prop · H503245 · 2018-05-03 00:00:00 — Bedömningen av om förutsättningar för avdrag föreligger ska göras med hänsyn tagen till att förutsättningarna skiljer sig åt något eftersom det är en extern part inblandad (se prop. 2012/13:1 s. 266 ff.). Vidare gäller samma förutsättningar för avdrag vid förvärv av delägarrätter som följer av 19 § första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 8.3.1. Paragrafen är ny och föranleds av förslaget om en generell avdragsbegränsning för negativa räntenetton. Av första stycket framgår att med ”företag” avses vid tillämpning av denna avdragsbegränsning juridiska personer och svenska handelsbolag. I andra stycket anges olika situationer då det inte är fråga om ett ”företag”. Stycket har utformats i enlighet med förslag från Lagrådet. Enligt första strecksatsen räknas inte ett svenskt handelsbolag som ”företag” om det under hela beskattningsåret bara har ägts av fysiska personer (av 4 kap. 2 § framgår att detta även gäller för ett dödsbo efter en sådan fysisk person). Regeln gäller oavsett om den fysiska personen äger andelarna direkt eller indirekt via ett eller flera andra svenska handelsbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer. Den omfattar både begränsat och obegränsat skattskyldiga fysiska personer. Under vissa förutsättningar räknas inte heller en i utlandet delägarbeskattad juridisk person som ”företag”, vilket framgår av andra strecksatsen. Det gäller om den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen direkt eller indirekt bara har ägts av obegränsat skattskyldiga fysiska personer. Det indirekta ägandet kan avse ett eller flera andra svenska handelsbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer. En förutsättning är att andelarna har ägts under hela beskattningsåret. Med en ”i utlandet delägarbeskattad juridisk person” avses en utländsk juridisk person vars inkomster beskattas hos delägare i den utländska stat där personen hör hemma (5 kap. 2 a §). Vad som avses med uttrycket ”utländsk juridisk person” framgår av 6 kap. 8 §. Med ”beskattningsår” avses enligt tredje stycket för svenska han- delsbolag räkenskapsåret. Detta gäller vid tillämpning av andra stycket samt 24, 26 och 29 §§. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.6. I paragrafen, som är ny, definieras vilken innebörd uttrycket ”företag i intressegemenskap” har vid tillämpning av förenklingsregeln som finns i 24 § andra och tredje styckena. Paragrafen föranleds av förslaget om en generell avdragsbegränsning för negativa räntenetton. Av första stycket framgår att företag som ingår i en koncern av sådant slag som anges i 1 kap. 4 § ÅRL är företag i intressegemenskap. motsvarande bestämmelse finns i 15 a § och innebörden av vad som avses beskrivs närmare i författningskommentaren till den paragrafen. I intressegemenskapen ingår också svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som något av företagen, direkt eller indirekt genom ett eller flera svenska handelsbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer, äger andel i. I de fall förutsättningarna för en intressegemenskap enligt årsredovisningslagen inte är uppfyllda följer av andra stycket att en intressegemenskap även kan föreligga på den grunden att ett företag, direkt eller indirekt genom ett eller flera svenska handelsbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer, äger andel i ett svenskt handelsbolag eller en i utlandet delägarbeskattad juridisk person. I en sådan situation anses företaget och handelsbolaget respektive företaget och den utländska juridiska personen vara företag i intressegemenskap. En intressegemenskap uppkommer dock endast enligt detta stycke om företagen inte redan ingår i en sådan enligt första stycket. Det ska således inte uppkomma en separat intressegemenskap som kan utnyttja ytterligare en beloppsgräns i de fall det redan föreligger en intressegemenskap enligt första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.3. Paragrafen är ny och föranleds av förslaget om en generell avdrags- begränsning för negativa räntenetton. I 2–4 §§ definieras vad som avses med ränteutgifter och motsvarande ränteinkomster samt i vilka fall valutakursförändringar ska omfattas av definitionen. Detta behandlas närmare i avsnitt 9 samt i kommentaren till respektive paragraf. I första och andra styckena definieras vad som är negativt räntenetto respektive positivt räntenetto. Räntenettot är skillnaden mellan ränte- utgifter som ska dras av under beskattningsåret och ränteinkomster som ska tas upp samma beskattningsår. Om ränteutgifterna överstiger ränteinkomsterna uppkommer ett negativt räntenetto. Ett positivt räntenetto uppkommer om ränteinkomsterna överstiger ränteutgifterna. Genom att det ska vara fråga om ränteutgifter som ska dras av omfattas inte ränteutgifter som inte får dras av enligt någon av de andra ränte- avdragsbegränsningsreglerna i kapitlet, t.ex. enligt bestämmelserna om avdragsförbud för ränteutgifter på efterställda skulder (9 §), avdrags- förbud för ränteutgifter vid vissa gränsöverskridande situationer (15 a– 15 e §§) eller den särskilda avdragsbegränsningen för ränteutgifter på vissa skulder till företag i intressegemenskap (16–20 §§). Dessa regler ska tillämpas före den generella ränteavdragsbegränsningsregeln. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.2. och 6.2.5. Paragrafen är ny och föranleds av förslaget om en generell avdrags- begränsning för negativa räntenetton. Av första stycket framgår hur stort avdragsutrymmet är för ett enskilt företag som har ett negativt räntenetto. Företaget får bara dra av ett negativt räntenetto högst med ett belopp som motsvarar av avdragsunderlaget (avdragsutrymmet). Denna paragraf innebär således att rätten till avdrag för ränteutgifter enligt 16 kap. 1 § begränsas vid tillämpning av den generella ränteavdrags- begränsningsregeln. Avdragsbegränsningen tillämpas på bolagsnivå och 2017/18:245 inte på delägarnivå. I 25 § anges vad som avses med avdragsunderlaget. Bestämmelsen motsvarar vad som följer av artikel 4.1 och skäl 6 i direktivet mot skatteundandraganden. I andra stycket finns en förenklingsregel som innebär att ett företag i stället får dra av ett negativt räntenetto upp till en beloppsgräns om . Avdrag enligt denna regel är ett alternativ till att tillämpa huvudregeln i första stycket. Beloppsgränsen gäller sammanlagt för företag som är i intressegemenskap enligt 22 §. Intressegemenskapen får således högst göra avdrag för negativa räntenetton med sammanlagt om något av företagen ska få tillämpa förenklingsregeln. Alla företag som ingår i intressegemenskapen behöver inte göra avdrag med stöd av samma regel. Ett företag som tillämpar förenklingsregeln får dock inte göra ett högre avdrag än , även om det skulle anses ingå i flera intressegemenskaper. Detta följer av första meningen. Ingår det enskilda företaget i mer än en intressegemenskap måste företaget genomgående göra avdrag med stöd av samma regel. Ett kvarstående negativt räntenetto får inte dras av med stöd av förenklingsregeln, vilket framgår av 26 §. Möjligheten att ha en förenklingsregel framgår av artikel 4.3 i direktivet mot skatteundan- draganden. Enligt tredje stycket får förenklingsregeln bara tillämpas om fördelningen av beloppsgränsen inom intressegemenskapen redovisas öppet i inkomstdeklarationen. Sådan redovisning ska ske i inkomst- deklarationen för ett beskattningsår som har samma tidpunkt för lämnande av deklaration, eller som skulle ha haft det om inte något av företagens bokföringsskyldighet upphör. Svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer med fast driftställe i lämnar inte inkomstdeklaration utan särskild uppgift, som ska lämnas som inkomstdeklarationen. Detta följer av 33 kap. 6 § skatteförfarandelagen (2011:1244). Därför gäller det för dessa att förenklingsregeln bara får tillämpas om fördelningen av beloppet redovisas öppet i de särskilda uppgifterna. Vad som sägs ovan om tidpunkten för redovisningen gäller även för lämnade av sådana uppgifter. Tillägget för särskilda uppgifter är föranlett av Lagrådets synpunkt. Som framgår av 21 § tredje stycket räknas räkenskapsåret som beskattningsår för svenska handelsbolag. Bestämmelsen är utformad med 35 kap. 3 § som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.2 och 6.2.3. Paragrafen är ny och föranleds av förslaget om en generell avdrags- begränsning för negativa räntenetton. Bestämmelsen motsvarar vad som följer av artikel 4.2 i direktivet mot skatteundandraganden. anges vad som är avdragsunderlaget. Av paragrafen följer att avdrags- underlaget bestäms utifrån resultatet av näringsverksamheten samt att det är resultatet före avdragsbegränsningen för negativt räntenetto enligt 24 § och avdrag för kvarstående negativt räntenetto enligt 26 § som avses. Avdragsunderlaget beräknas för varje enskilt företag för sig. Att avdragsunderlaget bestäms utifrån resultatet av näringsverksam- heten innebär att utgångspunkten är 14 kap. 21 §. framgår att överskott och underskott i en näringsverksamhet ska beräknas genom att intäktsposterna minskas med kostnadsposterna. Inkomst som inte ska tas upp till beskattning ingår inte i avdragsunderlaget, t.ex. skattefri utdelning på näringsbetingade andelar. Det är således det skattemässiga resultatet som ligger till grund för avdragsunderlaget. För svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer avses med överskott, handelsbolagets eller den i utlandet delägar- beskattade juridiska personens inkomst enligt 5 kap. 3 §. Genom att utgångspunkten för beräkningen är resultatet av näringsverksamheten innebär det att ett avdragsunderlag kan uppkomma även vid ett underskott av näringsverksamheten. Enligt 14 kap. 10 § utgör all närings- verksamhet hos en juridisk person, inklusive den som bedrivs genom delägande i ett svenskt handelsbolag, en näringsverksamhet. Av första stycket framgår att avdragsunderlaget beräknas genom att resultatet av näringsverksamheten före avdragsbegränsningen för negativt räntenetto enligt 24 § och före avdrag för kvarstående räntenetto enligt 26 § justeras i vissa avseenden. Med ”resultatet av närings- verksamheten före avdragsbegränsningen för negativt räntenetto enligt 24 § och före avdrag för kvarstående räntenetto enligt 26 §” avses att utgångspunkten i beräkningen av avdragsunderlaget är resultatet beräknat som om avdrag får göras för beskattningsårets negativa räntenetto i sin helhet. Därefter görs justeringar för utgifter och inkomster som påverkat detta resultat men som inte ska ingå i ränteavdragsunderlaget. Justeringarna motsvaras av strecksatserna i första stycket. Beräkningen av avdrag för negativt räntenetto beskrivs i det följande genom ett exempel. Antag att ett företags resultat före avskrivningar, räntor och skattemässiga justeringar uppgår till 210. Avskrivningar uppgår till 20 och negativt räntenetto uppgår till 80, vilket innebär att det bokföringsmässiga resultatet uppgår till 110 (210–20–80). Antag vidare att den enda skattemässiga justeringen består av ett avdrag underskott om 10. Dessa uppgifter är vad som behövs för att beräkna underlaget för avdrag för negativt räntenetto. Underlaget utgörs av bokföringsmässigt EBITDA (210) med tillägg för skattemässiga justeringar, som i exemplet består av avdrag underskott (10). Underlaget för avdrag för negativt räntenetto, skattemässigt EBITDA uppgår därmed till 200 (210–10). Avdrag för negativt räntenetto får därmed göras med 60 (0,3 x 200) 60, vilket betyder att det bokförda negativa räntenettot i inkomstdeklarationen ska justeras med +20. Slutligen görs avdrag för avsättning till periodiseringsfond av det skattemässiga resultatet före avdraget. Det skattemässiga resultatet före avdrag för avsättning till periodiseringsfond uppgår till 120 (210–20–10–80+20), vilket innebär ett avdrag för avsättning till periodiseringsfond med 30 (0,25 x 120). Därmed uppgår det skattemässiga resultatet till 90 (120–30). Beräkningen har gjorts genom inkludering av de bokförda och skattemässiga posterna som ska ingå i ränteavdragsunderlaget (dvs. I lagtexten definieras ränteavdragsunderlaget däremot utifrån det skattemässiga resultatet (dvs. Utgångspunkten för definitionen av ränteavdragsunderlaget i 25 § är det skattemässiga resultatet före avdragsbegränsning för negativt räntenetto enligt 24 § och kvarstående negativt räntenetto enligt 26 §, dvs. det skattemässiga resultat som skulle uppstå om det negativa räntenettot hade dragits av i sin helhet, vilket i exemplet blir 70 (90+60– Därefter görs justeringar för de poster som inte ska påverka ränteavdragsunderlaget (strecksatserna i första stycket 25 §). görs justeringar för bokfört negativt räntenetto (80), värdeminsknings- avdrag (20) och avdrag för avsättning till periodiseringsfond (30) vilket ger ett ränteavdragsunderlag om 200 (70+80+20+30). avdragsunderlaget beräknat med utgångspunkt från det bokförings- Som framgår av kommentaren till 23 § ingår endast ränteutgifter som får dras av i räntenettot. räntenetto gäller t.ex. ränteutgifter som inte har begränsats enligt reglerna om vinstandelslån i 10–15 §§ och den riktade ränteavdragsbegränsnings- regeln för vissa interna skulder i 16–20 §§. Av den första strecksatsen framgår att en ökning av underlaget ska göras med ränteutgifter för vilka avdragsrätten inte har begränsats enligt andra bestämmelser i detta kapitel än enligt 24 §. Det är således endast ränteutgifter som får dras av som avses. Det gäller således inte ränteutgifter som över huvud taget inte får dras av eftersom det finns ett avdragsförbud, t.ex. på den grunden att de begränsas enligt avdrags- förbudet för ränteutgifter på efterställda skulder (9 §), vinstandelslån (10–15 §§), avdragsförbudet för ränteutgifter vid vissa gränsöver- skridande situationer (15 a–15 e §§) eller den riktade ränteavdrags- begränsningsregeln (16–20 §§). Av den andra och tredje strecksatsen framgår vidare att en ökning ska göras med vissa avdrag enligt 18–20 kap. De aktuella avdragen räknas särskilt upp i paragrafen. ökning ska göras med årliga värdeminskningsavdrag enligt 18 kap. 3 §, 19 kap. 4 och 26 §§ samt 20 kap. 4 och 17 §§ (andra strecksatsen). markerar att omedelbara avdrag, i den utsträckning de nämnda bestämmelserna tillåter att sådana avdrag görs, inte ökar avdrags- Det föreslagna primäravdraget för hyreshus är ett avdrag som utgör ett årligt värdeminskningsavdrag enligt 19 kap. 4 § och sådana avdrag ska därför ingå i avdragsunderlaget. avser avdrag för utgifter för att anskaffa inventarier, anskaffa eller förbättra byggnader och markanläggningar samt utgifter för inköp och plantering av träd och buskar för frukt- och bärodling. värdeminskning på lagerfastigheter genom årliga värdeminskningsavdrag som görs enligt 19 kap. och 20 kap. ingår också i avdragsunderlaget. Även nyttjanderättshavare som har utgifter för anskaffning av inventarier som denne innehar med nyttjanderätt och som en fastighets- ägare blir ägare till får tillämpa bestämmelserna i 18 kap. (se 19 kap. 27 §). Det är dock inte enbart anskaffningsutgifter som omfattas av bestämmelserna, även utgifter för underhåll och reparationer av inventarier, byggnader och markanläggningar som inte skrivs av genom direktavdrag skrivs av genom årliga värdeminskningsavdrag. sätt ska även en ökning göras med de avdrag som en delägare i ett andelshus inte får göra enligt 19 kap. 3 § och där utgifterna i stället aktiveras och dras av som årliga värdeminskningsavdrag. är att utgifterna kommer att läggas till anskaffningsvärdet och således dras av enligt 19 kap. 4 §. Även avdrag för utgifter som omfattas av det utvidgade reparationsbegreppet i 19 kap. 2 § andra stycket kommer att ingå, om den skattskyldige inte gör avdrag, eftersom den skattskyldige i så fall kommer att göra årliga värdeminskningsavdrag i Avdrag för anskaffning av sådana tillgångar som visserligen kan skrivas av , men som skrivs av enligt plan ingår också. Det gäller t.ex. korttidsinventarier och rent tillfälliga byggnader och markanläggningar. Vid beräkningen ska avdragsunderlaget, förutom med de årliga värdeminskningsavdragen, även öka med avdrag enligt 19 kap. 7 och 28 § andra stycket samt 20 kap. 7 § (tredje strecksatsen). Avdrag enligt de nämnda bestämmelserna utgör inte årliga värdeminskningsavdrag, men de utgör vissa särskilda avdrag för anskaffning. I 19 kap. 7 § regleras att avdrag ska göras vid utrangering av byggnader för den del av anskaffningsvärdet som inte dragits av tidigare. Bestämmelsen i 19 kap. 28 § andra stycket gäller för nyttjanderättshavare som haft utgifter för att anskaffa eller förbättra byggnader och markanläggningar eller för att anskaffa byggnadsinventarier, markinventarier eller andra inventarier och som denne innehaft med nyttjanderätt. Enligt den nämnda bestämmelsen ska nyttjanderättshavaren, det beskattningsår som nyttjanderätten upphör, dra av den del av anskaffningsvärdet som inte dragits av tidigare. I 20 kap. 7 § finns bestämmelser om avdrag för anskaffning eller förbättring av markanläggningar vid överlåtelse och viss utrangering. Enligt fjärde strecksatsen ska avdragsunderlaget öka med avdrag för avsättning till periodiseringsfond enligt 30 kap. 5 §. Av femte strecksatsen följer att överskottet av näringsverksamheten före avdragsbegränsningen för negativt räntenetto enligt 24 § och före avdrag för kvarstående räntenetto enligt 26 §, ska minskas med ränteinkomster vid beräkning av avdragsunderlaget. Det ska också, enligt sjätte strecksatsen, minskas med överskott som belöper sig på andelar i svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer. En minskning ska även göras för återfört avdrag för avsättning till periodiseringsfond enligt 30 kap., vilket framgår av sjunde strecksatsen. Detta avser även återföring som görs enligt punkten 5 i övergångsbestämmelserna. Bestämmelserna om avsättning till periodiseringsfond i 30 kap. 5 § samt om negativt räntenetto eller kvarstående räntenetto i 24 och 26 §§ utgår från det skattemässiga resultatet av näringsverksamheten vid beräkning av respektive underlag. Det är därför nödvändigt med en viss turordning. 1.De särskilda ränteavdragsbegränsningsreglerna i detta kapitel. 2.Avdrag underskott enligt 40 kap. (inklusive koncernbidragsspärren). 3.Den generella ränteavdragsbegränsningen, dvs. avdrag för negativt räntenetto och avdrag för kvarstående negativt räntenetto. 4.Avsättning, och återföring av avsättning, till periodiseringsfond. Anta att ett företags rörelseresultat uppgår till 110 och att det har bokförts ett negativt räntenetto om 60. Företaget har även ett underskott om 10. I det bokförda räntenettot finns vidare utgifts- räntor om 20 som inte får dras av enligt de riktade ränteavdrags- begränsningsreglerna. Det betyder att det negativa räntenettot uppgår till 40 (60–20). Avdragsunderlaget uppgår till 100 (110–10) och avdrags- utrymmet till 30 (0,30 x 100). En skattemässig justering av bokförda räntor får därmed göras för dels ränteutgifter som inte får dras av enligt de riktade ränteavdragsbegränsningsreglerna (+20), dels ränteutgifter 2017/18:245 som inte ryms inom avdragsutrymmet (+10). Som en sista skattemässig justering görs avdrag för avsättning till periodiseringsfond av det skattemässiga resultatet före avdraget till periodiserings- fond. Underlaget för avsättning till periodiseringsfond uppgår till 80 (110–60+20+10), vilket innebär att avdrag får göras med maximalt 20 (0,25 x 80). Det skattemässiga resultatet uppgår därmed till 60 (110– 60+20+10–20). Den del av negativt räntenetto som inte får dras av 10 (60–20–30) får enligt 26 § sparas och dras av om förutsättningarna är uppfyllda. Om ett företag har ett underskott av näringsverksamheten före avdrag för negativt räntenetto enligt 24 § och avdrag för kvarstående negativt räntenetto enligt 26 § följer det av andra stycket att avdragsunderlaget ska öka även med avdrag underskott enligt 40 kap. 2 §. Ökning ska dock högst göras med ett belopp motsvarande detta underskott. Avdragsunderlaget ska enligt denna bestämmelse justeras för avdrag underskott, om ett företag har ett underskott av näringsverksamheten för beskattningsåret. Detta ska göras endast i den utsträckning avdraget inte skapar ett nytt underskott. Avdrag underskott ska således inte i sin helhet och alltid ingå i avdrags- underlaget för negativt räntenetto. Tidigare års underskott ska ingå i avdragsunderlaget för negativt räntenetto enbart till den del som avdraget görs mot ett överskott av näringsverksamheten som beräknats som om avdrag görs för årets negativa räntenetto i sin helhet. Avdragsunderlaget får inte ökas med mer än det faktiskt gjorda avdraget underskott. Utgångspunkten för avdragsunderlaget för negativt räntenetto kan därmed vara ett underskott. Det gäller om företaget har ett underskott av näringsverksamheten när resultatet beräknas utan att hänsyn tas till avdrag underskott. För exempel, se avsnitt 6.2.2. I tredje stycket finns särskilda bestämmelser som gäller vid beräkning av avdragsunderlaget för investmentföretag och kooperativa föreningar. Detta gäller utöver vad som sägs ovan om beräkning av avdrags- underlaget. Ett investmentföretag ska öka avdragsunderlaget med avdrag för utdelning enligt 39 kap. 14 § och minska underlaget med utdelningar som skulle ha tagits upp om företaget i stället hade varit ett sådant ägarföretag som kan inneha en näringsbetingad andel enligt 32 §. Vidare ska en ekonomisk förening som får göra avdrag för utdelning enligt 39 kap. 23 § öka avdragsunderlaget med avdrag för sådan utdelning och minska det med utdelningar som ska tas upp, dock högst med det belopp som dragits av för utdelning. Detta innebär att vidareutdelning på kapitalplaceringsaktier inte får ingå i avdragsunderlaget, vare sig för investmentföretag eller berörda ekonomiska föreningar. I båda dessa fall ska minskningarna högst göras med det belopp som dragits av för utdelning. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.2. Paragrafen är ny och föranleds av förslaget om en generell avdrags- begränsning för negativa räntenetton. I paragrafen anges i vilken utsträckning ett negativt räntenetto som kvarstår från ett ska kunna dras av ett senare beskattningsår. Det är fråga om ett negativt räntenetto som inte har kunnat dras av enligt 24 § första stycket, dvs. inte ryms inom avdragsutrymmet. Ett sådant räntenetto benämns kvarstående negativt räntenetto. Bestämmelsen motsvarar vad som följer av artikel 4.6 i direktivet mot skatteundandraganden. Av första stycket framgår att om ett företag enligt 24 § första stycket inte kunnat dra av ett tidigare beskattningsårs negativa räntenetto i sin helhet får det kvarstående negativa räntenettot dras av i den utsträckning det ryms inom avdragsutrymmet för det senare året. Avdragsutrymmet ska dock minska med årets avdrag för negativt räntenetto enligt 24 §. Avdrag för kvarstående negativt räntenetto får göras oavsett om företaget har ett negativt eller ett positivt räntenetto . Hänvisningen till 24 § första stycket innebär att bestämmelsen inte gäller om förenklingsregeln har tillämpats. Ett negativt räntenetto som uppkommer ett beskattningsår då förenklingsregeln tillämpas får således inte rullas vidare till ett senare beskattningsår. Avdrag för kvarstående negativt räntenetto får inte göras senare än det sjätte beskattningsåret efter det beskattningsår då det kvarstående negativa räntenettot har uppkommit. Det kvarstående negativa räntenetto som har uppkommit först ska dras av först. Det framgår av andra stycket. Anta att ett aktiebolag har ett kvarstående negativt räntenetto som uppgår till 10 (se exemplet i kommentaren till 25 §). Det aktuella beskattningsåret uppgår överskottet av näringsverksamheten före avdrag för negativt räntenetto och avdrag för kvarstående negativt räntenetto till 75. I det angivna överskottet av näringsverksamhet ingår ränteutgifter (20) och ränteinkomster (5) samt avskrivningar (10). Det innebär att det negativa räntenettot uppgår till 15. Avdragsunderlaget – dvs.