prop · H503141 · 2018-03-13 00:00:00 — F I N A N S I E R I N G S S Y S T E M E T F Ö R K Ä R N A V F A L L S H A N T E R I N G finansierings- och kompletteringsbeloppen beräknas noga och fastställs till en nivå som motsvarar riskerna. beslutade att utöka placeringsmandatet för Kärnavfallsfonden och kompletteringsbeloppet kommer att fungera som en riskbuffert när Kärnavfallsfonden ökar sin placeringsrisk. bedömer att det medför att nivå och säkerhet för kompletteringsbeloppet blir extra väsentligt för att finansieringssystemet ska kunna säkerställa att framtida kostnader kan täckas. har föreslagit en alternativ ansvarsmodell i finansieringssystemet som innebär att kärnkraftverkens moderbolag tar över det finansiella ansvaret från reaktorbolagen. Staten skulle då endast behöva följa upp den finansiella och ekonomiska styrkan hos moderbolaget. anser att förslaget bör utredas vidare eftersom frågan är mycket komplicerad. Begränsat genomslag för lagändringar perioden –2020 beslutade om ett antal förändringar av lagen som reglerar finansieringssystemet, och huvuddelen av förändringarna har trätt i kraft . Förändringarna gäller bland annat (som nämns ovan) att Kärnavfallsfondens placeringsregler utvidgas så att fonden ska få placera även i aktier eller andelar i företag. De ekonomiska säkerheterna för finansierings- och kompletteringsbelopp ska få tas i anspråk redan innan de fondmedel som är kopplade till berörd tillståndshavare har förbrukats. noterar att de föreslagna förändringarna inte har fått fullt genomslag i förslag till kärnavfallsavgifter och ekonomiska säkerheter för avgiftsperioden –2020 utan kan tillämpas fullt ut först inför beslut för perioden –2023. Inga samlade analyser i myndigheternas och regeringens rapportering Det saknas en samlad bild av riskerna för att staten kan tvingas betala för avveckling och omhändertagande av kärnavfall. bedömer att det behövs mer övergripande analyser av riskerna i finansieringssystemet, med sammanställningar av totala intäkter och kostnader samt belysning av olika risker. Regeringens rapportering till om finansieringssystemet i budgetpropositioner, övriga propositioner och Årsredovisning för staten berör inte de olika riskerna i finansieringssystemet. Regeringens beslut om nivåer för kärnavfallsavgifter och ekonomiska säkerheter bygger på politiska avvägningar som vid upprepade tillfällen avvikit med tiotals miljarder jämfört med bedömning. I praktiken har finansieringssystemet haft underskott under stora delar av den tid det nuvarande systemet varit i kraft. har det också funnits en R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N osäkerhet om när säkerheterna för finansiering- och kompletteringsbelopp har kunnat tas i anspråk av staten för att bekosta nödvändiga åtgärder för omhändertagande av kärnavfall. Sannolikt har staten haft för låga säkerheter, åtminstone sedan det nuvarande finansieringssystemet trädde i kraft , men sådana risker har inte analyserats eller rapporterats till . De framtida kostnaderna är mycket stora och ska finansieras framöver. saknas en samsyn om kostnader bland berörda aktörer. De ekonomiska säkerheterna för finansierings- och kompletteringsbelopp kommer också att bli mer centrala i finansieringssystemet i och med Kärnavfallsfondens utökade placeringsreglemente som tillåter mer riskfyllda placeringar. bedömer att regeringen regelbundet bör rapportera utvecklingen av risker i finansieringssystemet till . Regeringen skulle kunna göra detta genom resultatskrivelser, utvecklad rapportering i budgetpropositionerna eller genom att utveckla redovisningen i Årsredovisning för staten. Slutligen noterar att myndigheterna inte har utnyttjat alla verktyg, särskilt inte föreskriftsrätten och riskbegränsande villkor, för att säkerställa transparensen i SKB:s beräkningsunderlag och för att minimera risken i säkerheterna. Mot bakgrund av att det saknas en samlad analys och rapportering av riskerna i finansieringssystemet och för att ytterligare minska statens risk lämnas följande rekommendationer. •Se till att de samlade riskerna för staten kan bedömas. För att åstadkomma detta behöver regeringen ge en myndighet ett formellt helhetsansvar för analys och bedömning av risker i finansieringssystemet. Ansvaret bör innefatta att inhämta information från de övriga aktörerna och sammanställa resultaten så att de samlade riskerna för staten kan bedömas. När uppgifter inom kärnavfallsfinansieringen ska flytta till kan det vara lämpligt att ge ett sådant helhetsansvar. •Utveckla rapporteringen av de samlade riskerna i finansieringssystemet till . En återkommande rapportering av helheten i systemet, där frågor om systemets balans, statens samlade risk utifrån ställda ekonomiska säkerheter och Kärnavfallsfondens utvidgade placeringsreglemente ingår, skulle kunna öka transparensen och insynen i systemet. Rapporteringen bör även inkludera information i det fall regeringens beslut om kärnavfallsavgift och säkerheter avviker väsentligt från bedömning. Det kan ske genom en utvecklad rapportering i R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E R I N G S S Y S T E M E T F Ö R K Ä R N A V F A L L S H A N T E R I N G budgetpropositionerna, i resultatskrivelser till , i Årsredovisning för staten eller genom en kombination av sådan rapportering. •Låta utreda om moderbolagen i stället för reaktorbolagen ska ha det primära betalningsansvaret. Nuvarande ordning där reaktorbolagen, inte moderbolagen, har det primära ansvaret innebär att staten får stå för eventuell ytterligare risk som kan uppstå om de säkerheter som reaktorbolagen har ansvar för är för lågt värderade. Denna del av den totala risken skulle kunna minskas med en ordning där moderbolagen är ansvarsskyldiga, oavsett belopp. Det är enligt rimligt att kostnadsberäkningarna i finansieringssystemet använder samma utgångpunkter och liknande bedömningar som i andra delar av den statliga verksamheten. •Låta en myndighet med expertkunnande om prognoser fastställa de externa ekonomiska faktorerna (EEF). Detta gäller särskilt de makroekonomiska faktorerna (EEF 1–4) som har stor påverkan på kostnadsberäkningarna. Använd aktivt föreskriftsrätten och rätten att utfärda riskbegränsande villkor samt andra verktyg som de enligt finansieringslagstiftningen har tillgång till. Det skulle öka transparensen i beräkningarna och minska statens risk. 10 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 1.1 Motiv till granskning Finansieringssystemet för omhändertagande av kärnavfall och använt kärnbränsle omfattar stora belopp och ska täcka kostnader . Utgångspunkten är att kärnkraftsindustrin ska betala dessa kostnader men staten har ett sistahandsansvar1.2 Att hantera och minimera statens risk är därmed en viktig del av utformningen av finansieringssystemet. Den som har tillstånd att bedriva kärnteknisk verksamhet ska på ett säkert sätt hantera uppkommet kärnavfall samt riva verksamhetens anläggningar när produktionen har upphört. Dessutom ska allt kärnämne och allt kärnavfall placeras i slutförvar.3 är åtta av tidigare tolv svenska kärnkraftreaktorer i drift; därutöver finns även andra kärntekniska anläggningar. började kärnkraftsföretagen göra avsättningar i sina balansräkningar för framtida kostnader för rivning av anläggningar och omhändertagande av kärnavfall. finns det ett statligt finansieringssystem för sådana kostnader. Systemet bygger på att tillståndshavarna gör inbetalningar av kärnavfallsavgifter till myndigheten . Systemets utformning innebär att skillnaden mellan beräknade framtida kostnader och de avsatta medlen i Kärnavfallsfonden ska täckas dels genom tillståndshavarnas fortsatta avgiftsbetalningar till fonden, dels genom avkastningen på fondens tillgångar. Tillståndshavarna måste dessutom ställa ekonomisk säkerhet dels för beslutade avgifter som ännu inte betalats in (finansieringsbelopp), dels för oplanerade händelser (kompletteringsbelopp). Tillståndshavarna har rätt att få ersättning ur fonden för vissa angivna kostnader.4 Finansieringssystemet omfattar mycket stora belopp och ska täcka kostnader för avveckling och avfallshantering fram till omkring 20805, medan inbetalningarna i systemet –2017 baseras total drifttid för de 1En särskild utredare utreder förutsättningarna för, och ska lämna förslag på, hur ett sistahandsansvar bör regleras efter att ett slutförvar har förslutits. Dir. 2017:76, Översyn av lagen om kärntekniskverksamhet. 2Lag (1984:3) om kärnteknisk verksamhet; prop. 2016/17:199, bet. 2017/18:FöU2, rskr. 3Svensk () har utvecklat och ansökt om tillstånd för anläggande av ett slutförvar för använt kärnbränsle med tillämpning av KBS-3-metoden. Metoden bygger på tre skyddsbarriärer: kopparkapseln, bentonitleran och urberget. 415 § Lag (2006:647) om finansiering av kärntekniska restprodukter. 5Enligt tidsplanen för SKB:s kärnavfallsprogam. R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E R I N G S S Y S T E M E T F Ö R K Ä R N A V F A L L S H A N T E R I N G kärnkraftsreaktorer som förutsattes vara i drift under perioden.6 De svenska kärnkraftverk som är i drift är byggda och driftsattes , vilket innebär att de kommer att avvecklas ungefär , såvida inte reaktorer avvecklas . I sådana fall upphör även bolagens intäkter från kärnkraftsproduktion. Detta kan påverka bolagens betalningsförmåga och i sådana situationer är det viktigt att säkerheternas storlek är korrekt skattade. Kostnaderna i för rivning, forskning samt hantering av kärnavfall och använt kärnbränsle har uppgått till cirka 43 miljarder kronor.7 () beräknade 2016 de återstående kostnaderna till cirka 106 miljarder kronor.8 Kärnavfallsfondens marknadsvärde var /2017 . Säkerheterna för finansierings- och kompletteringsbelopp –2017 uppgår till totalt . Enligt förarbetena till lagstiftningen om finansieringssystemet ska riskerna för att staten tvingas bekosta omhändertagande av använt kärnbränsle och kärnavfall minimeras så långt som möjligt. Utgångspunkten är att kärnkraftsindustrin ska betala, vilket är i linje med principen om att förorenaren ska betala. har betonat att staten har ett övergripande ansvar för använt kärnbränsle och kärnavfall, ett så kallad sistahandsansvar. På global nivå finns en reglering av sistahandsansvaret kärnavfallskonvention9 som ratificerade 199910 och i EU:s kärnavfallsdirektiv11, men detta är ännu inte genomfört i svensk lagstiftning.12 Sistahandsansvaret kan bland annat innebära att staten tvingas ta på sig en beställar- och finansieringsroll om kärnkraftsindustrin inte kan, eller avstår från, att utföra denna uppgift. Risken för detta ska dock minimeras. har uppmärksammat att ingen aktör förefaller ha en helhetsbild över riskerna i finansieringssystemet och att rapporteringen av riskerna inte är tydlig. Det var ett motiv för att granska hur statens risk bedöms, 6Enligt de beslutade lagändringarna i prop. 2016/17:199, bet. 2017/18:FöU2, rskr. 2017/18:17 ska beräkningar för framtida perioder baseras på en 50-årig drifttid. 7SKB, hämtad , . 9Konvention om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall, . 10SÖ 1999:60 Konvention om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall, . 4.1 Rådets direktiv /70/EURATOM av om inrättande av ett gemenskapsramverk för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Se även Rådets direktiv /87/EURATOM av om ändring av direktiv /71/Euratom om upprättande av ett gemenskapsramverk för kärnsäkerhet vid kärntekniska anläggningar. 2017:76, Översyn av lagen om kärnteknisk verksamhet s. 1 och 7. 12 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N rapporteras och redovisas samt vilka förutsättningar som finns för en sådan rapportering. 1.2 Frågeställningar och avgränsningar Syftet har varit att granska om bedömningen av risken att staten får stå för kostnader för omhändertagande av kärnkraftens restprodukter är välgrundad samt om den är samlat och transparent rapporterad. Detta är viktigt för att kunna minimera statens risk och inom ramen för granskningen uppmärksammas även ytterligare möjligheter att minska denna risk. Följande delfrågor undersöks i granskningen: 1.Finns det organisatoriska hinder vad gäller ansvar och arbetssätt för att rapportera en samlad bild och bedömning av riskerna för stora statliga utgifter? 2.Utnyttjar staten alla väsentliga möjligheter att säkerställa att beräkningsunderlagen är välgrundade? 3.Finns det ytterligare väsentliga möjligheter att minska statens risk? 4.Är olika aktörers beräkningar samordnade så att de ger en samlad bild av riskerna i finansieringssystemet? 5.Är kostnader och intäkter i finansieringssystemet transparent rapporterade? 6.Är osäkerheterna i beräkningarna transparent rapporterade? Granskningen fokuserar på övergripande bedömning, redovisning och rapportering av risker i det svenska finansieringssystemet för omhändertagande av kärnavfall. I det avseendet inhämtas och bedömts information om till exempel känslighetsanalyser och förutsättningar för beräkningar av kostnader och intäkter. Däremot tog granskningen inte ställning till huruvida beräkningarna i sig är korrekta. Utöver finansieringssystemet för kärnavfall finns andra finansiella risker för staten kopplade till kärnkraftsindustrin, exempelvis kärnkraftstillsyn och frågan om skadeståndsansvaret vid en radiologisk olycka. Även inom dessa områden ska industrin bära sina kostnader, men staten har även här ett sistahandsansvar. har publicerat en granskning om kärnkraftstillsyn.13 Skadeståndsansvaret vid en radiologisk olycka (kärnkraftsolycka) omfattas inte av finansieringssystemet för kärnavfall utan regleras i atomansvarighetslagen.14 Ansvaret är begränsat till per olycka. Innehavaren av atomanläggningen måste även teckna en försäkring som täcker ansvaret. 13Riksrevisionen (2017). 14Atomansvarighetslagen (1968:45). R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E R I N G S S Y S T E M E T F Ö R K Ä R N A V F A L L S H A N T E R I N G Energiöverenskommelsen var att ansvaret ska utökas kraftigt till i enlighet med den lag som antog men som trots det ännu inte har trätt i kraft. Miljö- och uppger att regeringen avvaktar med ikraftträdande av alla protokoll till om skadeståndsansvar på atomenergins område och dess tilläggskonvention. Departementet bedömer att lagen ska kunna träda i kraft våren 2018.15 I detta avsnitt sammanfattas den lagstiftning, de uttalanden och de kriterier som är utgångspunkter för granskningen. Finansieringssystemet regleras ytterst genom lagen (2006:647) om finansiering av kärntekniska restprodukter, den så kallade finansieringslagen.16 I propositionen till lagen anger regeringen att utgångspunkten för finansieringen av omhändertagandet är att kärnkraftsindustrin – inte skattebetalarna – ska stå för kostnaderna.17 Miljö- och jordbruksutskottet framhåller i betänkandet att syftet med finansieringssystemet är att riskerna för att staten tvingas stå för kostnader som omfattas av tillståndshavarnas betalningsansvar så långt som möjligt ska minimeras.18 Energiöverenskommelsen mellan fem riksdagspartier 2016 anger bland annat att principen alltjämt ska vara att kostnaderna för slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall ska täckas av dem som genererat avfallet och att staten varken ska betala för avveckling eller slutförvar.19 beslutade om vissa förändringar i finansieringslagen. Dessa förändringar påverkar dock inte den övergripande utgångspunkten att tillståndshavarna ska svara för kostnaderna.20 Även i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet fastställs att det är tillståndshavarna som svarar för kostnaden för rivning, avveckling och slutförvar av kärnavfall eller kärnämne samt för forskning och utveckling.21 Utgångspunkten att kärnkraftsindustrin ska betala är i enlighet med principen om att förorenaren ska betala (Polluter Pays Principle, PPP). Den principen har etablerats i , internationella miljökonventioner och de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. (1988:808). Kärnteknisk verksamhet är per 15Intervju med företrädare för Miljö- och , . 16Lagens rubrik ändrades och var tidigare, lag om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet. 2005/06:183. Finansieringen av kärnavfallets slutförvar, s. 27. 2005/06:MJU24. Finansieringen av kärnavfallets slutförvaring. s. 11, rskr. 2005/06:287. 19Ramöverenskommelse mellan , , de gröna, och . 2016/17:199. Reglerna om finansiering av kärnavfallshanteringen., bet. 2017/18:FöU2, rskr. 2017/18:17. 2113 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. 14 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N definition en miljöfarlig verksamhet, vilket innebär att den måste ha tillstånd enligt och uppfylla hänsynsregler.22 Miljö- och jordbruksutskottet framhöll 2006 i samband med behandlingen av regeringens proposition om det nuvarande finansieringssystemet att det i fråga om avgiftsnivå givetvis är en balansgång mellan olika intressen, men att regeringens förslag till ny lag gav förbättrade möjligheter att anpassa avgifterna med mera så att finansieringen skulle kunna tryggas. Utskottet utgick från att regeringen noga skulle följa kostnadsutvecklingen i enlighet med de möjligheter som följer av den nya lagen.23 En ytterligare bedömningsgrund är budgetlagens skrivningar om att hög effektivitet ska eftersträvas och god hushållning ska iakttas i statens verksamhet.24 Med hög effektivitet åsyftas att den statliga verksamheten ska bedrivas så att de mål har satt upp nås i så hög grad som möjligt inom ramen för tillgängliga resurser. Verksamheten kan då sägas vara ändamålsenligt utformad. God hushållning innebär att onödiga utgifter undviks och att verksamheten bedrivs med hög produktivitet. Det innebär vidare att statens medel hanteras säkert samt att statens tillgångar i övrigt och dess skulder förvaltas väl.25 Utifrån ovanstående bedömningsgrunder, samt att finansieringssystemet omfattar mycket stora belopp och ska täcka kostnader , finns det enligt behov av att myndigheterna, regeringen och har tillgång till en samlad och transparent redovisning av en välgrundad och samlad bedömning av kostnader, intäkter och risker i finansieringssystemet. 1.4 Metod och genomförande I granskningen har intervjuer genomförts med, och i förekommande fall kompletterande skriftliga svar inhämtats från, företrädare för Miljö- och , , (), (Riksgälden), Kärnavfallsfonden, , () samt Miljöorganisationernas kärnavfallsgranskning (MKG). Vi har även studerat relevant lagstiftning inklusive förarbeten, kostnadsberäkningar, rapporter och andra dokument av relevans för granskningen. 229 kap. 6 § och miljöprövningsförordningen (2013:251). Kärnteknisk verksamhet omfattas även av tillståndsplikt enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet och strålskyddslagen (1988:220). 2005/06:MJU24, Finansieringen av kärnavfallets slutförvaring. s. 15, rskr. 2005/06:287. 241 kap. 3 § budgetlagen (2011:203). 25I förarbetena till den nuvarande budgetlagen (2011:203) hänvisas till tidigare budgetlag och dess förarbeten i prop. 1995/96:220 där effektivitet och god hushållning definieras. R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E R I N G S S Y S T E M E T F Ö R K Ä R N A V F A L L S H A N T E R I N G har också hämtat in data från SSM om historiska och prognostiserade kostnader och utbetalningar från Kärnavfallsfonden samt kostnadernas fördelning på ändamålen rivning och avveckling av reaktorer, förvar av använt kärnbränsle, förvar av rivningsavfall samt övriga kostnader. Data över kärnkraftsreaktorernas tillgänglighet26 har hämtats in från SSM, liksom data över SSM:s och dess föregångare Statens kärnkraftsinspektions (SKI) förslag till nivå för kärnavfallsavgifter för perioden –2017. Från Riksgälden har inhämtat data om ställda ekonomiska säkerheter för finansierings- och kompletteringsbelopp. Från SKB har erhållit bolagets yttranden över SSM:s och SKI:s förslag till avgifter och säkerheter fram . Företrädare för Miljö- och , , , , och har fått tillfälle att faktagranska och i övrigt lämna synpunkter på utkast till slutrapport. Per Kågesson och har varit referenspersoner i granskningen. Granskningen har genomförts av . har medverkat i delar av granskningen. I kapitel 2 beskrivs finansieringssystemet och dess aktörer. Kapitlet innefattar granskningsfrågorna 1 och 2 som berör helhetsansvar inom systemet och användningen av finansieringssystemets verktyg. Kapitel 3 behandlar kostnaderna fram till och framtida kostnader, metoder som används för att uppskatta kostnaderna samt problem och oenigheter som finns kring dessa beräkningar. I kapitlet behandlas granskningsfråga 3 som berör om beräkningarna är samordnade och ger en samlad bild av riskerna samt delfråga 4 om det finns ytterligare möjligheter att minska statens risk. I det avslutande kapitel 4 presenteras hur myndigheterna och regeringen har rapporterat om risker i finansieringssystemet, vilket närmast berör granskningsfråga 5 och 6. samlade bedömning och rekommendationer redovisas i rapportens inledande avsnitt ”Sammanfattning och rekommendationer”. Tillgänglighet avspeglar hur stor andel av tiden som reaktorn är i produktion. R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 2 Finansieringssystemets delar och aktörer I detta kapitel beskrivs finansieringssystemets utformning samt de myndigheter och andra aktörer som berörs (se bilaga 1 för en schematisk bild). I tabell 1 definieras olika tillståndshavare i finansieringssystemet enligt de ändringar i finansieringslagen som trätt i kraft den 1 december 2017.27 Tabell 1 Definitioner av tillståndshavare i finansieringssystemet De som har tillstånd att bedriva Tillståndshavare för en eller flera permanent har stängts av före ur drift och innehavare Anm. a) Enligt tidigare lagstiftning var en reaktorinnehavare en tillståndshavare med en eller flera reaktorer där minst en är i drift. Det statliga finansieringssystemet för omhändertagandet av kärnkraftens restprodukter28 bygger på att tillståndshavarna gör inbetalningar av kärnavfallsavgifter till Kärnavfallsfonden. Tillståndshavarna måste dessutom ställa ekonomisk säkerhet för beslutade avgifter som ännu inte betalats in samt för oplanerade händelser. Systemet utgår från ordinarie avgiftsperioder , med i förväg fastställda avgifter och ekonomiska säkerheter. •Kärnavfallsavgiften bestäms i ören per levererad kilowattimme (kWh) el för reaktorinnehavare. För övriga avgiftsskyldiga tillståndshavare fastställs avgiften som ett fast belopp. •Ekonomiska säkerheter ska ställas av tillståndshavaren för kostnader som inte täcks av redan inbetalade avgifter. Säkerheterna beräknas utifrån ett finansieringsbelopp och ett kompletteringsbelopp, där finansieringsbeloppet 2016/17:199. Reglerna om finansiering av kärnavfallshanteringen, bet. 2017/18:FöU2, rskr. 2017/18:17. 28Restprodukter definieras i finansieringssystemet som kärnämnen som inte ska användas på nytt och sådant kärnavfall som inte utgör radioaktivt driftavfall. R I K S R E V I S I O N E N F I N A N S I E R I N G S S Y S T E M E T F Ö R K Ä R N A V F A L L S H A N T E R I N G ska motsvara skillnaden mellan de återstående beräknade kostnaderna och de fonderade avgiftsmedlen medan kompletteringsbeloppet ska motsvara en skälig uppskattning av de kostnader som kan uppkomma till följd av oplanerade händelser, det vill säga osäkerhetspåslaget i kostnadsberäkningen. För reaktorinnehavare fastställs både finansieringsbelopp och kompletteringsbelopp; för övriga avgiftsskyldiga tillståndshavare fastställs endast finansieringsbelopp. Skillnaden mellan de beräknade framtida kostnaderna och de avsatta medlen i Kärnavfallsfonden behöver täckas dels genom tillståndshavarnas fortsatta avgiftsbetalningar till fonden, dels genom avkastningen på fondens tillgångar.