prop · H50395 · 2018-02-27 00:00:00 — Paragrafen har fått ett nytt innehåll och klargör lagens förhållande till och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upp- hävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), i lagen benämnd EU:s dataskyddsförordning. I paragrafen upplyses om att lagen innehåller bestämmelser som kompletterar dataskyddsförordningen. Dataskyddsförordningen är den huvudsakliga rättsakten på området för personuppgiftsbehandling och är direkt tillämplig. Denna lag utgör således ett komplement till dataskydds- förordningen. Dataskyddsförordningen både möjliggör och förutsätter nationell reglering, vilket finns i bl.a. denna lag. Hänvisningarna i lagen till dataskyddsförordningen avser förordningen i den gällande lydelsen, en s.k. dynamisk hänvisning. Den nya utformningen innebär också att hänvisningarna till person- uppgiftslagen (1998:204), PUL, har tagits bort. i andra stycket utgått och en liknande bestämmelse införts i 3 kap. 1 §, se kommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Paragrafen har fått ett nytt innehåll och klargör lagens förhållande till lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (2018:000), kallad dataskyddslagen. Genom paragrafen klargörs att även dataskyddslagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag, om inte annat följer av lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Denna lag utgör således ett komplement till dataskyddslagen. Till skillnad från data- skyddsförordningen är dataskyddslagen dock subsidiär, och dataskydds- lagens bestämmelser gäller endast om denna lag eller tillhörande före- skrifter inte innehåller några avvikande bestämmelser. Den nya utformningen innebär också att hänvisningarna till person- uppgiftslagen har tagits bort. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. I paragrafen regleras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas enligt lagen. I andra stycket klargörs att uppgifter får behandlas för att tillhandahålla information inte bara i de fall det finns en skyldighet att lämna ut uppgifter, utan även i andra fall då det finns en bestämmelse i lag eller förordning som tillåter uppgiftslämnande. Av andra stycket framgår också att behandling får ske även för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med insam- lingsändamålen (den s.k. finalitetsprincipen). Den sistnämnda bestäm- melsen är utformad i nära anslutning till artikel 5.1 b i dataskydds- förordningen och bör tolkas på samma sätt. Detta innebär bl.a. att behandling för arkivändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forskningsändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 i förordningen inte ska anses vara oförenlig med insamlings- ändamålen. Det innebär också att de omständigheter som anges i artikel 6.4 a–e i förordningen ska beaktas vid bedömningen om behandlingen är förenlig med insamlingsändamålen. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I första stycket har hänvisningen till personuppgiftslagens definition av känsliga personuppgifter ersatts med dataskyddsförordningens definition. Bestämmelsens inledning har också fått en något annorlunda utformning. Eftersom dataskyddsförordningens definition är något vidare än person- uppgiftslagens, innebär ändringen att något fler kategorier av uppgifter kringgärdas av restriktioner för behandling av personuppgifter. Hänvis- ningen till personuppgiftslagens definition av lagöverträdelser m.m. har ersatts med en uppräkning av de lagöverträdelser m.m. som motsvarar 2017/18:95 personuppgiftslagens definition. Den senare ändringen innebär ingen ändring i sak. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. I paragrafen, som behandlar möjligheten för att ta ut avgifter för att lämna ut uppgifter ur folkbokföringsdatabasen, har andra stycket fått en ny struktur och en ny andra punkt. I den nya andra punkten upplyses om att rätten att ta ut avgifter inte innebär någon inskränkning i den registrerades rätt till kostnadsfri information och kommunikation m.m. enligt artikel 12.5 i dataskyddsförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.2. I paragrafen, som är ny, görs ett undantag från den rätt att invända mot behandling av personuppgifter som följer av artikel 21.1 i dataskydds- förordningen. Undantaget utgör en sådan begränsning i den nationella rätten som är tillåten enligt artikel 23 i dataskyddsförordningen. Vid sådan behandling av personuppgifter som är tillåten enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den gäller inte rätten att göra invändningar enligt artikel 21.1. Bestämmelsen har flyttats från 1 kap. 2 § andra stycket och har anpassats till regleringen i dataskydds- förordningen genom en ny lydelse. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.4. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 11. 13.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet Paragrafen har fått ett nytt innehåll och klargör lagens förhållande till och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upp- hävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), i lagen benämnd EU:s dataskyddsförordning. I paragrafen upplyses om att lagen innehåller bestämmelser som kompletterar dataskyddsförordningen. Dataskyddsförordningen är den huvudsakliga rättsakten på området för personuppgiftsbehandling och är Denna lag utgör således ett komplement till dataskydds- Dataskyddsförordningen både möjliggör och förutsätter Prop. 2017/18:95 nationell reglering, vilket finns i bl.a. denna lag. Hänvisningarna i lagen till dataskyddsförordningen avser förordningen i den gällande lydelsen, en s.k. dynamisk hänvisning. Den nya utformningen innebär också att hänvisningarna till person- uppgiftslagen (1998:204), PUL, har tagits bort. Vidare har bestämmelsen i andra stycket utgått och en liknande bestämmelse införts i 3 kap. 3 §, se kommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Paragrafen har fått ett nytt innehåll och klargör lagens förhållande till lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (2018:000), kallad dataskyddslagen. Genom paragrafen klargörs att även dataskyddslagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag, om inte annat följer av lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Denna lag utgör således ett komplement till dataskyddslagen. Till skillnad från data- skyddsförordningen är dataskyddslagen dock subsidiär, och dataskydds- lagens bestämmelser gäller endast om denna lag eller tillhörande före- skrifter inte innehåller några avvikande bestämmelser. Den nya utformningen innebär också att hänvisningarna till person- uppgiftslagen har tagits bort. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. I första stycket har hänvisningen till personuppgiftslagens definition av känsliga personuppgifter ersatts med dataskyddsförordningens definition. Bestämmelsens inledning har också fått en något annorlunda utformning. Eftersom dataskyddsförordningens definition är något vidare än person- uppgiftslagens, innebär ändringen att något fler kategorier av uppgifter kringgärdas av restriktioner för behandling av personuppgifter. Hänvis- ningen till personuppgiftslagens definition av lagöverträdelser m.m. har ersatts med en uppräkning av de lagöverträdelser m.m. som motsvarar personuppgiftslagens definition. Den senare ändringen innebär ingen ändring i sak. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. I paragrafen regleras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas i utsöknings- och indrivningsdatabasen. Paragrafen har ändrats genom att bestämmelsen i andra stycket, som rör behandling av uppgifter för tillhandahållande av information som behövs i verksamhet för handläggning av ärenden om skuldsanering och F–skuld- sanering, har flyttats till 3 §. Ändringen innebär att paragrafen endast omfattar de s.k. primära ändamålen, för vilka uppgifter får föras in i utsöknings- och indrivningsdatabasen. De sekundära ändamålen har samlats i 3 § (se kommentaren till den paragrafen). I inledningen av paragrafen i dess nya lydelse har vissa redaktionella ändringar gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I paragrafen regleras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas för att tillhandahållas utanför den verksamhet som utsöknings- och indrivningsdatabasen förs inom, de s.k. sekundära ändamålen med databasen. Paragrafen har fått en ny struktur och delvis nytt innehåll. Genom ändringarna i paragrafens inledning klargörs att det endast är sådana uppgifter som redan behandlas i utsöknings- och indrivningsdatabasen med stöd av 2 § som får behandlas i databasen för de sekundära ända- målen i paragrafen. Uppgifter får alltså inte föras in i databasen endast för de ändamål som anges i paragrafen. I den nya första punkten återges de nuvarande bestämmelserna om tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verk- samhet hos någon annan än . Till den nya andra punkten har bestämmelsen om behandling av upp- gifter för tillhandahållande av information som behövs i Kronofogde- myndighetens verksamhet för handläggning av ärenden om skuldsane- ring och F–skuldsanering flyttats. Den fanns tidigare i 2 § andra stycket (se kommentaren till den paragrafen). Ändringen medför att de sekun- dära ändamålen samlas i en paragraf. En redaktionell ändring har också gjorts. Den nya tredje punkten motsvarar till stor del det tidigare andra stycket. Genom ändringarna klargörs att uppgifter får behandlas för att tillhandahålla information inte bara i de fall det finns en skyldighet att lämna ut uppgifter, utan även i andra fall då det finns en bestämmelse i lag eller förordning som tillåter uppgiftslämnande. Av den nya fjärde punkten framgår att behandling får ske även för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med insamlingsändamålen (den s.k. finalitets- principen). Bestämmelsen är utformad i nära anslutning till artikel 5.1 b i dataskyddsförordningen och bör tolkas på samma sätt. Detta innebär bl.a. att behandling för arkivändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forskningsändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 i förordningen inte ska anses vara oförenlig med insamlings- ändamålen. Det innebär också att de omständigheter som anges i artikel 6.4 a–e i förordningen ska beaktas vid bedömningen om behandlingen är förenlig med insamlingsändamålen. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I paragrafen regleras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas i betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen. Paragrafen har ändrats genom att bestämmelsen i andra stycket, som rör behandling av uppgifter för tillhandahållande av information som behövs i Kronofogde- myndighetens verksamhet för handläggning av ärenden om skuld- Prop. 2017/18:95 sanering och F–skuldsanering, har flyttats till 9 §. paragrafen endast omfattar de s.k. primära ändamålen, för vilka uppgifter får föras in i betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen. De sekundära ändamålen har samlats i 9 § (se kommentaren till den paragrafen). I inledningen av paragrafen i dess nya lydelse har vissa redaktionella ändringar gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I paragrafen regleras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas för att tillhandahållas utanför den verksamhet som betalningsföre- läggande- och handräckningsdatabasen förs inom, de s.k. sekundära ändamålen med databasen. Paragrafen har fått en ny struktur och delvis nytt innehåll. Genom ändringarna i paragrafens inledning klargörs att det endast är sådana uppgifter som redan behandlas i betalningsföreläggande- och handräck- ningsdatabasen med stöd av 8 § som får behandlas i databasen för de sekundära ändamålen i paragrafen. Uppgifter får alltså inte föras in i databasen endast för de ändamål som anges i paragrafen. I den nya första punkten återges de nuvarande bestämmelserna om tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verk- samhet hos någon annan än . Till den nya andra punkten har bestämmelsen om behandling av upp- gifter för tillhandahållande av information som behövs i Kronofogde- myndighetens verksamhet för handläggning av ärenden om skuldsane- ring och F–skuldsanering flyttats. Den fanns tidigare i 8 § andra stycket (se kommentaren till den paragrafen). Ändringen medför att de sekun- dära ändamålen samlas i en paragraf. En redaktionell ändring har också gjorts. Den nya tredje punkten motsvarar till stor del det tidigare andra stycket. Genom ändringarna klargörs att uppgifter får behandlas för att tillhandahålla information inte bara i de fall det finns en skyldighet att lämna ut uppgifter, utan även i andra fall då det finns en bestämmelse i lag eller förordning som tillåter uppgiftslämnande. Av den nya fjärde punkten framgår att behandling får ske även för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med insamlingsändamålen. Bestämmelsen är utformad i nära anslutning till artikel 5.1 b i dataskyddsförordningen och bör tolkas på samma sätt. Detta innebär bl.a. att behandling för arkiv- ändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forsknings- ändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 i förord- ningen inte ska anses vara oförenlig med insamlingsändamålen. Det innebär också att de omständigheter som anges i artikel 6.4 a–e i förordningen ska beaktas vid bedömningen om behandlingen är förenlig med insamlingsändamålen. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I paragrafen har vissa redaktionella ändringar gjorts. I paragrafen regleras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas för att tillhandahållas utanför den verksamhet som skuldsaneringsdata- basen förs inom, de s.k. sekundära ändamålen med databasen. Paragrafen har fått en ny struktur och delvis nytt innehåll. Genom ändringarna i paragrafens inledning klargörs att det endast är sådana uppgifter som redan behandlas i skuldsaneringsdatabasen med stöd av 14 § som får behandlas i databasen för de sekundära ändamålen i paragrafen. Uppgifter får alltså inte föras in i databasen endast för de ändamål som anges i paragrafen. I den nya första punkten återges de nuvarande bestämmelserna om tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verk- samhet hos någon annan än . Den nya andra punkten motsvarar till stor del det tidigare andra stycket. Genom ändringarna klargörs att uppgifter får behandlas för att tillhandahålla information inte bara i de fall det finns en skyldighet att lämna ut uppgifter, utan även i andra fall då det finns en bestämmelse i lag eller förordning som tillåter uppgiftslämnande. Av den nya tredje punkten framgår att behandling får ske även för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med insamlingsändamålen. Bestämmelsen är utformad i nära anslutning till artikel 5.1 b i dataskyddsförordningen och bör tolkas på samma sätt. Detta innebär bl.a. att behandling för arkiv- ändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forsknings- ändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 i förord- ningen inte ska anses vara oförenlig med insamlingsändamålen. Det innebär också att de omständigheter som anges i artikel 6.4 a–e i förordningen ska beaktas vid bedömningen om behandlingen är förenlig med insamlingsändamålen. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I paragrafen regleras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas i konkurstillsynsdatabasen. Paragrafen har ändrats genom att bestäm- melsen i andra stycket, som rör behandling av uppgifter för tillhanda- hållande av information som behövs i verksamhet för handläggning av ärenden om skuldsanering och F– skuldsanering, har flyttats till 20 a §. Ändringen innebär att paragrafen endast omfattar de s.k. primära ändamålen, för vilka uppgifter får föras in i konkurstillsynsdatabasen. De sekundära ändamålen har samlats i 20 a § (se kommentaren till den paragrafen). I inledningen av paragrafen i dess nya lydelse har vissa redaktionella ändringar gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I paragrafen regleras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas för att tillhandahållas utanför den verksamhet som konkurstillsyns- databasen förs inom, de s.k. sekundära ändamålen med databasen. Paragrafen har fått en ny struktur och delvis nytt innehåll. Den nya första punkten om behandling av uppgifter för tillhandahållande av information som behövs i verksamhet för handläggning av ärenden om skuldsanering och F–skuldsanering har flyttats från 20 § andra stycket (se kommentaren till den paragrafen). Ändringen medför att de sekundära ändamålen har samlats i en paragraf. En redaktionell ändring har också gjorts. Den nya andra punkten motsvarar till stor del paragrafens tidigare innehåll. Genom ändringarna klargörs att uppgifter får behandlas inte bara för att tillhandahålla information i de fall det finns en skyldighet att lämna ut uppgifter, utan även i andra fall då det finns en bestämmelse i lag eller förordning som tillåter uppgiftslämnande. Av den nya tredje punkten framgår att behandling får ske även för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med insamlingsändamålen. Bestämmelsen är utformad i nära anslutning till artikel 5.1 b i dataskyddsförordningen och bör tolkas på samma sätt. Detta innebär bl.a. att behandling för arkiv- ändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forsknings- ändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 i förord- ningen inte ska anses vara oförenlig med insamlingsändamålen. Det innebär också att de omständigheter som anges i artikel 6.4 a–e i förordningen ska beaktas vid bedömningen om behandlingen är förenlig med insamlingsändamålen. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. I paragrafen, som behandlar möjligheten för att ta ut avgifter för att lämna ut uppgifter ur databaser, har andra stycket fått en ny struktur och en ny andra punkt. I den nya andra punkten upplyses om att rätten att ta ut avgifter inte innebär någon inskränkning i den registrerades rätt till kostnadsfri information och kommunikation m.m. enligt artikel 12.5 i dataskydds- förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.2. I paragrafen, som är ny, görs ett undantag från den rätt att invända mot behandling av personuppgifter som följer av artikel 21.1 i dataskydds- förordningen. Undantaget utgör en sådan begränsning i den nationella rätten som är tillåten enligt artikel 23 i dataskyddsförordningen. Vid sådan behandling av personuppgifter som är tillåten enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den gäller inte rätten att göra invändningar enligt artikel 21.1. Bestämmelsen har flyttats från 2017/18:95 1 kap. 2 § andra stycket och har anpassats till regleringen i dataskydds- förordningen genom en ny lydelse. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om rättelse m.m. när uppgifter behandlas i verksamhet. Bestämmelserna innebär i vissa avseenden utökade rättigheter för den registrerade och utökade skyldigheter för den personuppgiftsansvarige i förhållande till dataskyddsförordningen. Av 1 kap. 1 § andra stycket följer vidare att bestämmelsen är tillämplig även vid behandling av uppgifter om juridiska personer och avlidna. I det nya tredje stycket ges en upplysning om att det i fråga om personuppgifter finns bestämmelser om rättelse m.m. också i dataskydds- förordningen. Vid behandling av personuppgifter får bestämmelsen i första stycket praktisk betydelse endast i de fall den ger rättigheter eller skyldigheter som går utöver de rättigheter och skyldigheter som följer av dataskyddsförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.3. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande. Första stycket har ändrats så att det anges att beslut om rättelse enligt 3 a § första stycket får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Av 1 kap. 3 § följer att dataskyddslagens bestämmelser om överklagan- de gäller. Bestämmelsen i denna paragraf reglerar rätten till överklagande avse- ende situationer som inte omfattas av dataskyddslagens tillämpnings- område. Juridiska personer omfattas t.ex. inte av dataskyddslagens tillämpningsområde men kan överklaga beslut om rättelse enligt 3 a § första stycket med stöd av denna bestämmelse. Fysiska personer kan dock överklaga beslut om rättelse som har fattats enligt 3 a § första stycket 1 med stöd av dataskyddslagen. När det gäller beslut om rättelse enligt 3 a § första stycket 2, som inte heller omfattas av dataskyddslagens tillämpningsområde, har såväl fysiska som juridiska personer möjlighet att överklaga dessa med stöd av denna bestämmelse. Se också författ- ningskommentaren till 3 a §. Övervägandena finns i avsnitt 9.8. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 11. 13.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:185) om behandling av uppgifter i verksamhet Paragrafen har fått ett nytt innehåll och klargör lagens förhållande till och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upp- hävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), i lagen benämnd EU:s dataskyddsförordning. I paragrafen upplyses om att lagen innehåller bestämmelser som kompletterar dataskyddsförordningen. Dataskyddsförordningen är den huvudsakliga rättsakten på området för personuppgiftsbehandling och är direkt tillämplig. Denna lag utgör således ett komplement till dataskydds- förordningen. Dataskyddsförordningen både möjliggör och förutsätter nationell reglering, vilket finns i bl.a. denna lag. Hänvisningarna i lagen till dataskyddsförordningen avser förordningen i den gällande lydelsen, en s.k. dynamisk hänvisning. Den nya utformningen innebär också att hänvisningarna till person- uppgiftslagen (1998:204), PUL, har tagits bort. Vidare har bestämmelsen i andra stycket utgått och en liknande bestämmelse införts i 3 kap. 1 §, se kommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Paragrafen har fått ett nytt innehåll och klargör lagens förhållande till lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (2018:000), kallad dataskyddslagen. Genom paragrafen klargörs att även dataskyddslagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag, om inte annat följer av lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Denna lag utgör således ett komplement till dataskyddslagen. Till skillnad från data- skyddsförordningen är dataskyddslagen dock subsidiär, och dataskydds- lagens bestämmelser gäller endast om denna lag eller tillhörande före- skrifter inte innehåller några avvikande bestämmelser. Den nya utformningen innebär också att hänvisningarna till person- uppgiftslagen har tagits bort. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Paragrafen reglerar ändamål för vilka personuppgifter får behandlas enligt lagen. Paragrafen har ändrats genom att bestämmelsen i andra stycket, som rör behandling av uppgifter för tillhandahållande av information som behövs i brottsbekämpande verksamhet, har flyttats till 5 §. Ändringen innebär att paragrafen endast omfattar ändamål som avser sådan verksamhet inom som omfattas av lagens tillämpningsområde och för vilka uppgifter får samlas in i verksamheten, s.k. primära ändamål. De s.k. sekundära ändamålen har samlats i 5 § (se kommentaren till den paragrafen). I inledningen av paragrafen i dess nya lydelse har vissa redaktionella ändringar gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.