prop · H503136 · 2018-03-20 00:00:00 — På ministerrådsmötet fattades beslut om god samhällsstyrning och så kallad ekonomisk sammanlänkning samt migration. Det österrikiska OSSE-ordförandeskapet lade särskild vikt vid att fortsätta arbetet med ekonomisk sammanlänkning, det vill säga frågor som handlar om att på olika sätt stärka det ekonomiska samarbetet. 2017 fattade ett beslut om att främja ekonomiskt deltagande i OSSE-området. har inte prioriterat arbetet i den andra dimensionen . De politiskt bindande åtagandena i tredje, så kallade mänskliga dimension, syftar till att respekten för de mänskliga rättigheterna ska upprätthållas fullt ut, att upprätthålla rättsstatens principer, att bygga upp och bevara demokratiska institutioner samt att motverka intolerans och diskriminering. Arbetet är koncentrerat till årliga översynskonferens om den mänskliga dimensionen, samt ett antal tematiska kompletterande möten. Evenemangen syftar framför allt till att se över deltagande staters genomförande av åtagandena inom den mänskliga dimensionen. Dessutom genomförs ett antal konferenser med särskilda teman. Civilsamhällesaktörer deltar aktivt i alla dessa möten. Härutöver träffas deltagande stater regelbundet i kommittén för den mänskliga dimensionen utifrån ett tematiskt program. bidrog med talare vid ett möte om kvinnors politiska deltagande. Slutligen bedriver självständiga institutioner ett omfattande arbete genom exempelvis valövervakning, stöd till demokratiska institutioner, insatser för att stärka respekten för mänskliga rättigheter, motverkande av intolerans och diskriminering samt stärkande av medie- och yttrandefrihet. Utöver dessa specifika evenemang, forum och instrument sker ansvarsutkrävande också vid de veckovisa mötena i det permanenta I detta forum diskuteras konkreta frågor om de deltagande staternas tillkortakommanden vid genomförandet av åtagandena i den mänskliga dimensionen. Som samordnare för medie- och yttrandefrihet för EU:s medlemsstater vid i spelar en särskilt aktiv roll för EU:s ansvarsutkrävande på detta område. En konferens om informationstillgång mot bakgrund av 250-årsjubileet för den svenska tryckfrihetsförordningen – som var världens första – var särskilt betydelsefull för svensk del . Konferensen arrangerades av mediefrihetsrepresentant och lyfte centrala frågor om yttrandefrihet , som det fanns en tydlig svensk koppling: bland annat gavs tillfälle att förevisa en utställning i om den svenska pressfrihetens rötter. fortsatte att delta i den kärngrupp av likasinnade deltagande stater inom som delar ut utmärkelsen till välförtjänta civilsamhällesaktörer. gick priset, som överlämnades i de svenska representationslokalerna Schwedenhaus i , till den ryska valövervakningsorganisationen . Oenigheten om beslutsutkasten i den mänskliga dimensionen vid ministerrådsmötena och 2017 avspeglar de politiska och värdegrundsbaserade motsättningar som finns inom organisationen, och som i viss mån tilltar. I många sammanhang i den tredje dimensionen har enskilda deltagande stater använt sig av konsensusprincipen för att lägga sitt veto mot beslut på ett sätt som med flera har funnit destruktivt. Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) inrättades 1992 och har i uppdrag att bistå deltagarstaterna med att genomföra sina åtaganden inom den mänskliga dimensionen. Mer specifikt arbetar ODIHR bland annat med att främja förutsättningarna för demokratiska val samt att bistå deltagarstaterna med att bygga upp och stärka demokratiska institutioner. Andra frågor inom ODIHR:s breda mandat är jämställdhet, romers möjligheter att fullt ut åtnjuta sina mänskliga rättigheter, förenings- och mötesfrihet, religionsfrihet, situationen för försvarare av de mänskliga rättigheterna samt skyddet av de mänskliga rättigheterna i kampen mot terrorism. Kontoret har cirka 180 anställda och har sitt säte i . är från chef för kontoret. Valövervakningsmissionerna, som utgör ett av mer synliga verksamhetsområden, samordnas av ODIHR och genomförs i samarbete med parlamentariska församling. har och , med stöd av ett antal andra deltagande stater i , ifrågasatt ODIHR:s valövervakningsmetodologi och opartiskhet. och EU har varit tydliga i sitt stöd för ODIHR:s internationellt erkända valövervakningsmetodologi. bidrar till ODIHR:s valrelaterade verksamhet genom att skicka svenska observatörer till valövervakningsmissionerna. lämnade 2016 och 2017 extrabudgetärt stöd till ODIHR:s projektverksamhet på områdena demokratisk styrning och jämställdhet i 2017/18:136 länderna inom Östliga partnerskapet samt civilsamhällets deltagande inom den mänskliga dimensionen. Under delar av perioden har även bidragit till ODIHR genom en sekondering till kontoret i . Högkommissarien för frågor om nationella minoriteter Högkommissarien för frågor om nationella minoriteter (HCNM) inrättades 1992 och har sitt säte i . HCNM är främsta konfliktförebyggande instrument, med huvuduppgift att i ett tidigt skede identifiera och motverka etniska spänningar som kan äventyra freden, stabiliteten eller relationerna mellan deltagande stater. är från högkommissarie. HCNM verkar genom så kallad tyst diplomati, vilket innebär att regeringar i förtroende kan be om hjälp att hantera spända situationer som riskerar att leda till konflikt. Alla deltagande stater har accepterat HCNM:s mandat och därmed dennes rätt att avge rekommendationer i minoritetsrelaterade frågor. Dessa frågor handlar ofta om rätt till medborgarskap, icke-diskriminering, möjlighet att använda sitt modersmål, utbildning på minoritetsspråk samt möjlighet att delta i och aktivt kunna påverka det politiska, sociala, ekonomiska och kulturella livet i det land där man är bosatt. har HCNM varit aktiv i en rad länder, till exempel , , , , och Kosovo. Mediefrihetsrepresentanten () inrättades 1997 och har till uppgift att följa utvecklingen på mediefrihetsområdet i deltagarstaterna samt att verka för att principer och åtaganden om yttrande- och mediefrihet följs. I mandatet ingår även att på ett tidigt stadium identifiera och uppmärksamma problem inom dessa områden och hantera dem i samarbete med deltagarstaterna, övriga institutioner och andra relevanta organ. och EU är tydliga i sitt stöd för RFoM:s mandat, som är flexibelt nog att möta såväl existerande som nya hot mot yttrande- och mediefriheten i OSSE-området, inklusive på internet. Posten som mediefrihetsrepresentant innehas av från . Institutionen består av ett femtontal tjänstemän och har sitt säte i . RFoM uppmärksammar tillkortakommanden i brev och offentliga uttalanden, rapporterar regelbundet till det permanenta rådet, gör besök i de deltagande staterna och sammanställer publikationer och rekommendationer om yttrande- och mediefrihet i OSSE-området. RFoM:s arbete fokuserar särskilt på frågor som rör säkerhet för journalister, pressfrihet och yttrandefrihet på internet. har RFoM återkommande pekat på den oroande utvecklingen i flera av deltagande stater, i vilka yttrande- och mediefriheten begränsas, inklusive på internet. Vidare har RFoM uppmärksammat fall av våld mot journalister i , liksom fall där journalister har fängslats i strid med åtaganden om yttrande- och mediefrihet. RFoM har bistått med rådgivning och juridiska analyser till deltagande stater som avser att genomföra reformer Därtill har RFoM uppmärksammat riskerna med Skr. 2017/18:136 statligt styrd propaganda och bristande mediepluralism. detta har RFoM även utvecklat sitt arbete kring desinformation i bred bemärkelse, till exempel genom en gemensam deklaration med bland annat FN:s yttrandefrihetsrapportörer. Ytterligare en fråga som RFoM särskilt har uppmärksammat är hur trakasserier av kvinnliga journalister på internet kan motverkas, ett arbete som liksom har genomförts med svenskt finansiellt stöd. har bidragit till RFoM:s arbete genom extrabudgetära bidrag till RFoM:s flaggskeppsprojekt om nya medier och medborgarjournalistik samt genom att sekondera en senior rådgivare till institutionen. årliga översynskonferens om den mänskliga dimensionen årliga översynskonferens om den mänskliga dimensionen (HDIM) syftar till att granska och diskutera i vilken grad deltagarstaterna uppfyller sina OSSE-åtaganden inom den mänskliga dimensionen. Eftersom åtaganden är politiskt bindande, saknas möjligheter att juridiskt kontrollera hur de följs. Det årliga mötet, som samlar både regeringsföreträdare och civilsamhällesrepresentanter från hela regionen, är därför en viktig plattform för öppen diskussion och politiskt ansvarsutkrävande. Konferensen har vuxit till den största i på temat mänskliga rättigheter. Liksom var förhandlingarna om dagordningen för HDIM svåra, vilket är ett uttryck för de politiska skiljelinjerna inom . Ett antal deltagande stater vill se ett förkortat möte med begränsat deltagande från civilsamhället, medan bland annat och EU vill bevara nuvarande format. HDIM-mötena och 2017 lockade vardera 1 600–1 800 deltagare och ett 90-tal sidoevenemang arrangerades i marginalen till mötena. Den ryska aggressionen mot och den inrikespolitiska repressionen i dominerade både de formella och de informella diskussionerna. Även situationen i , och fick stort utrymme. Vid HDIM 2016 arrangerade ett sidoevenemang om yttrandefrihet i av hot och nättroll. deltog i arrangemanget av tre sidoevenemang med respektive fokus på problematiken som omger statskontrollerade civilsamhällesorganisationer, situationen för hbtq-personer i samt kopplingen mellan säkerhet och sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. 6 Den strukturerade dialogen gjorde den dåvarande ordföranden för , utrikesminister , ett politiskt utspel och efterlyste en nystart för konventionell rustningskontroll i och en så kallad strukturerad dialog för att diskutera detta. Steinmeiers initiativ orsakade en diskussion mellan deltagarstater: vissa länder bejakade idén om en ny konventionell rustningskontrollregim (att ersätta ) i mer oreserverat, medan andra länder underströk vikten av att respekt för existerande principer och åtaganden, inklusive och Wiendokumentet, först måste återupprättas. Vid i antogs en deklaration med anledning av 20-årsjubileet för antagandet av för konventionell rustningskontroll. I deklarationen välkomnade ministrarna bland annat inrättandet av en så kallad strukturerad dialog om nuvarande och framtida säkerhetsutmaningar och -risker, som syftade till att uppnå en bättre förståelse av förtroendeskapande åtgärder och konventionell rustningskontroll och skulle utgöra en grund för det fortsatta arbetet med frågorna. ägde en rad möten rum med diskussioner om hotbildsanalys, militärdoktriner, militära dispositioner och övningsverksamhet, den regelbaserade säkerhetsordningen samt konflikter. inleddes även en process för att kartlägga de militära styrkeförhållandena, inklusive övningsverksamhet, inom . Syftet med en sådan kartläggning var dels att försöka få fram en gemensam bild av de militära styrkeförhållandena, dels att kartlägga i vilka avseenden nuvarande rapporteringssystem inom Wiendokument uppvisar brister och luckor. Den strukturerade dialogen har också använts som en kontaktyta mellan deltagarstaternas militärer, då det militära utbytet mellan och har varit begränsat . Även om den strukturerade dialogen saknar tidsplan och tydligt slutmål får den anses vara ett etablerat dialogformat. Den strukturerade dialogen är ett försök att främja militär transparens och förutsägbarhet. Den äger rum mot bakgrund av det försämrade säkerhetspolitiska läget och den djupa klyftan mellan och övriga deltagande stater i , orsakad av de ryska brotten mot den regelbaserade europeiska säkerhetsordningen som aggressionen mot innebär. syn är därför att det inte går att bortse från viktiga principiella frågor som de utdragna och pågående konflikterna i samt betydelsen av att följa de gemensamma principerna och åtagandena i i dialogen. För svensk del är det å ena sidan viktigt att den strukturerade dialogen inte blir ett forum för en omförhandling eller urvattning av den nuvarande regelbaserade europeiska säkerhetsordningen utan att den fokuserar på hur respekten för de gemensamma principerna och åtagandena kan återställas. Å andra sidan erbjuder dialogen en möjlighet att stärka militär förutsägbarhet och transparens i en försämrad säkerhetspolitisk situation. Riskreducering och incidenthantering kan vara två lämpliga startpunkter i dessa ansträngningar. stöder den strukturerade dialogen aktivt, inklusive genom finansiella bidrag. fältverksamhet är ett väletablerat instrument som ger organisationen ett tydligt mervärde. De 16 fältmissionerna på , i och i stöder värdländerna i alla tre dimensioner av säkerhet. Fältnärvaron omfattar missioner, kontor och projektsamordnare. Beslut om deras mandat fattas med konsensus och är inte sällan föremål för svåra förhandlingar. För har det varit viktigt att missionerna kan verka fritt med flexibla mandat, inklusive i kontakter med civilsamhället, och inte minst inom den mänskliga dimensionen. bedriver betydande fältverksamhet på västra , med totalt sex fältmissioner i , och , , , och Kosovo. Missionernas mandat är i huvudsak inriktade på demokratifrämjande och institutionsbyggande verksamhet. har missionerna arbetat med valövervakningsfrågor, rustningskontroll och förtroendeskapande, snarare än med krishanterings- och stabiliseringsinsatser. Fältmissionerna har även fokuserat på frågor om nationella minoriteter och rättsstatsfrågor, inklusive stöd till kapacitetsbyggande. Fältmissionen i Kosovo utgör en del av den internationella civila FN- närvaron och är med drygt 500 anställda näst största fältmission. Missionen inrättades 1999 och har en hög grad av självständighet. har bidragit till arbete i regionen genom att sekondera personal till fältmissionerna i Kosovo och . etablerade sin fältnärvaro i , , , och . har mandaten för flertalet av kontoren reviderats och verksamheten har nedgraderats till projektkontor. fältnärvaro i har bland annat bedrivit verksamhet inom områdena gränsövervakning, anti-trafficking, anti-korruption, vapen- och narkotikabekämpning samt främjande av mänskliga rättigheter, jämställdhet och mediefrihet. har fortsatt att uttrycka önskemål om att ska etablera fältnärvaro i landet. Det saknas emellertid konsensus bland deltagande stater för ett sådant beslut. 2017/18:136 7.3 kontor i avvecklades , eftersom det inte gick att nå konsensus om att förlänga mandatet. fältnärvaro i upphörde på begäran. I kvarstår därför endast ett litet kontor till stöd för OSSE- ordförandeskapets representant i frågan om Nagorno-Karabach- konflikten (se avsnitt 8). Missionen i upprättades , med syfte att underlätta arbetet för en politisk lösning av konflikten om utbrytarregionen . har missionens arbete varit inriktat på mediefrihetsfrågor, stöd till reformer av rättssystemet samt experthjälp i frågor om människohandel. Under delar av den aktuella perioden har bidragit till arbetet genom att sekondera två personer till missionen. närvaro i etablerades 1994 och omvandlades 1999 till ett kontor för projektsamordning. Kontorets övergripande uppdrag har varit att stödja arbete med demokratisk utveckling, rättsstatlighet och främjande av mänskliga rättigheter. Arbetet har framför allt varit inriktat på aktiviteter relaterade till den pågående ryskukrainska konflikten (se kapitel 4). 8OSSE:s hantering av de utdragna konflikterna Konflikten om regionen som ligger i , men till övervägande del befolkas av armenier, har pågått . Perioden har präglats av ett relativt lugn jämfört med de föregående två–tre åren. Stridigheterna följdes av förnyade politiska samtal mellan och presidenter, men dessa hade begränsad uppföljning . En överenskommelse 2016 om utvidgning av fältnärvaro har fortfarande inte genomförts i praktiken. verkar för en förhandlingslösning genom den så kallade Minskgruppen, som består av ett dussintal länder, däribland . Gruppens samordförande, , och , har mandat som medlare. OSSE-ordförandeskapet har även en personlig representant för konflikten med kontor i . Kontoret har fem anställda. I uppdraget ingår bland annat att övervaka vapenvilan samt skapa förtroende mellan parterna genom att upprätthålla kontakter med politiska och militära ledare. De kärnfrågor som behöver lösas rör framtida status, säkerhetsgarantier för områdets armeniska befolkning inklusive en internationell fredsbevarande styrka, tillbakadragande av armeniska trupper från azeriskt territorium, upprättandet av en landkorridor mellan Skr. 2017/18:136 och samt situationen för flyktingar och har verkat för att EU mer aktivt ska stödja Minskgruppen i dess uppdrag att medla i konflikten. Efter kriget mellan och diskuterades olika aspekter av konflikten intensivt inom . Trots ansträngningar kunde ingen överenskommelse nås om en förlängning av mandatet för OSSE-missionen i och missionen stängdes . Oenigheten i förhandlingarna gällde främst närvaro och rörelsefrihet över hela territorium, inklusive utbrytarregionerna och . motsatte sig tillträde till utbrytarregionerna utan ett faktiskt erkännande från deltagande stater. Detta kunde inte accepteras av övriga deltagande stater, som underströk respekten för suveränitet och territoriella integritet. Inom ramen för de så kallade Genèvesamtalen bidrar genom sitt samordförandeskap med FN och EU till fortsatta samtal om konflikten. Trots regelbundna möten har man inte kommit närmare en lösning på konflikten. har vidtagit flera destabiliserande åtgärder, inte minst genom olika avtal med utbrytarrepublikerna. Dessa avtal har fördjupat relationen mellan parterna, vilket från georgisk sida har tolkats som steg mot annektering, och har fördömts av EU, och likasinnade. deltar i tillsammans med andra deltagande stater i en informell vängrupp för . Gruppen koordinerade gemensamma uttalanden vid Ministerrådsmötena i och 2017. Förhandlingarna för en fredlig lösning avseende den moldaviska utbrytarregionen genomförs i det så kallade 5+2-formatet, som inkluderar representanter för , , , , , EU och . ägde endast informella förhandlingar rum på grund av Transnistriens vägran att delta i det formella formatet. återupptogs formella förhandlingar. Bytet av ledarskapet i Transnistrien och den nya regeringen i väckte förhoppningar om framsteg i förhandlingsprocessen. Förhoppningarna infriades , då man lyckades komma överens om att öppna bron vid som öppnar en större trafikled mellan och via Transnistrien. Parterna hoppas nu att detta ska leda till möjlighet att nå överenskommelser även i andra frågor. deltagande stater och partnerstater Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , M , , , , , Hellmark , , Bah Kuhnke, Shekarabi, , , , , , Regeringen beslutar skrivelse 2017/18:136 Verksamheten inom () och