prop · H50394 · 2018-02-15 00:00:00 — Bestämmelsen i paragrafen är ny och innebär att ett tillstånd för en verk- samhet där en människa avbildas utan medicinskt syfte med en metod som medför exponering för joniserande strålning får ges om exponering- en sker med stöd av 28 kap. , lagen (2000:1225) om straff för smuggling, utlänningslagen (2005:716) eller om det annars finns särskilda skäl. Paragrafen genomför artikel 22 i strålskyddsdirektivet om avsiktlig exponering av människor i icke-medicinskt avbildningssyfte. En verksamhet där en människa avbildas utan medicinskt syfte med en metod som medför exponering för joniserande strålning utgör en verk- samhet med joniserande strålning. Enligt 1 § är det förbjudet att bedriva en sådan verksamhet utan tillstånd. För att ett tillstånd enligt 1 § ska kunna ges för en verksamhet med icke-medicinsk avbildning måste förut- sättningarna i 15 § vara uppfyllda. Paragrafen gäller endast när exponeringen inte är medicinsk. Jfr kom- mentaren till 1 kap. 4 § för innebörden av uttrycket ”medicinsk expone- ring”. Vanligen anses följande vara avbildning utan medicinskt syfte: –avbildning med säkerhetsskannrar, –potentiell exponering för att leta efter gömda människor i fraktgods, –röntgenundersökning som begärs utan medicinsk indikation i försäk- ringsärenden för att bedöma ersättnings- eller avgiftsnivåer, – röntgenundersökning inom idrottsmedicin av försäkringstekniska eller ekonomiska skäl. I dessa situationer krävs därför särskilda skäl för att tillstånd ska kunna beviljas. Enligt 28 kap. och lagen om straff för smuggling får exponering vid icke medicinsk avbildning ske utan samtycke av den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa. Vid röntgenundersökning för åldersbedömning i asylärenden med stöd av ut- länningslagen krävs den enskildes samtycke. Andra särskilda skäl kan vara att det enligt annan lagstiftning ges en rätt eller skyldighet att av- bilda människor i icke medicinskt syfte som medför exponering för joni- serande strålning. Med stöd av normgivningsbemyndigandena i 3 kap. 7, 8 och 17 §§ samt 5 kap. 8 § kan regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer meddela föreskrifter om undantag från dosrestriktioner och dos- gränser för allmänheten. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.7. Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 22 § första stycket (se prop. 1987/88:88 s. 82) och innebär att den myndighet som regeringen bestäm- mer prövar frågor om tillstånd enligt lagen. Bestämmelsen pekar inte längre ut regeringen som tillståndsmyndighet. Möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att genom föreskrifter meddela tillstånd för sjukvårdshuvud- män, vissa yrkesgrupper eller vissa vårdinrättningar, institutioner eller företag tas bort. Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 22 a § andra stycket och 27 § andra stycket (se prop. 1997/98:90 s. 277 och 359) och innebär att reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om att 6 kap. om miljöbedömningar ska tillämpas i ärenden om tillstånd och villkor. Den närmare beskrivningen av vad miljöbedömningen ska möjliggöra tas bort. Föreskrifterna kan innebära att 6 kap. som helhet ska tillämpas. Det gäller således både förfarandet om hur en miljöbedömning ska tas fram och innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen. En miljöbe- dömning ska möjliggöra en samlad bedömning av verksamhetens miljö- konsekvenser. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.9.8. Bestämmelserna i paragrafen är nya och innebär att ett tillstånd får för sin giltighet göras beroende av att den som bedriver verksamheten ställer finansiell säkerhet för de kostnader för avfallshantering och återställ- ningsåtgärder som verksamheten kan föranleda. Paragrafen genomför artikel 87.2 i strålskyddsdirektivet om att finansiell säkerhet ska ha av- satts för en säker hantering av uttjänta slutna strålkällor med hög aktivi- tet, s.k. HASS-källor. Den finansiella säkerheten för verksamheten prövas i samband med prövningen av tillståndet och kraven på finansiell säkerhet fastställs av tillståndsmyndigheten genom villkor i beslutet om tillstånd. Med återställningsåtgärder avses även efterbehandling. Staten, kommuner, landsting och kommunförbund är undantagna från kravet att ställa finansiell säkerhet. Den som är skyldig att betala avgift eller ställa finansiell säkerhet en- ligt lagen (2006:647) om finansiering av kärntekniska restprodukter eller 16 kap. 3 § behöver inte ställa någon finansiell säkerhet för åtgärder som omfattas av avgifter och säkerheter enligt de nämnda lag- arna. Säkerhet kan dock alltid krävas för de delar som inte omfattas av ställda säkerheter eller avgifter. Om det kan antas att den finansiella säkerheten är tillräck- lig, får tillståndsmyndigheten besluta om ytterligare säkerheter. Förfaran- det motsvarar vad som gäller för ändring av villkor, jfr 21 §. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 6.9.9. Bestämmelsen i paragrafen är ny och innebär att det är tillståndsmyndig- heten som ska pröva en finansiell säkerhet och att den finansiella säker- heten ska godtas om den är betryggande för sitt ändamål. Vad som anses vara ”betryggande för sitt ändamål” avgörs utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.9. Paragrafen motsvarar nuvarande 24 § och delvis 26 § (se prop. 1987/88:88 s. 83 och 84 och 2008/2009:121 s. 20). Den innebär att ett tillstånd ska ges för bestämd tid och förenas med de villkor som behövs från strål- skyddssynpunkt. Ett tillstånd som avser transport av radioaktivt avfall får aldrig avse än . Paragrafen genomför delvis artikel 29.3 i strålskyddsdirektivet. Jfr kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strålskyddssyn- punkt”. Tillstånd för gränsöverskridande transporter som avses i rådets direktiv /117/Euratom av om övervakning och kon- troll av transporter av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle som inte prövas enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet får således inte ges än . Med uttrycket ”i anslutning till” avses såväl föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen som verkställighetsföreskrifter och före- skrifter som har meddelats med stöd av den s.k. restkompetensen i 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen. Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 26 § med redaktionella och språkliga ändringar (se prop. 1987/88:88 s. 84). Om det behövs från strålskyddssynpunkt, får tillståndsmyndigheten besluta om ytterligare eller ändrade villkor för en verksamhet som har fått tillstånd. Paragrafen genomför delvis artikel 105 i strålskyddsdirektivet. Jfr kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strålskyddssyn- punkt”. Paragrafen reglerar möjligheten att besluta om villkor under ett till- stånds giltighetstid. Det innebär att strålskyddskraven successivt kan an- passas till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen på området. Det kan finnas behov av ytterligare villkor både avseende en anläggnings normala drift men också för att förhindra eller lindra konsekvenserna av en felfunktion. Med uttrycket ”i anslutning till” avses såväl föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen som verkställighetsföreskrifter och före- skrifter som har meddelats med stöd av den s.k. restkompetensen i 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen. Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 27 § första stycket första meningen med språkliga och redaktionella ändringar (se prop. 1987/88:88 s. 84). Om det behövs från strålskyddssynpunkt, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer besluta om ytterligare villkor för en verksamhet som fått tillstånd enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Jfr kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strål- skyddssynpunkt”. Det nuvarande kravet på att villkor som i avsevärd mån kan påverka utformningen av anläggningen eller driften alltid ska underställas rege- ringens prövning tas bort. Första och andra punkterna motsvarar nuvarande 28 § med redaktionella och språkliga ändringar (se prop. 1987/88:88 s. 85 f.). Tredje punkten är ny. Paragrafen genomför delar av artikel 105 i strålskyddsdirektivet. Den reglerar när ett tillstånd kan återkallas. Med uttrycket ”i anslutning till” avses såväl föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen som verkställighetsföreskrifter och före- skrifter som har meddelats med stöd av den s.k. restkompetensen i 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen. Enligt första punkten får ett tillstånd återkallas om tillståndshavaren i något väsentligt avseende inte följer det som gäller för verksamheten. Med att tillståndshavaren i något väsentligt avseende inte följer vad som gäller för verksamheten avses t.ex. att en verksamhet är berät- tigad. Om ett villkor har åsidosatts i endast ringa mån eller om det villkor som har åsidosatts är av mindre vikt, bör återkallelse inte komma ifråga. Endast vid allvarliga eller upprepade försummelser från tillståndshava- rens sida bör återkallelse bli aktuellt. Kravet på att en verksamhet ska vara berättigad och den grundläggande skyldigheten i 3 kap. 11 § om krav på tillräckliga resurser för att kunna fullgöra de skyldigheter som följer av denna lag eller av villkor eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen är sådana grundläggande krav som utgör en förutsätt- ning för tillstånd. Om dessa skyldigheter inte fullgörs och det bristande fullgörandet är väsentligt utgör det generellt sett grund för återkallelse. Enligt andra punkten får ett tillstånd återkallas om det finns synnerliga skäl från strålskyddssynpunkt. Ett tillstånd kan återkallas med stöd av 2017/18:94 denna punkt trots att alla föreskrifter och villkor följs av den som be- driver verksamheten. Skälen till återkallelsen måste dock vara hänförliga till lagens syfte, nämligen att skydda människor och miljön mot skadlig verkan av strålning. Jfr kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strålskyddssynpunkt”. Enligt tredje punkten får ett tillstånd återkallas om tillståndshavaren begär det. En förutsättning för att ett tillstånd ska kunna återkallas enbart grundat på tillståndshavarens begäran är att tillståndshavaren kan visa att alla skyldigheter som följer av tillståndet är uppfyllda, jfr 5 kap. 2–4 §§. I flertalet av de fall som åsyftas i första och andra punkterna bör rättel- se kunna uppnås genom förelägganden som vid behov kan kombineras med vite. har även möjlighet att avbryta en verk- samhet till dess att en åtgärd har vidtagits, jfr 8 kap. 9 §. Ett tillstånd kan endast återkallas av den myndighet som är utsedd att vara tillståndsmyndighet enligt lagen. Med uttrycket ”i anslutning till” avses såväl föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen som verkställighetsföreskrifter och före- skrifter som har meddelats med stöd av den s.k. restkompetensen i 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.1. Paragrafen motsvarar delvis bestämmelser i nuvarande föreskrifter. Den innebär att ett radioaktivt material och tek- niska anordningar som innehåller ett radioaktivt ämne eller som kan alstra joniserande strålning endast får överlåtas eller upplåtas till den som har tillstånd eller har fullgjort sin anmälningsplikt. Paragrafen hindrar inte överlåtelser eller upplåtelser till verksamheter som i föreskrifter eller i ett beslut i ett enskilt fall undantagits från till- stånds- eller anmälningsplikt. Med uttrycket ”i anslutning till” avses såväl föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen som verkställighetsföreskrifter och före- skrifter som har meddelats med stöd av den s.k. restkompetensen i 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.1. Under rubriken ”Tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning” samlas bestämmelser om t.ex. grundläggande krav, skyddsan- ordningar och förbud som gäller tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning. Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 6, 7 och 7 a §§ (se prop. 1987/88:88 s. 69–71 och prop. 1999/2000:52 s. 20.). Den innehåller grundläggande krav på kontroll och upprätthållande av strålskydd, under- håll av tekniska anordningar, försiktighet, kunskap och kompetens. Paragrafen motsvarar kraven för den som bedriver eller sysselsätter någon med att utföra arbete i en verksamhet med joniserande strålning eller verksamhet i en omgivning med joniserande strålning i 3 kap. 10 §. Jfr kommentaren till 3 kap. 10 §. Jfr även kommentaren till 1 kap. 3 § för innebörden av ”icke-joniserande strålning”. Skyldigheterna gäller endast ”i den utsträckning som behövs från strål- skyddssynpunkt”. Jfr kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strålskyddssynpunkt”. Användning av tekniska anordningar som är ut- formade på ett sådant sätt att normal användning inte medför någon skad- lig verkan av strålningen innebär således att de uppräknade skyldighet- erna i punkt 1–4 inte är tillämpliga. Det gäller t.ex. belysningsarmaturer, mikrovågsugnar och trådlösa datanät. Paragrafen motsvarar delar av nuvarande 8 § med språkliga och redaktio- nella ändringar (se prop. 1987/88:88 s. 71 och prop. 1999/2000:52 s. 21). Den innebär att arbetstagare i verksamheter där det används en teknisk anordning som kan alstra icke-joniserande strålning ska använda de skyddsanordningar och vidta de åtgärder i övrigt som anvisats av den som är ansvarig för strålskyddet. Paragrafen motsvarar kraven för arbetstagare i verksamheter med joni- serande strålning, verksamhet i en omgivning med joniserande strålning och radiologiska nödsituationer i 4 kap. 15 §. Jfr kommentarentill4 kap. 15 §. Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 10 § (se prop. 1987/88:88 s. 72 och 73). Justeringar görs i vilka som träffas av paragrafen och upp- giftskravet förtydligas. Även språkliga ändringar görs. Den som tillhan- dahåller en teknisk anordning som kan alstra icke-joniserande strålning eller i marknadsföringssyfte visar en sådan anordning ska genom märk- ning eller på annat lämpligt sätt lämna information om strålningsrisker, och lämna övriga uppgifter som har betydelse från strålskyddssynpunkt till mottagaren av anordningen eller till den som visningen är avsedd för. Jfr kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strålskyddssynpunkt”. Uttrycken ”överlåter” eller ”upplåter” ersätts med ”tillhandahåller”. Med ”tillhandahåller” avses varje tillhandahållande, mot betalning eller gratis, för distribution, förbrukning eller användning. Med tillhandahåll- ande avses således både överlåtelser och upplåtelser av tekniska anord- ningar som kan alstra icke-joniserande strålning. Paragrafen motsvarar kraven för tekniska anordningar som kan alstra joniserande strålning eller innehåller ett radioaktivt ämne i 3 kap. 14 §. Jfr kommentaren till 3 kap. 14 §. Paragrafen motsvarar delar av nuvarande 10 § (se prop. 1987/88:88 s. 72 och 73). Den som tillverkar, till för in, tillhandahåller eller i marknadsföringssyfte visar en teknisk anordning som kan alstra icke- joniserande strålning ska se till att anordningen har de funktioner som behövs från strålskyddssynpunkt när den ska tas i bruk eller visas. Jfr kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strålskyddssynpunkt”. Uttrycken ”överlåter” eller ”upplåter” i den nuvarande lydelsen ersätts med ”tillhandahåller”. Därmed avses varje tillhandahållande, mot betal- ning eller gratis, för distribution, förbrukning eller användning. Med till- handahållande avses således både överlåtelser och upplåtelser av teknis- ka anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning. Paragrafen motsvarar kraven för tekniska anordningar som kan alstra joniserande strålning eller innehåller ett radioaktivt ämne i 3 kap. 15 §. Jfr kommentaren till 3 kap. 15 §. Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 11 § (se prop. 1987/88:88 s. 73 och 74). Den som installerar eller utför underhållsarbete på en teknisk anordning som kan alstra icke-joniserande strålning ska se till att anordningen utifrån vad som föranletts av arbetet fungerar som avsett från strålskyddssynpunkt. Jfr kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strålskyddssynpunkt”. Paragrafen motsvarar kraven för tekniska anordningar som kan alstra joniserande strålning eller innehåller ett radioaktivt ämne i 3 kap. 16 §. Jfr kommentaren till 3 kap. 16 §. Paragrafen motsvarar 14 a § i dess lydelse enligt SFS 2017:227 (se prop. 2016/17:55 s. 25 och 26). Den innebär att det är förbjudet att yrkes- mässigt låta någon som inte har fyllt sola i ett kosmetiskt solarium. Paragrafen motsvarar 14 b § i dess lydelse enligt SFS 2017:227 (se prop. 2016/17:55 s. 26 och 27). Den innehåller krav på den som yrkesmässigt låter någon sola i ett kosmetiskt solarium. Med uttrycket ”i anslutning till” avses såväl föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen som verkställighetsföreskrifter och före- skrifter som har meddelats med stöd av den s.k. restkompetensen i 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen. Paragrafen motsvarar 14 c § i dess lydelse enligt SFS 2017:227. Den ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela föreskrifter om den egenkontroll som avses i 7 §. Jfr författningskommentaren till nuvarande 14 c § (se prop. 2016/17:55 s. 27). Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 21 § (se prop. 1987/88:88 s. 36 f. och 82 f.). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges möjlighet att föreskriva om tillstånds- eller anmälningsplikt för hant- ering av en teknisk anordning som kan alstra icke-joniserande strålning. En ändring jämfört med den nuvarande lydelsen är att uttrycket ”han- tering” ersätter uttrycket ”tillverka, till landet införa, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva, inneha, använda, installera eller underhålla”. Eftersom hantering omfattar samtliga åtgärder som räknas upp medför omar- betningen ingen ändring i vad som omfattas. Vilken hantering som om- fattas av tillstånds- eller anmälningsplikt i olika situationer får regleras Prop. 2017/18:94 närmare i föreskrifter. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.10. Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 14 § (se prop. 1987/88:88 s. 76). Den som bedriver eller har bedrivit en verksamhet där det används en teknisk anordning som kan alstra icke-joniserande strålning av bety- delse från strålskyddssynpunkt ska se till att anordningen oskadliggörs när de inte längre ska användas. Tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning kan vara av vitt skilda slag och alstra olika mycket strålning. Uttrycket ”av betydelse från strålskyddssynpunkt” innebär t.ex. att tekniska anord- ningar som alstrar icke-joniserande strålning men där strålningen inte ger upphov till någon känd risk för skadlig verkan inte behöver bli föremål för någon särskild oskadliggörandeåtgärd. Det gäller t.ex. belysnings- armaturer, mikrovågsugnar, trådlösa datanät och mobiltelefoner. Jfr även kommentaren till 2 kap. 5 § för innebörden av ”strålskyddssynpunkt”. Paragrafen motsvarar kraven för tekniska anordningar som kan alstra joniserande strålning i 5 kap. 2 §. Jfr kommentaren till 5 kap. 2 §. Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 12 § (se prop. 1987/88:88 s. 72). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges möjlig- het att meddela föreskrifter om hur tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning ska hanteras och andra försiktighetsmått i sam- band med hanteringen. Normgivningsbemyndigandet innebär t.ex. att föreskrifter kan meddelas om hur en viss behandling med icke-joniseran- de strålning ska utföras, att viss skyddsutrustning ska användas och att viss hantering av tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning är förbjuden. Normgivningsbemyndigandet ger även möjlighet att införa krav på att användningen av tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning ska vara berättigad och optimerad i likhet med kraven för joniserande strålning i 3 kap. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.11. Under rubriken ”Tillsyn” samlas bestämmelser om kontrollen av att lagen följs. Tillsynsbefogenheterna i kapitlet gäller även vid utövande av mark- nadskontroll. Jfr 2 § förordningen (2014:1039) om marknadskontroll av varor och annan närliggande tillsyn för innebörden av marknadskontroll. Paragrafen motsvarar nuvarande 29 § med språkliga och redaktionella ändringar (se prop. 1987/88:88 s. 87). Den eller de myndigheter som re- geringen bestämmer utövar tillsyn över att lagen och föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen följs. Med uttrycket ”i anslutning till” avses såväl föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen som verkställighetsföreskrifter och före- skrifter som har meddelats med stöd av den s.k. restkompetensen i 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen. Med stöd av 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att genom verk- ställighetsföreskrifter närmare reglera hur tillsynen ska utövas, vad som ska ingå i tillsynen och tillsynsmyndighetens ansvar i övrigt. Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 30 § första stycket (se prop. 1987/88:88 s. 87 och 2005/2006:183 s. 47). Möjligheten för regeringen att meddela föreskrifter om tillsynen över radonhalten i bostäder och lokaler är ny. I övrigt motsvarar paragrafen nuvarande lydelse. Paragrafen innebär att regeringen får meddela föreskrifter om att de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskydds- området ska utöva tillsyn i fråga om verksamheter med kosmetiska solarier som bedrivs inom kommunen och över radonhalten i bostäder och lokaler som allmänheten har tillträde till inom kommunen. Tillsynen över radonhalten i bostäder och lokaler är ett led i efterlevandekontrollen av 3 kap. 6 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5.2. Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 30 § andra och tredje styckena med redaktionella och språkliga ändringar (se prop. 1987/88:88 s. 87, 1997/98:90 s. 360 och 2016/17:144 s. 54). Regeringen får meddela före- skrifter om att en tillsynsmyndighet får överlämna tillsynsuppgifter till försvarsinspektören för hälsa och miljö eller en nämnd. Till- syn över sådan verksamhet som utövas av Försvarsmakten, , eller får aldrig överlåtas till en nämnd. Det nuvarande kravet på att en tillsynsuppgift får överlåtas i vissa frågor endast efter en begäran från den kommunala nämnden eller för- svarsinspektören för hälsa och miljö utgår. Närmare bestämmelser om att överlåta tillsynsuppgifter kan i stället regleras i föreskrifter på förord- ningsnivå. Paragrafen motsvarar nuvarande 31 § första stycket 1 (se prop. 1987/88:88 s. 88 f). Den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd ska på begäran ge tillsynsmyndigheten de upplysningar eller de handlingar som behövs för tillsynen. Paragrafen genomför delar av artiklarna 104.1 och 105 i strålskyddsdirektivet om efterlevandekontroll. Skyldigheten åligger den som ”bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd som omfattas av denna lag”. Med detta inkluderas bl.a. den som bedriver en verksamhet med joniserande strålning, den som bedriver en verksamhet i en omgivning med joniserande strålning, den som ansvarar för en åtgärd som vidtas i en radiologisk nödsituation samt den som bedriver en verksamhet där det används tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande strålning. Skyldigheten åligger även den som vidtar åtgärder i sådana verksamheter. Med ”tillsynsmyndighet” avses både myndigheter som regeringen har bestämt ska utöva tillsyn med stöd av 1 § samt kommunala nämnder och försvarsinspektören för hälsa och miljö som ska utöva tillsyn enligt 2 och 3 §§. ska ha möjlighet att dels få kopior av handlingar, dels kunna läsa dem på plats hos den som bedriver verksamheten och därigenom få de uppgifter som behövs. Ändringen från ”upplysningar och handlingar” till ”upplysningar eller handlingar” är ett tydliggörande av att det i vissa fall kan vara tillräckligt att antingen lämna uppgifter eller handlingar.