prop · H503177 · 2018-03-20 00:00:00 — ombudsmän påpekar att om förslaget i Häktes- och restriktionsutredningen om möjligheten för åklagare att tillfälligt förordna offentlig försvarare för den som misstänks för brott genomförs, kan det finnas anledning att överväga ett motsvarande system för förordnande av målsägandebiträde utanför kontorstid. anser att den föreslagna handlingsdirigerande regeln bör införas genom ett tillägg till 23 kap. 5 § första stycket , som gäller förundersökningsledares skyldighet att göra anmälan hos rätten om biträden. tycker att förslaget inte är tillräckligt för att tillgodose den brottsutsattas eller samhällets behov. Skälen för regeringens förslag: är det lagstiftarens intention att i stort sett alla personer som utsatts för sexualbrott ska få ett målsägandebiträde förordnat för sig och att en förundersökning ska inledas så snart det på grund av anmälan eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats. Upprepade granskningar visar dock att inte alla målsägande får ett biträde förordnat för sig. Förordnanden sker inte heller tidigt under brottsutredningen trots att flera granskningar visar att ett tidigt förordnande av målsägandebiträde har stor betydelse vid utredning och lagföring av sexualbrott. Regeringen delar kommitténs bedömning att det är viktigt att målsägandebiträden förordnas tidigt i processen. Kommittén föreslår att frågan om förordnande av målsägandebiträde ska prövas när en förundersökning om sexualbrott har inletts eller återupptagits. Kommitténs förslag reglerar alltså rättens prövning av en framställan om målsägandebiträde. Domstolarnas beslutsfattande har dock inte i någon granskning som kommittén har tagit del av framhållits som problematisk eller som en bidragande orsak till att målsägandebiträde inte förordnas i ett tidigt skede i brottsutredningen. är regeringen av uppfattningen att domstolarna utan dröjsmål prövar en begäran om förordnande av målsägandebiträde. Olika utredningar har dock visat att förundersökningsledarna inte sällan avvaktar med att göra en framställan till rätten om förordnande av målsägandebiträde till dess han eller hon anser att behov av biträde finns. En handlingsdirigerande regel bör därför i stället i enlighet med förslag införas genom ett tillägg till 23 kap. 5 § första stycket , som rör förundersökningsledares skyldighet att göra anmälan hos rätten om biträden. Således bör det föreskrivas att anmälan om målsägandebiträde ska göras när förundersökning om brott enligt 6 kap. har inletts eller återupptagits, om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av sådant biträde. Undantaget bör av legalitetsskäl framgå av lagtexten. En undantagssituation kan t.ex. handla om en vuxen person som har utsatts för ett mindre allvarligt sexuellt ofredande. Det kan också handla om situationer där det står helt klart för polis och åklagare att brott inte har begåtts, t.ex. för att någon brottsförutsättning saknas. Undantaget bör dock tillämpas restriktivt. Den föreslagna ordningen kan komma att innebära att behov av beslut om förordnande av målsägandebiträde i större omfattning uppstår utanför ordinarie kontorstid. Ett målsägandebiträde kan få ersättning för arbete som utförts innan förordnande skett, om arbetet varit av mindre omfattning eller av brådskande art. Därmed bör ett målsägandebiträde kunna delta vid förhör som t.ex. hålls utanför ordinarie arbetstid med målsäganden i tiden före ett beslut om förordnande. 2017/18:177 11 Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser Kommitténs förslag och bedömning stämmer överens med regeringens utom vad gäller föreslaget datum för ikraftträdandet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser yttrar sig inte särskilt över kommitténs förslag och bedömning. uppger att de omfattande förändringar som föreslås av 6 kap. bl.a. medför behov av åtgärder i myndighetens ärendehanteringssystem och att den av kommittén föreslagna tidpunkten för ikraftträdandet därför framstår som alltför optimistisk. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . Regeringen föreslår att detta sker . Det kan noteras att regeringens förslag till lagändringar inte är lika genomgripande som kommitténs och inte innebär att 6 kap. upphävs och ersätts med ett nytt kapitel. Av 5 § lagen (1964:163) om införande av följer att ingen får dömas för en gärning för vilken det inte var stadgat straff när den begicks. Vidare följer att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs om inte annan lag, som leder till frihet från straff eller till lindrigare straff, gäller när dom meddelas. Några särskilda övergångsbestämmelser beträffande straffbestämmelserna behövs därför inte. Inte heller i fråga om övriga lagförslag fordras övergångsbestämmelser. 12 Kostnader och andra konsekvenser 12.1.1Förslagen om ändringar i sexualbrottslagstiftningen Regeringens bedömning: Förslagen om ändringar i sexualbrottslagstiftningen kommer att medföra ökade kostnader för , , Domstolar, Kriminalvården och . Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att kostnadsökningarna för rättsliga biträden finansieras genom en höjning av anslaget 1:12 Rättsliga biträden m.m. Övriga kostnader bedöms rymmas inom myndigheternas befintliga anslag. Kommitténs bedömning stämmer i huvudsak överens med Kommittén berör inte särskilt frågan om huruvida införandet av ett oaktsamhetsansvar för vissa sexualbrott innebär ökade kostnader för rättsliga biträden. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser yttrar sig inte särskilt i frågan. Hovrätten över och och befarar att en ändring av sexualbrottslagstiftningen sannolikt kommer leda till en ökning av anmälningar och lagföringar vilket i sin tur medför avsevärt ökade kostnader för rättsväsendet. anser att det är svårt att uppskatta vilka ekonomiska konsekvenser som de föreslagna förändringarna kommer att medföra för Domstolar. Enligt verket kommer förslagen dock sannolikt innebära att kostnaderna för målsägandebiträden kommer att öka. Kriminalvården framhåller att föreslagna förändringar kan innebära att fler kommer att misstänkas för anhållnings- och häktningsgrundande brott, vilket i så fall skulle kunna resultera i ökade kostnader för häktesverksamheten. En ytterligare faktor som enligt Kriminalvården bör beaktas är att den klientgrupp som berörs av lagändringarna är särskilt kostnadsdrivande när det gäller placeringsmöjligheter i anstalt, särskild behandlings- och programverksamhet i anstalt och frivård samt särskilt utbildad personal. Kriminalvården kan mot denna bakgrund behöva återkomma om kostnadsökningarna blir högre än vad kommittén beräknat. delar inte kommitténs bedömning att förslagen kan rymmas inom befintliga anslag utan anser det nödvändigt att extra resurser tilldelas för att respektive myndighet ska kunna arbeta tillfredsställande mot sexuellt våld. Skälen för regeringens bedömning: Antalet anmälningar om sexualbrott kan komma att öka som en följd av den samhällsdebatt som redan uppkommit. En sådan ökning noterades efter både sexualbrottsreformen och lagändringarna . Om effekten av regeringens förslag blir densamma som vid tidigare lagändringar på sexualbrottsområdet skulle det innebära att kostnaderna för myndigheterna inom rättsväsendet ökar. Hur stor kostnadsökningen skulle kunna bli är svårt att uttala sig om. Antalet anmälningar om brott varierar och varje sådan tillfällig variation kan inte leda till ökade eller minskade anslag för myndigheterna inom rättsväsendet. Regeringen gör bedömningen att myndigheterna kan rymma en eventuell kostnadsökning till följd av ökade anmälningar inom befintliga anslag. Förslaget att införa ett särskilt oaktsamhetsansvar för vissa sexualbrott bedöms leda till fler fällande domar, dels för att åklagare kan komma att väcka åtal i fler fall, dels för att ett antal mål som tidigare skulle ha lett till ogillade åtal på grund av bristande uppsåt kan komma att leda till fällande domar för oaktsamma brott. Hur många fall det kan röra sig om är omöjligt att uppskatta. Det är dock sannolikt att antalet fällande domar med fängelse som utdömd påföljd kommer att öka till följd av förslaget. Detsamma gäller antalet utdömda frivårdspåföljder. Den kostnadsökning som drabbar Kriminalvården bedöms rymmas inom myndighetens befintliga anslag. Förslaget om oaktsamhetsansvar bedöms även leda till ökade kostnader för rättsliga biträden. Enligt regeringens bedömning uppgår kostnaderna till ca . Regeringen har i budgetpropositionen för föreslagit att kostnadsökningarna för rättsliga biträden finansieras genom en höjning av anslaget 1:12 Rättsliga biträden m.m. (jfr prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.8.12). 2017/18:177 Förslagen innebär att det kriminaliserade området utvidgas även genom att vissa gärningar hänförs till andra, allvarligare, brott än enligt nuvarande reglering. Vidare höjs straffminimum för två brott, grov våldtäkt och grov våldtäkt mot barn. Förslagen innebär således att straffen kommer att skärpas för vissa gärningar. Straffskärpningarna bedöms leda till ökade kostnader för Kriminalvården. Hur stor kostnadsökningen blir är beroende av flera olika faktorer, bl.a. hur domstolarna kommer att tillämpa de nya bestämmelserna. Kostnadsökningarna för Kriminalvården kommer inte att uppstå , utan först på . Dessa bedöms rymmas inom myndighetens befintliga anslag. Förslaget om en ändring av oaktsamhetskravet för gärningsmän i förhållande till brottsoffrets ålder vid sexualbrott mot barn kan förväntas leda till att antalet frivårdspåföljder och fängelsestraff ökar, eftersom det kan antas medföra att ett något större antal personer döms för sexualbrott mot barn. Frågan om omfattningen av en sådan ökning av antalet fängelsestraff och frivårdspåföljder är emellertid svårbedömd, varför även storleken på kostnadsökningen för Kriminalvården är osäker. Regeringens bedömning är dock att kostnadsökningarna som föranleds av lagändringen ryms inom ramen för befintliga anslag. Förslagen kommer även att påverka den brottsskadeersättning som utbetalas av . Hur mycket den kommer att påverkas är svårt att uppskatta. Förutom de svårigheter vad gäller möjligheten att uppskatta hur många fler fall det kan bli fråga tillkommer osäkerheten som avser nivån på den kränkningsersättning som kommer att beslutas för de oaktsamma brotten. Regeringen gör bedömningen att den kostnadsökning som kan komma att drabba ryms inom såväl själva förvaltningsanslaget som inom befintligt anslag för brottsskadeersättning. 12.1.2Förslaget om ändring i om målsägandebiträde Regeringens bedömning: Förslaget att anmälan om målsägandebiträde ska ske när en förundersökning har inletts eller återupptagits i ärenden som rör sexualbrott kommer att leda till ökade kostnader för rättsliga biträden. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att kostnadsökningarna finansieras genom en höjning av anslaget 1:12 Rättsliga biträden m.m. Kommitténs bedömning stämmer inte överens med regeringens. Kommittén gör bedömningen att de ökade kostnaderna inte bör bli större än att de kan rymmas inom Domstolars befintliga anslag för rättsliga biträden. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser yttrar sig inte särskilt i frågan. anser att det är svårt att uppskatta vilka ekonomiska konsekvenser som de föreslagna förändringarna kommer att medföra för Domstolar. Enligt verket kommer förslagen dock sannolikt innebära att kostnaderna för målsägandebiträden kommer att öka. Skälen för regeringens bedömning: Enligt gällande rätt är det i det Prop. 2017/18:177 närmaste obligatoriskt att ett målsägandebiträde utses för i princip alla målsägande som har anmält att de har utsatts för sexualbrott. Eftersom flera granskningar ändå har visat att lagen i praktiken inte följs i det här avseendet är det regeringens bedömning att förslaget kommer leda till ökade kostnader för staten. Hur stor kostnaden blir är svårt att uppskatta. Det beror bl.a. på att det inte finns någon statistik över hur stor andel av målsägandebiträdena som förordnas vid just sexualbrott. Det finns inte heller någon statistik över hur snart efter att förundersökningen har inletts eller återupptagits som målsägandebiträden utses. Det innebär att det är svårt att uppskatta dels hur många fler förordnanden det kan bli fråga om, dels hur stor kostnaden blir per ärende jämfört med . Den kostnadsökning som kan följa beror framför allt på att förordnande av målsägandebiträde kommer att ske tidigare i processen. Regeringen uppskattar att ett genomförande av förslaget skulle leda till att målsägandebiträde i snitt utses tidigare i hälften av de anmälda fallen vilket skulle innebära att förordnandet tidigareläggs i drygt 3 600 fall . Om kostnadsökningen som följer i snitt motsvarar ett merarbete om två timmars arbete och en timmas tidsspillan skulle förslaget leda till ökade kostnader med . Regeringen har därför i budgetpropositionen föreslagit att kostnadsökningarna för rättsliga biträden finansieras genom en höjning av anslaget 1:12 Rättsliga biträden m.m. (jfr prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.8.12). Sammantaget föreslår därmed regeringen att detta anslag höjs med för att omhänderta förslaget (se även avsnitt 12.1.1). 12.2.1Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Regeringens bedömning: Förslagen om ändringar i sexualbrottslagstiftningen förväntas medföra positiva effekter för det brottsförebyggande arbetet. Kommitténs bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser, bl.a. , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor och (Nationellt centrum för kvinnofrid), betonar vikten av att lagändringarna kompletteras med informations- och utbildningsinsatser för att den normativa effekten ska få ett snabbare genomslag. Skälen för regeringens bedömning: En grundtanke bakom att kriminalisera ett visst beteende är att kriminaliseringen ska påverka människor på ett sådant sätt att de inte begår brott, dvs. att den ska ha en allmänpreventiv verkan. Allmänpreventionen verkar genom avskräckning, moralbildning eller moralförstärkning och genom vanebildning. Generellt är det dock svårt att härleda effekter av detta slag till specifika lagändringar. 2017/18:177 Regeringens bedömning är att förslagen om en ny sexualbrottslagstiftning inledningsvis kommer att leda till att fler sexualbrott anmäls till . Det är dock inte troligt att en sådan ökning i så fall beror på att brottsligheten som sådan har ökat. I stället finns det anledning att anta att den debatt som redan har uppstått i samhället kommer leda till att fler rapporterar övergrepp, vilket då innebär att mörkertalet minskar. Förslaget om en frivillighetsbaserad lagstiftning och att införa ett oaktsamhetsansvar för vissa sexualbrott kan möjligen leda till att antalet utförda brott minskar genom att det bidrar till större aktsamhet vid sexuell samvaro. En förutsättning för att den nya sexualbrottslagstiftningen ska leda till att antalet brott minskar är dock att den följs upp av utbildnings- och informationsinsatser. Regeringen har därför gett förstärkta resurser för utbildnings- och informationsinsatser på sexualbrottsområdet. Hur stor effekten kan bli för brottsligheten är dock svårt att ha någon uppfattning om. Förslagen kommer också att innebära ett förstärkt straffrättsligt skydd för barn och säkerställa barns rättigheter så som de uttrycks i . Regeringens bedömning: Förslagen förväntas ha en positiv effekt för att uppnå jämställdhet i samhället mellan kvinnor och män och flickor och pojkar och personer med annan könsidentitet. Kommitténs bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i frågan. Skälen för regeringens bedömning: Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Det sjätte jämställdhetspolitiska delmålet är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män och flickor och pojkar ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. I delmålet inkluderas yttringar av fysiskt, psykiskt och sexuellt våld och hot. Statistik visar att av de som anmäler våldtäkt är kvinnor och av de som misstänks för brottet är män. Regeringens förslag att ändra sexualbrottslagstiftningen så att gränsen mellan straffri och straffbar gärning dras vid om deltagandet i en sexuell handling är frivilligt bedöms som en viktig åtgärd för att nå det jämställdhetspolitiska målet. Fler fällande domar kan bli en konsekvens av förslaget att införa ett oaktsamhetsansvar för vissa sexualbrott. Med den skärpta lagstiftningen finns det en förhoppning om att det sexuella våldet i samhället minskar. Om förslagen genomförs och följs upp av utbildnings- och informationsinsatser bedömer regeringen det som troligt att förslagen – åtminstone – kan leda till att normer och förhållningssätt till sexualitet och sexuell samvaro kommer att förändras så att färre sexualbrott genomförs. Sammantaget är det regeringens bedömning att flera av förslagen har påverkan på jämställdheten och även i övrigt kan bidra till en bättre uppfyllelse av regeringens mål för jämställdheten. 13.1Förslaget till lag om ändring i 2 § För brott som begåtts utom riket döms efter svensk lag och vid svensk domstol, om brottet begåtts 1.av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , 2.av utlänning utan hemvist i , som efter brottet blivit svensk medborgare eller tagit hemvist här i riket eller som är dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare och finns här, eller 3.av annan utlänning som finns här i riket och på brottet enligt svensk lag kan följa fängelse . Första stycket gäller inte, om gärningen är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten eller om den begåtts inom område som inte tillhör någon stat och enligt svensk lag svårare straff än böter inte kan följa på gärningen. I fall som avses i denna paragraf får inte dömas till påföljd som är att anse som strängare än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. De inskränkningar av svensk domsrätt som anges i andra och tredje styckena gäller inte för brott som avses i 1.4 kap. 1 a och 4 c §§ och 16 kap. 10 a § första stycket 1 och femte stycket eller försök till sådana brott, 2.4 kap. 4 § andra stycket varigenom någon förmåtts att ingå ett sådant äktenskap eller en sådan äktenskapsliknande förbindelse som avses i 4 c § eller försök till sådant brott, eller 3.6 kap. 1–6, 8, 9 och 12 §§ eller försök till brott enligt 6 kap. 1, 2, 4–6, 8, 9 och 12 §§, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Paragrafen innehåller bestämmelser om svensk domstols behörighet att döma över brott som har begåtts utomlands. I fjärde stycket, som undantar vissa brott från de inskränkningar av svensk domsrätt som följer av kravet på dubbel straffbarhet i andra stycket och föreskriften om påföljdsval och straffmätning i tredje stycket, ändras hänvisningarna avseende försök till brott. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Ändringarna innebär att försök till brott anges i respektive punkt i stället för i inledningen. Detta är en följd av att de nya brotten oaktsam våldtäkt och oaktsamt sexuellt övergrepp, som omfattas av tredje punkten utan att någon lagändring behöver göras, inte är straffbelagda som försök. Genom ändringen i denna punkt åstadkoms att hänvisningen endast avser brott som är kriminaliserade på försöksstadiet. Ändringarna innebär ingen förändring i sak. 1 § Den som, med en person som inte deltar frivilligt, genomför ett samlag eller en annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens allvar är jämförlig med samlag, döms för våldtäkt till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om ett deltagande är frivilligt eller inte ska det särskilt beaktas om frivillighet har kommit till uttryck genom ord eller handling eller på annat sätt. En person kan aldrig anses delta frivilligt om 1. deltagandet är en följd av misshandel, annat våld eller hot om brottslig gärning, hot om att åtala eller ange någon annan för brott eller hot om att lämna ett menligt meddelande om någon annan, 2.gärningsmannen otillbörligt utnyttjar att personen på grund av medvetslöshet, sömn, allvarlig rädsla, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada, psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i en särskilt utsatt situation, eller 3.gärningsmannen förmår personen att delta genom att allvarligt missbruka att personen står i beroendeställning till gärningsmannen. Är brottet med hänsyn till omständigheterna vid brottet att anse som mindre grovt, döms för våldtäkt till fängelse i högst . Är brott som avses i första stycket att anse som grovt, döms för grov våldtäkt till fängelse i lägst fem och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen har använt våld eller hot som varit av särskilt allvarlig art eller om fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller offrets låga ålder eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. I paragrafen regleras straffansvar för våldtäkt och grov våldtäkt. Paragrafens första stycke är nytt, men motsvarar delvis innehållet i hittillsvarande första och andra styckena. Paragrafens andra stycke motsvarar huvudsakligen innehållet i hittillsvarande tredje stycket. Paragrafens tredje stycke motsvarar delvis innehållet i hittillsvarande fjärde stycket. Övervägandena finns i avsnitt 5.3–5.5, 8.1 och 8.3. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.3. Den nya lydelsen innebär flera förändringar i förhållande till vad som har gällt. Som framgår av första meningen är den grundläggande skillnaden jämfört med den gällande bestämmelsen om våldtäkt att våld eller hot eller utnyttjande är en nödvändig förutsättning för brottet. Grunden för den nya bestämmelsen är i stället att gränsen mellan straffri och straffbar gärning går vid om deltagandet i den sexuella handlingen är frivilligt eller inte. Det krävs alltså inte längre att gärningsmannen har använt sig av något medel såsom våld eller hot eller att denne har utnyttjat offrets särskilt utsatta situation för att gärningen ska vara straffbar som våldtäkt. Bedömningen av om en målsägande har deltagit frivilligt eller inte ska grundas på situationen i dess helhet. Straffansvaret sträcker sig inte så långt att en persons inre önskan att inte delta i den sexuella handlingen är tillräcklig för straffansvar, om personen ändå de facto går med på den. Den omständigheten att en person utsätts för påtryckningar eller övertalningsförsök och sedan tillåter en sexuell handling innebär i sig inte heller att ett frivilligt deltagande inte föreligger. Det avgörande är om personen har haft möjlighet att fritt ta ställning till om han eller hon ska delta i den sexuella handlingen. Det innebär t.ex. att s.k. tjatsex inte är straffbart om personen valt att delta i den sexuella handlingen och det saknas omständigheter som innebär att valet att delta inte ska tillmätas betydelse (se tredje meningen). En typ av situation där ett frivilligt deltagande normalt inte föreligger är s.k. överrumplingsfall, dvs. där den sexuella handlingen utförs på ett sådant sätt att offret överrumplas med den. Det kan handla om att en person vid en läkarundersökning överrumplas med en sexuell handling. Det kan också handla om sexuella handlingar som utförs i folksamlingar under festivaler, konserter och liknande arrangemang. Frivilligheten måste föreligga då den sexuella handlingen företas. Det förhållandet att en person i förväg angett att han eller hon vill delta i en sexuell handling innebär inte att en senare genomförd sexuell handling ska anses vara frivillig. Det frivilliga deltagandet måste även föreligga under hela den sexuella handlingen. Ett deltagande kan anses vara frivilligt även om målsäganden inte haft full insikt om relevanta förhållanden.