prop · H503250 · 2018-04-26 00:00:00 — annat framhåller att det är angeläget även för domstolarna att regelverket är tydligt och enkelt att förstå och tillämpa. tingsrätt instämmer i att regelverket bör renodlas men lämnar Kriminalvården ifrågasätter om det är ändamålsenligt att samla bestämmelserna om tillgodoräknande av tid för frihetsberövanden i en egen lag samt lämnar författningstekniska Skälen för regeringens förslag: Som redovisas finns det i strafftidslagen både bestämmelser om beräkning av strafftid (beräkningsbestämmelser) och materiella bestämmelser av olika slag som har betydelse för sådan beräkning (inräkning av strafftid, tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljd och avbrott i Materiella bestämmelser som har betydelse för beräkning av strafftid finns också utanför strafftidslagen. finns bestämmelser om villkorlig frigivning (26 kap. 6–8 §§), prövotid efter villkorlig frigivning (26 kap. 10 §) och tillgodoräknande av som verkställighet av påföljd i vissa (33 kap. 5–7 §§). lagen om erkännande och verkställighet frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen innehåller bestämmelser om bl.a. tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som (3 kap. 21 §) och villkorlig frigivning (3 kap. 22 §). Bestämmelserna om beräkning av strafftid och tillgodoräknande av tid för frihetsberövande har varit föremål för tolkningssvårigheter (se t.ex. 1997/98:JO1 s. 29). bakgrund i såväl hur regelverket är strukturerat som i hur de enskilda bestämmelserna är utformade. Enligt regeringens bedömning behöver regelverket därför struktureras på ett mer ändamålsenligt och Det behöver även reformeras i syfte att åstadkomma ett mer konsekvent och heltäckande system samt anpassas till dagens Det finns även ett behov av tydligare utformade bestämmelser som är lättare att förstå och tillämpa. De flesta remissinstanser framhåller betydelsen av att sådana framhåller att det även 2017/18:250 domstolarnas vidkommande framstår som angeläget med ett tydligt och lättillämpat regelverk för beräkning av strafftid och tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Regeringen återkommer till frågan om hur regelverket i sak bör reformeras och utformas, se avsnitt 10.5 och 10.10. Nedan behandlas frågan om hur regelverket bör struktureras. När det gäller frågan om hur regelverket bör struktureras kan olika Å ena sidan kan det som Kriminalvården anför ifrågasättas om det lämpligaste inte är att i större utsträckning än samla både beräkningsbestämmelser och materiella bestämmelser av central betydelse för beräkningen av strafftid i strafftidslagen. när det gäller bestämmelser om villkorlig frigivning och prövotid efter villkorlig frigivning kan en sådan ordning vid en första anblick tyckas rimlig. Å andra sidan måste bestämmelserna i ses utifrån den struktur och systematik kring vilken kapitel om påföljderna är uppbyggda. Att med det perspektivet i endast begränsad utsträckning bryta ut och flytta över vissa s.k. verkställighetsbestämmelser till strafftidslagen framstår, som utredningen konstaterar, inte som Inte heller när det gäller bestämmelser om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljd i vissa fall, framstår en sådan ordning i alla delar som lämplig. 33 kap. 6 § tillgodoräknande av tid för frihetsberövande betydelse endast för påföljdsfrågan och innebär att domstolen ges möjlighet att vid bestämmande av påföljden beakta sådan tid. Det kan även nämnas att bestämmelsen också är tillämplig i förhållande till andra påföljder än fängelse, nämligen sluten ungdomsvård, böter och ungdomstjänst. den bakgrunden instämmer regeringen i utredningens bedömning om att det inte framstår som en lämplig ordning att strukturera regelverket på sätt som nu övervägts. I stället anser regeringen i likhet med utredningen att en nödvändig förutsättning för att regelverket ska kunna struktureras på ett mer ändamålsenligt och användarvänligt sätt är att strafftidslagen renodlas på så sätt att strafftidslagen reglerar förutsättningarna för strafftidsberäkningen medan materiella bestämmelser som påverkar beräkningen genomgående regleras i annan författning. En sådan renodling av strafftidslagen som utredningen föreslår, innebär att de nuvarande materiella bestämmelserna om inräkning av strafftid (19 § andra stycket), tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljd (19 § tredje stycket, 19 a–c och 26 §§) avbrott i verkställigheten (18 § och 23 § andra stycket) flyttas ut ur Även när det gäller var dessa bestämmelser bör placeras kan olika Bestämmelserna om inräkning av strafftid och avbrott i verkställigheten har med hänsyn till sitt innehåll ett naturligt och nära samband med regelverket i fängelselagen. är därför som utredningen föreslår att dessa bestämmelser flyttas till Regeringen återkommer till det i avsnitt 10.8 och 10.9. När det gäller placeringen av bestämmelserna om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljd är placeringen inte Vid såväl placeringen av dessa bestämmelser som vid deras utformning bör behovet av att komma till rätta med de tolknings- och nuvarande ordning beaktas. alternativ är att som förordar placera bestämmelserna i , t.ex. i 33 kap. Det skulle delvis stämma överens med den ordning som gällde innan ansvaret för tillgodoräknande enligt den nuvarande bestämmelsen i 19 a § strafftidslagen flyttades över från domstol till Kriminalvården. Å andra sidan kan en sådan placering ifrågasättas när det gäller t.ex. tillgodoräknande av tid för frihetsberövande vid verkställighet i av utländska domar, som får anses ha begränsad koppling till . Mot den bakgrunden och med hänsyn till vad som ovan anförs om att inte heller alternativet att samla bestämmelserna i strafftidslagen är ett lämpligt alternativ, anser regeringen i likhet med utredningen att den mest ändamålsenliga ordningen är att bestämmelser om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljd hanteras samlat i en ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Till skillnad från och Kriminalvården anser regeringen således att även regleringen i 33 kap. 6 § , om domstolens möjlighet att i vissa fall förordna att ett fängelsestraff eller sluten ungdomsvård ska anses helt verkställt genom frihetsberövandet, bör inarbetas i den nya lagen. Att som och Kriminalvården förordar behålla endast den regleringen i framstår inte som ett lämpligt sätt att strukturera regelverket på. Regeringen återkommer till förslaget om en ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande i avsnitt 10.10. Av samma skäl som anförts för att flytta ut bestämmelserna om bl.a. inräkning av strafftid ur strafftidslagen, anser regeringen i likhet med utredningen, att även bestämmelsen i 24 § strafftidslagen om att villkorligt medgiven frihet som förklarats helt eller delvis förverkad ska ses som nytt straff vid beräkning av strafftiden bör flyttas ut ur strafftidslagen. Med hänsyn till bestämmelsens nära samband med den i 26 kap. 23 § korresponderande bestämmelsen bör den, som utredningen föreslår, flyttas till och integreras med den bestämmelsen. Lagtexten bör därför i enlighet med utredningens förslag justeras så att det i fortsättningen blir tydligt att förklaras villkorligt medgiven frihet helt eller delvis förverkad ska vad som förverkats anses som nytt fängelsestraff vid beräkning av strafftid. Med hänsyn till att det redan av strafftidslagen och lagen (2018:000) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande framgår att dessa lagar är tillämpliga på alla fängelsestraff, även sådana som efter förverkande av villkorligt medgiven frihet ska avtjänas av den dömde, saknas behov av att som utredningen föreslår ytterligare förtydliga det i bestämmelsen (26 kap 23 §). Vad därefter gäller bestämmelsen i 19 d § i strafftidslagen om konkurrens på verkställighetsstadiet mellan påföljd som innebär långvarigt frihetsberövande och andra påföljder talar den föreslagna renodlingen av strafftidslagen för att även den bör flyttas ut ur strafftidslagen. Trots det anfördes i lagrådsremissen som skäl för att inte flytta regleringen att bestämmelsen efter överväganden (prop. 2015/16:151) flyttats från till strafftidslagen. Som Lagrådet anför är det emellertid nu fråga om att införa en ny strafftidslag med delvis annan systematik än den tidigare lagen. Till skillnad mot vad som angavs i lagrådsremissen anser regeringen därför, i likhet med Lagrådet, att det saknas skäl att inte nu flytta bestämmelsen till , där den enligt vad som framgår 2017/18:250 av remissen bör vara placerad. Regeringen föreslår således att bestämmelsen flyttas till 26 kap. . Sammantaget anser regeringen att en mer ändamålsenlig och användarvänlig struktur för regleringen om beräkning av strafftid bäst uppnås genom att strafftidslagen renodlas på så sätt att strafftidslagen reglerar förutsättningarna för strafftidsberäkningen medan materiella bestämmelser som påverkar beräkningen regleras i annan författning. Bestämmelserna om inräkning av strafftid och avbrott i verkställigheten bör flyttas över till fängelselagen. Bestämmelserna om tillgodoräknande av tid bör hanteras samlat i en ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Genom att lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård hänvisar till vissa bestämmelser om beräkning av strafftid i den nuvarande strafftidslagen och hänvisning till motsvarande bestämmelser i den nya lagen även fortsättningsvis bör ske, kommer de förslag som lämnas i det följande även att bli tillämpliga vid verkställighet av sluten ungdomsvård. Förslagen påverkar därmed den strafftidsberäkning som ansvarar för beträffande sluten ungdomsvård. Detsamma gäller i fråga om verkställighet av fängelse som sker i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll. Även i det fallet blir den nya strafftidslagens bestämmelser om beräkning av strafftid genom hänvisningar i lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll tillämpliga vid sådan verkställighet. 10.4Tidpunkten för strafftidens början Regeringens förslag: Vid beräkning av strafftiden ska som huvudregel strafftiden beräknas från och med den dag fängelsestraffet är verkställbart och den dömde av den anledningen berövas friheten eller han eller hon berövas friheten eller redan är berövad friheten som 26 kap. 22 § första 28 kap. 11 § första eller tredje stycket . Strafftiden ska beräknas till och med den dag den dömde blir frigiven. Om ett fängelsestraff redan har avtjänats före det att domen eller beslutet blivit verkställbart, ska tidpunkten för strafftidens början i stället anses vara den dag när domen eller beslutet i den del som avser fängelsestraff fått laga kraft. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock en något annorlunda utformning av lagtexten. Vidare föreslår utredningen att tidpunkten för strafftidens början i de fall den dömde redan har avtjänat ett fängelsestraff genom tidigare frihetsberövanden i stället ska anses vara den dag när domen eller beslutet i den del som avser fängelsestraff fått laga kraft mot den dömde. Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalat sig i frågan ansluter sig till utredningens förslag. anser dock att det finns skäl att närmare överväga hur de straffprocessuella tvångsmedlen i form av frihetsberövanden förhåller sig till förslaget om tidpunkten för strafftidens Kriminalvården anser att det finns en risk för att tillämpningen inte blir enhetlig i fråga om strafftiden ska anses börja i de fall den dömde inte är frihetsberövad men begärd förpassad och inledningsvis omhändertas på annan grund. Skälen för regeringens förslag Tidpunkten för strafftidens början gäller som utgångspunkt att strafftidsberäkningen utgår från den dag den dömde påbörjar eller får anses påbörja verkställigheten av straffet. grundläggande fråga för beräkning av strafftid är därför verkställigheten ska anses ta sin början i de olika situationer som kan gäller enligt 19 § första stycket strafftidslagen att strafftiden, när den dömde är frihetsberövad i form av häktad, omhändertagen enligt 28 kap. 11 § tredje stycket eller på annan grund intagen i kriminalvårdsanstalt, ska räknas från den dag då domen eller beslutet får verkställas. För den som inte är frihetsberövad när verkställigheten ska inledas gäller att strafftiden räknas från den dag då den dömde enligt 10 § strafftidslagen tas in i häkte eller kriminalvårdsanstalt eller omhändertas av för Den omständigheten att strafftiden räknas från viss dag innebär att dagen då verkställigheten påbörjas inte räknas in i Regeringen instämmer i utredningens bedömning om att det är både rimligt och logiskt att utgångspunkten för strafftidsberäkningen är den dag den dömde påbörjar eller får anses påbörja verkställigheten av straffet och att det därför bör gälla även fortsättningsvis. Regleringen bör dock som utredningen föreslår ges en flexiblare och mer ändamålsenlig utformning. I den nuvarande regleringen anges i detalj från vilken dag strafftiden ska räknas i olika situationer, vilket å ena sidan kan sägas bidra till tydlighet, men å andra sidan riskerar att leda till att vissa situationer inte omfattas. Således omfattar den nuvarande regleringen t.ex. inte vad som ska gälla i fråga om strafftidens början vid vissa fall av överförande av en dömd till I ett fall när reglering saknas finns med nuvarande ordning inte någon generell princip att falla tillbaka på vilket ger upphov till otydlighet och osäkerhet i tillämpningen. därför i likhet med utredningen som en mer ändamålsenlig ordning att bestämmelserna om tidpunkten för strafftidens början bör utformas i mer Utredningen föreslår att vid beräkning av strafftiden ska tidpunkten för strafftidens början anses vara den dag då fängelsestraffet får verkställas och den dömde av den anledningen berövas friheten. ”fängelsestraffet får verkställas” avses som grundförutsättning för att strafftiden ska börja löpa bl.a. att fängelsestraffet är verkställbart. innebär att det avgörande för tidpunkten enligt utredningens förslag blir när den dömde av den anledningen, dvs. för att verkställa fängelsestraffet, berövas friheten, eller när den dömde redan är berövad friheten den dag fängelsestraffet får verkställas. , som i och för sig inte har några principiella invändningar mot utredningens förslag om förändringar i fråga om strafftidens början, anser att lagtexten behöver förtydligas. Hovrätten hänvisar till betänkandet där det framgår att regleringen ska omfatta inte bara det fall då en person 2017/18:250 som döms och som inte är frihetsberövad berövas friheten för att verkställa ett utdömt fängelsestraff utan också det fall då en person som tidigare dömts till ett fängelsestraff blir frihetsberövad i ett annat mål. I sistnämnda fall får enligt betänkandet den dömde i samma stund som han eller hon frihetsberövas, anses berövad friheten för att påbörja verkställigheten av det verkställbara fängelsestraffet. Enligt hovrättens mening är en sådan tolkning svårförenlig med lagtextens ordalydelse, varför en alternativ utformning bör övervägas. Regeringen instämmer i de synpunkter som för fram och delar bedömningen att bestämmelsen bör förtydligas så att det direkt av lagtexten framgår vad som bör gälla ifråga om tidpunkten för strafftidens början också för det fall då en dömd som har en verkställbar dom eller ett verkställbart beslut berövas friheten eller redan är berövad friheten i ett annat mål. Regeringen föreslår därför att vid beräkning av strafftiden ska tidpunkten för strafftidens början vara den dag då fängelsestraffet är verkställbart och den dömde av den anledningen berövas friheten, eller han eller hon berövas friheten eller redan är berövad friheten som häktad eller omhändertagen enligt 26 kap. 22 § första stycket eller 28 kap. 11 § första eller tredje stycket . Med en sådan utformning skapas alltjämt det utrymme för flexibilitet som regeringen anser angeläget som bestämmelsen ges en tydligare och mer användarvänlig utformning. Med att fängelsestraffet är verkställbart avses som en grundförutsättning för att strafftiden ska börja löpa att domen eller beslutet ska ha fått laga kraft eller på annan grund vara verkställbart mot den dömde. Det innebär vidare att eventuella hinder mot verkställighet ska vara undanröjda, att påföljdspreskription inte har inträtt samt att det finns tid kvar att avtjäna (jfr avsnitt 7.1.1). Därtill förutsätts också antingen att den dömde av den anledningen, dvs. för att verkställa fängelsestraffet berövas friheten, eller att den dömde berövas friheten eller redan är berövad friheten som häktad eller omhändertagen (enligt 26 kap. 22 § första stycket eller 28 kap. 11 § första eller tredje stycket ). Hur ska strafftiden beräknas? En särskild fråga i sammanhanget gäller hur strafftiden bör beräknas. Enligt nuvarande ordning gäller som framgått att tiden ska beräknas från och inte från och med dagen för strafftidens början. Det innebär att dagen för strafftidens början inte räknas in i den tid som den dömde ska avtjäna. Utredningen har uppmärksammat att det leder till olika resultat beroende på om den dömde är häktad eller om han eller hon inte är frihetsberövad när fängelsestraffet blir verkställbart. Är den dömde häktad när verkställigheten påbörjas får han eller hon nämligen även tillgodoräkna sig dagen för strafftidens början som verkställighet av straffet, vilket däremot inte blir fallet för den som inte är frihetsberövad när verkställigheten påbörjas. Regeringen delar utredningens bedömning att en sådan ordning kan ifrågasättas. Som utredningen föreslår bör i stället gälla att strafftiden beräknas från och med dagen för strafftidens början till och med dagen för frigivning. Det innebär att både den dag som den dömde börjar avtjäna ett fängelsestraff och den dag som den dömde blir frigiven i fortsättningen ska räknas in i strafftiden. I lagrådsremissen gjorde regeringen den bedömningen att vad som sagts om hur strafftiden närmare ska räkans kan regleras i förordning. Som Lagrådet anför är emellertid bestämmelserna om vilka dagar som strafftiden börjar respektive slutar av central betydelse för den tid den dömde ska vara frihetsberövad. En sådan reglering bör därför som Lagrådet förordar tas in i lag. Regeringen godtar Lagrådets förslag till utformning av bestämmelsen (17 §). Mot bakgrund av vad som sagts bör enligt regeringen motsvarande beräkningssätt gälla vid verkställighet av fängelse i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll. Det föreslås därför att 12 § andra stycket lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll ändras så att det även där framgår att strafftiden ska räknas från och med den dag den dömde påbörjar verkställigheten i sin bostad. Den närmare innebörden av bestämmelsen Förslaget innebär att frågan om när den dömde påbörjar eller ska anses påbörja verkställigheten på motsvarande sätt som kommer att styras av olika faktorer beroende på den situation som avses. Är den dömde inte frihetsberövad blir det avgörande för tidpunkten för strafftidens början när han eller hon, oavsett om det sker efter egen inställelse eller efter föreläggande, tas in i ett häkte eller en verkställa straffet. Är den dömde inte frihetsberövad men har han eller hon inte följt eller inte kunnat nås av ett föreläggande om inställelse och är han eller hon därför begärd förpassad, blir i stället den avgörande tidpunkten när den dömde omhändertas av för förpassning till häkte eller kriminalvårdsanstalt. Den dömde får i en sådan situation redan i samband med omhändertagandet anses berövas friheten för att verkställa straffet. Har omhändertagandet däremot inledningsvis skett av annan anledning än för förpassning, t.ex. på grund av misstanke om nya brott eller enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. blir saken en annan. I ett sådant fall blir i stället den avgörande tidpunkten för strafftidens början när en kontroll visar att den dömde är begärd förpassad. Först då får den dömde anses berövas friheten för att verkställa straffet. Som Kriminalvården anför ställer det krav på att har väl utvecklade rutiner för att vid ett omhändertagande såväl kontrollera om den omhändertagne är begärd förpassad som att dokumentera tidpunkten för kontrollen. ingår i rutiner att vid ett omhändertagande kontrollera om den omhändertagne är begärd förpassad eller efterlyst för verkställighet av fängelsestraff. Det bör emellertid förtydligas och föreskrivas att i dessa fall även ska dokumentera och informera Kriminalvården om tidpunkten för kontrollen. Bestämmelser om sådant innehåll kan lämpligen meddelas i förordning. Det bör särskilt framhållas att i de fall där arrestverksamhet bedrivs av Kriminalvården, myndigheten självständigt bör kontrollera om den omhändertagne är begärd förpassad eller efterlyst för verkställighet av fängelsestraff. Är den dömde redan frihetsberövad som häktad eller omhändertagen enligt 26 kap. 22 § första stycket eller 28 kap. 11 § första eller tredje stycket blir i stället den avgörande tidpunkten den dag som fängelsestraffet är verkställbart. Det gäller oavsett om den dömde är häktad eller omhändertagen i samma mål som fängelsestraffet meddelas eller i ett annat mål än det i vilket fängelsestraffet meddelas. 2017/18:250 fallet det visar sig att någon som häktas eller omhändertas redan har ett fängelsestraff som är verkställbart från ett annat mål ska verkställigheten påbörjas där den dömde förvaras (se avsnitt 7.2.3). att den avgörande tidpunkten för strafftidens början i ett sådant fall blir den dag som beslutet om häktning eller omhändertagande fattas eller i förekommande fall verkställs (t.ex. en övervakningsnämnds beslut om omhändertagande enligt 26 kap. 22 § första stycket kan fattas medan själva verkställigheten av omhändertagandet inte sker förrän därefter). Som påtalar bekräftar det nu sagda sambandet som finns mellan å ena sidan regler om verkställighet av straff och tillgodoräknande av tid för frihetsberövande och å andra sidan regler om straffprocessuella tvångsmedel i form av frihetsberövanden. Mot bakgrund av att tidpunkten för strafftidens början ligger i omedelbar anslutning till t.ex. ett häktningsbeslut anser hovrätten att det finns skäl att närmare överväga om förslaget innebär en förändring för domstolarna när det gäller hanteringen av häktningsfrågor ställt i relation till eventuella Regeringen kan i den delen förtydliga att förslaget i det avseendet inte innebär någon förändring. Det är även fortsättningsvis Kriminalvården som ansvarar för att verkställigheten av ett fängelsestraff påbörjas i de fall den dömde berövas friheten eller redan är berövad friheten på sätt som här avses (jfr avsnitt 7.2.3). I t.ex. ett fall där en dömd som häktas eller redan är häktad i ett mål påbörjar verkställigheten av ett i annat mål utdömt fängelsestraff kommer Kriminalvården även fortsättningsvis att behöva underrätta domstolen om att verkställigheten påbörjats. Domstolen har sedan att ta ställning till hur frågan om häktning fortsättningsvis ska hanteras. uppgiftsskyldighet för Kriminalvården kan lämpligen meddelas i Vid överförande av en dömd till för straffverkställighet av en utländsk dom eller ett utländskt beslut gäller som huvudregel att verkställigheten i princip helt ska följa de svenska reglerna (jfr avsnitt 12). Som utgångspunkt bör därför gälla att bestämmelsen tillämpas även i dessa Är den dömde inte frihetsberövad bör på motsvarande sätt som vid verkställighet av en svensk dom det avgörande för tidpunkten för strafftidens början vara den dag som den dömde genom egen inställelse eller efter föreläggande om inställelse tas in i häkte eller överförande av en dömd till för straffverkställighet av ett frihetsstraff gäller dock i de flesta fall att den dömde innan verkställigheten kan fortsätta eller påbörjas i behöver transporteras från den andra I sådant fall bör det avgörande för tidpunkten för strafftidens början vara när den dömde anländer svenskt territorium och