prop · H50382 · 2018-01-30 00:00:00 — Vidare ska det finnas uppgifter om namn och personnummer, samordningsnummer eller motsvarande utländska nummer för personer som är verksamma i näringsverksamheten och tidpunkten då respektive persons arbetspass påbörjas och avslutas. Uppgifterna om de personer som är verksamma ska avse varje verksamhetsdag och ska dokumenteras i omedelbar anslutning till att arbetspasset påbörjas och avslutas. Uppgifterna ska bevaras efter utgången av det kalenderår då det för näringsverksamheten gällande beskattningsåret har gått ut. Samma slags uppgifter ska föras i personalliggaren för de verksamheter som systemet nu utvidgas till som för de redan nu personalliggarskyldiga verksamheterna. Vad gäller behovet av att behandla de nu aktuella uppgifterna kan följande lyftas fram. Uppgifterna behövs för att avstämning ska kunna göras vid kontrollbesök. Syftet med förfarandet är att minska förekomsten av svartarbete och skapa sundare konkurrensförhållanden. Att får tillgång till personalliggaren krävs för att verket vid oannonserade kontrollbesök ska kunna göra en avstämning mellan verksamma personer i näringsverksamheten och dokumenterade personer. Behandling hos enskilda av sådana uppgifter bedöms i lagrådsremissen Anpassningar till vissa författningar inom skatt, tull och exekution till EU:s dataskyddsförordning ha rättslig grund på det sätt som krävs enligt artikel 6 i EU:s dataskyddsförordning (se s. 43 f. i lagrådsremissen). Den rättsliga grunden för behandlingen hos de personalliggarskyldiga verksamheterna i detta fall är i första hand att den är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den personuppgiftsansvarige (dvs. att föra personalliggare) på det sätt som anges i artikel 6.1 c. Den aktuella grunden för behandlingen är vidare fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i EU:s dataskyddsförordning. Den som är skyldig att föra personalliggare är ansvarig för de personuppgifter som dokumenteras i personalliggaren. Definitionen av personuppgiftsansvarig och dennes ansvar framgår av artiklarna 4.7 och 24 i dataskyddsförordningen. Behandlingen hos de verksamheter som är skyldiga att föra personalliggare är mot denna bakgrund tillåten enligt EU:s dataskyddsförordning och får därmed också anses uppfylla de integritetskrav som ställs. När vid ett kontrollbesök inhämtar uppgifter ur en personalliggare, behöver myndigheten behandla personuppgifterna i beskattningsdatabasen. Sådan behandling regleras i den redan nämnda lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet och kommer även att omfattas av dataskyddsförordningens tillämpningsområde. Lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet tillämpas om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier (1 kap. 1 § första stycket). Vissa av bestämmelserna i lagen gäller även för behandling av uppgifter om juridiska personer och avlidna (1 kap. 1 § andra stycket). Av 1 kap. 4 § första stycket 4 lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet framgår att uppgifter får behandlas för att tillhandahålla information som behövs hos för bl.a. kontrollverksamhet. Enligt 1 kap. 6 § samma lag är personuppgiftsansvarigt för den behandling som verket ska utföra. Av 2 kap. 1 § samma lag framgår att det i beskattningsverksamheten ska finnas en samling uppgifter som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksamheten för de i 1 kap. 4 och 5 §§ angivna ändamålen (beskattningsdatabas). Enligt 2 kap. 2 § får uppgifter behandlas i databasen om personer som omfattas av verksamhet enligt 1 kap. 4 § 1– 9. För de ändamål som anges i 1 kap. 4 § får bl.a. uppgifter om en fysisk persons identitet, medborgarskap, bosättning och familjeförhållanden samt en juridisk persons identitet, säte, ägarförhållanden samt firmatecknare och andra företrädare behandlas i databasen (2 kap. 3 § första stycket 1 och 2 samma lag). Förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet innehåller ytterligare Prop. 2017/18:82 bestämmelser om vilka uppgifter som får behandlas i beskattnings- I 2 § anges vilka uppgifter som får behandlas i beskattningsdatabasen beträffande personer som avses i 2 kap. 2 § lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet, bl.a. uppgifter som behövs vid handläggning av ärenden som görs med stöd av skatteförfarandelagen. aktuellt slag av personuppgiftsbehandling hos bedöms i lagrådsremissen Anpassningar av vissa författningar inom skatt, tull och exekution till EU:s dataskyddsförordning ha rättslig grund på det sätt som krävs enligt artikel 6 i EU:s dataskyddsförordning (se s. 43 f. i lagrådsremissen). Den rättsliga grunden för behandlingen hos är i första hand att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning på det sätt som anges i artikel 6.1 e. Den aktuella grunden för behandlingen är vidare fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i EU:s dataskyddsförordning. I lagrådsremissen bedöms det vidare att det inte på grund av dataskyddsförordningen behöver göras några ändringar i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet i dessa avseenden (se s. 43 f.). De nu aktuella lagförslagen medför ingen annan bedömning. Sammanfattningsvis anser regeringen att den personuppgiftsbehandling som föranleds av förslagen i propositionen således är förenlig med dataskyddsförordningen som ska tillämpas och med lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Det intrång som den nya informationsinsamlingen innebär kan inte anses otillbörligt eller oproportionerligt. Det kan i detta sammanhang framhållas att även de övriga kraven i dataskyddsförordningen, t.ex. de allmänna kraven i artikel 5, måste vara uppfyllda när personuppgifter behandlas. Den personuppgiftsansvarige ansvarar alltid för att bl.a. kraven i artikel 5 följs. Datainspektionen har invänt mot förslagen, eftersom det saknas en utredning och analys av förslagens inverkan på den personliga integriteten samt att dataskyddsförordningens bestämmelser inte har beaktats. Ovan har regeringen redogjort för förslagens förenlighet med dataskyddsförordningen, för behoven av att behandla uppgifterna samt för integritetsaspekter. Regeringens bedömning: Det behövs ingen ändring av bestämmel- serna i offentlighets- och sekretesslagen till följd av förslagen. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens be- Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att invända mot promemorians bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 27 kap. 1 § andra stycket 1 offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, gäller sekretess i verksamhet som avser förande av eller uttag ur beskattnings- databasen enligt lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatte- verkets beskattningsverksamhet för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden som har tillförts databasen. Enligt 27 kap. 2 § första stycket 1 OSL gäller sekretess för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden bl.a. i särskilt ärende om revision eller annan kontroll i fråga om skatt. enligt detta lagrum absolut. Enligt 27 kap. 2 § tredje stycket 3 OSL gäller dock sekretessen inte beslut om kontrollavgift enligt 50 kap. SFL. bestämmelsernas tillämpningsområde faller bl.a. kontroll av personal- liggare i restaurang-, frisör- och tvätteriverksamhet. bestämmelserna kommer också att omfattas av tillämpningsområdet. Regeringen anser inte att någon ändring av sekretessregleringen behövs (jfr prop. 2014/15:6 s. 78). Regeringens bedömning: Förslagen i denna proposition strider inte mot . Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: finner redovisningen av förslagets överensstämmelse med godtagbar. Skälen för regeringens bedömning: Reglerna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt om fri rörlighet för personer, tjänster och kapital och etableringsfrihet har betydelse för hur ett medlemsland i EU kan utforma sitt skattesystem. I fördraget fastställs principen att egenföretagare och ekonomiska aktörer som är etablerade på en medlemsstats territorium får bedriva ekonomisk verksamhet i samtliga medlemsstater. frihet att tillhandahålla tjänster gäller. Medlemsstaterna måste ändra alla nationella bestämmelser som begränsar dessa två friheter. bestämmelser som inte gör åtskillnad mellan inhemska och utländska aktörer måste ändras om de hämmar, hindrar eller gör utövandet av en verksamhet mindre attraktiv, med förseningar och extrakostnader. hindrande regel kan dock tillåtas om den kan rättfärdigas på vissa i fördraget angivna grunder eller på grunder som har utvecklats i EU- I denna proposition föreslås en utvidgning av systemet med personalliggare till att omfatta fler verksamheter. utvidgning av vad som ska omfattas av skyldigheten att föra personalliggare vid s.k. blandad verksamhet och en utvidgning när det gäller vilka personer som ska antecknas i en personalliggare. bestämmelser om personalliggare har bedömts vara förenliga med EU- rätten, se t.ex. prop. 2014/15:6 s. 78 f. när det gäller personalliggare i Prop. 2017/18:82 byggverksamhet, där systemet inte har ansetts vara diskriminerande. föreslagna kontrollsystemet kan dock anses hindra tillhandahållandet av tjänster men har bedömts som proportionerligt eftersom det inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå ändamål av allmänintresse. Regeringen bedömer därför att de utvidgningar om personalliggare i fler verksamheter som föreslås är förenliga med . Regeringens förslag: Ändringarna i skatteförfarandelagen ska träda i I punkt 2 i ikraftträdande- och över- gångsbestämmelserna till lagen om ändring i skatteförfarandelagen tydliggörs att enbart uppgiftsskyldiga som ska föra en personalliggare i restaurang-, tvätteri- eller byggverksamhet eller i näringsverksamhet som avser hårvård ska tillämpa systemet med uppgifter på individnivå i Regeringens bedömning: Det behövs inte några övergångsbe- stämmelser till ändringarna i skatteförfarandelagen. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med reg- eringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: anser att redovisningen av särskild hänsyn till tidpunkt för ikraftträdande är bristfällig, bl.a. eftersom det inte tydligt framgår vilka skäl som talar för ett ikraftträdande . Skälen för regeringens förslag och bedömning: Med hänsyn till syftet med ändringarna, nämligen att motverka förekomsten av svartarbete och främja en sundare konkurrens, vill regeringen att ändringarna i skatteförfarandelagen (2011:1244) ska träda i kraft . Regeringen uttalade i prop. 2017/18:1 Förslag till statens budget, finansplan m.m. avsnitt 6.29 att det kommande förslaget om personalliggare i fler verksamheter bör träda i kraft . av remissinstanserna har haft något att invända mot ikraftträdande- Regeringen föreslår därför att de föreslagna bestämmelserna i skatteförfarandelagen träder i kraft . Ändringarna är inte av sådant slag att några övergångsbestämmelser behövs. Uppgifter om bl.a. utbetalda ersättningar för arbete och skatteavdrag ska framöver lämnas löpande till på individnivå, dvs. Uppgifterna ska normalt lämnas i en arbetsgivardeklaration i stället för i en kontrolluppgift (prop. 2016/17:58, bet. 2016/17:SkU21, rskr. 2016/17:256, SFS 2017:387). punkt 1 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna följer att de flesta bestämmelserna träder i kraft . Av punkt 2 framgår att för uppgiftsskyldiga som ska föra en personalliggare enligt 39 kap. 11 och 11 a §§ SFL och som vid ikraftträdandet har fler än 15 anställda, ska uppgiftsskyldiga ska bestämmelserna tillämpas I propositionen föreslås att fler verksamheter ska omfattas av skyldigheten att föra personalliggare. Om ingen ändring görs av punkt 2, skulle den bestämmelsen medföra att även dessa verksamheter skulle bli skyldiga att lämna uppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationen , om de har fler än 15 anställda. näringsidkare har inte haft anledning att räkna med att behöva lämna sådana uppgifter före . Det är viktigt att alla berörda får en rimlig förberedelsetid för att bl.a. kunna anpassa sina it-system (se prop. 2016/17:58 s. 53 f.). Det skulle dessutom vara svårt för att hinna nå ut med informationsinsatser till den aktuella gruppen före , eftersom sådana insatser knappast kan genomföras innan regeringen har lagt fram ett förslag om att införa krav på personalliggare i fler verksamheter. Regeringen föreslår därför en ändring av punkt 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till SFS Ändringen innebär att den grupp uppgiftsskyldiga som är skyldiga att lämna uppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationen från begränsas till uppgiftsskyldiga med som bedriver personalliggarpliktig verksamhet Det gäller således restaurang-, frisör-, tvätteri- och byggverksamhet. Eftersom begreppet frisörverksamhet föreslås tas bort ur skatteförfarandelagen (se avsnitt 8.3) bör i stället formuleringen ”näringsverksamhet som avser hårvård” användas i den ändrade lydelsen av punkt 2. 16.1Syfte och alternativa lösningar Syftet med förslaget att utvidga systemet med personalliggare till att även avse fordonsserviceverksamhet, livsmedels- och tobaksgrossistverksamhet samt annan kropps- och skönhetsvårdsverksamhet än sådan frisörverksamhet som redan enligt gällande rätt omfattas av systemet, är att minska skattefusk och skatteundandragande. Svartarbete är ett allvarligt samhällsproblem. För arbetstagarnas del kan svartarbete leda till sämre arbetsförhållanden, hälsorisker, sämre utvecklingsmöjligheter och ett otillräckligt socialt skydd. En minskad förekomst av svartarbete medför också sundare konkurrensförhållanden (se avsnitt 7). Om den föreslagna regleringen inte kommer till stånd, kommer de positiva effekterna med att minska förekomsten av svartarbete och att skapa sundare konkurrensförhållanden att utebli. Ökade intäkter från arbetsgivaravgifter och skatter För att minska skattefusk och skatteundandragande föreslår regeringen att utvidga systemet med personalliggare. Syftet med personalliggare är att bidra till att minska förekomsten av svartarbete och att skapa sundare Skyldigheten att föra personalliggare har en allmänpreventiv effekt. Enligt förekommer svartarbete i betydande omfattning i de verksamheter som omfattas av utvidgningen, dvs. fordonsserviceverksamhet, livsmedels- och tobaksgrossistverksamhet samt annan kropps- och skönhetsvårdsverksamhet än sådan frisörverksamhet som redan omfattas av krav på personalliggare (se avsnitt 7). Med hänsyn till tidigare erfarenheter av användning av personalliggare och att svartarbete förekommer i de verksamheter som föreslås omfattas av krav på personalliggare, anser att det finns goda förutsättningar för att personalliggare kan ha en betydande positiv verkan för att motverka svartarbete även inom dessa verksamheter. Förslaget innebär bl.a. att får möjlighet till kontrollbesök i fler verksamheter . Systemet med personalliggare i restaurang- och frisörbranscherna har vid en utvärdering visats ha positiva effekter på löneredovisningen i dessa branscher (se Ds 2009:43 s. 11 och 12). Personalliggare har även införts för tvätteri- och byggbranschen. Av förarbetena framgår att det finns skäl att tro att personaliggare inom tvätteri- och byggbranschen kommer att ge liknande positiva effekter (prop. 2012/13:34 s. 30 och prop. 2014/15:6 s. 83). anser att utvidgningen av personalliggare till fler verksamheter skulle få positiva offentligfinansiella effekter från minskat skattefel genom att svarta verksamheter omvandlas till vita, svarta verksamheter slås ut och ersätts av nya vita verksamheter samt svarta verksamheter slås ut och ersätts med att befintliga vita verksamheter expanderar. De positiva offentligfinansiella effekterna bedöms uppgå till ca . Några remissinstanser, (), Företagarna, , och , ifrågasätter bedömning av den offentligfinansiella effekten och lyfter fram behovet av bättre underlag för att kunna göra aktuella beräkningar. anser dock att befintligt material kan anses fullgott för att motivera de förändringar som föreslås, men efterlyser uppdaterade utvärderingar av de styreffekter som kravet på personalliggare ger. Förbundet ser också ett behov av nya uträkningar gällande svartarbetets omfattning i olika branscher. Ett sådant material skulle ge bättre möjligheter att utvärdera huruvida kontrollsystemet kan förbättras och i vilken mån andra branscher bör omfattas av systemet. anser att konsekvensutredningen uppfyller kraven som ställs på en konsekvensutredning. Regeringen har viss förståelse för dessa synpunkter. Sådana här beräkningar kan, enligt regeringens mening, vara förenade med stor osäkerhet. Skälet till det är att det, av naturliga skäl, inte finns ett underlag som rakt av kan användas för att beräkna effekterna av ett förslag som syftar till att minska skattefusk genom svartarbete. Beräkningarna måste därför göras utifrån de underlag som finns tillgängliga och som kan innehålla vissa brister, varför vissa antaganden måste göras. Regeringen gör därför en något försiktigare bedömning och beräknar de positiva offentligfinansiella effekterna till ca . genomförde 2006 en svartarbetskartläggning (Svartköp och svartjobb i Del 1 Undersökningsresultat Rapport 2006:4). den kartläggningen uppskattades bl.a. de svarta arbetsinkomsterna inom olika branscher enligt den s.k. revisionsmetoden. Svarta arbetsinkomster inkluderar här både svarta löner och svarta näringsinkomster. Revisionsmetoden bygger på data från revisioner. Uppskattningen sker genom att de reviderade näringsverksamheterna delas upp i en mängd mindre grupper. I varje grupp exkluderas sedan de mest extrema revisionsresultaten. Skälet till detta är att eliminera de snedvridande effekter som enstaka extremvärden har på resultatet. Metodens representativitet kan ifrågasättas eftersom urvalet inte bygger på slumpmässighet (då det endast är reviderade näringsverksamheter som har undersökts). Metoden antas dock spegla det totala felet ganska väl genom att de mest extrema värdena sorteras bort, vilket antas kompensera för alla de näringsverksamheter med små eller inga fel som aldrig blir aktuella för revision. I svartarbetskartläggningen har de svarta arbetsinkomsterna uppskattats för olika branscher. De totala svarta arbetsinkomsterna uttrycks som påslag på den totala vita arbetsinkomsten i respektive bransch. Nedan anges de svarta arbetsinkomsterna i tre branscher som motsvarar eller ligger nära de verksamheter som föreslås omfattas av krav på personalliggare: •Bilservice: svarta arbetsinkomster. •Övrig parti- och detaljhandel: svarta arbetsinkomster. • Hårvård och skönhetssalonger: svarta arbetsinkomster (s. 47). De svarta arbetsinkomsterna är förhållandevis lägre för parti- och detaljhandel. Det stämmer inte överens med den bild har av partihandel med livsmedel, där den svarta andelen av verksamheten anses vara stor. De relativt låga siffrorna i svartarbetskartläggningen har troligtvis två orsaker. Den första är att beräkningen inte bara avser partihandel med livsmedel utan även annan parti- och detaljhandel och på vissa områden är svartarbetet antagligen väldigt litet. Partihandel med livsmedel omfattar av det totala antalet företag inom parti- och detaljhandel och av de anställda. Den andra anledningen är att beräkningen av de svarta arbetsinkomsterna grundar sig enbart på av reviderade näringsverksamheter. De granskningar som har gjort av företag inom partihandel med livsmedel har indikerat att svart avlönad arbetskraft förekommer i stor utsträckning. Det är därför troligt att de dolda arbetsinkomsterna inom partihandel med livsmedel är betydligt större än . Det saknas dock underlag för att beräkna hur mycket större de är. Systemet med personalliggare för restaurang- och frisörverksamhet utvärderades . Utvärderingen visade att personalliggarna har haft betydande effekt på löneredovisningen, dvs. den sammanlagda ersättning som utbetalaren är skyldig att redovisa i arbetsgivardeklarationen, i restaurangbranschen och att effekten har ökat successivt efter införandet. Första året efter införandet (2007) ökade de redovisade lönerna i restaurangbranschen med 0,7–1,, motsvarande 3 000–5 000 årsarbetskrafter eller en ökning med ca 5–av den redovisade lönesumman i branschen. efter införandet (2008) var den totala ökningen 1,0–1,5 miljarder kronor, motsvarande 4 000–6 000 årsarbetskrafter, eller 7–av den redovisade lönesumman i branschen (Ds 2009:43 s. 11 och 12). Personalliggarna har haft en viss effekt på löneredovisningen i frisörbranschen direkt efter bestämmelsernas införande, men effekten avtar över tiden. Effekten av personalliggarna efter införandet beräknas till ökade redovisade löner med eller 190 årsarbetskrafter. Detta utgör av lönesumman för . Sammantaget visar beräkningarna av de långsiktiga effekterna att införandet av personalliggare i frisörbranschen medfört att de redovisade lönerna ökat med ca 20–, vilket motsvarar ca 70–250 årsarbetskrafter eller en ökning med 2–av den redovisade lönesumman i branschen. Effekten har avtagit kraftigt och endast en tredjedel av det första årets effekt kvarstår. är osäkerheten så stor att det inte går att fastställa någon effekt av personalliggarna (Ds 2009:43 s. 57). har, baserat på utvärderingen, räknat ut följande genomsnitt att använda i beräkningen av den offentligfinansiella effekten. Första året ökade den redovisade totala lönesumman i restaurangbranschen med och andra året (genomsnitt ), som en följd av att personalliggare infördes. Motsvarande ökning i frisörbranschen var (genomsnitt ) av branschens redovisade lönesumma (jfr Ds 2009:43 s. 340 och 346). Enligt svartarbetskartläggningen motsvarar de svarta arbetsinkomsterna i restaurangbranschen av de vita arbetsinkomsterna och i frisörbranschen (Rapport 2006:4 s 47). Utifrån dessa siffror kan den genomsnittliga effekten av personalliggarna som andel av svartarbetet, enligt , beräknas till för restaurangbranschen (8,4/52) och för frisörbranschen (2,1/45), vilket ger ett genomsnitt på . Om de beräknade effekterna av personalliggare från restaurang- och frisörbranscherna ska kunna användas för att uppskatta motsvarande effekter i andra verksamheter, anser att samma definition av vita löner som i den tidigare genomförda utvärderingen ska användas. I utvärderingen av personalliggare i restaurang- och frisörbranscherna gjordes ingen justering för aktiebolag där enbart företagsledaren är anställd. beaktar därför inte heller detta i sina beräkningar. De företag som berörs av förslaget betalade avseende beskattningsår 2016 totalt ut i ersättning (baseras på uppgifter redovisat i kontrolluppgifter om ersättning för arbete). De vita lönerna uppgick således till motsvarande belopp. anser att förslaget skulle medföra att de vita lönerna skulle öka med totalt (ökning av det vita lönerna = vita löner före personalliggare x svartarbetets omfattning x effekten av personalliggare). Som anges ovan ifrågasätter några remissinstanser bedömning av den offentligfinansiella effekten. Remissinstanserna ifrågasätter särskilt utvärdering av systemet med personalliggare för restaurang- och frisörverksamhet (Närvaroliggare och kontrollbesök Ds 2009:43) och att beräkningarna bl.a. baseras på den utvärderingen. Den lärdom som kan dras från utvärderingen är att de branscher som omfattas påverkas helt olika. Med hänsyn till bl.a. remisskritiken anser regeringen, som anförs ovan, att det är bedömning av de offentligfinansiella effekterna. vissa antaganden måste göras när osäkerhet råder och att utgångspunkt för sin bedömning är lämplig. Regeringen gör ett annat antagande när det gäller effekten av personalliggare. effekten av personalliggare inom restaurangbranschen i utvärdering justeras ned till . Den effekt från personalliggare som