prop · H503220 · 2018-04-09 00:00:00 — får enligt paragrafen förena ett tillstånd med villkor för hur tillståndet ska utövas. Paragrafen handlar om tillstånd att inneha en Lagrådet förordar att villkoren preciseras till att gälla för innehavet. 12 kap. 2 § Paragrafens tredje stycke anger att vid ändrade uppgifter identifiering ska ske på samma sätt som enligt andra stycket. Eftersom det stycket kräver att licenshavaren kontrollerar spelarens identitet på ett betryggande sätt utan att vara avgränsat till när en sådan kontroll ska ske kan frågan ställas om det tredje stycket behövs. 12 kap. 4 § Paragrafen innehåller en regel om att spel inte får ske förrän spelarens identitet fastställts, men innehåller ett undantag med hänvisning till tillfälliga spelkonton enligt 13 kap. 4 §. Senast i samband med den första utbetalningen ska identiteten dock vara fastställd enligt andra stycket. Undantaget framstår som det som i realiteten kommer att vara huvudregeln, Spel kan ske från tillfälliga spelkonton även om spelarens identitet inte är fastställd. Regelns egentliga innebörd – som framgår först vid en läsning av 13 kap. 4 § – är att den som inte har sin identitet fastställd inte kan få en vinst utbetalad. Detta borde kunna uttryckas tydligare. 13 kap 1 § Paragrafen innehåller en reglering av onlinespel med undantag för spel som avses i 12 kap. 3 §. I den bestämmelsen regleras prenumera- tionslotterier. Det är för Lagrådet oklart om prenumerationslotterier kan förekomma som onlinespel. 13 kap. 3 § Enligt paragrafens första mening ska alla ekonomiska transaktioner till och från spelkontot registreras. I andra meningen föreskrivs att licenshavaren ska ge spelaren tillgång till information om bl.a. in- och utbetalningar samt övriga transaktioner. Vilka dessa övriga transaktioner kan vara undandrar sig Lagrådets bedömning. 13 kap. 4 § Av tredje stycket framgår att utbetalningar inte får ske från ett tillfälligt spelkonto. Av författningskommentaren framgår att avsikten inte är att hindra utbetalningar när kontot avslutas (se 8 §). Den kategoriska utformningen ger inget besked om detta viktiga undantag. Bestäm- melsen bör justeras för att återspegla det avsedda innehållet. 13 kap. 5 § Paragrafen bör utformas så att ordet ”bara” flyttas till efter ”spelkonto”. 13 kap. 8 § I första stycket anges att tillgodohavandet på ett spelkonto ska betalas ut till spelaren när det avslutas. I författningskommentaren saknas närmare överväganden om vad som ska gälla i fall spelaren avlidit eller annars inte kan emot en sådan utbetalning. Enligt andra styckets första punkt ska återbetalningen begränsas till det som spelaren satt in om denne lämnat felaktiga uppgifter om sig själv. I 4 § andra stycket anges som grund för att avsluta ett tillfälligt spelkonto även att spelaren inte på uppmaning av licenshavaren gett in doku- mentation som styrker de uppgifter som lämnats vid registreringen. Även detta skäl att avsluta ett tillfälligt konto bör återspeglas i första punkten. 14 kap. 1 och 2 §§ Paragraferna reglerar licenshavarnas omsorgsplikt, som definieras i 1 §, varav också framgår att det ska redovisas i en skriftlig handlingsplan hur omsorgsplikten ska fullgöras. I 2 § första stycket föreskrivs att licenshavaren ska säkerställa att sociala och hälsomässiga skyddshänsyn tas i verksamheten och att spelandet vid behov ska begränsas. Enligt andra stycket ska licenshavaren följa registrerade spelares spelbeteende för att kunna motverka problem med överdrivet spelande. Det är svårt att på något meningsfullt sätt skilja licenshavarens omsorgs- plikt enligt 1 § från de skyldigheter som följer av 2 §. Det framgår inte heller vad 2 § andra stycket avser att tillföra de åligganden som framgår av första stycket och det är oklart vad som i andra stycket föranleder begränsningen till ”registrerade” spelare. Enligt 2 § första stycket ska vidare spelandet vid behov begränsas vid behov. Eftersom licenshavaren såvitt framgår av lagförslaget inte kan genomföra en sådan begränsning bör åliggandet strykas eller formuleras om. Lagrådet förordar att bestämmelserna läggs samman i en paragraf, som förslagsvis kan ges följande lydelse. En licenshavare ska säkerställa att sociala och hälsomässiga hänsyn iakttas i spelverksamheten för att skydda spelare mot överdrivet spelande (omsorgsplikt). I omsorgsplikten ingår att motverka överdrivet spelande genom fortlöpande kontroll av spelbeteende. Licenshavare ska i en handlingsplan redovisa hur omsorgsplikten ska fullgöras. Om Lagrådets förslag i denna del följs måste de följande paragraferna i kapitlet numreras om. 14 kap. 3 § Lagrådet förordar att paragrafens första två meningar förenklas och ges följande lydelse. Licenspliktigt spel får inte tillhandahållas någon som är . 14 kap. 8 § Lagrådet föreslår att paragrafens första mening förenklas och förtydligas och ges följande lydelse. Vid onlinespel ska spelaren ange en övre gräns för sina insättningar. 14 kap. 9 § Lagrådet föreslår att paragrafens första två meningar läggs samman och ges följande lydelse. En licenshavare eller ett spelombud får inte erbjuda eller lämna kredit för insatser i spelet. 14 kap. 10 § Enligt paragrafen är det inte tillåtet för en licenshavare att erbjuda eller lämna bonus annat än vid det första tillfället som spelaren deltar i ett spel. Av remissen (s. 148) framgår att vad som avses är det första tillfället då spelaren spelar på något av licenshavarens spel. Den preciseringen bör framgå av lagtexten som, med viss förenkling, kan ges följande lydelse. En licenshavare får lämna bonus endast vid det första tillfället då en spelare spelar på något av licenshavarens spel. 14 kap. 12 § Paragrafen reglerar en spelares möjlighet att stänga av sig från spel eller tills vidare. För att förtydliga att det är fråga om en självvald avstängning bör passivformen i första stycket andra meningen undvikas. Meningen kan förslagsvis ges följande lydelse. En avstängning tills vidare får inte hävas förrän . 14 kap. 13 § Paragrafen avser att ge spelare möjlighet att stänga av sig tillfälligt eller permanent från spel hos alla licenshavare genom en anmälan till spelmyndigheten. Avstängningen ska säkerställas genom att spelmyndig- heten för ett register över självavstängda spelare. En person som har valt att bli införd i självavstängningsregistret tills vidare kommer inte att kunna avsluta sin registrering förrän tidigast . För att systemet ska fungera så att en avstängd person inte kan registrera sig, spela eller nås av reklamutskick som avser spel krävs att alla spelföretag får kontinuerlig uppdatering om vilka personer som finns i registret. Någon närmare diskussion om vilka befattningshavare, spelombud eller andra uppdragstagare hos spelföretagen som behöver ha tillgång till uppgifter i registret finns inte i remissen och inte heller i utredningen. Av utredningen framgår emellertid att t.ex. ATG hade 1 914 spelombud, att företagets produkter dessutom såldes i ca 1 310 ICA- butiker och att företagets spel tillhandahölls på 37 trav- eller galopp- banor i landet. hade 5 198 ombud, varav 2 328 onlineombud, och tillhandahöll dessutom spel på värdeautomater genom avtal med 1 634 restauranger och 64 bingohallar. Enligt förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen ska sekretess gälla i verksamhet som avser förande av eller uttag ur spelmyndighetens register för självavstängning för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denna lider men. Lagrådet gör ingen annan bedömning än regeringen när det gäller behovet av sekretesskydd för uppgifterna i spelmyndighetens själv- avstängningsregister. Mot bakgrund av det starka sekretesskyddet är det däremot ägnat att förvåna att så liten uppmärksamhet har ägnats åt frågan om användningen av dessa uppgifter. Hur kommer uppgifter om att en person finns i registret att spridas till t.ex. tobaksaffärer och i den avstängdes grannskap och hur kan spridningen begränsas? Det är också oklart hur systemet ska säkerställa att den spelare som vill anmäla sig till registret känner till konsekvenserna av en anmälan. Lagrådet förutsätter en adekvat analys i det fortsatta beredningsarbetet. Beträffande paragrafens utformning föreslår Lagrådet att den ensas med 12 § och att bestämmelsen om registret förs till ett andra stycke. Paragrafen kan förslagsvis ges följande lydelse. En spelare ska genom en anmälan till spelmyndigheten kunna stänga av sig från spel hos alla licenshavare eller tills vidare. En avstängning tills vidare får inte hävas förrän . ska föra ett register över de spelare som hos myndigheten har stängt av sig från spel hos alla licenshavare. 14 kap. 15 § I paragrafens sista mening bör ett ”om” skjutas in efter ”medvetenhet”. 14 kap. 16 § Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. En licenshavare ska ha regler som anger vilka anställda och uppdrags- tagare som inte får delta i licenshavarens spel och säkerställa att dessa inte deltar i spelen. 14 kap. 17 § Uttrycken ”användarvillkor” och ”spelregler” har inte använts tidigare i lagen och bör därför skrivas i obestämd form. 15 kap. 1 § Enligt paragrafens första stycke ska måttfullhet iakttas vid marknads- föring av spel till konsumenter. Lagrådet föreslår att andra stycket ges följande utformning (jfr 5 §). Marknadsföringen får inte riktas särskilt till personer . 15 kap. 2 § I paragrafens första stycke föreskrivs att marknadsföring inte får riktas direkt till en spelare som har stängt av sig på egen begäran eller blivit avstängd av en licenshavare. Under föredragningen har upplysts att förbudet ska rikta sig mot alla licenshavare, inte bara den hos vilken avstängningen har gjorts. Frågan inställer sig hur en annan licenshavare ska få kännedom om avstängningen. Lagen erbjuder ingen sådan möjlighet i andra fall än de som omfattas av bestämmelserna i 14 kap. 13 § om självavstängningsregister. Bestämmelsen i första stycket ska gälla även när en licenshavare stänger av en spelare. Denna avstäng- ningsmöjlighet, som synes vara en rent civilrättslig ordning, regleras inte i lagen. Ett marknadsföringsförbud i dessa fall kan ifrågasättas, även bortsett från svårigheten att upprätthålla det. I andra stycket bör det preciseras att det är den licenshavare hos vilken spelaren har sagt upp sitt spelkonto som måste begränsa sin marknadsföring. 15 kap. 5 § Enligt paragrafen ska en licenshavare i ett avtal med en sponsor säkerställa att dess logotyper samt namn på spelprodukter eller speltjänster inte förekommer på produkter som är avsedda att användas eller bäras av personer . Att bära en produkt är en form av användning. Orden ”eller bäras” kan utgå. 16 kap. 1 § Enligt 16 kap. 1 § ska den som tillhandahåller spel se till att system och utrustningar uppfyller föreskrivna tekniska krav. Paragrafens första mening bör med en språklig korrigering ges följande avslutning. … uppfyller de tekniska kraven i föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag. 16 kap. 2 § Enligt paragrafen ska en licenshavares spelsystem som huvudregel vara placerat i . Vid föredragningen har upplysts att detta i normalfallet innebär att servern ska finnas i . Detta bör framgå av författningskommentaren. I andra stycket punkten 1 bör uttrycken ”licenshavarens spelutbud” och ”licenshavarens utbud” ersättas med ”licenshavarens tillhandahållande av spel”. I andra stycket punkten 2 görs undantag från kravet i första stycket om licenshavaren kan ge spelmyndigheten möjlighet att genomföra en tillfredsställande kontroll av spelsystemet med hjälp av fjärråtkomst eller liknande. Lagrådet undrar vad som liknar fjärråtkomst men inte är det. 16 kap. 3 § Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. För att säkerställa att en licenshavares spelsystem, affärssystem, rutiner, dragningsutrustning och fysiska lotter uppfyller de krav som avses i 1 § innan de används i spelverksamheten ska de bedömas av ett organ som ackrediterats för uppgiften enligt och rådets förordning (EG) nummer 765/2008 --- upphävande av förordning (EEG) nummer 339/93. I linje med vad Lagrådet föreslår vid 17 kap. 1 § kan övervägas att använda en kortare beteckning på den åberopade förordningen. 16 kap 4 § Lagrådet förordar att paragrafens första mening förenklas och ges följande lydelse. får när som helst kräva att licenshavaren låter bedöma hur spelsystem, affärssystem, rutiner, dragningsutrustning eller fysiska lotter uppfyller uppställda krav. 17 kap. 1 § Paragrafens första stycke innehåller hela benämningen på EU:s dataskyddsförordning. Benämningen är så lång och otymplig att bestämmelsen blir olidligt svårläst. Ett sätt att slippa tynga paragrafens text med benämningen kan vara att ta in den i en definition i 3 kap. 3 § och sedan använda uttrycket ”EU:s dataskyddsförordning” i lagen. 17 kap. 3 § Enligt paragrafen ska tillgången till personuppgifter begränsas till vad varje anställd behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. avsedda innebörden är att varje anställd ska få tillgång endast till sådana personuppgifter som han eller hon behöver för att kunna fullgöra sina Enligt författningskommentaren gäller paragrafen såväl spel- myndighetens som en licenshavares personal. andra som deltar i spelmyndighetens eller en licenshavares verksamhet, exempelvis praktikanter och inhyrd bemanningspersonal. framgår att även spelombud och uppdragstagare kan delta i licens- Det kan inte utläsas ur lagtexten om även sådana personkategorier ska omfattas av bestämmelsen i paragrafen. Paragrafens utformning bör övervägas ytterligare under den fortsatta 17 kap. 5 § I paragrafen anges i sju punkter särskilda ändamål för vilka en licenshavare får behandla personuppgifter enligt spellagen. Ett sådant ändamål är enligt punkten 5 att kontrollera och rapportera avvikande spelmönster och misstankar om manipulation av resultat inom sport med avseende på vadhållning. Lagrådet ifrågasätter det lämpliga i att begränsa bestämmelsen till att gälla sport. förekomma om annat som också kan manipuleras. Enligt punkten 7 är ett annat ändamål att stänga av en spelare från spel samt att hantera uppgifter från spelmyndigheten avseende det nationella Enligt 14 kap. 12 och 13 §§ är det spelaren som stänger av sig från spel. Vad licenshavaren gör är att vidta åtgärder för att verkställa den avstängning som spelaren har bestämt sig för. Bestämmelsen bör formuleras om i enlighet med detta. 17 kap. 6 § I paragrafens första stycke föreskrivs att uppgifter som kan tyda på brott i samband med spel får lämnas till eller åklagare. andra stycket får besked om att personuppgifter behandlas enligt första stycket inte lämnas ut till den registrerade. sägs att det anges i andra stycket att uppgifter som behandlas enligt första stycket inte får lämnas ut till den registrerade. Detta är inte innebörden av den föreslagna lagtexten, som bara anger att den registrerade inte får upplysas om att personuppgifter behandlas enligt första stycket. Det framgår inte av lagtexten vem bestämmelserna riktar sig till. Frågan kan också ställas om paragrafens första stycke handlar bara om Under den fortsatta beredningen bör klargöras hur paragrafens bestämmelser ska förstås. 18 kap. 4 § För att en diskussion om vad som behövs för tillsynen ska kunna undvikas bör i andra och tredje punkterna ordet ”behövs” ändras till ”han eller hon begär”. Uttrycket ”på begäran” i andra punkten kan utgå. 18 kap. 12 § Paragrafen bör inledas så att uppräkningens olika delar framgår tydligt, t.ex. så här. Om en licenshavare åsidosätter sina skyldigheter enligt denna lag eller enligt föreskrifter eller villkor som meddelats med stöd av lagen --- 18 kap. 15 § I paragrafen finns bestämmelser om återkallelse av licens och om skyldighet att upphöra med registreringslotterier. En förutsättning för ingripanden enligt paragrafen är att de krav som följer av 4 kap. 2 § 4 och 5 inte är uppfyllda. I 4 kap. 2 § anges fall då licens inte får ges. Enligt punkten 4 får licens inte ges till den som i väsentlig utsträckning har åsidosatt skyldigheter i näringsverksamhet och enligt punkten 5 får licens inte ges till den som har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. För en juridisk person gäller kraven i 2 § 4 och 5 den som har ett kvalificerat innehav av andelar i den juridiska personen eller ingår i dess styrelse eller ledning, se 4 kap. 3 § andra stycket. Det framstår som oklart hur dessa bestämmelser om licensgivning ska tillämpas på fall som avser återkallelse av licens eller upphörande av registrering. En möjlig tolkning är att paragrafen avser fall då licens har lämnats, trots att förutsättningarna enligt bestämmelserna i 4 kap. inte har förelegat. Emellertid är den tolkningen förmodligen inte avsedd. Troligare är att paragrafen är avsedd för fall då licens har meddelats eller registrering har gjorts och licenshavaren eller den registrerade därefter har gjort sig skyldig till någonting som enligt 4 kap. 2 § 4 eller 5 skulle ha uteslutit licens eller registrering. Om detta är avsikten bör det uttryckas tydligare i lagtexten. Hänvisningarna i paragrafen till 4 kap. 2 § 4 och 5 är inte entydiga och bör ersättas med beskrivningar av vad som avses i de olika situationer som regleras. Första stycket i paragrafen handlar om fysiska personer. Här nämns – vid sidan av licenshavare – ”den registrerade”. Därmed avses tydligen sådana som är registrerade för att tillhandahålla registreringslotterier. Av 6 kap. 9 § framgår att endast juridiska personer får tillhandahålla sådana lotterier. Registreringslotterier hör alltså inte hemma i första stycket. Det gör inte heller kommunen, som är tillsynsmyndighet i fråga om regi- streringslotterier. I andra stycket, som behandlar juridiska personer, behöver inte ”den registrerade” kvalificeras som juridisk person. registrerade” är mindre lyckad, eftersom registrering förekommer även i andra sammanhang i lagen. I andra stycket anges som sanktion att den juridiska personen får föreläggas att göra rättelse. Det är inte givet hur rättelse ska ske när de krav som inte är uppfyllda består i att skyldigheter i näringsverksamhet har åsidosatts eller i att allvarlig brottslighet har begåtts. De enda åtgärder som kan komma i fråga, om felet har begåtts av en ledande befattningshavare eller en person med ett kvalificerat innehav av andelar i den juridiska personen, synes vara att den felande personen entledigas eller tvingas minska sitt ägande. Att ”göra rättelse” passar mindre väl som beskrivning på en sådan åtgärd. Regleringen beträffande registreringslotterier förefaller vara ofullständig. Endast lotterier som omfattas av penningtvättslagstiftningen kan föran- leda någon sanktion enligt paragrafen. Paragrafens utformning bör övervägas ytterligare under den fortsatta beredningen. 18 kap. 21 § I paragrafen föreskrivs att spelmyndigheten ska underrätta regi- streringsmyndigheten när ett beslut att förelägga den som tillhandahåller spel efter registrering enligt 6 kap. 9 § att upphöra med verksamheten har fattats och när beslutet har fått laga kraft. En fråga är varför underrättelse ska lämnas både när beslutet fattas och när det vinner laga kraft. 18 kap. 25 § Paragrafen uppställer villkor för när en betalningsblockering kan komma i fråga. I den inledande meningen ställs som krav att det ska stå ”klart att ett konto används eller kan komma att användas” i visst syfte. Varje konto kan komma att användas för de angivna syftena. Beviskravet ”står klart” förefaller dessutom onödigt. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande inledning. Om ett konto används eller kan antas komma att användas … 19 kap. 1 § Genom paragrafen införs ett nytt brott, olovlig spelverksamhet, som ska ersätta det nuvarande dobbleribrottet, 16 kap. 14 § . Nyordningen innebär att det kriminaliserade området utvidgas. Det beror på att den föreslagna spellagen – till skillnad från lotterilagen – omfattar också spel där chansen att vinna pris beror på en kombination av slump och skicklighet (se 3 kap. 1 och 3 §§). Av vad som sägs i remissen om kortspel framgår att poker är ett sådant spel (s. 120 f.). I NJA 2011 s. 45 fann att vissa former av poker inte kunde anses som spel där utgången till en väsentlig del beror på slumpen och därför inte utgjorde dobbleri. Med den nya spelformen kombinationsspel kommer sådana spel som enligt Högsta domstolens dom faller utanför dobbleribestämmelsens tillämpningsområde att omfattas av den nya spellagen. Förslaget innebär alltså en utvidgad kriminalisering utan att detta framgår eller särskilt motiveras. Lagrådet efterlyser närmare överväganden i denna fråga under ärendets fortsatta beredning. Brottet gäller otillåtet spel och spel utan nödvändig licens enligt spellagen som tillhandahålls i . Enligt 1 kap. 2 § ska lagen tillämpas på spel som tillhandahålls i . Enligt 1 kap. 3 § första stycket är lagen dessutom tillämplig på spel som sker på svenska fartyg och svenska luftfartyg, oavsett var fartyget befinner sig. Frågan inställer sig om den territoriella tillämpningen av denna paragraf ska vara begränsad så att den inte omfattar de fall som regleras i 1 kap. 3 § första stycket. Frågan bör besvaras under den fortsatta beredningen. 19 kap. 7 § I paragrafen föreskrivs att straff enligt 1-5 §§ inte får dömas ut för gärningar som omfattas av ett beslut om sanktionsavgift eller vite. Paragrafen syftar till att reglera principen ne bis in idem. Principen innebär att en gärning som har prövats i straffrättslig ordning inte får tas upp till ny sådan prövning. Förbudet är inte begränsat till rent straff- rättsliga förfaranden. Det gäller även vite och sanktionsavgifter. Förbudet mot ny prövning gäller även när det tidigare förfarandet har lett till att ett åtal eller ett yrkande om vite eller sanktionsavgift har ogillats. Uttrycket i den föreslagna bestämmelsen ”gärningar som omfattas av ett beslut om sanktionsavgift eller vite” är oklart, men det kan läsas så att det omfattar även beslut om ogillande. Författningskommentaren talar dock i motsatt riktning. Bestämmelsens innebörd och utformning bör övervägas ytterligare under den fortsatta beredningen. 19 kap. 8 § I paragrafen finns bestämmelser om beslag då någon påträffas på bar gärning när han eller hon begår brott enligt lagen. Beslag ska få göras av spelutrustning och andra föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning av brottet eller som kan antas bli föremål för förverkande enligt lagen. Bestämmelsen bör utformas i närmare anslutning till motsvarande bestämmelser i . Ordet ”skäligen” bör läggas till före ”kan antas” även i punkten 2. 19 kap. 12 § Liksom 7 § behandlar denna paragraf principen ne bis in idem. Se vad Lagrådet har anfört i anslutning till den förra paragrafen. Inte heller när den första talan har ogillats, bör en talan om sanktionsavgift få föras. 19 kap. 18 § Enligt paragrafen faller en sanktionsavgift eller förseningsavgift bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet att ta ut avgiften fick laga kraft. Det bör övervägas att införa ytterligare en preskriptionsbestämmelse, som begränsar tiden inom vilken en fråga om ingripande ska tas upp. I författningskommentaren till 19 kap. 15 § uttalas att, om det för ett beslut om varning eller anmärkning enligt 18 kap. 12 § eller ett beslut om sanktionsavgift enligt 19 kap. 13 § har gått från det att överträdelsen upptäcktes, avgiften bör sättas ned helt. Om en sådan regel ska gälla, bör den lagfästas. Det kan också övervägas att formulera den som en regel om preskription. 20 kap. 1 och 2 §§ Lagrådet förordar att uttrycket ”nämnd” i bägge paragraferna ersätts med ”kommun”. Kapitlet innehåller ett stort antal bemyndiganden till regeringen och till myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter. Många av bemyndigandena är allmänt hållna och ger regeringen stor frihet avseende vilket innehåll de meddelande föreskrifterna ska ha.