prop · H503251 · 2018-04-19 00:00:00 — 4.När den behöriga myndigheten genomför de åtgärder som föreskrivs i denna förordning ska den fastställa de olika berörda aktörernas roller och deras ansvarsområden på ett sådant sätt att en strategi med tre nivåer säkerställs, vilket betyder att i första hand de berörda naturgasföretagen, elföretagen i förekommande fall och branschen, i andra hand medlemsstaterna på nationell eller regional nivå och i tredje hand unionen engageras. 5.Kommissionen ska samordna de behöriga myndigheternas verksamhet på regional nivå och unionsnivå enligt denna förordning, bland annat genom den grupp för samordning av gasförsörjningen eller i synnerhet i händelse av en kris på regional nivå eller unionsnivå enligt artikel 12.1 genom den krishanteringsgrupp som avses i artikel 12.4. 6.I händelse av en kris på regional nivå eller unionsnivå ska de systemansvariga för överföringssystemen samarbeta och utbyta information genom det regionala samordningssystemet för gas inrättat av Entso-G. Entso-G ska informera kommissionen och de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna. 7.I enlighet med artikel 7.2 ska de viktigaste gränsöverskridande riskerna för unionens försörjningstrygghet för gas identifieras och mot bakgrund av detta ska riskgrupper inrättas. Riskgrupperna ska ligga till grund för förbättrat regionalt samarbete som ökar försörjningstryggheten för gas och ska göra det möjligt för alla berörda medlemsstater inom eller utanför riskgrupperna att komma överens om lämpliga och verkningsfulla gränsöverskridande åtgärder längs med försörjningskorridorerna i kriser. Förteckningen över sådana riskgrupper och deras sammansättning framgår av bilaga I. Sammansättningen av riskgrupperna ska inte förhindra andra typer av regionalt samarbete som främjar försörjningstryggheten. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 19 för att uppdatera sammansättningen av de riskgrupper som anges i bilaga I genom att ändra den bilagan för att återspegla utvecklingen av de främsta gränsöverskridande riskerna för försörjningstryggheten för gas i unionen och hur den påverkar medlemsstaterna, genom att beakta resultatet från unionsomfattande simulering av scenarier med avbrott i gasförsörjning och infrastruktur som utförts av Entso-G i enlighet med artikel 7.1. Innan uppdateringen genomförs ska kommissionen samråda med gruppen för samordning av gasförsörjningen i den sammansättning som anges i artikel 4.4 angående utkastet till uppdatering. Gruppen för samordning av gasförsörjningen 1.En grupp för samordning av gasförsörjningen ska inrättas i syfte att underlätta samordningen av åtgärderna för försörjningstryggheten för gas. Gruppen för samordning av gasförsörjningen ska bestå av företrädare för medlemsstaterna, särskilt företrädare för deras behöriga myndigheter, samt Byrån för samarbete mellan energitillsyn smyndigheter (nedan kallad byrån), Entso-G och representativa organ inom den berörda industrin och för relevanta kunder. Kommissionen ska i samråd med medlemsstaterna besluta om gruppens för samordning av gasförsörjningen sammansättning och säkerställa att den är helt representativ. Kommissionen ska vara ordförande för gruppen för samordning av gasförsörjningen. Gruppen för samordning av gasförsörjningen ska själv anta sin arbetsordning. 2.Gruppen för samordning av gasförsörjningen ska höras och ska bistå kommissionen, särskilt i följande frågor: a)Försörjningstryggheten för gas, när som helst och framför allt i händelse av en kris. b)All information som är relevant för försörjningstryggheten för gas på nationell och regional nivå och unionsnivå. Europeiska unionens officiella tidning L 280/13 c)Bästa praxis och eventuella riktlinjer till alla berörda parter. d)Graden av försörjningstryggheten för gas, riktmärken och bedömningsmetoder. e)Scenarier på nationell och regional nivå och unionsnivå samt prövning av nivåer på beredskapen. f)Bedömning av de förebyggande åtgärdsplanerna och krisplanerna, samstämmigheten mellan de olika planerna samt genomförandet av de åtgärder som anges i dessa. g)Samordning av åtgärder för hantering av en unionskris med de avtalsslutande parterna i energigemenskapen och med andra tredjeländer. h)Bistånd till de medlemsstater som i första hand berörs. 3.Kommissionen ska regelbundet sammankalla gruppen för samordning av gasförsörjningen och ska dela med sig av den information som mottagits från de behöriga myndigheterna, som den ska se till att kommersiellt känsliga uppgifter behandlas konfidentiellt. 4.Kommissionen får sammankalla gruppen för samordning av gasförsörjningen i en sammansättning som är begränsad till medlemsstaternas företrädare och i synnerhet deras behöriga myndigheters företrädare. Kommissionen ska sammankalla gruppen för samordning av gasförsörjningen med denna begränsade sammansättning om en eller flera av medlemsstaternas företrädare och i synnerhet deras behöriga myndigheters företrädare begär detta. I detta fall ska artikel 16.2 inte tillämpas. 1.Varje medlemsstat eller, när en medlemsstat så beslutar, dess behöriga myndighet ska säkerställa att nödvändiga åtgärder vidtas så att den tekniska kapaciteten hos den infrastruktur som återstår, beräknad i enlighet med N – 1-formeln i punkt 2 i bilaga II, efter ett avbrott i den största enskilda gasinfrastrukturen, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 i denna artikel, kan tillgodose den totala efterfrågan på gas i det beräknade området med exceptionellt hög efterfrågan på gas, vilket statistiskt sett inträffar en gång . Detta ska genomföras med beaktande av trender i gasförbrukningen, de långsiktiga konsekvenserna av energieffektivitetsåtgärder och utnyttjandegraden för den befintliga infrastrukturen. Den skyldighet som fastställs i första stycket i denna punkt ska inte påverka ansvaret för de systemansvariga för överföringssystemen att göra motsvarande investeringar eller de skyldigheter som de systemansvariga för överförings systemen har som föreskrivs i förordning (EG) nr 715/2009 och direktiv /73/EG. 2.Skyldigheten att säkerställa att den återstående infrastrukturen har teknisk kapacitet att tillgodose den totala efterfrågan på gas enligt punkt 1 i denna artikel ska också anses vara uppfylld om den behöriga myndigheten i den förebyggande åtgärdsplanen kan visa att ett avbrott i gasförsörjningen i tillräcklig utsträckning kan kompenseras genom lämpliga marknadsbaserade åtgärder på efterfrågesidan. För detta ändamål ska N – 1-formeln beräknas på det sätt som anges i punkt 4 i bilaga II. 3.Om det är lämpligt utifrån den riskbedömning som avses i artikel 7 får de behöriga myndigheterna i angränsande medlemsstater komma överens om att gemensamt fullgöra den skyldighet som fastställs i punkt 1 i den här artikeln. I detta fall ska de behöriga myndigheterna i riskbedömningen redovisa en beräkning av N – 1-formeln tillsammans med en förklaring i de regionala kapitlen av de förebyggande åtgärdsplanerna av hur den skyldigheten fullgörs genom de överenskomna arrangemangen. Punkt 5 i bilaga II ska tillämpas. 4.De systemansvariga för överföringssystemen ska se till att det finns ständig fysisk kapacitet för transport av gas ibåda riktningarna (nedan kallad kapacitet för flöden i båda riktningarna) i alla sammanlänkningar mellan medlemsstaterna, utom a)i fall av sammanlänkningar till produktionsanläggningar, till LNG-anläggningar och till distributionsnät, eller b)om ett undantag från denna skyldighet har beviljats, efter ingående bedömning och efter samråd med andra medlemsstater och kommissionen i enlighet med bilaga III. Bilaga III ska tillämpas på förfarandet för att möjliggöra eller öka kapaciteten för flöden i båda riktningarna i en sammanlänkning eller för att erhålla eller förlänga ett undantag från denna skyldighet. Kommissionen ska offentliggöra förteckningen över dessa undantag och hålla den uppdaterad. L 280/14 Europeiska unionens officiella tidning Ett förslag om att möjliggöra eller öka kapaciteten för flöden i båda riktningarna eller en begäran om beviljande eller förlängning av ett undantag ska omfatta en kostnads-nyttoanalys utarbetad på grundval av metoden i artikel 11 i och rådets förordning (EU) nr 347/2013 (1) och ska grundas på följande element, nämligen a)en bedömning av efterfrågan på marknaden, b)prognoser för efterfrågan och utbud, c)eventuell ekonomisk inverkan på befintlig infrastruktur, d)en genomförbarhetsstudie, e)kostnaderna för kapacitet för flöden i båda riktningarna inklusive en nödvändig förstärkning av överföringssystemet, och f)fördelarna för försörjningstryggheten för gas med hänsyn till hur kapaciteten för flöden i båda riktningarna eventuellt skulle kunna bidra till att uppfylla de infrastrukturnormer som anges i denna artikel. 6.De nationella tillsynsmyndigheterna ska, i syfte att ge lämpliga incitament när de på ett transparent och detaljerat sätt fastställer eller godkänner tariffer eller metoder i enlighet med artikel 13 i förordning (EG) nr 715/2009 och artikel 41.8 i direktiv /73/EG, ta hänsyn till de faktiska kostnaderna för att fullgöra den skyldighet som fastställs i punkt 1 i den här artikeln och kostnaderna för att möjliggöra kapacitet för flöden i båda riktningarna. 7.Om marknaden inte efterfrågar investeringar för att möjliggöra eller öka kapaciteten för flöden i båda riktningarna, som dock bedöms vara nödvändiga för försörjningstryggheten för gas, och om de investeringarna medför kostnader i fler än en medlemsstat eller i en medlemsstat till förmån för en annan medlemsstat, ska de nationella tillsynsmyndighe terna i alla berörda medlemsstater fatta ett samordnat beslut om fördelningen av kostnaderna innan ett investeringsbeslut fattas. Kostnadsfördelningen ska göras med hänsyn till de principer som beskrivs och de faktorer som anges i artikel 12.4 i förordning (EU) nr 347/2013, i synnerhet i vilken proportionell utsträckning infrastrukturinvesteringarna för ökad försörjningstrygghet för gas i de berörda medlemsstaterna medför fördelar samt de investeringar i den berörda infrastrukturen som redan gjorts. Kostnadsfördelningen ska inte i onödan snedvrida konkurrensen och hindra att den inre marknaden fungerar effektivt och ska syfta till att undvika onödiga snedvridande effekter på marknaden. Den behöriga myndigheten ska säkerställa att all ny överföringsinfrastruktur bidrar till försörjningstryggheten för gas genom att ett väl sammanlänkat nät utvecklas, i förekommande fall även genom ett tillräckligt antal gränsöver skridande inmatnings- och uttagspunkter utifrån efterfrågan på marknaden och de identifierade riskerna. Den behöriga myndigheten ska i riskbedömningen med ett integrerat perspektiv på gas- och elsystemen bedöma om det finns interna flaskhalsar och den nationella inmatningskapaciteten och infrastrukturen, särskilt överföringsnäten, kan anpassa de nationella och gränsöverskridande gasflödena till scenarier med avbrott i den största enskilda gasinfrastruktur på nationell nivå och den största enskilda gasinfrastruktur av gemensamt intresse för riskgruppen som identifierats vid riskbedömningen. Genom undantag från punkt 1 i denna artikel, och om inte annat följer av villkoren som fastställs i denna punkt, ska , och inte vara bundna av, men eftersträva att fullgöra, skyldigheten i den punkten och trygga gasförsörjningen till skyddade kunder i enlighet med artikel 6. Undantaget ska tillämpas på förutsatt att landet a)har minst två sammanlänkningar med andra medlemsstater, b)har minst två olika gasförsörjningskällor, och c)inte har några gaslagringsanläggningar på sitt territorium. Undantaget ska tillämpas på förutsatt att landet a)har minst två sammanlänkningar med andra medlemsstater, b)har minst två olika gasförsörjningskällor, och c)inte har några gaslagringsanläggningar eller någon LNG-anläggning på sitt territorium. (1) och rådets förordning (EU) nr 347/2013 av om riktlinjer för transeuropeiska energiinfra strukturer och om upphävande av beslut nr 1364/2006/EG och om ändring av förordningarna (EG) nr 713/2009, (EG) nr 714/2009 och (EG) nr 715/2009 (EUT L 115, 25.4.2013, s. 39). Europeiska unionens officiella tidning L 280/15 Undantaget ska tillämpas på förutsatt att landet a)inte har någon gastransit till andra medlemsstater på sitt territorium, b)har en årlig inrikes bruttogasförbrukning på mindre än 2 Mtoe, och c)av landets totala primära energiförbrukning kommer från gas. , och ska informera kommissionen om alla eventuella förändringar som inverkar på de förhållanden som fastställs i denna punkt. Det undantag som avses i denna punkt ska upphöra att gälla om minst ett av dessa villkor inte längre uppfylls. Som en del av den nationella riskbedömning som genomförs enligt artikel 7.3 ska , och lämna uppgifter om situationen avseende de villkor som anges i denna punkt och utsikterna för fullgörande av skyldigheten enligt punkt 1 i den här artikeln, med hänsyn till de ekonomiska konsekvenserna av att uppfylla infrastruk turnormerna, gasmarknadens utveckling och gasinfrastrukturprojekt i riskgruppen. På grundval av informationen i den nationella riskbedömningen och om de respektive villkor som fastställs i denna punkt fortfarande uppfylls kan kommissionen besluta att undantaget får fortsätta att gälla under . Om ett positivt beslut fattas ska förfarandet i detta stycke upprepas . Den behöriga myndigheten ska kräva att naturgasföretag, som den identifierar, vidtar åtgärder för att säkerställa gasförsörjning till medlemsstatens skyddade kunder i vart och ett av följande fall: a)Vid extrema temperaturer som statistiskt sett inträffar en gång . b)med exceptionellt hög efterfrågan på gas som statistiskt sett inträffar en gång . c)i händelse av ett avbrott i den största enskilda gasinfrastrukturen under genomsnittliga vinterför hållanden. ska varje medlemsstat meddela till kommissionen sin definition av skyddade kunder, de skyddade kundernas årliga gasförbrukningsvolymer och hur stor andel dessa förbrukningsvolymer utgör av den totala årliga slutliga gasförbrukningen i den medlemsstaten. Om en medlemsstat i sin definition av skyddade kunder inbegriper de kategorier som avses i artikel 2.5 a eller b ska den precisera de gasförbrukningsvolymer som motsvarar kunder som hör till dessa kategorier och den andel som var och en av dessa grupper av kunder utgör i förhållande till den totala årliga slutliga gasförbrukningen. Den behöriga myndigheten ska identifiera de naturgasföretag som avses i första stycket i denna punkt och ange dem i planen för förebyggande åtgärder. Eventuella nya icke-marknadsbaserade åtgärder som planeras för att säkerställa försörjningsnormerna för gas ska följa det förfarande som fastställs i artikel 9.4–9.9. Medlemsstaterna får fullgöra skyldigheten i första stycket genom att tillämpa energieffektivitetsåtgärder eller genom att ersätta gas med en annan energikälla, bland annat förnybara energikällor, i den mån samma skyddsnivå uppnås. All eventuell utökning av försörjningsnormer för gas med en längre varaktighet än den period som avses i punkterna 1 b och c eller eventuella ytterligare skyldigheter som införts av gasförsörjningstrygghetsskäl ska grundas på riskbedömningen, ska anges i den förebyggande åtgärdsplanen och ska a)vara förenliga med artikel 8.1, b)inte inverka negativt på någon annan medlemsstats möjlighet att trygga gasförsörjningen till sina skyddade kunder i enlighet med denna artikel i händelse av en kris på nationell eller regional nivå eller unionsnivå, och c)vara förenliga med artikel 12.5 i händelse av en kris på regional nivå eller unionsnivå. Kommissionen får kräva en motivering som visar varför eventuella åtgärder som avses i första stycket är förenliga med de villkor som fastställs i det stycket. En sådan motivering ska offentliggöras av den behöriga myndigheten i den medlemsstat som inför åtgärden. L 280/16 Europeiska unionens officiella tidning Varje ny icke-marknadsbaserad åtgärd enligt första stycket i denna punkt som antas den … eller efter ska följa det förfarande som fastställs i artikel 9.4–9.9. 3.Efter utgången av de tidsperioder som fastställts av den behöriga myndigheten i enlighet med punkterna 1 och 2 eller vid strängare förhållanden än de som fastställs i punkt 1 ska den behöriga myndigheten och naturgasföretagen bemöda sig om att i största möjliga utsträckning upprätthålla gasförsörjningen, i synnerhet till skyddade kunder. 4.De skyldigheter som åläggs naturgasföretag för att uppfylla försörjningsnormerna för gas enligt denna artikel ska vara icke-diskriminerande och får inte leda till en orimlig börda för dessa företag. Naturgasföretag ska ha rätt att fullgöra sina skyldigheter enligt denna artikel på regional nivå eller unionsnivå, i förekommande fall. De behöriga myndigheterna får inte kräva att försörjningsnormerna för gas i denna artikel uppfylls på grundval av infrastruktur som är lokaliserad enbart inom deras territorium. De behöriga myndigheterna ska säkerställa att förutsättningar skapas för försörjning till skyddade kunder utan att detta hindrar den inre energimarknadens funktion, och till ett pris som respekterar leveransernas marknadsvärde. Entso-G ska senast den 1 simulering av scenarier med avbrott i gasförsörjning och infrastruktur. Simuleringen ska inbegripa identifiering och i kriser och även identifiera vilka medlemsstater som kan hantera identifierade risker, inklusive med hänsyn till LNG. Scenarierna med avbrott i gasförsörjning och infrastruktur och metoderna för simuleringen ska fastställas av Entso-G i samarbete med gruppen för samordning av gasförsörjningen. Entso-G ska säkerställa en lämplig nivå av öppenhet och tillgång till de modellantaganden som använts vid dessa scenarier. Den unionsomfattande simuleringen av scenarier med avbrott i gasförsörjning och infrastruktur ska upprepas , om inte omständigheterna kräver att uppdateringar genomförs oftare. De behöriga myndigheterna inom varje riskgrupp som förtecknas i bilaga I ska göra en gemensam bedömning på riskgruppsnivå (nedan kallad gemensam riskbedömning) av alla relevanta riskfaktorer, till exempel naturkatastrofer och tekniska, kommersiella, sociala, politiska och andra risker som skulle kunna leda till att de viktigaste gränsöverskridande risker för försörjningstryggheten för gas som riskgruppen skapades för förverkligas. De behöriga myndigheterna ska beakta resultaten av de simuleringar som avses i punkt 1 i denna artikel vid utarbetandet av riskbedömningar, förebyggande åtgärdsplaner och krisplaner. De behöriga myndigheterna i varje riskgrupp ska komma överens om en samarbetsmekanism för att genomföra den gemensamma riskbedömningen och rapportera om den till gruppen för samordning av gasförsörjningen tidsfristen för anmälan av den gemensamma riskbedömningen och dess uppdateringar löper ut. På begäran av en behörig myndighet kan kommissionen ha stödjande roll vid utarbetandet av den gemensamma riskbedömningen, framför allt när det gäller inrättandet av samarbetsmekanismen. Om de behöriga myndigheterna i en riskgrupp inte kommer överens om en samarbetsmekanism, ska kommissionen efter samråd med de berörda behöriga myndigheterna föreslå en samarbetsmekanism för denna riskgrupp. De berörda behöriga myndigheterna ska komma överens om en samarbetsmekanism för den riskgruppen och ska då i största möjliga utsträckning beakta kommissionens förslag. tidsfristen för anmälan av den gemensamma riskbedömningen eller dess uppdateringar löper ut, ska varje behörig myndighet utbyta och uppdatera inom den överenskomna samarbetsmekanismen alla nationella uppgifter som är nödvändiga för utarbetandet av den gemensamma riskbedömningen, framför allt för tillämpning av de olika scenarier som avses i punkt 4 c. 3.Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat ska göra en nationell riskbedömning (nedan kallad nationell riskbedömning) av alla relevanta risker som påverkar försörjningstryggheten för gas. En sådan bedömning ska vara fullt förenlig med antaganden och resultat från den eller de gemensamma riskbedömningarna. 4.De riskbedömningar som avses i punkterna 2 och 3 i denna artikel ska utföras på följande sätt i tillämpliga fall: a)Genom att använda de normer som anges i artiklarna 5 och 6. Riskbedömningen ska beskriva beräkningen av N – 1-formeln på nationell nivå och där så är lämpligt omfatta en beräkning av N – 1-formeln på regional nivå. Riskbedömningen ska också inbegripa de antaganden som använts, inklusive när så är lämpligt antagandena för beräkning av N – 1-formeln på regional nivå, och de uppgifter som krävs för en sådan beräkning. Beräkningen av N – 1-formeln på nationell nivå ska åtföljas av en simulering av ett avbrott i den största enskilda gasinfrastrukturen med hjälp av hydrauliska modeller för det nationella territoriet samt en beräkning av N – 1-formeln med beaktande av en lagrad gasmängd på respektive av den högsta arbetsvolymen. Europeiska unionens officiella tidning L 280/17 b)Genom att beakta alla relevanta nationella och gränsöverskridande omständigheter, särskilt marknadsstorlek, nätkonfiguration, faktiska flöden, inklusive utflöden från de berörda medlemsstaterna, möjligheten till fysiska flöden av gas i båda riktningarna, inklusive det eventuella behovet av därav följande förstärkning av överföringssystemet, förekomsten av produktion och lagring, gasens betydelse i energimixen, särskilt i förhållande till fjärrvärme- och elproduktion och för industriverksamheter, samt hänsynstaganden rörande säkerhet och gaskvalitet. c)Genom att tillämpa olika scenarier med exceptionellt stor efterfrågan på gas och avbrott i gasförsörjningen, med beaktande av historik, sannolikhet, årstid, frekvens och varaktighet för deras förekomst och en bedömning av deras sannolika konsekvenser, till exempel i) avbrott i den infrastruktur som är relevant för försörjningstryggheten för gas, särskilt överföringsinfrastruktur, lager eller LNG-terminaler, inbegripet den största gasinfrastruktur som identifierats för beräkningen av N – 1-formeln, ii)avbrott i försörjningen från leverantörer i tredjeländer samt, i förekommande fall, geopolitiska risker. d)Genom att kartlägga riskernas växelverkan och samband mellan medlemsstaterna i riskgruppen och med andra medlemsstater eller andra riskgrupper, när så är lämpligt, inbegripet, vad gäller sammanlänkningar, gränsöver skridande försörjning, gränsöverskridande tillträde till lagringsanläggningar och kapacitet för flöden i båda riktningarna. e)Genom att ta hänsyn till de risker som är förenade med kontroll över infrastruktur som är relevant för att trygga gasförsörjningen i den mån de bland annat kan innefatta en risk för underinvesteringar, för undergrävande av diversifieringen, för felaktig användning av befintlig infrastruktur eller för överträdelser av unionsrätten. f)Genom att ta hänsyn till den maximala sammanlänkningskapaciteten vid varje inmatningspunkt och uttagspunkt vid gränserna samt olika lagerfyllnadsnivåer. 5.De gemensamma och nationella riskbedömningarna ska utarbetas i enlighet med relevant mall i bilaga IV eller V. Vid behov kan medlemsstaterna inkludera ytterligare information. Kommissionen ska ges befogenhet att, efter samråd med gruppen för samordning av gasförsörjningen, anta delegerade akter i enlighet med artikel 19 med avseende på ändringar av mallarna i bilagorna IV och V i syfte att återspegla erfarenheterna från tillämpningen av denna förordning, som medlemsstaternas administrativa börda minskas. 6.Naturgasföretag, industriella gaskunder, de relevanta organisationer som företräder hushållskundernas och de industriella gaskundernas intressen liksom medlemsstaterna och, när de inte är de behöriga myndigheterna, de nationella tillsynsmyndigheterna, ska samarbeta med de behöriga myndigheterna och på begäran tillhandahålla dem all information som krävs för gemensamma och nationella riskbedömningar. 7.När den första gemensamma riskbedömningen har godkänts av alla medlemsstaterna i riskgruppen ska den och de nationella riskbedömningarna anmälas till kommissionen .