prop · H503145 · 2018-03-20 00:00:00 — dels att det ska införas två nya paragrafer, 12 kap. 10 a och 10 b §§, av följande lydelse. Av 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) framgår att socialnämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar nämndens verksamhet. Av 10 kap. 21–23 §§ samma lag följer att sekretess även i vissa andra fall inte hindrar att uppgifter som angår misstanke om brott lämnas till en åklagarmyndighet, , Säkerhetspolisen eller annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet. Detsamma gäller enligt 10 kap. 19 § samma lag uppgifter som behövs för att förhindra ett förestående eller avbryta ett pågående brott som avses i den paragrafen. Av 10 kap. 18 a § samma lag framgår att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild som inte har fyllt tjugoett år lämnas till eller Säkerhetspolisen i brottsförebyggande syfte under vissa angivna förutsättningar. Från ska utan hinder av sekretess lämnas 1. uppgifter om huruvida någon vistas i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem, om uppgifterna för särskilt fall begärs av en domstol, en åklagarmyndighet, , , eller , 2. uppgifter till som behövs i ett ärende om skyddad folkbokföring enligt 16 eller 17 § folkbokföringslagen (1991:481), 3. uppgifter om en studerande som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja denne från högskoleutbildning eller polis- programmet. Av 17 a § folkbokföringslagen (1991:481) framgår att social- nämnden på begäran ska lämna biträde vid utredning av frågor om skyddad folkbokföring eller sekretessmarkering i folkbok- Av 3 och 5 §§ lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter framgår att socialnämnden 1. i ärenden om fingerade personuppgifter ska bistå med de åtgärder som behövs, och 2. på begäran ska lämna upplysning om en person som förekommer i ärende enligt den lagen. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs i fråga om hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) att 3 och 3 b §§ ska ha följande lydelse. Varje landsting ska erbjuda en Varje landsting ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom . som är bosatta inom . Detsamma gäller dem som är Detsamma gäller dem som har skyddad folkbokföring enligt 16 § Även i övrigt ska Även i övrigt ska verka för en god hälsa verka för en god hälsa hos hela befolkningen. hos hela befolkningen. denna lag sägs om landsting gäller denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i också kommuner som inte ingår i ett landsting, i den mån inte annat ett landsting, i den mån inte annat följer av 17 §. Vad här sagts utgör följer av 17 §. Vad här sagts utgör inte hinder för annan att bedriva inte hinder för annan att bedriva hälso- och sjukvård. hälso- och sjukvård. ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjukvård som en kommun inom har ansvar för enligt 18 § första och tredje styckena. Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som ansvarar för enligt denna lag och ska därvid ange de särskilda villkor som gäller för överlämnandet. En uppgift som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till en juridisk person eller en enskild individ. får även träffa överenskommelse med kommun, och Arbetsförmedlingen om att inom ramen för uppgifter enligt denna lag samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. ska bidra till finansieringen av sådan verksamhet som bedrivs i samverkan. Enligt bestämmelser i lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser får delta i finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet. får granska sådan verksamhet som bedrivits i samverkan med och delvis finansierats av eller Arbetsförmedlingen. Vid en sådan granskning har rätt att ta del av de uppgifter som behövs för att granska verksamheten. 1 Senaste lydelse 2014:572. som är bosatta inom som är bosatta inom eller som har skyddad folkbok- föring enligt 16 § folkbokförings- lagen (1991:481) och stadig- varande vistas där, 1.habilitering och rehabilitering, 2.hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning, och 3.tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. ansvar omfattar dock inte habilitering, rehabilitering och inom har ansvar för enligt 18 b §. innebär inte någon inskränkning i de skyldigheter som arbetsgivare eller andra kan ha enligt annan lag. Habilitering eller rehabilitering samt tillhandahållande av hjälpmedel ska planeras i samverkan med den enskilde. Av planen ska planerade och beslutade insatser framgå. ska ge den enskilde möjlighet att välja hjälpmedel enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen (2014:821). Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2014:822. Förslag till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) Härigenom föreskrivs i fråga om tandvårdslagen (1985:125) att 5 § ska ha följande lydelse. Varje landsting ska erbjuda en Varje landsting ska erbjuda en god tandvård åt dem som är god tandvård åt dem som är samma gäller dem som är samma gäller dem som har skyddad folkbokföring enligt 16 § Även i övrigt ska Även i övrigt ska verka för en god verka för en god bedriver benämns i denna lag bedriver benämns i denna lag Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i ett landsting. Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som och dess folktandvård ansvarar för enligt denna lag. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till en juridisk person eller en enskild individ. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2014:575. Förslag till lag om ändring i lagen (2013:514) om landstingens och kommunernas kostnadsansvar för viss vård i utlandet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2013:514) om landstingens och kommunernas kostnadsansvar för viss vård i utlandet att 2 § ska ha följande lydelse. Ett landsting har, om inget annat sägs i denna lag, kostnadsansvar för ersättningar som har bestämts enligt 1.7, 8 eller 9 § lagen (2013:513) om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, eller 2.Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen. Första stycket gäller endast ersättningar som har betalats ut till en patient som vid tiden för den vård ersättningen avser var 1.bosatt inom , eller 2.kvarskriven enligt 16 § folk- bokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistades i lands- tinget. Första stycket gäller endast ersättningar som har betalats ut till en patient som vid tiden för den vård ersättningen avser 1.var bosatt inom , 2.hade skyddad folkbokföring enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistades i . Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (2010:800) att 29 kap. 6 § ska ha följande lydelse. Med en persons hemkommun avses i denna lag den kommun som personen är folkbokförd i. För den som är bosatt i landet För den som är bosatt i landet utan att vara folkbokförd här avses utan att vara folkbokförd här avses med hemkommun den kommun som han eller hon stadigvarande som han eller hon stadigvarande vistas i eller, om han eller hon vistas i eller, om han eller hon saknar stadigvarande vistelseort, den kommun som han eller hon för den kommun som han eller hon för Detsamma gäller den som är Detsamma gäller den som har skyddad folkbokföring enligt 16 § enligt 16 § folkbokföringslagen folkbokföringslagen (1991:481). (1991:481). Med hemlandsting avses det landsting som hemkommunen hör till. Denna lag träder i kraft . Efter remiss har följande instanser yttrat sig över betänkandet: ombudsmän, , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitie- , , , Social- , , , Kronofogde- myndigheten, i , i Västra , i , , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, universitet, , , Transportstyrelsen, , , Statens jordbruksverk, Lantmäteriet, , , kommun, kommun, , kommun, , för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks), och Kommuner och Landsting. Följande remissinstanser har avstått från att yttra sig över betänkandet: i , läns landsting, och Svensk Försäkring. Följande remissinstanser har inte kommit in med något yttrande: kommun, , kommun, kommun, , Västra , Barnens Rätt i Samhället (), , , Föreningen , Män för jämställdhet, , kvinno- och tjejjour, Stiftelsen , , Tidningsutgivarna, (UC). Yttrande har vidare kommit in från: Föreningen och Gryning vård. Sammanfattning av betänkandet Kvalificerad välfärdsbrottslighet – förebygga, förhindra, upptäcka och beivra (SOU 2017:37) Sammanfattningen omfattar endast de förslag som denna proposition behandlar. Utredningen har fått i uppdrag att göra en översyn av välfärdsstatens förmåga att stå emot organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet. Syftet är enligt direktivet att identifiera risker i välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade eller skattesubventionerade system för att därigenom kunna säkerställa en korrekt användning av offentliga medel samt effektivt förebygga och beivra brottslighet av detta slag. I uppdraget har ingått att göra en kartläggning av den ekonomiska brottslighet som i organiserade och systematiska former riktas mot dessa system och att identifiera riskfaktorer i de system som är mest brottsutsatta. Utredningen har vidare fått i uppgift att se över funktionen för uppföljning och kontroll hos brottsutsatta myndigheter och analysera de brottsbekämpande myndigheternas förutsättningar att utreda och beivra denna brottslighet. I detta sammanhang har utredningen även haft i uppgift att föreslå åtgärder. Därutöver har uppdraget bestått i att se över ett antal särskilt utpekade frågor. Det har gällt frågor om näringsförbudens tillämpning i sammanhang av brott mot välfärdssystemen, behovet av och förutsättningar för en spärrtid för företag som har missbrukat väl- färdssystemen samt riskerna med att godta kontanta betalningar som grund för beslut om utbetalningar från välfärdssystemen. Vi har också haft i uppdrag att överväga vilka för- och nackdelar det finns med att i högre grad samordna utbetalningar från välfärdssystemen. Uppdraget utgår från den organiserade och systematiska ekonomiska brottslighet som riktas mot välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade och skattesubventionerade system. En central uppgift har således varit att identifiera denna brottslighet. Detta har vi gjort genom att kartlägga den brottslighet som vi menar är att anse som organiserad och systematisk i detta sammanhang. Kartläggningen har därefter fått ligga till grund för riskinventeringen. Utifrån de risker som identifierats har vi tagit fram förslag till de åtgärder som vi menar är mest angelägna att genomföra. Uppdraget är mycket omfattande och vissa avgränsningar utöver dem som redan framgår av direktivet har därför varit nödvändiga att göra. Då det inte finns några fasta eller entydiga definitioner av begreppen ekonomisk brottslighet, organiserad och systematisk brottslighet eller av vad som innefattas i begreppen välfärdssystem och andra närliggande skattefinansierade eller skattesubventionerade system har vi varit hänvisade till att definiera begreppen utifrån vårt uppdrag. I arbetet har vi låtit några utgångspunkter styra hur vi tagit oss an uppdraget. Utgångspunkterna har därför också haft stor betydelse för våra resonemang och de förslag som vi lägger. Den första utgångspunkten är att de olika system som ryms inom välfärdsstaten utgör en helhet. Utredningen har anlagt ett systemövergripande perspektiv på uppdraget, eftersom en samlad översyn av myndigheternas kontroll ger en bättre möjlighet till jämförelser mellan de olika myndigheternas arbetssätt och strukturer. Detta innebär att det blir naturligt och mest ändamålsenligt att också identifiera de övergripande och gemensamma riskerna för brottsliga angrepp på välfärdssystemen och föreslå åtgärder utifrån ett sådant angreppssätt. De behov av förändringar som utredningen har identifierat kan vara alltifrån mycket övergripande och så omfattande att de inte ryms inom ramen för vårt uppdrag, till sådana som på detaljnivå anses motiverade att genomföra i syfte att skapa ett mer samordnat och enhetligt system för att förebygga och beivra brottsligheten. Den andra utgångspunkten är att kontroll är det mest ändamålsenliga verktyget för att motverka avsiktliga felaktiga utbetalningar. En väl avvägd och ändamålsenlig kontroll hos myndigheterna har en viktig brottsförebyggande funktion. Kontrollerna ska sättas in i handläggningsprocessen, vilket har finansiella fördelar för den offentliga sektorn och i högre grad leder till att besluten blir rätt från början. Den tredje utgångspunkten är att det krävs att myndigheterna arbetar aktivt och reagerar mot dem som i organiserade och systematiska former ägnar sig åt kriminalitet såväl mot den offentliga sektorns inkomster som mot dess utgifter. Detta för att välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade och skattesubventionerade system ska uppfattas som trovärdiga och rättvisa. Kartläggningen omfattar brottslighet som riktas mot flera olika utbetalande aktörer. Dessa är Arbetsförmedlingen, arbetslöshetskassor, , , kommuner, länsstyrelser, , och . Materialet i kartläggningen består av rapporter och tidigare utredningar som berör brottsligheten, annan myndighetsintern information om brottsligheten samt av brottsanmälningar som gjorts av aktörerna. I kartläggningen har även ett antal domar tagits med som enligt vår mening på ett bra sätt illustrerar vilken typ av brottslighet som aktörerna utsätts för. Det mest omfattande materialet i kartläggningen utgörs av brottsanmälningar, då totalt 7 350 anmälningar har analyserats. Det första steget i kartläggningen har varit att analysera vilken brottslighet som omfattas av vårt uppdrag, vilken vi har valt att benämna kvalificerad välfärdsbrottslighet. Med detta begrepp menar vi brott som innehåller ett eller flera moment som anses mer avancerade eller mer samhällsskadliga än i normalfallet. Det kan vara fråga om att en person har använt oriktiga handlingar, t.ex. anställningshandlingar eller identitetshandlingar, eller felaktigt mottagit ersättningar . Avgörande för om ett brott har ansetts omfattas av vårt uppdrag har varit en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Det andra steget i analysen har bestått i att identifiera vilka system som är utsatta och vad som vid en samlad bedömning kan anses utgöra gemensamma kännetecken hos den kvalificerade brottsligheten. Det finns naturligtvis en rad begränsningar i en sådan kartläggning som vi har valt att genomföra. Vi menar dock att kartläggningen ger en bra och rättvisande bild över den allvarliga brottslighet som riktas mot välfärdssystemen. Vi bedömer att samtliga utbetalande aktörer som ingår i kartläggningen i varierande grad är utsatta för kvalificerad välfärdsbrottslighet. Det finns också skäl att fråga sig om även utbetalningssystem som inte har förekommit i några brottsanmälningar kan vara brottsutsatta. Anledningen till detta är att det inte har framkommit någon information om att ett visst utbetalningssystem skulle skilja sig från övriga i någon avsevärd mån i fråga om utformning eller handläggning som skulle ha betydelse ur kontroll- eller brottssynpunkt. Det är dessutom så att flera av de kännetecken på brottsligheten som identifierats gäller för välfärdssystemen och brottsligheten generellt, varför man kan misstänka att fler system kan vara utsatta. Ett övergripande kännetecken på den kvalificerade välfärds- brottsligheten är att den inriktar sig på de svagare punkterna i väl- färdssystemen där uppgifterna inte kontrolleras i tillräcklig utsträckning eller är svåra att kontrollera. Ett annat sådant kännetecken är att brottsligheten utnyttjar svagheterna i den materiella lagstiftningens konstruktion. Mer konkreta kännetecken är att det ofta är fråga om höga belopp, ersättning som har mottagits , användande av oriktiga intyg, användande av företag som brottsverktyg samt att flera personer är inblandade i de brottsliga uppläggen. Det förekommer även olika typer av internationella kopplingar i denna typ av brottslighet. När det gäller att uppskatta brottslighetens omfattning har sådana försök gjorts tidigare av såväl andra utredningar som myndigheter. Detta är en mycket svår uppgift och de tidigare uppskattningarna är inte invändningsfria. Det är därför vanskligt att motivera olika åtgärder med sådana uppskattningar som grund. Vi har i stället tagit fram våra förslag till förändringar utifrån de risker som vi har uppmärksammat och med beaktande av hur allvarligt vi har bedömt att dessa risker påverkar förtroendet för välfärdssystemen. Detta innebär att vi inte gör någon uppskattning av brottslighetens omfattning. När det gäller den anmälda brottslighetens beloppsmässiga storlek kan vi emellertid konstatera att det belopp som totalt har anmälts för samtliga aktörer under de granskade perioderna uppgår till varav avser kvalificerad välfärdsbrottslighet (). Det innebär att en mycket stor del av det totala anmälda beloppet kan hänföras till kvalificerad välfärdsbrottslighet. Den brottslighet som faktiskt både upptäcks och anmäls avviker markant från de beloppsmässiga bedömningar som har gjorts av storleken på avsiktligt felaktiga utbetalningar. Detta oavsett hur nära verkligheten dessa tidigare uppskattningar ligger. beror skillnaderna på i huvudsak två faktorer, dels att mörkertalet är mycket stort, dels att brott som faktiskt upptäcks inte anmäls. I kartläggningen har vi identifierat ett antal riskfaktorer i såväl de utsatta välfärdssystemen som vid bekämpandet av brott mot dessa system. Det är endast de risker som enligt vår bedömning är särskilt stora och angelägna att motverka som har tagits upp. Vi har valt att lyfta fram tre övergripande riskfaktorer. Det handlar för det första om att uppgifter i de register som har betydelse för utbetalningar från välfärdssystemen inte speglar verkliga förhållanden, framför allt uppgifter som är registrerade i folk- bokföringsdatabasen. Dessa uppgifter spelar en viktig roll för beslut om utbetalningar från välfärdssystemen. Det gäller även uppgifter som registreras av , vilket försvårar de brottsbekämpande myndigheternas förutsättningar att utreda och lagföra brottsligheten. För det andra menar vi att beslutsunderlaget hos de utbetalande aktörerna utgör en riskfaktor. Förutsättningarna för att inhämta och kontrollera lämnade uppgifter är inte ändamålsenliga och väl avvägda och det finns därför risk att beslut om ersättningar från välfärdssystemen blir felaktiga eftersom de fattas på felaktiga beslutsunderlag. Detta gäller särskilt uppgifter om företag. En tredje riskfaktor är att de brottsbekämpande myndigheterna inte har de förutsättningar som är nödvändiga för att brott mot välfärdssystemen ska kunna utredas och beivras i tillräcklig omfattning. Vi föreslår att ska ges möjlighet att avregistrera personnummer från folkbokföringen om den registrerade uppgiften är uppenbart felaktig. För att ge bättre förutsättningar för kontroll i vissa ärenden föreslår vi att folkbokföringsverksamhet ska få göra besök på den adress där den enskilde är eller kan antas vara bosatt för bedömningen av folkbokföring. För att markera allvaret med att lämna oriktiga uppgifter vid folkbokföring eller underlåta att uppfylla sin anmälningsskyldighet menar vi att ett nytt folkbokföringsbrott bör införas. Vidare föreslås att det införs en skyldighet för att anmäla brott mot folkbokföringslagen. Här redovisas endast de lagförslag som denna proposition behandlar. Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Härigenom föreskrivs i fråga om folkbokföringslagen (1991:481) att det införs fyra nya paragrafer, 22 §, 32 a §, 42 § och 43 §, och närmast före 42 § en ny rubrik med följande lydelse. får även av andra skäl än de som anges i 19–21 §§ När det behövs för bedömningen av frågan om folkbokföring får göra besök på den adress där den enskilde är, har uppgett sig vara eller kan antas vara bosatt. Den som uppsåtligen lämnar oriktig uppgift till grund för beslut om folkbokföring döms, om åtgärden innebär fara i bevis- hänseende, för folkbokföringsbrott till böter eller fängelse . Detsamma gäller den som inte fullgör sin anmälnings- skyldighet enligt 25–27 §§. Är brottet med hänsyn till att det ingått i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning eller annars att anse som grovt, döms för grovt folkbok- föringsbrott till fängelse i högst . I ringa fall ska inte dömas till ansvar. ska göra anmälan till eller till åklagare så snart det finns anledning att anta att brott enligt denna lag har begåtts. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet ska ha följande lydelse. För de ändamål som anges i 1 kap. 4 § får följande uppgifter behandlas 1.person- eller samordningsnummer, 7.folkbokföringsfastighet, lägenhetsnummer, folkbokföringsort, distrikt och folkbokföring under särskild rubrik, 10.make, barn, föräldrar, vårdnadshavare och annan person som den registrerade har samband med inom folkbokföringen, 11.samband enligt 10 som är grundat på adoption, 12.inflyttning från utlandet, 13. avregistrering enligt 19– 13. avregistrering enligt 19– (1991:481), (1991:481), 14.anmälan enligt 5 kap. 2 § vallagen (2005:837), sonen har tilldelats i ett annat sonen har tilldelats i ett annat nordiskt land, och 17. uppehållsrätt för 17. uppehållsrätt för som är folkbokförd. som är folkbokförd, och 18. passnummer. I databasen får uppgifter behandlas som enligt särskilda bestämmelser var antecknade i sådan personakt som avses i 16 § i den upphävda folkbokföringskungörelsen (1967:495), oavsett om uppgifterna är sådana som avses i 1 kap. 6 §. I ärenden om tilldelning av personnummer enligt 18 b § folkbokföringslagen eller samordningsnummer får även anges grunden för tilldelningen och de handlingar som har legat till grund för 1 Senaste lydelse 2013:382. I ärenden om tilldelning av samordningsnummer får även anges uppgift om att det råder osäkerhet om personens identitet. Denna lag träder i kraft . Efter remiss har följande instanser yttrat sig över betänkandet: , Hovrätten för , , , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, , , , , Säkerhetspolisen, Kriminalvården, , , , , , , Inspektionen för vård och omsorg, Myndigheten för delaktighet, Inspektionen för socialförsäkringen, , , , , , Kronofogde- myndigheten, , i län, i län, i län, i , i län, Statskontoret, , , (), institutionen), , , , Arbetsförmedlingen, Inspektionen för arbetslöshets- försäkringen, kommun, Bodens kommun, kommun, , , , , , kommun, , kommun, kommun, , kommun, kommun, , Arbetslöshetskassornas samorganisation (SO), Delegation för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen, Föreningen (), i (LO), Rekonstruktörs- och konkursförvaltarkollegiet (REKON), Svensk Försäkring, , , allmännyttiga bostadsföretag (), Kommuner och Landsting (SKL), () och Vårdföretagarna . Följande remissinstanser har avstått från att yttra sig över betänkandet: ombudsmän, kommun, kommun, , läns landsting, läns landsting, Företagarna och Akademikers (). Följande remissinstanser har inte kommit in med något yttrande: kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, , , Ystads kommun, , , Fastighetsägarna , Handikappförbunden, , Lika unika - federationen mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning, och . Yttrande har vidare kommit in från: , i , , kommun och Småföretagarnas Arbetslöshetskassa.