prop · H503100 · 2018-04-16 00:00:00 — Det finns även andra orsaker till det ökade av- ståndet mellan mitten och den nedre delen av inkomstfördelningen. Av diagram 4.1 framgår att ökningen av detta avstånd accelererade 2006– 2010. Det berodde bl.a. på att den successiva ut- byggnaden av jobbskatteavdraget och de sänkta ersättningarna i arbetslöshets- och sjukförsäk- ringen förstärkte skillnaderna mellan förvärvs- arbetande i mitten av inkomstfördelningen och icke förvärvsarbetande i den nedre delen av för- delningen. De demografiska förändringar som har ägt rum har också bidragit. fördelningspolitiska redogör- else visades att bl.a. en ökad andel ensamhushåll och en ökad andel utrikes födda i befolkningen har bidragit till det ökade avståndet mellan mitten och den nedre delen av fördelningen.10 2017/18:100 Bilaga 2 Andelen personer med låg relativ ekonomisk standard har ökat Det finns olika sätt att mäta hur många som är ekonomiskt utsatta, eller fattiga, i samhället. En vanligt förekommande ansats är att betrakta dem vars ekonomiska standard ligger under en given gräns som individer med låg ekonomisk standard. Gränsen kan vara antingen absolut eller relativ. En absolut gräns innebär att låginkomstgränsen låses ett visst år och därefter bara skrivs upp med prisutvecklingen. Med en relativ gräns följer grän- sen med när medelinkomsten i ett samhälle ökar. Med detta mått ses fattigdom i förhållande till det samhälle som beskrivs. Utvecklingen ser olika ut beroende på vilken typ av låginkomstgräns som används. Med en relativ gräns – här beräknad som av medianinkomsten – har andelen med låg ekonomisk standard ökat sedan mitten av 1990- talet (se diagram 4.2). Medianinkomstens tillväxt har gradvis höjt den relativa låginkomstgränsen. Eftersom inkomsttillväxten har varit svagare för grupper i de nedre inkomstskikten har andelen med inkomster under gränsen ökat. Med en absolut gräns – beräknad som 60 pro- cent av prisjusterade medianinkomst – har andelen med låg ekonomisk standard minskat i stort sett kontinuerligt sedan mitten av 1990- talet. Minskningen beror på att de reala inkom- sterna har ökat även för dem med förhållandevis låga inkomster. 9 Se avsnitt 4 fördelningspolitiska redogörelse (prop. 10 Se avsnitt 6 fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2016/17:100 bilaga 2) för en utförligare redovisning av olika 2016/17:100 bilaga 2). 2017/18:100 Bilaga 2 Diagram 4.2 Andel med låg ekonomisk standard Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2016. Källor: och egna beräkningar. Vad utmärker individerna i de nedersta av inkomstfördelningen? Det är ofta svårt att identifiera en enskild orsak till varför vissa individer har låg ekonomisk stan- dard. Transfereringsinkomster är visserligen van- ligare i de lägre än i de högre inkomstskikten, men individer som har transfereringar som huvudsak- lig inkomstkälla finns i alla inkomstgrupper (se diagram 2.3 ovan). Likaså är andelen ensamståen- de med barn större i den nedre delen av inkomst- fördelningen, men de finns även i de högre in- komstskikten. Orsaken till varför individer har låg ekonomisk standard förefaller i stället ofta vara en kombination av förhållanden: en egen låg inkomst, försörjningsansvar för barn och en part- ner med låg inkomst eller avsaknad av en partner. Mot denna bakgrund undersöks i detta avsnitt vad som utmärker individer i den nedre delen av inkomstfördelningen med avseende på hushålls- sammansättning och inkomststruktur. Särskilt fokus ligger på de nedersta av för- delningen, dvs. p1–p10. I det följande benämns denna grupp inkomstgrupp 1. Ungefär två tredje- delar av de individer som har en ekonomisk stan- dard av medianinkomsten åter- finns i inkomstgrupp 1. Hushållets sammansättning och samlade inkomster avgör den ekonomiska standarden Förklaringen till att en individs position i in- komstfördelningen inte bara beror på den egna inkomsten ligger i begreppet ekonomisk stan- dard. Inkomstbegreppet har hushållet som in- komstenhet och individen som analysenhet. Det betyder för det första att alla enskilda hushålls- medlemmars disponibla inkomster summeras. Därför har det stor betydelse för den ekonomiska standarden om det finns flera personer i hushållet som bidrar med inkomster. För det andra beaktas hushållets försörjningsbörda och de stordriftsför- delar som uppstår när flera delar på fasta kost- nader. Ensamstående utan barn har inga stordrifts- fördelar och det är bara en person som ska för- sörjas på den disponibla inkomsten. För en sådan person ger en disponibel årsinkomst på precis den ekonomiska standard som avgränsar inkomstgrupp 1 från inkomst- grupp 2. För att samma ekonomiska standard ska uppnås av en ensamstående med ett barn krävs en högre disponibel årsinkomst, . För ett sammanboende par utan barn skulle det däremot räcka med i genomsnitt- lig disponibel årsinkomst per person för att uppnå samma ekonomiska standard.11 Ensamstående med barn är överrepresenterade i de lägre inkomstskikten Som visas i diagram 4.3 får stordriftsfördelar och hur många som ska försörjas på familjens in- komster ett tydligt genomslag på fördelningen av ekonomisk standard. Ensamstående med barn återfinns i större utsträckning i de lägre än i de högre inkomstskikten. Andelen sammanboende utan barn är däremot liten i de lägre inkomst- skikten. För de som fyllt , huvudsakligen ålderspensionärer, finns samma mönster. Ensam- stående pensionärer återfinns framför allt i de lägre inkomstskikten, medan sammanboende är vanligare längre upp i inkomstfördelningen. För att sammanboende personer ska återfinnas långt ner i fördelningen krävs att det är många som ska försörjas på parets sammantagna inkomst eller att båda har förhållandevis låg inkomst. 11 Sifferexemplen gäller givet den ekvivalensskala som används i redogör- elsen. Skalan beskrivs i bilaga till Fördelningspolitisk redogörelse på . Diagram 4.3 Familjetyper i olika inkomstgrupper 2016 20–med barn 20–utan barn Sammanboende 20–med barn Sammanboende 20–utan barn Källor: och egna beräkningar. Inkomstgrupp 1 är mycket heterogen med avseende på inkomstkällor Det finns betydande skillnader mellan inkomst- strukturen i den nedre och den övre delen av in- komstfördelningen, och inkomstgrupp 1 utmärk- er sig särskilt (se diagram 4.4).12 Det finns bl.a. en större variation i inkomstsammansättningen i in- komstgrupp 1 än i grupperna strax ovanför. Färre i inkomstgrupp 1 försörjer sig huvudsakligen på arbete och fler lever på transfereringsinkomster. Ekonomiskt bistånd och etableringsersättning är också vanligare i inkomstgrupp 1 än i inkomst- grupp 2. Det återspeglar att ekonomiskt bistånd är det yttersta skyddsnätet som ska garantera en lägsta skälig inkomst för de hushåll som inte kan försörja sig själva. Däremot finns det färre perso- ner med ålderspension som huvudsaklig inkomst- källa i inkomstgrupp 1 än i inkomstgrupp 2. Det beror på att grundskyddet för pensionärer ligger på en nivå som motsvarar inkomsterna i inkomst- grupp 2 eller 3. Bland dem som har andra skattepliktiga trans- fereringar (sjukpenning, sjuk- och aktivitetser- sättning, föräldrapenning eller arbetslöshetsstöd) som huvudsaklig inkomstkälla befinner sig dock relativt många i inkomstgrupp 1 eftersom grund- skyddet i dessa system är lägre än i pensions- systemet. Det handlar om individer som inte har kvalificerat sig för en inkomstrelaterad ersättning 2017/18:100 Bilaga 2 i exempelvis arbetslöshetsförsäkringen eller för- äldraförsäkringen. Personer som får inkomstrela- terade ersättningar har i regel högre inkomster och återfinns i allmänhet längre upp i inkomst- fördelningen.13 Diagram 4.4 Huvudsaklig inkomstkälla i olika inkomst- grupper 2016 Barn utan egen inkomst Inkomstgrupp (ekonomisk standard) Anm.: Individer sorteras efter huvudsaklig individuell inkomstkälla. För en närmare beskrivning av metoden, se bilaga till Fördelningspolitisk redogörelse på diagrammet ingår etableringsersättning i posten ekonomiskt bistånd. Källor: och egna beräkningar. Det finns också en liten grupp med negativa egna inkomster. Dessa finns i alla inkomstgrupper, men drygt hälften återfinns i inkomstgrupp 1. Den vanligaste orsaken till negativa inkomster är redovisade förluster inom näringsverksamhet.14 Att personer med väldigt låg, eller t.o.m. negativ, egen inkomst finns i andra inkomstgrupper än den lägsta visar åter på betydelsen av en andra inkomst i hushållet. Till de med ”övriga inkomster” hör exempelvis personer som helt saknar inkomst eller har låga inkomster i form av skattefria transfereringar så- som barnbidrag eller bostadsbidrag. De finns i alla delar av fördelningen men är starkt koncentrerade till inkomstgrupp 1 där de dock bara utgör 9 pro- cent av gruppen som helhet. Det finns även betydande variationer i inkom- sternas sammansättning inom inkomstgrupp 1. Det framgår när inkomstgrupp 1 delas in i 12En mer utförlig redovisning finns i tabell a.3 i tabellbilagan, som bl.a. särredovisar de inkomstslag som utgör skattepliktiga transfereringar. I tabell a.3 redovisas även olika inkomstgruppers sammansättning med avseende på ålder, kön, antal barn i hushållet och vistelsetid i . 13Att det finns personer med skattepliktiga transfereringar som huvud- saklig inkomstkälla i de högsta inkomstgrupperna förklaras av att dessa har en partner som bidrar till den ekonomiska standarden. 14 Andra orsaker till att negativa inkomster kan uppkomma är t.ex. om realiserade kapitalförluster eller återbetalning av studielån överstiger övriga inkomster. 2017/18:100 Bilaga 2 10 grupper (p1–p10). De som har negativa inkomster finns framför allt i den lägsta per- centilgruppen (se diagram 4.5). Detsamma gäller den grupp som i stort sett saknar egna inkomster (”övriga”). Från percentilgrupp 2 och uppåt änd- ras sammansättningen i inkomstgrupp 1 succes- sivt till att bli mer lik den som gäller för de högre inkomstgrupperna. I toppen av inkomstgrupp 1 är det t.ex. relativt få ”övriga” eller personer som har negativa inkomster. Likaså är andelen med ekonomiskt bistånd betydligt lägre i toppen än i den nedre delen av inkomstgrupp 1. Diagram 4.5 Huvudsaklig inkomstkälla i olika delar av inkomstgrupp 1 (p1–p10) 2016 Barn utan egen inkomst Percentilgrupp (ekonomisk standard) Källor: och egna beräkningar. Registrerade inkomster speglar inte alltid den faktiska levnadsstandarden I alla inkomstgrupper finns det personer för vilka den registrerade inkomsten inte ger en korrekt bild av den faktiska levnadsstandarden. Generellt sett finns det ingen anledning att tro att detta problem skulle vara större i inkomstgrupp 1 än i övriga inkomstgrupper. Inom de lägsta percentil- grupperna är dock den ekonomiska standarden så låg att det är tveksamt om den registrerade in- komsten speglar den faktiska levnadsstandarden (se tabell 4.1). För att hamna i den nedersta pro- centen av fördelningen (percentilgrupp 1) gäller exempelvis för ett sammanboende par utan barn att de måste ha en genomsnittlig disponibel in- komst som understiger . Tabell 4.1 Övre gräns för disponibel månadsinkomst i olika percentilgrupper 2016 för två vuxna med Anm.: Hushållets registrerade disponibla årsinkomst divideras med 12 för att er- hålla disponibel månadsinkomst. För hushåll med två vuxna divideras den fram- räknade månadsinkomsten med två för att erhålla disponibel månadsinkomst per vuxen. Källor: och egna beräkningar. Levnadsstandarden kan av flera skäl vara högre än vad som framkommer i inkomststatistiken. Ett skäl är att det finns oregistrerade inkomster i ekonomin. Två exempel som brukar nämnas är att s.k. svarta inkomster saknas i inkomststatistiken och att gränspendlares arbetsinkomster inte regi- streras i . Ett annat exempel är över- föringar av inkomster mellan olika hushåll. Över- föringar i form av t.ex. arv eller gåvor registreras inte som inkomst för den mottagande parten, men kan ändå bidra till en god levnadsstandard. Ett annat skäl är att näringsförluster och rea- liserade kapitalförluster ingår i inkomstbegrep- pet. Personer som normalt har goda inkomster kan därför, till följd av tillfälliga förluster, hamna långt ner i inkomstfördelningen enstaka år utan att det motsvaras av en låg levnadsstandard. Ytterligare ett skäl till att levnadsstandarden kan vara högre än inkomststatistiken visar är att den materiella levnadsstandarden inte bara be- stäms av inkomstens storlek. Även hushållets för- mögenhet och de utgifter som krävs för att finan- siera de nödvändiga varorna och tjänsterna har betydelse. Vissa hushåll kan t.ex. ha en förmög- enhet som de lever av, eller använder för att parera inkomstvariationer. Det gör det fullt möjligt att ha en god materiell standard trots att den regi- strerade årsinkomsten är låg. Varaktigheten i inkomstgrupp 1 är hög för personer med ekonomiskt bistånd En del individer har tillfälligt låga inkomster un- der kortare perioder till följd av t.ex. arbetslöshet, Inkomströrlighet, uppåt eller ned- åt, kan också förekomma om hushållets samman- sättning ändras genom att vuxna flyttar ihop eller separerar och om barn föds eller flyttar hemifrån. För andra är den låga ekonomiska standarden ett mer permanent tillstånd. Eftersom det kan be- hövas olika åtgärder för att bekämpa den lång- siktiga ekonomiska utsattheten respektive den mer kortsiktiga är det angeläget att få en upp- fattning om hur många, och vilka, som riskerar att fastna i en situation med varaktigt svag ekonomi.15 Diagram 4.6 visar positionen in- komstfördelning för individer som tillhörde de nedersta 2015. Av diagrammet framgår att många befinner sig tillfälligt i in- komstgrupp 1. hade läm- nat gruppen och flyttat uppåt i inkomstfördel- ningen. kan det konstateras att rörlig- heten uppåt är begränsad. Mer än hälften av individerna som lämnade inkomstgrupp 1 flyt- tade upp till inkomstgrupp 2, och mycket få flyttade till den övre halvan av fördelningen. Diagram 4.6 Position i inkomstfördelningen för personer som 2015 ingick i inkomstgrupp 1 Inkomstgrupp 3–5 Inkomstgrupp 6–10 Barn 0–19 år Anm.: Beräkningarna omfattar de individer som finns med i STAR- urvalet både 2015 och 2016. Indelningen i inkomstgrupper är baserad på hela befolkningen 2015 respektive 2016. I diagrammet ingår etableringsersättning i posten ekonomiskt bistånd. Källor: och egna beräkningar. Varaktigheten i inkomstgrupp 1 varierar mellan olika grupper. De som har ekonomiskt bistånd eller etableringsersättning har högre varaktighet i 15Inkomströrlighet i den lägsta inkomstgruppen, analyserades mer utför- ligt fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2013/14: 100 bi- laga 2). 16Internationellt jämförbar statistik över inkomstfördelningen samman- ställs av olika statistikproducenter. Skillnader i data och metodval innebär 2017/18:100 Bilaga 2 inkomstgruppen än personer med andra försörj- ningskällor. Studerande och personer med arbete som huvudsaklig inkomstkälla lämnar inkomst- grupp 1 i högst utsträckning. De flyttar dock främst inom den nedre delen av fördelningen. Den största rörligheten till övre delen av fördel- ningen uppvisar de som 2015 hade en negativ inkomst. 5Inkomstfördelningen i ett internationellt perspektiv Inkomstspridningen har ökat i stora delar av I ett internationellt perspektiv har och de övriga nordiska länderna en jämn fördelning av inkomsterna mätt med Gini-koefficienten (se diagram 5.1).16 Av de 30 länder som redovisas i diagram 5.1 placerar sig samtliga nordiska länder i den tredjedel som hade lägst inkomstspridning 2015. hade och lägst inkomstspridning i och tillhörde då ock- så de länder inom EU med allra lägst spridning. hade och i stället högst inkomstspridning i , men skillnaderna mellan länderna är relativt små. Inkomstspridningen i EU-länder utanför Nor- den varierar betydligt mer, i synnerhet bland ny- are medlemsländer. Både bland äldre och nyare EU-medlemmar finns länder där Gini-koeffici- enten ligger på ungefär samma nivå som i de nordiska länderna. Det gäller t.ex. , Ne- derländerna och samt några av de cen- traleuropeiska länderna – , och . I , och Storbri- tannien är inkomstspridningen något större än i de nordiska länderna. I de sydeuropeiska länderna , , och är sprid- ningen avsevärt större än i de nordiska länderna. Detsamma gäller för flertalet av de nyare EU- länderna, i synnerhet de baltiska länderna samt och . att de beräkningar av Gini-koefficienten från som redovisas här och beräkningar för som redovisas i andra delar av denna redogö- relse inte är helt jämförbara. använder t.ex. en annan ekvivalens- skala för att justera för försörjningsbörda och inkluderar inte realiserade kapitalvinster. 2017/18:100 Bilaga 2 har inkomstspridningen ökat i en majoritet av de 30 länderna i diagram 5.1. Gini- koefficienten minskade i flertalet länder under krisåren 2008–2010, för att därefter öka igen. Diagram 5.1 Inkomstspridning inom EU och de nordiska länderna Anm.: * Data saknas ; i stället används data . ** Data saknas ; i stället används data . Källa: (EU-SILC). Jämfört med andra länder i har en låg andel ekonomiskt utsatta Inom EU används ett mått på andelen människor som lever eller riskerar att leva i fattigdom och social utestängning. Det mäter andelen personer som identifieras via minst en av följande tre del- indikatorer: –Personen har en ekonomisk standard som understiger av den nationella medianinkomsten. –Personen har en mycket låg materiell standard. –Personen tillhör ett hushåll som har låg för- värvsintensitet. Personer med mycket låg materiell standard sak- nar förmåga inom minst fyra av nio områden, så- som att möta oväntade utgifter, att hålla hemmet tillräckligt varmt, att ha en tvättmaskin och att äga en bil. Indikatorn avser att fånga bristande möjlig- heter till sådant som uppfattas som socialt nöd- vändigt. Hushåll med låg förvärvsintensitet är hushåll där medlemmarna i förvärvsaktiv ålder (18–) arbetar mindre i genomsnitt än 20 pro- cent av arbetstiden i ett hushåll där alla arbetar heltid. beräknades av befolknin- gen inom EU befinna sig i riskzonen för fattig- dom och social utestängning. Andelen ökade un- der finanskrisen och åren närmast därefter. har andelen minskat och var 2015 23,7 pro- cent, dvs. något lägre än 2007. och de övriga nordiska länderna har lägst risk för fattigdom och social utestängning (se diagram 5.2). I ökade andelen , från . Det berodde främst på att andelen personer med en ekonomisk standard av median- inkomsten ökade. var det land i som hade högst andel i riskzonen för fattigdom och social utestängning. Liksom inkomstspridningen varierar risken för fattigdom och social utslagning betydligt mer i EU-länderna utanför och variationen är större bland de nyare medlemsländerna. I flertalet av EU:s nyare medlemsländer minskade dock an- delen . Det berodde främst på att antalet personer med mycket låg materiell standard minskade i dessa länder. Både bland äldre och nyare EU-medlemmar finns länder där andelen i riskzonen för fattigdom och social utslagning ligger på ungefär samma nivå som i . Det gäller t.ex. Nederlän- derna, och samt, bland de nyare medlemsländerna, , och . Liksom beträffande inkomstspridnin- gen är andelen i riskzonen för fattigdom och soc- ial utslagning avsevärt högre i de sydeuropeiska länderna , och än i de nordiska länderna. Bland de nyare EU-länderna är det främst och som sticker ut med andelar . Det är också de länder i EU som har lägst BNP per capita. Diagram 5.2 Andel i riskzonen för fattigdom och social utestängning inom EU och de nordiska länderna Anm.: *Data saknas ; i stället används data . Källa: (EU-SILC). Även i den globala inkomstfördelningen har toppinkomsterna dragit ifrån har forskare publicerat historiska serier över toppinkomstandelar i olika länder. I World Inequality Report 2018 används en kom- bination av nationalräkenskaper, taxeringsdata, och urvalsundersökningar för att bl.a. analysera inkomstutvecklingen i olika delar av inkomstför- delningen i ett globalt perspektiv. I diagram 5.3 visas den relativa inkomsttillväxten (inkomst före skatt) för olika inkomstskikt när jordens befolk- ning delas in i percentilgrupper efter stigande inkomst. 2017/18:100 Bilaga 2 –ökade inkomsterna förhållande- vis långsamt för de av jordens vuxna befolkning som har lägst inkomster. I denna grupp finns många från söder om och . I skiktet strax ovanför, i percentil- grupperna 20–50, ökade inkomsterna däremot re- lativt mycket. Detta skikt består till stora delar av en framväxande medelklass i , och övriga . Från och med mitten av fördel- ningen upp till den 90:e percentilgruppen var in- komstutvecklingen relativt svag 1985–2015. Den nedre delen av detta skikt utgörs i huvudsak av individer från , övriga och Latiname- rika, medan den övre delen till stor del består av låg- och medelinkomsthushåll från och . I fördelningens översta tio pro- cent, och i synnerhet i den absoluta toppen, har inkomsttillväxten varit förhållandevis stark. Den- na del av fördelningen består i huvudsak av indi- vider från och . Diagram 5.3 Inkomsttillväxt i den globala inkomstfördel- ningen 1985–2015 Inkomstgrupp (percentilgrupp) Anm.: Inkomsten mäts som den individuella inkomsten före skatt. Endast den vuxna delen av befolkningen finns med. Inkomsterna har standardiserats med purchasing power parity (PPP) för att bli jämförbara mellan länder. Inkomsterna i percentil- grupperna 1–5 är mycket låga, vilket gör att även små absoluta förändringar i inkomsten ger upphov till stora relativa förändringar. Därför redovisas inte uppgifter för dessa grupper. Källa: The World Wealth & Income Database (), . Utvecklingen har dock inte sett likadan ut hela perioden. –1995 och 1995–2005 visar un- gefär samma övergripande tillväxtprofil som hela perioden –2015. Den första tioårsperioden var dock inkomstutvecklingen betydligt svagare, 17 (Alvaredo, Piketty, Saez m.fl.), World Inequa- lity Report, , 2018. Data och metod beskrivs på The World Wealth & Income Database (). Inkomst- tillväxten i olika delar av den globala inkomstfördelningen har också upp- märksammats i arbeten av och , se t.ex. Lakner och Milanovic, Global Income Distribution: From the Fall of the Wall to the Great Recession, , 2015. 2017/18:100 Bilaga 2 och till och med negativ, i stora delar av fördel- ningen. Den sista tioårsperioden, 2005–2015, som också innefattar den globala finansiella krisen, var mönstret däremot ett annat, med en svagare in- komsttillväxt i toppen än i resten av fördelningen. Även om inkomstutvecklingen under de se- naste 20 åren varit stark i relativa termer för stora grupper i den nedre halvan av fördelningen så rör det sig om inkomsttillväxt från mycket låga ni- våer. Ser man i stället till hur stor del av den totala inkomsttillväxten i världen –2015 som tillföll olika delar av den globala inkomstfördelningen blir bilden en annan (se diagram 5.4). Andelen som gick till den nedre de- len av fördelningen var liten, av den samlade inkomsttillväxten. tillföll den översta tiondelen och gick till den översta hundradelen av fördelningen.18 Diagram 5.4 Andel av inkomsttillväxten 1985–2015 som tillföll olika delar av den globala inkomstfördelningen Inkomstgrupp (percentilgrupp) Källa: The World Wealth & Income Database (), . Utvecklingen 1985–2015 kan också beskrivas i termer av inkomstandelar för olika grupper (se diagram 5.5). Den översta procenten av den glo- bala inkomstfördelningen förfogade 1985 av de samlade inkomsterna. Toppro- centens inkomstandel steg därefter trendmässigt och uppgick . har andelen minskat något. För den nedre halvan av fördelningen har inkomstandelen legat på en sta- bil nivå strax av de samlade inkomsterna. Diagram 5.5 Inkomstandelar i den nedre halvan och i den yttersta toppen av den globala inkomstfördelningen Källa: The World Wealth & Income Database (), . World Inequality Report 2018 konstaterar att ut- vecklingen har vidgat de globala inkomstskillnaderna. Inkomsterna har förvisso ökat över hela den globala inkomstför- delningen, och miljontals människor har lyfts från fattigdom.