilket bl.a. innebär att exemplaren av de invasiva främmande arterna ska vara fysiskt isolerade och inte kunna slippa ut eller spridas eller avlägsnas från förvaringen av obehöriga personer. Andra villkor som enligt artikel 8.2 ska vara uppfyllda för att en verksamhet ska få tillstånd är att den ska bedrivas av personal med lämpliga kvalifikationer enligt vad som fastställs av de behöriga myndigheterna och att den som söker tillstånd ska ha utarbetat ett kontinuerligt övervakningssystem och en beredskapsplan som omfattar eventuella fall av att exemplar av en art slipper ut, inbegripet en plan för utrotning. Beredskapsplanen ska godkännas av den behöriga myndigheten. Om exemplar av en art slipper ut eller arten sprids ska beredskapsplanen genomföras omgående och tillståndet får återkallas tillfälligt eller slutgiltigt. Av artikel 8.2 andra stycket följer att ett tillstånd ska vara begränsat till ett antal invasiva främmande arter och exemplar som inte överskrider den slutna förvaringens kapacitet. Det ska omfatta de restriktioner som krävs för att minska risken för att den berörda arten slipper ut eller spridning av denna. Det ska åtfölja de invasiva främmande arter som avses när dessa arter in i eller transporteras inom unionen. Medlemsstaterna ska säkerställa att deras behöriga myndigheter utför inspektioner i syfte att säkerställa att verksamheterna uppfyller de villkor som anges i de utfärdade tillstånden (artikel 8.8). Av artikel 8.5 framgår att kommissionen genom genomförandeakter ska anta formatet på den handling som ska utgöra bevis för det tillstånd som utfärdats av den behöriga myndigheten (artikel 8.5). Kommissionen har antagit genomförandeförordningen (EU) 2016/145 av om antagande av formatet på den handling som utgör ett bevis för det tillstånd som utfärdas av medlemsstaternas behöriga myndigheter för att ge verksamheter möjlighet att utöva viss verksamhet avseende invasiva främmande arter av unionsbetydelse i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 1143/2014. Av artikel 24.1 f framgår att medlemsstaterna till kommissionen ska rapportera antalet tillstånd som avses i artikel 8 och det syfte för vilket de har utfärdats. 4.3.8Analysera spridningsvägar samt upprätta och genomföra handlingsplaner för att hantera spridningsvägarna EU-förordningen kräver att medlemsstaterna från det att unionsförteckningen har antagits gör en uttömmande analys av spridningsvägarna för arterna av unionsbetydelse på deras territorium liksom i deras vatten och identifierar de spridningsvägar som kräver prioriterade åtgärder (artikel 13.1). från antagandet av unionsförteckningen ska varje medlemsstat upprätta och genomföra en eller flera handlingsplaner för att ta itu med de identifierade prioriterade spridningsvägarna. Handlingsplanerna ska innehålla tidplaner för åtgärderna och en beskrivning av de åtgärder som ska vidtas samt vid behov frivilliga åtgärder och riktlinjer för god praxis för att hantera de prioriterade spridningsvägarna och förhindra oavsiktlig introduktion och spridning av invasiva främmande arter i unionen (artikel 13.2). Upprättade handlingsplaner ska överlämnas till kommissionen. Medlemsstaterna ska se över handlingsplanerna och överlämna dem till kommissionen åtminstone (artikel 13.5). När handlingsplaner upprättas ska medlemsstaterna enligt artikel 26 se till att allmänheten på ett tidigt stadium ges en faktisk möjlighet till deltagande i förberedande, ändringar eller översyn, med hjälp av de närmare bestämmelser som medlemsstaterna redan fastställt i enlighet med artikel 2.3 andra stycket i och rådets direktiv /35/EG av om åtgärder för allmänhetens deltagande i utarbetandet av vissa planer och program avseende miljön. I EU-förordningen anges att ett skäl för att gradvis införa åtgärder för att mer effektivt hantera invasiva främmande arters spridningsvägar är den förhållandevis begränsade erfarenheten inom området. Det anges vidare att de åtgärder som införs bör omfatta såväl frivilliga som obligatoriska åtgärder. Som exempel på frivilliga åtgärder för att hantera spridningsvägarna för oavsiktlig introduktion nämns de åtgärder som föreslås i Internationella sjöfartsorganisationens riktlinjer för kontroll och hantering av påväxt på fartyg. Därutöver anges att åtgärderna bör utgå från unionens och medlemsstaternas erfarenheter av att hantera vissa spridningsvägar, däribland åtgärder som vidtagits inom ramen för den internationella konventionen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment som antogs 2004. Kommissionen uppmanas därför att vidta alla lämpliga åtgärder för att uppmuntra medlemsstaterna att ratificera den konventionen (skäl 21). Den s.k. barlastvattenkonventionen (Internationell konvention om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment 2004, SÖ 2009:34) tillträddes av 2009 och trädde i kraft . Barlastvattenkonventionen syftar till att förebygga, begränsa och slutligen eliminera spridning av skadliga vattenlevande organismer och patogener genom kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. Be- stämmelserna i konventionen ska tillämpas på i princip samtliga fartyg i internationell trafik (jfr prop. 2008/09:229, Anslutning till och genomfö- 2017/18:211 rande av barlastvattenkonventionen, s. 24). I genomförs konventionen främst genom barlastvattenlagen (2009:1165) och barlastvattenförordningen (2017:74). från det att unionsförteckningen har antagits ska medlemsstaterna inrätta ett övervakningssystem för invasiva främmande arter av unionsbetydelse eller inbegripa det i sina befintliga system. Systemet ska uppfylla vissa angivna krav. Det ska bl.a. vara tillräckligt dynamiskt för att snabbt upptäcka ny förekomst i miljön av en invasiv främmande art av unionsbetydelse vars närvaro inte tidigare var känd (artikel 14). Vidare anges i förordningen att systemen bör omfatta både riktade och allmänna undersökningar och dra nytta av ett deltagande från olika sektorer och intressenter samt att befintliga system för tullkontroll och övervakning som redan införts genom unionsrätten bör tillämpas för att skapa effektivitet och kostnadseffektivitet, särskilt bestämmelserna i direktiven /43/EEG, 2000/60/EG, 2008/56/EG och 2009/147/EG (skäl 20). Övervakningssystemet ska bl.a. (tillsammans med den information som samlas in vid de offentliga kontrollerna enligt artikel 15) användas för att bekräfta tidig upptäckt av introduktion eller förekomst av en invasiv främmande art av unionsbetydelse (artikel 16). Medlemsstaterna ska införa strukturer för att utföra sådana offentliga kontroller som krävs för att förhindra avsiktlig introduktion i unionen av invasiva främmande arter av unionsbetydelse (artikel 15). Enligt rapporterings- och översynsbestämmelsen i artikel 24 ska medlemsstaterna och därefter till kommissionen uppdatera och överföra en beskrivning av övervakningssystemet och det offentliga systemet för kontroll av invasiva främmande arter som förs in i unionen, information om utbredningen av invasiva främmande arter av unionsbetydelse eller av regional betydelse som förekommer på dess territorium, information om de arter som betraktas som invasiva främmande arter av medlemsstatsbetydelse, de handlingsplaner som upprättats för att ta itu med de prioriterade spridningsvägar för oavsiktlig introduktion och spridning av invasiva främmande arter som medlemsstaten har identifierat, information om de utrotningsåtgärder och hanteringsåtgärder som har vidtagits och deras påverkan på icke-målarter, information om antal tillstånd som har beviljats och i vilket syfte de beviljats samt åtgärder som vidtagits för att informera allmänheten om förekomsten av invasiva främmande arter och eventuella åtgärder som medborgare uppmanats att vidta. Kommissionen ska genom genomförandeakter specificera de tekniska Prop. 2017/18:211 formaten för medlemsstaternas rapportering i syfte att förenkla och ratio- nalisera medlemsstaternas rapporteringsskyldigheter (artikel 24.4). Formatet för rapporteringen har bestämts genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1454 av om specificering av de tekniska formaten för medlemsstaternas rapportering enligt och rådets förordning (EU) nr 1143/2014. 4.3.12Informera ägare av sällskapsdjur som ingår i unionsförtekningen om åtgärder som måste vidtas Medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att informera ägare till sällskapsdjur som tillhör de arter som ingår i unionsförteckningen om riskerna med att inneha ett sådant djur och de åtgärder som måste vidtas för att minimera riskerna med innehavet, dvs. de villkor som gäller för att under en övergångstid få behålla djuret tills det dör av naturliga skäl (artikel 31.2). Dessa villkor är att djuret fanns hos ägaren innan arten fördes upp på unionsförteckningen, att det hålls i sluten förvaring och att alla lämpliga åtgärder vidtas för att säkerställa att djuret inte kan reproducera sig eller slippa ut (artikel 31.2). 4.3.13Samarbeta med andra länder och samordna åtgärder Utöver ovanstående krav anger förordningen att medlemsstaterna, när de uppfyller sina skyldigheter enligt förordningen, ska göra sitt bästa för att säkerställa nära samordning med alla berörda medlemsstater och om det är praktiskt och lämpligt använda sig av befintliga strukturer som har sitt upphov i regionala eller internationella avtal. Medlemsstaterna ska vidare när de uppfyller sina skyldigheter enligt förordningen eftersträva samarbete med tredjeländer, om så är lämpligt, inbegripet genom befintliga strukturer som har sitt upphov i regionala eller internationella avtal, i syfte att nå målen i denna förordning (artikel 22). Ägare till sällskapsdjur som inte hålls för kommersiella ändamål och som tillhör de arter som ingår i unionsförteckningen får behålla djuret tills det dör av naturliga skäl förutsatt att vissa villkor är uppfyllda (artikel 31.2). Dessa villkor är att djuret fanns hos ägaren innan arten fördes upp på unionsförteckningen, att det hålls i sluten förvaring och att alla lämpliga åtgärder vidtas för att säkerställa att djuret inte kan reproducera sig eller slippa ut (artikel 31.2). Innehavare av kommersiella lager av exemplar av en invasiv främmande art som förvärvats innan arten förts upp på unionsförteckningen ska tillåtas att upp till från det att arten förts upp på förteckningen hålla eller transportera levande exemplar eller delar av dessa som har reproduktions- förmåga för att sälja eller överlämna dessa till de forsknings- eller ex situ- 2017/18:211 bevarandeverksamheter och för den medicinska verksamhet som avses i artikel 8, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda (artikel 32). 4.5Möjlighet att behålla eller anta strängare nationella regler EU-förordningen utgör en minimireglering och medlemsstaterna får behålla eller anta strängare nationella regler i syfte att förhindra introduktion, etablering och spridning av invasiva främmande arter. Dessa åtgärder ska vara förenliga med EUF-fördraget och anmälas till kommissionen i enlighet med unionsrätten (artikel 23). Vissa möjliga åtgärder följer direkt av förordningens bestämmelser, t.ex. medlemsstaternas möjlighet att tillämpa åtgärder som föreskrivs i vissa av förordningens bestämmelser i fråga om invasiva främmande arter som kräver åtgärder på medlemsstatsnivå. 4.5.1Nationell förteckning över invasiva arter av medlemsstatsbetydelse Enligt artikel 12.1 får varje medlemsstat upprätta en nationell förteckning över invasiva arter av medlemsstatsbetydelse och i fråga om sådana arter vid behov tillämpa åtgärderna i artiklarna 7 (restriktioner), 8 (tillstånd), 13–17 (handlingsplaner för att hantera spridningsvägar, övervakningssystem, offentliga kontroller, anmälan om tidig upptäckt och snabba utrotningsåtgärder), 19 (hanteringsåtgärder) och 20 (återställandeåtgärder) inom sitt territorium. En invasiv främmande art av medlemsstatsbetydelse är en invasiv främmande art, som inte är en invasiv främmande art av unionsbetydelse, avseende vilken en medlemsstat på grundval av vetenskapliga belägg anser att de negativa effekterna av dess utsättning och spridning, även om dessa effekter inte är fullt bekräftade, är av betydelse för dess territorium eller en del av det, och kräver åtgärder på medlemsstatsnivå (artikel 3.4). Om en medlemsstat tillämpar åtgärder enligt artikel 12.1 måste de vara förenliga med EUF-fördraget och anmälas till kommissionen i enlighet med unionsrätten. Om åtgärden innebär begränsningar i handeln gentemot tredje land krävs att åtgärden är förenlig med WTO:s avtal, t.ex. SPS-av- talet (jfr skäl 20) och dess krav på riskbedömningar. En sådan åtgärd måste därför redan på förslagsstadiet anmälas till . Av artikel 12.2 följer att medlemsstaterna ska informera kommissionen och övriga medlemsstater om de arter som de betraktar som invasiva främmande arter av medlemsstatsbetydelse och om de åtgärder som tillämpas i enlighet med 12.1. och därefter ska medlemsstaten uppdatera och till kommissionen överföra information om de arter som betraktas som invasiva främmande arter av medlemsstatsbetydelse enligt artikel 12.2 (artikel 24.1 c). 4.5.2Nödåtgärder mot invasiva arter som inte finns i unionsförteckningen Förordningens artikel 10 innebär en möjlighet för medlemsstaterna att vidta nödåtgärder, i form av någon av de restriktioner som anges i artikel 7.1, mot en invasiv främmande art som inte finns med på unionsförteckningen, om medlemsstaten har uppgifter som tyder på förekomst inom eller överhängande risk för introduktion i medlemsstatens territorium av en sådan art. En förutsättning för att nödåtgärder ska få vidtas är att behöriga myndigheter på grundval av preliminära vetenskapliga belägg har konstaterat att arten sannolikt uppfyller kriterierna i artikel 4.3. Om nödåtgärden innebär begränsningar i handeln gentemot tredje land krävs att åtgärden är förenlig med WTO:s avtal (jfr skäl 20) och dess krav på riskbedömningar. Förslaget till nödåtgärd behöver, utöver anmälan till kommissionen, även anmälas till . Detta bör ske enligt . Avtalet ger WTO:s medlemsländer möjlighet att införa åtgärder för att förhindra spridning eller etablering av invasiva främmande arter inom sitt territorium. Ett förslag om nödåtgärder kan även behöva anmälas till kommissionen ienlighet medEuropaparlamentetsoch rådetsdirektiv (EU)2015/1535 av om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster. Alla åtgärder som en medlemsstat vidtar i fråga om invasiva främmande arter ska vara förenliga med EUF-fördraget och anmälas till kommissionen i enlighet med unionsrätten. Den medlemsstat som inom sitt territorium vidtar nödåtgärder som omfattar tillämpning av artikel 7.1 a, d eller e ska underrätta kommissionen och alla övriga medlemsstater om de åtgärder som vidtagits och de uppgifter som motiverar dessa åtgärder (artikel 10.2). Medlemsstaten ska vidare utan dröjsmål och under alla omständigheter för antagandet av beslutet om att vidta nödåtgärder utföra en riskbedömning enligt artikel 5 för den art som omfattas av nödåtgärderna, med hänsyn till tillgänglig teknisk och vetenskaplig information, i syfte att föra in den invasiva främmande arten i unionsförteckningen (artikel 10.3). När kommissionen tar emot den underrättelse om vidtagna åtgärder eller har andra uppgifter som tyder på förekomst eller överhängande risk för introduktion i unionen av en invasiv främmande art som inte ingår i unionsförteckningen men som sannolikt uppfyller kriterierna i artikel 4.3, ska kommissionen genom genomförandeakter avgöra, på grundval av preliminära vetenskapliga belägg, om arten sannolikt uppfyller kriterierna, och anta nödåtgärder för unionen i form av någon av de restriktioner som avses i artikel 7.1 i förhållande till de risker som arten medför när den konstaterar att kriterierna i artikel 4.3 sannolikt kommer att uppfyllas (artikel 10.4). Om kommissionen antar en sådan genomförandeakt ska medlemsstaterna vid behov upphäva eller ändra varje nödåtgärd som de har vidtagit (artikel 10.5). Om kommissionen tar upp den invasiva främmande arten på unionsförteckningen ska medlemsstaterna även upphäva eller ändra sina nödåtgärder (artikel 10.6). Nödåtgärder får alltså endast vidtas mot arter som inte ingår i unionsförteckningen. Skälet för detta är 2017/18:211 att nationell rätt ska harmoniseras med . Om den invasiva främmande arten efter utförd riskbedömning inte tas upp av kommissionen på unionsförteckningen ska medlemsstaterna upphäva de nödåtgärder som vidtagits och får ta upp arten på en nationell förteckning över invasiva främmande arter av medlemsstatsbetydelse samt överväga utökat regionalt samarbete med berörda medlemsstater i enlighet med artikel 11. 4.6Möjlighet att göra undantag från EU- förordningens bestämmelser EU-förordningen ger medlemsstaterna möjlighet att göra undantag från vissa bestämmelser i förordningen. Undantag från skyldigheten att snabbt vidta Ett möjligt undantag från EU-förordningens bestämmelser följer av arti- kel 18 och gäller en medlemsstats möjlighet att besluta om undantag från skyldigheten att snabbt vidta utrotningsåtgärder. Ett beslut om att avstå från att vidta snabba utrotningsåtgärder får endast fattas på grundval av gedigna vetenskapliga belägg och endast om minst ett av de tre villkoren som anges i artikel 18.1 är uppfyllda. (a) att det har visats att utrotning inte är tekniskt genomförbar eftersom de tillgängliga utrotningsmetoderna inte går att använda i den miljö där den invasiva främmande arten är etablerad, (b) en kostnads-nyttoanalys grundad på tillgänglig information med rimlig säkerhet visar att kostna- derna på lång sikt kommer att bli exceptionellt höga och oproportionella i förhållande till fördelarna med utrotningen och (c) utrotningsmetoder är inte tillgängliga, eller är tillgängliga men har mycket allvarliga negativa effekter på människors hälsa, miljön eller andra arter. från upptäckten av en invasiv främmande art. Medlemsstaterna måste skriftligen och utan dröjsmål anmäla beslut om att avstå från att vidta snabba utrotningsåtgärder till kommissionen. missionen får genom att anta genomförandeakter besluta att avslå ett an- mält beslut om villkoren för att tillämpa undantaget inte är uppfyllda. Genomförandeakter ska antas i enlighet med det särskilda granskningsför- farande som avses i artikel 27.2. Om beslut om att avstå från att vidta snabba utrotningsåtgärder har fattats och utrotningsåtgärder inte vidtas ska i stället inneslutningsåtgärder vidtas för att undvika ytterligare spridning av den invasiva främmande arten till andra medlemsstater (artikel 18.4). greppet inneslutning innefattar enligt definitionen i artikel 3.15 varje åt- gärd för att skapa barriärer som minimerar risken för att en population av en invasiv främmande art ska sprida sig utanför det invaderade området. Av såväl artikel 19 som definitionen av hantering i artikel 3.17 framgår att en inneslutningsåtgärd anses vara en typ av hanteringsåtgärd. Av artikel 18.6 framgår att följden av en medlemsstats beslut att avstå från att vidta snabba utrotningsåtgärder i ett tidigt skede av en invasion, om inte avslår beslutet, är att den invasiva främmande arten omfattas av hanteringsåtgärderna i artikel 19. 4.6.2Undantag för att utfärda tillstånd för viss vetenskaplig verksamhet Under förutsättning att villkoren i artikel 8.2 är uppfyllda tillåter EU-för- ordningen vidare att medlemsstaterna inbegriper andra tillstånd än sådana som avser forskning med eller ex situ-bevarande av invasiva främmande arter av unionsbetydelse i det tillståndssystem som ska inrättas enligt artikel 8. Sådana tillstånd får inbegripa vetenskaplig verksamhet och efterföljande medicinsk användning av produkter som härrör från invasiva främmande arter av unionsbetydelse (artikel 8.1). Ett villkor för att tillämpa detta undantag är att det inte ska vara möjligt att undvika användningen av sådana produkter och syftet med användningen ska vara att förbättra människors hälsa (artikel 8.1). Ex situ-bevarande definieras i EU-förordning- ens artikel 3.10. 4.6.3Undantag för att utfärda tillstånd för vissa verksamheter av tvingande hänsyn till allmänintresset Medlemsstaterna tillåts vidare i undantagsfall utfärda tillstånd som möjliggör utövande av annan verksamhet med invasiva främmande arter av unionsbetydelse än sådan verksamhet som avses i artikel 8.1 (artikel 9). Sådana tillstånd får dock endast utfärdas av tvingande hänsyn till allmänintresset, inbegripet sociala och ekonomiska hänsyn, med förbehåll för godkännande av kommissionen samt endast i enlighet med förfarandet som avses i artikel 9 och på de villkor som fastställs i artikel 8.2 och 8.3. Kommissionen ska besluta om ansökningar om godkännande av sådana ansökningar från mottagande av en ansökan (artikel 9.2). Först efter kommissionens godkännande får medlemsstatens behöriga myndighet utfärda tillstånd för verksamheten (artikel 9.6). 5Nya bestämmelser i med anledning av EU-förordningen Regeringens förslag: Rubriken för 8 kap. ändras för att tydliggöra att kapitlet handlar om skydd för biologisk mångfald. En ny bestämmelse upplyser om att det finns bestämmelser om invasiva främmande arter i EU-förordningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om åtgärder för att förebygga introduktion och spridning av invasiva främmande arter och för att minimera, mildra och avhjälpa sådana arters negativa effekter på den biologiska mångfalden. Föreskrifterna får endast avse förbud, villkor och åtgärder för att skydda vilt levande djur- eller växtarter eller den biologiska mångfalden eller för att uppfylla internationella åtaganden. Föreskrifterna får avse undantag enligt EU-förordningen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag skiljer sig från regeringens på så sätt att promemorians förslag till bemyndigande är begränsat till föreskrifter som behövs till följd av medlemskap i . Promemorian innehöll inte något förslag om att upplysa om EU-förordningens bestämmelser om invasiva främmande arter och inte heller något bemyndigande om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag enligt EU-förordningen. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft några invändningar mot förslaget. De synpunkter som remissinstanserna har lämnat handlar om de föreskrifter som kan meddelas med stöd av bemyndigandet, dvs. nästa steg i kompletteringen av EU-förordningen. Skälen för regeringens förslag En ny upplysningsbestämmelse ska införas Det finns flera nationella, EU-rättsliga och andra internationella bestämmelser som syftar till att bevara biologisk mångfald. De bestämmelser om invasiva främmande arter som genom EU-förordningen nu är direkt tillämpliga i är dock nya, även om det av åtaganden enligt konventionen för biologisk mångfald följer en skyldighet att, såvitt möjligt och om så är lämpligt, förhindra införseln av, kontrollera eller utrota de främmande arter som hotar ekosystem, livsmiljöer eller inhemska arter (artikel 8 h). Bestämmelserna i innebär bl.a. att det som huvudregel är förbjudet att överhuvudtaget hantera sådana invasiva främmande arter vars negativa effekter anses vara sådana att de kräver samordnade åtgärder på unionsnivå, dvs. invasiva främmande arter av unionsbetydelse.