prop · H503225 · 2018-04-19 00:00:00 — I paragrafen anges till att börja med att arrangören är skyldig att utan onödigt dröjsmål informera resenären om att arrangören avser att bryta avtalet eller höja priset på sätt som anges i 5 § första och andra styckena. Informationen ska ges på ett klart och begripligt sätt i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för resenären. Vad som avses med detta behandlas i författningskommentaren till 2 kap. 2 och 5 §§. Av punkten 1 framgår att resenären ska informeras om den frist inom vilken resenären har rätt att frånträda avtalet. Fristen, som ställs upp av arrangören, ska vara skälig och räknas från det att arrangören meddelar resenären att arrangören avser att bryta avtalet eller höja priset. Fristen ska vara så lång att resenären hinner överväga sitt beslut. Om det pågår diskussioner mellan resenären och arrangören om avtalsbrottet eller prisändringen, bör fristen börja löpa först då arrangörens ståndpunkt i frågan har kommit till klart uttryck. Av punkten 2 framgår att resenären ska informeras om konsekvenserna av att resenären inte frånträder avtalet inom den frist som ställts upp. Enligt 7 § första stycket förlorar resenären sin rätt att frånträda avtalet om resenären inte inom den utsatta fristen meddelar arrangören att han eller hon vill frånträda avtalet. Enligt punkten 3 ska det av informationen framgå om resenären erbjuds en ersättningsresa för det fall han eller hon frånträder avtalet. Enligt punkten 4 ska det framgå om resenären erbjuds ett prisavdrag enligt 7 § tredje stycket och vilket prisavdrag som i så fall erbjuds. 7 § Resenären ska inom den frist som anges i 6 § 1 meddela arrangören om han eller hon vill frånträda avtalet. En resenär som inte gör det, förlorar sin rätt att frånträda avtalet. Om resenären frånträder paketreseavtalet och inte accepterar en ersättningsresa enligt 6 § 3, har han eller hon rätt till ersättning enligt 4 kap. 9–11 §§. Frånträder resenären inte avtalet har han eller hon rätt till prisavdrag, om avtalsbrottet innebär att paketresan blir sämre. Resenären har rätt till prisavdrag även om han eller hon accepterar en ersättningsresa som är sämre än den ursprungligen avtalade paketresan. I paragrafen, som är utformad enligt Lagrådets förslag, regleras följden Prop. 2017/18:225 av att resenären inte meddelar arrangören om han eller hon vill frånträda Paragrafen reglerar även resenärens rätt till skadestånd och prisavdrag vid väsentliga ändringar i paketreseavtalet. Bestämmelserna i paragrafen har sina närmaste motsvarigheter i 12 § tredje stycket och 13 § första stycket andra meningen lag. Genom paragrafen genomförs artikel 11.4 och delvis artikel 11.5 i direktivet. Överväga- ndena finns i avsnitt 5.5.4. I första stycket anges att resenären ska meddela arrangören om han eller hon vill frånträda avtalet inom den frist som anges i 6 § 1. Om resenären inte gör det, förlorar resenären sin rätt att frånträda avtalet. Det innebär att resenären blir bunden genom passivitet. Av andra stycket framgår att resenären har rätt till ersättning enligt 4 kap. 9–11 §§, om han eller hon frånträder paketreseavtalet enligt första eller andra stycket och inte accepterar en ersättningsresa enligt 6 § 3. Av tredje stycket framgår att om resenären inte frånträder avtalet har han eller hon rätt till prisavdrag om avtalsbrottet innebär att paketresan blir sämre. Resenären har även rätt till prisavdrag om han eller hon accepterar en ersättningsresa som är sämre än den ursprungligen avtalade paketresan. Vid bedömningen av om resenären fått en sämre resa bör man normalt utgå från skillnaden mellan priset för den avtalsenliga resan och resan i förändrat skick respektive ersättningsresan (jfr prop. 1992/93:95 s. 85). Arrangörens rätt att ställa in paketresan 8 § Arrangören får ställa in paketresan, om färre personer än ett i paket- reseavtalet angivet minimiantal har köpt resan och arrangören inom en i avtalet angiven tid informerar resenären om att resan ställs in. Resan får inte ställas in senare än 1.20 dagar innan resan skulle ha påbörjats, om den skulle ha varat än , 2.7 dagar innan resan skulle ha påbörjats, om den skulle ha varat mellan , eller 3.48 timmar innan resan skulle ha påbörjats, om den skulle ha varat än . Arrangören får också ställa in resan, om den inte kan genomföras på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter. Arrangören ska utan onödigt dröjsmål innan paketresan skulle ha påbörjats informera resenären om att resan ställs in. Paragrafen, som är utformad enligt Lagrådets förslag, reglerar arrangörens rätt att ställa in paketresan. Den har delvis sin motsvarighet i 14 § lag. Genom paragrafen genomförs artikel 12.3 i direktivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 5.5.5. Enligt paragrafens första stycke får arrangören ställa in paketresan på grund av att för få personer har köpt paketresan. I dessa fall får arrangören ställa in paketresan under två förutsättningar. Den första förutsättningen är att det i avtalet har angetts hur många resenärer som måste köpa resan för att den ska bli av. Den andra förutsättningen är att arrangören meddelar resenären inom den tid som anges i avtalet att paketresan ställs in. Hur i förväg arrangören måste meddela 2017/18:225 resenären regleras i paragrafen och beror på paketresans längd. Om det i avtalet fastställts en snävare tidsram, är den inte gällande mot resenären (se 1 kap. 6 §). I andra stycket föreskrivs en rätt för arrangören att ställa in paketresan om den inte kan genomföras på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter. Omständigheterna ska vara utom kontroll för arrangör- en. Vidare ska konsekvenserna av omständigheterna inte ha kunnat und- vikas även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits. Det kan vara fråga om krig, terrorism eller andra allvarliga säkerhetsproblem, större risker för människors hälsa eller utbrott av allvarlig sjukdom vid resmålet eller naturkatastrofer som översvämningar och jordbävningar eller andra extrema väderförhållanden. Vid bedömningen av om en omständighet är att betrakta som extraordinär, dvs. något utöver det vanliga, får beaktas bl.a. vilka omständigheter som normalt råder. Värme eller kyla som skulle betraktas som extraordinär i vissa länder kan vara högst ordinär på resmålet. Att vissa resmål återkommande drabbas av naturkatastrofer eller politiska omvälvningar bör dock inte leda till att naturkatastrofer eller upplopp som inträffar på resmålet är att betrakta som ordinära. Om det däremot fanns tydliga tecken på att något skulle komma att inträffa, kan det tala för att följderna av en viss händelse hade kunnat undvikas om arrangören hade vidtagit åtgärder. Det skulle t.ex. kunna handla om att arrangören ändrar flygrutten, i ett fall där mellanlandning enligt paketreseavtalet ska ske på en viss flygplats men en jordbävning orsakat att flygplatsen inte kan brukas. Omständigheter som redan var kända för arrangören när paketreseavtalet ingicks kan inte anses vara oundvikliga. Vid en bedömning av om arrangören har rätt att ställa in en resa på grund av resenärernas säkerhet kan de särskilda reserekommendationer som utfärdar beaktas. Till skillnad från bestämmelsen i 1 § krävs det enligt den aktuella bestämmelsen inte att de oundvikliga eller extraordinära omständigheterna föreligger på resmålet eller i dess omedelbara närhet, utan endast att paketresan inte kan genomföras på grund av dem. Resenären ska utan onödigt dröjsmål innan paketresan påbörjas informeras om att resan ställs in. Arrangören kan alltså inte ställa in resan på denna grund efter att paketresan påbörjats. Uttrycket utan onödigt dröjsmål berörs i författningskommentaren till 2 kap. 5 §. 9 § Om resenären avbeställer paketresan eller arrangören ställer in den, ska arrangören utan onödigt dröjsmål och senast betala tillbaka det som resenären har betalat för resan. Detsamma gäller om resenären frånträder paketreseavtalet enligt 5 och 6 §§ och inte accepterar någon ersättningsresa enligt 6 § 3. Vid avbeställning får arrangören göra avdrag för eventuell avbeställningsavgift från det som ska betalas tillbaka. Vid en prissänkning enligt 3 § får arrangören göra avdrag för administrativa kostnader med anledning av återbetalningen. Arrangören ska på resenärens begäran informera resenären om vad kostnaderna består i och hur de har beräk- I paragrafen regleras arrangörens skyldighet att i vissa fall återbetala det som resenären betalat för paketresan. Paragrafen har i huvudsak sin mot- svarighet i 13 § andra och tredje styckena lag. genomför artiklarna 10.5 och 12.4 samt delvis artikel 11.5. 2017/18:225 vägandena finns i avsnitt 5.5.6. Av paragrafens första stycke framgår att om resenären har avbeställt resan enligt 1 § eller om arrangören har ställt in paketresan med stöd av 8 §, ska arrangören betala tillbaka det som resenären har betalat för Detsamma gäller om resenären har frånträtt paketreseavtalet enligt 5 och 6 §§ och inte har accepterat någon ersättningsresa. ska göras utan onödigt dröjsmål och senast från den dag då resenären avbeställde paketresan eller frånträdde avtalet eller arrangören ställde in resan. Uttrycket utan onödigt dröjsmål berörs i författningskommentaren till 2 kap. 5 §. Om resenären enligt 1 § är skyl- dig att betala en avbeställningsavgift, har arrangören rätt att göra avdrag för sådan avgift. Av paragrafens andra stycke framgår att om resenären enligt 3 § har rätt till prissänkning, får arrangören göra avdrag för administrativa kostnader som han eller hon har haft med anledning av återbetalningen. Det kan handla om kostnader för överföringen eller för att utfärda ett kvitto på det återbetalda beloppet. Om resenären begär det, ska arrangören informera honom eller henne om vad kostnaderna består i och hur dessa har beräknats. Resenärens rätt att överlåta paketresan 10 § Resenären får överlåta paketresan till någon som uppfyller villkoren i avtalet för att få delta i resan, om överlåtaren i skälig tid innan paketresan påbörjas skriftligen informerar arrangören om överlåtelsen. senast innan paketresan påbörjas ska alltid anses ha getts i skälig tid. Arrangören får ta ut en avgift för överlåtelsen. överstiga kostnaderna med anledning av överlåtelsen eller vara oskälig. Arrangören ska informera överlåtaren om vad kostnaderna består i och hur de har Överlåtaren och förvärvaren är solidariskt ansvariga för betalning av över- låtelseavgiften och det som återstår att betala för paketresan. Paragrafen reglerar resenärens rätt att överlåta paketresan. bestämmelser finns i 10 § lag. Paragrafen genomför artikel 9 i Övervägandena finns i avsnitt 5.5.7. I första stycket anges förutsättningarna för att resenären ska få överlåta paketresan till någon annan. En första förutsättning är att den som resenären överlåter resan till uppfyller kraven för att få delta i resan. Kraven måste framgå av avtalet. Sådana krav kan vara att den som resan överlåts till måste ha fyllt eller att hans eller hennes hälsotillstånd är tillräckligt gott för att klara en krävande vandringsresa. endast har erbjudits en viss sammanslutning av personer, t.ex. medlem- marna i en förening, är arrangören inte skyldig att godkänna att avtalet överlåts till en person som inte hör till sammanslutningen. deltagande i resan kräver att arrangören skaffar vissa handlingar, t.ex. gruppvisum, kan arrangören vägra att godkänna överlåtelsen, om det inte längre är möjligt att skaffa handlingarna. En andra förutsättning för att resenären ska få överlåta resan är att resenären informerar arrangören om överlåtelsen i skälig tid innan paketresan påbörjas. Vad som är en skälig tid får avgöras från fall till fall och kan bero bl.a. på resans varaktighet 2017/18:225 och typ. Om resenären informerar arrangören om överlåtelsen senast före paketresans början ska det dock alltid anses ha gjorts i skälig tid. En skillnad i förhållande till lag är att informationen inte kan ges till återförsäljaren. En annan skillnad är att det enligt förevarande stycke krävs att informationen ges skriftligen. I andra stycket regleras arrangörens rätt att ta ut en avgift för överlåtel- sen. Avgiften får inte överstiga de kostnader som arrangören haft med anledning av överlåtelsen. Det kan handla om kostnader för att en rese- tjänstleverantör kräver en avgift för att byta ut resenärens namn eller för avbokning av en färdbiljett samt utfärdande av en ny biljett (skäl 30 i direktivet). Avgiften får inte heller vara oskälig. Vad som är en oskälig avgift får avgöras med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet, bl.a. vilken typ av resa det rör sig om och vilka kostnader som uppstår för arrangören till följd av överlåtelsen. Arrangören ska infor- mera överlåtaren om de faktiska kostnaderna och redovisa hur de har beräknats. I tredje stycket föreskrivs ett solidariskt ansvar för överlåtaren och för- värvaren för betalning av överlåtelseavgiften och av det som återstår för resan. Oavsett vad överlåtaren och förvärvaren har avtalat sinsemellan, kan arrangören alltså vända sig till vem som helst av dem för att kräva betalning. Kapitlet innehåller bestämmelser om fullgörandet av paketresan. Det inleds med bestämmelser om arrangörens och – i vissa fall – återförsälja- rens ansvar i förhållande till resenären för att paketresan fullgörs. Därefter följer bestämmelser om reklamation, påföljder för fel i paket- resan, assistans och återkrav. Någon särskild reglering av vad som avses med fel finns inte i lagen. Utgångspunkten är att paketresan anses felaktig om den inte överens- stämmer med avtalet. Det kan vara fråga om såväl utebliven som bristande fullgörelse av de resetjänster som ingår i paketresan. Det krävs dock inte att arrangören bryter mot en uttrycklig bestämmelse i avtalet för att fel ska föreligga. I likhet med vad som gäller enligt lag har arrangören ett kontinuerligt ansvar för att resetjänsterna håller den kvalitet som resenären har rätt att förvänta sig (jfr prop. Lagen gör en uppdelning mellan fel som innebär att en betydande del av de resetjänster som omfattas av paketreseavtalet inte kan tillhanda- hållas (4 §) och övriga fel (6 §). Beroende på situationen kan delvis olika påföljder bli aktuella. I det första fallet, där det alltså är fråga om att en betydande del av de resetjänster som omfattas av avtalet inte kan tillhandahållas av arrangör- en, finns det en skyldighet för arrangören att erbjuda lämpliga ersätt- ningsarrangemang. Om det ersättningsarrangemang som arrangören erbjuder är av lägre kvalitet, ska arrangören även erbjuda ett prisavdrag. Lagen utgår från att resenären är skyldig att acceptera ett erbjudande om ersättningsarrangemang. Resenären får avvisa ett sådant erbjudande endast om det inte är jämförbart med vad som skulle ha tillhandahållits enligt avtalet eller om prisavdraget inte motsvarar den försämring som Prop. 2017/18:225 ersättningsarrangemanget innebär för resenären. Om resenären på god- tagbar grund avvisar ett erbjudande om ersättningsarrangemang eller inte får något sådant erbjudande, har resenären rätt till prisavdrag och skade- stånd. Om paketresan innefattar passagerartransport är arrangören dess- utom skyldig att erbjuda resenären transport tillbaka till orten för avresan eller till någon annan ort som arrangören och resenären kommer överens om. Trots att resenären accepterar ett erbjudande om ersättningsarrange- mang kan han eller hon ha rätt till prisavdrag och skadestånd. I det andra fallet finns det någon annan typ av fel i paketresan. Arrangören är då skyldig att avhjälpa felet inom skälig tid. dock inte skyldig att avhjälpa felet om det finns ett hinder som arrangören inte kan övervinna eller om avhjälpandet skulle medföra oproportionerliga kostnader med hänsyn till felets omfattning och de påverkade resetjänsternas värde. Om arrangören är skyldig att avhjälpa felet men inte gör det, har resenären rätt till ersättning för nödvändiga kostnader för att själv avhjälpa felet. Resenären har rätt till prisavdrag för fel i paketresan, om inte felet beror på resenären. Arrangörens skyldighet att ge prisavdrag gäller även om arrangören inte är skyldig att avhjälpa felet. Detsamma gäller för den situationen att arrangören avhjälper felet i rätt tid. Resenären har då rätt till prisavdrag för den period som paketresan var felaktig. aktualiseras dock inte om paketreseavtalet hävs. I sådana fall har resenären i stället rätt till skadestånd. Resenären får häva avtalet om felet är av väsentlig betydelse och avhjälpande inte kommer i fråga eller inte sker eller om arrangören förklarar att felet inte kommer att Om resenären häver ett paketreseavtal som innefattar passa- gerartransport, ska arrangören erbjuda resenären transport tillbaka till orten för avresan eller till någon annan ort som arrangören och resenären kommer överens om. Ansvar för att paketresan fullgörs 1 § Arrangören ansvarar i förhållande till resenären för att paketresan fullgörs i enlighet med avtalet. Ansvaret gäller även för sådana prestationer som ska fullgöras av någon annan än arrangören. Om resan har sålts genom en återförsäljare som är etablerad i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och arrangören är etablerad i en stat utanför EES, ansvarar återförsäljaren på samma sätt som arrangören, om inte arrangören fullgör prestationen. Paragrafen innehåller regler om vem eller vilka som ansvarar gentemot resenären för att paketresan fullgörs. Den motsvarar delvis 9 § första Genom paragrafen genomförs artiklarna 13.1 och 20 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.1. Av första stycket framgår att arrangören ansvarar för att paketresan fullgörs i enlighet med avtalet, oavsett om det är arrangören eller någon annan som ska utföra prestationerna. Om paketresan har sålts genom en återförsäljare, åläggs återförsäljaren i andra stycket ett ansvar för att paketreseavtalet fullgörs. svarar mot arrangörens ansvar. Det innebär att reglerna i förevarande 2017/18:225 kapitel i sådana fall tillämpas även på återförsäljaren. Regleringen är ny i förhållande till lag. Återförsäljarens ansvar gäller när arrangör- en är etablerad utanför EES och återförsäljaren inom EES. Ansvaret innebär att resenären kan vända sig till återförsäljaren likaväl som till arrangören för att få ett fel avhjälpt eller för att få assistans om resenären befinner sig i svårigheter. Återförsäljaren har dock ingen skyldighet att vidta någon åtgärd med anledning av en resenärs begäran, om arrangören uppfyller de krav som lagen ställer på denne. Återförsäljaren är dock, i enlighet med allmänna regler för bevisbördans placering, skyldig att visa att arrangören uppfyller sina krav för att undgå ansvar. Återförsäljaren kan inte undkomma sitt ansvar genom att t.ex. hänvisa till att arrangören är ansvarig enligt avtalet eller lagen i den stat där arrangören är etablerad. Etablering har samma innebörd i lagen som i 4 § lagen (2009:1079) om tjänster på den inre marknaden (se artikel 3.10 i direktivet). Etablering definieras i den lagen som en tjänsteleverantörs faktiska utövande av en ekonomisk verksamhet och genom en stabil infrastruktur varifrån näringsverksamhet för att tillhandahålla tjänster faktiskt bedrivs. 2 § Resenären får åberopa ett fel i paketresan endast om resenären utan onödigt dröjsmål från det att han eller hon märkt felet lämnar ett meddelande till arrangören om felet (reklamation). Trots första stycket får resenären åberopa ett fel, om arrangören eller återför- säljaren har handlat grovt vårdslöst eller i strid mot tro och heder. Paragrafen innehåller bestämmelser om reklamation. Den motsvarar 19 § lag. Genom paragrafen genomförs artikel 13.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.2. I första stycket föreskrivs en skyldighet för resenären att reklamera om han eller hon vill göra gällande ett fel. Det krävs inte att resenären även anger hur felet bör åtgärdas eller vilken kompensation som han eller hon anser sig vara berättigad till. Reklamation ska ske utan onödigt dröjsmål från det att resenären märkt felet. Det innebär att resenären, när han eller hon har uppmärksammat felet, bör informera arrangören så fort som möjligt. Kravet på att reklamation ska ske utan onödigt dröjsmål tillämpas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Vad som innebär onödigt dröjsmål beror bl.a. på vilken typ av fel det rör sig om och hur lätt det är för resenären att komma i kontakt med arrangören. Av bety- delse kan också vara vilken typ av resa det är fråga om och hur lång resan är. Om det rör sig om en kortvarig resa kan det inte begäras av resenären att han eller hon ägnar en stor del av resan åt att försöka få tag på arrangören för att informera honom eller henne om ett fel. Om resenären haft skäl att anta att den som skulle fullgöra prestationen på resmålet skulle åtgärda felet, kan det också ha betydelse. Även andra omständigheter kan beaktas vid bedömningen av om reklamationen skett i rätt tid. Enligt andra stycket har resenären kvar sin rätt att åberopa ett fel i sådana fall då arrangören eller återförsäljaren har handlat grovt vårdslöst eller i strid mot tro och heder. Detta överensstämmer med vad som gäller Prop. 2017/18:225 enligt lag (se prop. 1992/93:95 s. 96 med hänvisningar). Resenärens rätt att vända sig till återförsäljaren 3 § Om paketresan har sålts genom en återförsäljare, får resenären vända sig till återförsäljaren för att reklamera och lämna andra meddelanden som rör paket- resans genomförande. Återförsäljaren ska utan onödigt dröjsmål vidarebefordra sådana meddelanden till arrangören. Paragrafen behandlar resenärens rätt att vända sig till återförsäljaren. Det finns ingen motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artikel 15 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.2. I paragrafen anges att om paketresan har sålts genom en återförsäljare, får resenären vända sig till återförsäljaren för att reklamera eller lämna andra meddelanden som rör paketresans genomförande. delande om reklamation har lämnats i rätt tid till återförsäljaren, har resenären fullgjort sin skyldighet i förhållande till arrangören. närens rätt påverkas inte om återförsäljaren sedan inte för meddelandet vidare, eller om det förkommer eller försenas på vägen mellan åter- försäljaren och arrangören. Resenären kan även lämna andra meddelan- den till återförsäljaren som rör paketresans genomförande. röra en begäran om assistans om resenären befinner sig i svårigheter. Återförsäljaren ska utan onödigt dröjsmål vidarebefordra sådana med- delanden som omfattas av paragrafen till arrangören. Det innebär att åter- försäljaren ska vidarebefordra meddelandena till arrangören så fort som möjligt (jfr vad som sägs i författningskommentaren till 2 kap. 5 § om kravet på att arrangören utan onödigt dröjsmål ska överlämna avtalet till Ersättningsarrangemang och annat avhjälpande 4 § Om resenären inte kan transporteras enligt paketreseavtalet tillbaka till orten för avresan eller om annars, sedan paketresan påbörjats, en betydande del av de resetjänster som omfattas av avtalet inte kan tillhandahållas, ska arrangören utan extra kostnad för resenären erbjuda lämpliga ersättningsarrangemang. Ersättningsarrangemangen ska, om möjligt, vara likvärdiga med eller av högre kvalitet än den resetjänst som inte kan tillhandahållas. arrangemang som arrangören erbjuder är av lägre kvalitet, ska arrangören erbjuda ett prisavdrag enligt 7 § första stycket. Resenären får avvisa ett erbjudande om ersättningsarrangemang endast om erbjudandet inte är jämförbart med vad som skulle ha tillhandahållits enligt avtalet eller om det prisavdrag som erbjuds inte är skäligt. I paragrafen finns bestämmelser som reglerar resenärens rätt till ersätt- Den motsvarar 15 § första stycket lag. Genom paragrafen genomförs artikel 13.5 i direktivet. finns i avsnitt 5.6.3. Första stycket behandlar den situationen att resenären inte kan transporteras enligt paketreseavtalet tillbaka till orten för avresan eller om annars, sedan paketresan påbörjats, en betydande del av de avtalade resetjänsterna inte kan tillhandahållas.