prop · H60311 · 2018-12-11 00:00:00 — fastställer, uppbär eller driver in de skatter som åsyftas i punkt 1 eller handlägger åtal eller överklagande i fråga om dessa skatter eller som utövar tillsyn över nämnda verksamheter samt att dessa får använda upplysningarna bara för sådana ändamål. De får yppa upplysningarna vid offentlig rättegång eller i domstolsavgöranden. avtalsslutande stat mottagit får, utan hinder av det föregående, användas för andra ändamål då sådana upplysningar får användas för sådana andra ändamål enligt lagstiftningen i båda staterna och den behöriga myndig- heten i den stat som lämnar upplysningarna tillåter sådan användning. i bestämmelsen angivna förutsättningar är uppfyllda, kan mottagna upplysningar användas för t.ex. åtal för mutbrott. Artikel 26 tar sikte på såväl den situationen då en svensk myndighet lämnar handräckning eller bistånd åt en utländsk myndighet som då en myndighet i den andra staten biträder den svenska myndigheten. (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden innehåller bestäm- melser om handräckning dels i åt utländsk myndighet, dels i utlandet åt svensk myndighet. Enligt 24 § samma lag ska villkor som begränsar möjligheten att utnyttja upplysningar som en svensk myndighet fått från utländsk myndighet i ett skatteärende följas av svenska myndigheter, oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller av annan I 27 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, regleras sekretessen i fråga om uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som erhålls eller lämnas vid utbyte av uppgifter på skatteområdet som sker med stöd av internationella avtal. 27 kap. 5 § första stycket OSL framgår att sekretess enligt 1–4 §§ samma kapitel för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden gäller, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med annan stat eller med en mellanfolklig organisation, i ärende där svensk myndighet lämnar handräckning eller bistånd åt en myndighet eller något annat organ i den staten eller inom den mellanfolkliga organisationen i verksamhet som motsvarar den som avses i nämnda paragrafer. biträds av en annan stat eller en mellanfolklig organisation följer i stället av 27 kap. 5 § andra stycket OSL att sekretess gäller, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, hos en myndighet i verksamhet som avses i 1–4 §§ samma kapitel för sådan uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som myndigheten förfogar över på grund av avtalet. Om sekretess gäller enligt 27 kap. 5 § andra stycket OSL får, enligt tredje stycket i samma paragraf, de sekretessbrytande bestämmelserna i 10 kap. 15–27 §§ och 28 § första stycket OSL inte tillämpas i strid med avtalet. Av 27 kap. 5 § fjärde stycket OSL framgår att för uppgift i en allmän handling gäller sekretessen enligt andra stycket Regeringen bedömer att all den information som kommer att hanteras inom ramen för denna artikel omfattas av regleringen i 27 kap. 5 § OSL. Detta innebär att avtalets krav på sekretess är förenliga med den svenska offentlighets- och sekretesslagstiftningen och att kan leva upp till sina avtalsrättsliga åtaganden i detta avseende. Artikel 26 punkt 3 innehåller bestämmelser om möjlighet för den anmodade staten att avslå en begäran om utbyte av upplysningar. punkterna 3 a) och b) följer att en avtalsslutande stat inte är skyldig att vidta förvaltningsåtgärder som avviker från lagstiftningen och admini- Prop. 2018/19:11 strativ praxis i någon av de avtalsslutande staterna och inte heller att lämna upplysningar som inte är tillgängliga enligt lagstiftning eller sedvanlig administrativ praxis i någon av dessa stater. Enligt punkt 3 c) är en avtalsslutande stat inte heller skyldig att lämna upplysningar som skulle röja affärshemlighet, industri-, handels- eller yrkeshemlighet eller i näringsverksamhet nyttjat förfaringssätt eller upplysningar, vilkas överlämnande skulle strida mot allmänna hänsyn (ordre public). I punkt 4 föreskrivs att en tillfrågad stat ska använda de medel som den förfogar över för att inhämta begärda upplysningar, även om den inte har behov av upplysningarna för sina egna beskattningsändamål. Skyldigheten begränsas av bestämmelserna i punkt 3. Den anmodade staten har dock inte rätt att vägra att lämna upplysningar uteslutande därför att den inte har något eget intresse av sådana upplysningar. I punkt 5 anges att bestämmelserna i punkt 3 inte medför rätt för en avtalsslutande stat att vägra att lämna upplysningar uteslutande därför att upplysningarna innehas av banker, andra finansiella institutioner, ombud, representanter eller förvaltare eller därför att upplysningarna gäller äganderätt i en person. På rysk begäran förtydligas i punkt 1 i det protokoll som genom artikel XV i ändringsprotokollet fogas till avtalet, att legalisering eller apostille inte får vara ett krav för att upplysningar som mottagits med stöd av artikel 26 i avtalet ska kunna åberopas i en avtalsslutande stat, däri inbegripet dess domstolar och förvaltningsorgan. Genom artikel XIV i protokollet införs en ny artikel 27 i avtalet med en s.k. PPT-regel som överensstämmer med artikel 29 punkt 9 i modellavtal. Bestämmelsen innebär att en förmån enligt skatteavtalet inte ska ges om ett av de huvudsakliga syftena med ett visst arrangemang eller en viss transaktion har varit att få denna avtalsförmån. Undantag ska dock göras om givandet av förmånen skulle vara i överensstämmelse med ändamålet för och syftet med de relevanta bestämmelserna i skatteavtalet. Genom artikel XIV i protokollet införs även en ny artikel 28 med bestämmelser avsedda att förhindra att avtalsförmåner ges för offshore- verksamhet, coordination centres, huvudkontor eller liknande verksamhet, vars uppbyggnad huvudsakligen styrs av skatteskäl. är verksamhet som typiskt sett inte bedrivs av bolag som bedriver näringsverksamhet i en avtalsslutande stat i egentlig mening, utan av bolag vars inkomster så gott som uteslutande härrör från verksamhet utanför en Bolagen är formellt bildade enligt en stats lagstiftning men registreras i allmänhet i speciella register och deras verksamhet begränsas ofta av särskilda regler. får endast personer hemma- hörande i utlandet vara delägare i sådant bolag. Bolagen får normalt inte bedriva verksamhet på den inhemska marknaden i den stat där de är Avsikten är att bolagen endast ska bedriva sin verksamhet och 2018/19:11 konkurrera på marknader utanför staten i fråga. Skatt utgår ofta i form av en fast årlig avgift eller med en mycket låg skattesats, ibland på en schablonmässig bas. Den grundläggande tanken bakom tillhandahållandet av dessa speciella register och den särskilda lagstiftningen är att attrahera utländska investerare som bedriver den egentliga verksamheten någon annanstans att göra formella bolagsetableringar i denna andra stat. De utländska investerarna får härigenom ett instrument för att undgå skattskyldighet i de stater där de är hemmahörande. De typer av ”verksamhet” som är vanligast förekommande i detta sammanhang är internationell sjöfart, finansverksamhet och annan liknande verksamhet som inte är bunden till någon speciell plats för verksamhetens bedrivande. Ett annat slag av offshoreverksamhet som bestämmelserna avser att motverka är verksamhet i form av coordination centres eller liknande. Den verksamhet som bedrivs av dessa enheter är tillhandahållandet av finansiella, administrativa eller andra tjänster åt bolag inom samma koncern. Ersättningen för dessa tjänster är avsedd att vara avdragsgill i utbetalarstaten och beskattas inte alls eller mycket lågt i mottagarlandet. Förfarandet har som viktigaste syfte att omvandla beskattningsbar inkomst i den egentliga verksamhetsstaten till låg- eller icke-beskattad inkomst i den stat där offshorebolaget är beläget. Skatteavtal syftar bl.a. till att eliminera eller minska de skattehinder som finns för ett fritt utbyte av varor, kapital och tjänster. Genom regler för att undvika dubbelbeskattning, reducera hög bruttobeskattning på betalningar från källstaten (utdelning, ränta och royalty) samt förhindra diskriminerande beskattning kan avtalen på ett verksamt sätt bidra till ökade investeringar och ett ökat utbyte av varor och tjänster mellan de avtalsslutande staterna. Avtalen är däremot inte avsedda att användas som instrument för att med konstlade metoder åstadkomma total skattefrihet eller mycket låg skattebelastning för inkomster som rätteligen bör ingå i beskattningsunderlaget och beskattas i den avtalsslutande stat där investeraren hör hemma. Flera medlemsstater i har genom intern lagstiftning infört bestämmelser som tar udden av sådan verksamhet som redovisats i det föregående. Majoriteten av medlemsstaterna är liksom inte beredda att medge bolag som bedriver sådan verksamhet förmåner genom skatteavtal. Vid ingående av nya skatteavtal eller omförhandling av äldre avtal är det svensk policy att införa särskilda spärregler som en gardering för eventuella framtida ändringar i intern lagstiftning i de stater med vilka vi har skatteavtal. Detta är särskilt angeläget eftersom ett skatteavtal ofta är tillämpligt under en mycket . I samband med att nya eller ändrade bestämmelser kommenteras i de föregående avsnitten anges även i förekommande fall om berörda artiklar omnumreras. Protokollet innebär emellertid att även ett antal artiklar i det nuvarande avtalet omnumreras utan att ändras innehållsmässigt. Enligt artikel IX i protokollet omnumreras artikel 23 till artikel 24 och artiklarna 26–29 omnumreras till artiklarna 29–32. Artikel XVI i protokollet innehåller ikraftträdandebestämmelser, se avsnitt 4.1. 5Upphävande av förordningen om dubbelbeskattningsavtal mellan och Regeringens förslag: antar en lag om att förordningen om dubbelbeskattningsavtal mellan och ska upphöra att gälla. Skälen för regeringens förslag: Regeringen utfärdade förordningen (1982:1227) om dubbelbeskattningsavtal mellan och . Förordningen innehåller bestämmelser om ikraftträdande av lag (1982:708) om dubbelbeskattningsavtal mellan och samt anvisningar för tillämpningen av avtalet. Nämnda lag upphävdes med verkan (se SFS 1995:1339). Den upphävda lagen skulle emellertid fortsatt tillämpas i förhållandet mellan och respektive och till dess annat föreskrivs i författningar rörande dubbelbeskattningsavtal mellan och dessa respektive länder. Med verkan finns sådana författningar i kraft i förhållande till dessa båda länder (se SFS 1996:806 avseende respektive SFS 1998:1400 avseende ). Av ovan sagda framgår att den upphävda lagen (1982:708) om dubbelbeskattningsavtal mellan och i praktiken inte är tillämplig. Förordningen (1982:1227) om dubbelbeskattningsavtal mellan och saknar därför praktisk betydelse och bör upphävas. I punkt 1 i bilaga 2 till förordningen (1982:1227) om dubbelbeskattningsavtal mellan och med anvisningar om kupongskatt, finns en bestämmelse med ett begränsat materiellt innehåll som syftar till att ge möjlighet att neka nedsättning av kupongskatt enligt avtalet i vissa särskilda fall då någon obehörigen bereds en förmån. Bestämmelsen är av sådant slag att förordningen upphävs genom lag. Förordningen (1982:1227) om dubbelbeskattningsavtal mellan och föreslås upphöra att gälla vid utgången av . 2018/19:11 6 Konsekvenser för de offentliga Genom förslagen i denna proposition ändras det nu gällande skatteavtalet mellan och i enlighet med protokollet av . Vidare upphävs förordningen (1982:1227) om dubbelbeskattningsavtal mellan och . Förslagen förväntas inte ge upphov till någon negativ offentligfinansiell effekt. Förslagen förväntas inte heller ge upphov till någon ökad arbetsbörda för eller för de allmänna förvaltningsdomstolarna. 2018/19:11 Bilaga 1 PROTOKOLL OM ÄNDRING I AVTALET MELLAN KONUNGA- RIKET REGERING OCH REGERING FÖR UNDVIKANDE AV DUBBELBESKATTNING BETRÄFFANDE SKATTER PÅ INKOMST som önskar ingå ett protokoll om ändring i avtalet mellan och för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst, har kommit överens om följande: 1.I avtalets titel utgår orden ”beträffande skatter på inkomst” och ersätts av orden ”beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet”. 2.Avtalets ingress utgår och ersätts av följande: ”och , som önskar ingå ett avtal för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet utan att skapa förutsättningar för icke-beskattning eller minskad skatt genom skatteundandragande eller skatteflykt (däri inbegripet genom så kallad ”treaty shopping”, som syftar till att personer med hemvist i en stat som inte är part till detta avtal indirekt ska få förmåner enligt detta avtal), har kommit överens om följande:” Artikel 1 i avtalet i sin nuvarande lydelse blir punkt 1 i artikel 1. En ny punkt 2 infogas i artikel 1 i avtalet med följande lydelse: Inkomst som förvärvas av eller genom en person vars inkomst enligt lagstiftningen i endera avtalsslutande staten är föremål för delägar- beskattning, ska anses förvärvad av en person med hemvist i en av staterna till den del som inkomsten, enligt skattelagstiftningen i denna stat, behandlas som inkomst hos en person med hemvist i staten i fråga.” Punkt 3 i artikel 2 i avtalet utgår och ersätts av följande: De skatter på vilka avtalet tillämpas är: a) i : 1) skatten på vinster för organisationer, 2) inkomstskatten för fysiska personer, 3) skatten på organisationers tillgångar, 2018/19:11 Bilaga 1 4)skatten på fysiska personers tillgångar, (i det följande benämnda ”rysk skatt”); b) i : 1)den statliga inkomstskatten, 2)kupongskatten, 3)den särskilda inkomstskatten för utomlands bosatta, 4)den särskilda inkomstskatten för utomlands bosatta artister m.fl., 5)den kommunala inkomstskatten, 6)statlig förmögenhetsskatt (i det följande benämnda ”svensk skatt”).” Punkt 3 i artikel 4 i avtalet utgår och ersätts av följande: Då på grund av bestämmelserna i punkt 1 annan person än fysisk person har hemvist i båda avtalsslutande staterna, ska de behöriga myndigheterna söka avgöra frågan genom ömsesidig överenskommelse.” I punkt 3 i artikel 8 i avtalet och i punkt 3 i artikel 13 i avtalet utgår orden ”AB Aerotransport (ABA), den svenske delägaren i ()” och ersätts med orden ”, den svenske delägaren i SAS”. Punkt 2 i artikel 9 i avtalet utgår och ersätts av följande: I fall då inkomst, som av en avtalsslutande stat inräknats i inkomsten för en person, av den andra avtalsslutande staten i enlighet med bestämmelserna i punkt 1 även inräknats i inkomsten för en annan person, ska den förstnämnda staten, om den anser justeringen berättigad såväl i princip som i fråga om beloppet, genomföra vederbörlig justering av det skattebelopp som påförts den förstnämnda personen för inkomsten. Vid sådan justering iakttas övriga bestämmelser i detta avtal och de behöriga myndigheterna ska vid behov överlägga med varandra.” Punkterna 1, 2 och 3 i artikel 10 i avtalet utgår och ersätts av följande: Utdelning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat eller från en investeringsfond som har bildats i en avtalsslutande stat till en person med hemvist i den andra avtalsslutande staten får beskattas i denna andra stat. 2.Utdelningen får emellertid beskattas även i den avtalsslutande stat där bolaget som betalar utdelningen har hemvist eller där investeringsfonden som betalar utdelningen har bildats, enligt lagstiftningen i denna stat, men om den som har rätt till utdelningen har hemvist i den andra avtalsslutande staten får skatten inte överstiga: a)av utdelningens bruttobelopp, om den som har rätt till utdelningen är ett bolag (med undantag för handelsbolag) som direkt innehar av kapitalet i det utdelande bolaget (med undantag för ett utdelande bolag som är en investeringsfond) och detta innehav för den faktiska utbetalningen av utdelningen uppgår till eller motsvarande summa i någon annan valuta, b)av utdelningens bruttobelopp i övriga fall. Bestämmelserna i denna punkt berör inte bolagets beskattning för den vinst av vilken utdelningen betalas. 3.Med uttrycket ”utdelning” förstås i denna artikel inkomst av aktier, gruvaktier, stiftarandelar eller andra rättigheter, som inte är fordringar, med rätt till andel i vinst, samt inkomst av andra andelar i bolag, som enligt lagstiftningen i den stat där det utdelande bolaget har hemvist vid beskattningen behandlas på samma sätt som inkomst av aktier. Uttrycket omfattar även betalning som utgår på andelar i en investeringsfond.” 1.Punkt 4 i artikel 13 i avtalet omnumreras till punkt 5. 2.I artikel 13 i avtalet införs en ny punkt 4 med följande lydelse: Vinst, som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar på grund av överlåtelse av andelar eller liknande rättigheter vars värde till , direkt eller indirekt, kan hänföras till fast egendom som är belägen i den andra avtalsslutande staten, får beskattas i denna andra stat.” 3.Hänvisningen ”punkterna 1–3” i omnumrerade punkt 5 i artikel 13 i avtalet utgår och ersätts med hänvisningen ”punkterna 1–4”. Artiklarna 22–25 i avtalet omnumreras till artiklarna 23–26. Artiklarna 26–29 i avtalet omnumreras till artiklarna 29–32. Följande nya artikel införs efter artikel 21 i avtalet: 2018/19:11 Bilaga 1 2018/19:11 ”Artikel 22 1.Förmögenhet bestående av sådan fast egendom som avses i artikel 6, vilken person med hemvist i en avtalsslutande stat innehar och vilken är belägen i den andra avtalsslutande staten får beskattas i denna andra stat. 2.Förmögenhet bestående av lös egendom, som utgör del av rörelsetillgångarna i fast driftställe som en person med hemvist i en avtalsslutande stat har i den andra avtalsslutande staten, eller av lös egendom hänförlig till en stadigvarande anordning som en person med hemvist i en avtalsslutande stat har i den andra avtalsslutande staten, får beskattas i denna andra stat. 3.Förmögenhet bestående av skepp och luftfartyg som används i internationell trafik av en person med hemvist i en avtalsslutande stat och av lös egendom som är hänförlig till användningen av sådana skepp och luftfartyg, beskattas endast i denna stat. Bestämmelserna i denna punkt tillämpas i fråga om förmögenhet som ägs av luftfartskonsortiet (), men endast i fråga om den del av förmögenheten som motsvarar den andel i konsortiet som innehas av , den svenske delägaren i SAS. 4.Alla andra slag av förmögenhet som en person med hemvist i en avtalsslutande stat innehar, beskattas endast i denna stat.” Punkt 1 i omnumrerade artikel 23 i avtalet utgår och ersätts av följande: Beträffande ska dubbelbeskattning undvikas enligt följande: Om en person med hemvist i förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i , ska den skatt på denna inkomst eller förmögenhet som ska betalas i avräknas från den skatt som påförts inkomsten eller förmögenheten i . Sådan avräkning ska emellertid inte överstiga summan av den skatt som beräknats för inkomsten eller förmögenheten i enlighet med rysk lagstiftning.” Följande nya punkt 2 d) införs i omnumrerade artikel 23 i avtalet: ”d) Om en person med hemvist i innehar förmögenhet, som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i , ska från skatten på denna persons förmögenhet avräkna ett belopp motsvarande den förmögenhetsskatt som erlagts i . Avräkningsbeloppet ska emellertid inte överstiga den del av den svenska förmögenhetsskatten, beräknad utan sådan avräkning, som belöper på den förmögenhet som får beskattas i .” Punkt 1 i omnumrerade artikel 25 i avtalet utgår och ersätts av följande: Om en person anser att en avtalsslutande stat eller båda avtalsslutande staterna vidtagit åtgärder som för honom medför eller kommer att medföra beskattning som strider mot bestämmelserna i detta avtal, kan han, utan att det påverkar hans rätt att använda sig av de rättsmedel som finns i dessa staters interna rättsordningar, lägga fram saken för den behöriga myndigheten i någon av de avtalsslutande staterna. Saken ska läggas fram från den tidpunkt då personen i fråga fick vetskap om den åtgärd som givit upphov till beskattning som strider mot bestämmelserna i avtalet.” 2.I punkt 3 i omnumrerade artikel 25 i avtalet utgår ordet ”problem” och ersätts med orden ”svårigheter eller tvivel”. Omnumrerade artikel 26 i avtalet utgår och ersätts med följande: 1.De behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna ska utbyta sådana upplysningar som kan antas vara relevanta vid tillämpningen av bestämmelserna i detta avtal eller för administration eller verkställighet av intern lagstiftning i fråga om skatter av varje slag och beskaffenhet som tas ut för de avtalsslutande staterna eller för deras politiska underavdelningar eller lokala myndigheter, om beskattningen enligt denna lagstiftning inte strider mot avtalet. Utbytet av upplysningar begränsas inte av artiklarna 1 och 2. 2.Upplysningar som en avtalsslutande stat tagit emot enligt punkt 1 ska behandlas som hemliga på samma sätt som upplysningar som erhållits enligt den interna lagstiftningen i denna stat och får yppas endast för personer eller myndigheter (däri inbegripet domstolar och förvaltningsorgan) som fastställer, uppbär eller driver in de skatter som åsyftas i punkt 1 eller handlägger åtal eller överklagande i fråga om dessa skatter eller som utövar tillsyn över nämnda verksamheter. Dessa personer eller myndigheter får använda upplysningar bara för sådana ändamål. De får yppa upplysningarna vid offentlig rättegång eller i domstolsavgöranden. Utan hinder av detta kan upplysningar som en avtalsslutande stat mottagit användas för andra ändamål då sådana upplysningar kan användas för sådana andra ändamål enligt lagstiftningen i båda staterna och den behöriga myndigheten i den stat som lämnar upplysningarna tillåter sådan användning. 3.Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 medför inte skyldighet för en avtalsslutande stat att: 2018/19:11 Bilaga 1 2018/19:11 Bilaga 1 a)vidta förvaltningsåtgärder som avviker från lagstiftning och administrativ praxis i denna avtalsslutande stat eller i den andra avtalsslutande staten, b)lämna upplysningar som inte är tillgängliga enligt lagstiftning eller sedvanlig administrativ praxis i denna avtalsslutande stat eller i den andra avtalsslutande staten, c)lämna upplysningar som skulle röja affärshemlighet, industri-, handels- eller yrkeshemlighet eller i näringsverksamhet nyttjat förfaringssätt eller upplysningar, vilkas överlämnande skulle strida mot allmänna hänsyn (ordre public). 4.Då en avtalsslutande stat begär upplysningar enligt denna artikel ska den andra avtalsslutande staten använda de medel som denna stat förfogar över för att inhämta de begärda upplysningarna, även om denna andra stat inte har behov av upplysningarna för sina egna beskattningsändamål. Förpliktelsen i föregående mening begränsas av bestämmelserna i punkt 3, men detta medför inte en rätt för en avtalsslutande stat att vägra lämna upplysningar uteslutande därför att denna stat inte har något eget intresse av sådana upplysningar. 5.Bestämmelserna i punkt 3 medför inte rätt för en avtalsslutande stat att vägra att lämna upplysningar uteslutande därför att upplysningarna innehas av en bank, annan finansiell institution, ombud, representant eller förvaltare eller därför att upplysningarna gäller äganderätt i en person.” Följande nya artiklar införs efter omnumrerade artikel 26 i avtalet: Utan hinder av övriga bestämmelser i detta avtal ska en förmån enligt avtalet inte ges i fråga om en inkomst eller en förmögenhetstillgång, om det med hänsyn till alla relevanta fakta och omständigheter rimligen kan antas att ett av de huvudsakliga syftena med det arrangemang eller den transaktion som direkt eller indirekt resulterade i förmånen var att få förmånen, såvida det inte fastställs att det under omständigheterna är förenligt med avtalets ändamål och syfte att förmånen ges. Utan hinder av övriga bestämmelser i detta avtal ska, för det fall a)ett bolag med hemvist i en avtalsslutande stat huvudsakligen förvärvar sina inkomster från andra stater