prop · H503169 · 2018-03-19 00:00:00 — den enskilde som överklagar ett beslut att förstöra eller sälja egendom. Motpart i domstol bör vara den fysiska eller juridiska person som driver hemmet för vård eller boende. Stycket bör därför justeras. Med beaktande av de synpunkter avseende remissens förslag till ny lag som nu framförts får lagen följande lydelse. Denna lag tillämpas vid hem för vård eller boende som drivs av en kommun eller ett landsting. Lagen tillämpas också i sådan enskild verksamhet i form av hem för vård eller boende som har tillstånd enligt 7 kap. 1 § första stycket 1 socialtjänst- lagen (2001:453). Lagen tillämpas inte vid sådana särskilda boendeformer som avses i 5 kap. 5 § andra stycket eller 5 kap. 7 § tredje stycket socialtjänstlagen. Lagen tillämpas inte heller vid hem för vård eller boende som driver eller med stöd av 6 kap. 3 § andra stycket socialtjänstlagen uppdragit åt en kommun eller landsting att driva. Den som förestår verksamheten vid hemmet får besluta att de som vårdas där inte får inneha 3.injektionssprutor, kanyler eller andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika, eller 4.någon annan egendom som kan skada den som vårdas eller någon annan eller äventyra säkerheten vid hemmet. Om egendom som omfattas av ett beslut enligt 2 § påträffas inom hemmet får den omhändertas. Detsamma gäller narkotika, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel och sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot hälsofarliga varor. Om ett föremål som har omhändertagits enligt X § kan antas bli förverkat enligt 36 kap. 3 § , 6 § narkotikastrafflagen (1968:64), 5 § lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål, 5 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 9 kap. 5 § vapenlagen (1996:67) eller 5 § lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, ska den som förestår verksamheten vid hemmet skyndsamt anmäla omhändertagandet till Polismyn- digheten. Beslutet att omhänderta får bestå tills frågan om föremålet ska tas i beslag har prövats. Den som förestår verksamheten vid hemmet ska låta förstöra omhändertagen egendom som avses i 2 § 1–3 om värdet är ringa eller det annars kan anses för- svarligt. I annat får egendomen säljas. Belopp som erhållits vid försäljningen tillfaller staten. [Egendom som avses i 2 § 4 …] Beslut att [omhänderta,] förstöra eller sälja egendom enligt 3 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Den som driver ett hem för vård eller boende är motpart till den enskilde som överklagar ett beslut att förstöra eller sälja egendom enligt 3 §. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Förslaget till lag om ändring i lagen om allmänna förvaltnings- domstolar Tredje stycket 3 bör inledas enligt följande. 3. mål om omhändertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, mål om vård vid en låsbar enhet enligt 15 b § samma lag, mål om vård i avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om vård i enskildhet enligt 15 d § samma lag, / … / Förslaget till lag om ändring i lagen om vård av missbrukare i vissa fall Enligt remissen ska orden ”enligt denna lag” utgå i paragrafens inledning som lyder ”Den som vårdas enligt denna lag …”. Med ändringen avses att åstadkomma att paragrafen – liksom 16 § LVU – även ska gälla för dem som vårdas frivilligt på ett LVM-hem. Lagrådet avstyrker förslaget och hänvisar till vad Lagrådet anför vid 16 § LVU och Lagrådets inledande synpunkter till LVU. Lagrådet hänvisar till vad Lagrådet anför vid 17 a § LVU och föreslår att paragrafen formuleras enligt följande. Den intagne är, om inte annat motiveras av medicinska eller liknande skäl, skyldig att vid ankomsten till LVM-hemmet lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv- eller svettprov för kontroll av om han eller hon är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådan vara som om- fattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Den intagne får uppmanas att lämna prov endast om det finns anledning till det. Första stycket första meningen gäller också om det under vistelsen i hemmet kan misstänkas att den intagne är påverkad av någon sådan dryck eller vara eller något sådant medel som anges i första stycket. Lagrådet hänvisar till vad Lagrådet anför vid 17 b § LVU och föreslår att paragrafen formuleras enligt följande. Om det behövs för att genomföra vården eller upprätthålla ordningen vid hem- met, får den intagnes bostadsrum och andra slutna förvaringsställen som den in- tagne disponerar undersökas (rumsvisitation). En rumsvisitation får endast ut- föras för att söka efter föremål som den intagne enligt 31 § inte får inneha. En rumsvisitation ska genomföras i närvaro av ett vittne. All den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas. Lagrådet hänvisar till vad Lagrådet anför vid 17 c § LVU och föreslår att paragrafen formuleras enligt följande. Om det behövs för att genomföra vården eller upprätthålla ordningen vid hem- met, får säkerhetskontroll genomföras med metalldetektor eller annan liknande anordning på de LVM-hem som bestämmer. Det ska för varje LVM-hem anges i vilka situationer kontroller får genomföras på intagna som vårdas enligt denna lag. Sådan kontroll får bara genomföras för att söka efter föremål som den intagne enligt 31 § inte får inneha. Lagrådet hänvisar till vad Lagrådet anför vid 18 § LVU. I uppräkningen bör 31 § behållas. Lagrådet hänvisar till vad Lagrådet anför vid 15 b § LVU och föreslår att paragrafen formuleras enligt följande. Den som vårdas enligt denna lag i ett LVM-hem för särskilt noggrann tillsyn får hindras att lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning i rörelsefri- heten som är nödvändig för att vården ska kunna genomföras. Den intagne får beredas vård vid en enhet inom hemmet som är låsbar eller på något annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn (vård vid låsbar enhet), 1.om det är nödvändigt med hänsyn till den intagnes, övriga intagnas eller personalens säkerhet, eller 2.om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne avviker eller för att i övrigt genomföra vården. Den som vårdas vid en låsbar enhet ska ges möjlighet att vistas utomhus och att ägna sig åt fysisk aktivitet eller någon fritidssysselsättning. Den intagne får vårdas inom en sådan enhet i följd. Om särskilda behandlingsskäl föranleder det, får dock vården vid enheten pågå , förutsatt att någon av de omständigheter som anges i andra stycket fort- farande gäller och att den intagne ges möjlighet till vistelse i öppnare former eller utanför hemmet. Lagrådet hänvisar till vad Lagrådet anför vid 15 c § LVU om att i lag- texten tillfoga uttrycket ”vård i avskildhet” inom parentes. Lagrådet hänvisar till vad Lagrådet anför vid 20 d § LVU om att para- grafen bör utgå och underrättelseskyldigheten regleras i förordning. Första stycket 2 och 3 bör lyda enligt följande. 2.innebär inskränkningar i särskilt fall av rätten för den som vistas i hemmet att enligt 33 a § använda elektroniska kommunikationstjänster eller ta emot besök, 3.gäller vård på en låsbar enhet enligt 34 §, Förslaget till lag om ändring i lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga Lagens tillämplighet på unga som vårdas frivilligt I remissen föreslås att vissa bestämmelser som gäller s.k. särskilda be- fogenheter, bl.a. 16 § om berusningsmedel m.m., ska ändras så att de gäller alla som vårdas på ett särskilt ungdomshem, även dem som vårdas där frivilligt. Ändringen i 16 § har sin grund i förslaget till den nya lag om förbud mot innehav av berusningsmedel m.m. vid hem för vård eller boende (lagförslag 1) och motiveras med att det är viktigt att bestämmel- serna om berusningsmedel m.m. är lika för alla som vårdas på särskilda ungdomshem och i olika former av hem för vård eller boende. Bestämmelserna i 16 § gäller redan, vilket också framhålls i remissen, för unga som vårdas frivilligt på ett särskilt ungdomshem genom en tillämp- ning av 18 §. Enligt den bestämmelsen kan SiS, efter regeringens bemyn- digande, bestämma att 16 § (och 17 § med regler om kroppsvisitation m.m.) ska gälla alla som vårdas i ett särskilt ungdomshem. Bestämmel- sen i 18 § är parallell till motsvarande bestämmelse i LVM som i sin tur infördes för att kunna integrera vård enligt LVM med olika former av frivilligvård (prop. 1983/84:174 s. 32, jfr prop. 1981/82:8 s. 94 f.). Enligt remissen har SiS fattat beslut med stöd av 18 § beträffande alla särskilda ungdomshem. LVU är en tvångslagstiftning och det är enligt Lagrådets mening klart olämpligt att utforma vissa av bestämmelserna i lagen så att de gäller även den frivilliga vården. Det gör också regleringen otydlig. Det blir en märklig ordning om t.ex. 16 § gäller direkt för unga som vårdas frivilligt medan andra bestämmelser, 17 § och ytterligare nya bestämmelser (se nedan), också ska gälla för frivilligvården men då genom 18 §. LVU bör även i fortsättningen förbehållas unga som tvångsvårdas enligt lagen och 18 § utgöra en brygga mellan LVU och frivilligvården. Lagrådet avstyrker alltså förslaget att 16 § ska gälla även dem som vårdas frivilligt och förordar att 16 § behålls i uppräkningen i 18 §. Lagrådet godtar förslaget att uppräkningen i 18 § ska kompletteras med ytterligare åtgärder som därmed kan tillgripas mot alla som vårdas på ett Det gäller 17 b § (rumsvisitation) och 17 c § (skyddsvisitation). Bestämmelserna är ägnade att upprätthålla ordning och säkerhet på de särskilda ungdomshemmen och bör lämpligen gälla även dem som vårdas där frivilligt. När det gäller olika bestämmelser som inte räknas upp i 18 § – t.ex. 17 a § om blod- och urinprov – får det i den behandlingsplan eller motsvarande som ligger till grund för den fri- villiga vården anges vad som gäller för vistelsen och vilka konsekven- serna blir om den unge bryter mot dessa villkor (prop. 2000/01:80 s. 118 f.). Särskilda befogenheter enligt 15 a, 15 b, 15 c och 17 a §§ Enligt remissen ändras 15 a, 15 b, 15 c och 17 a §§ bl.a. för att tydliggöra att de endast gäller dem som vårdas på någon grund som anges i 3 §. Enligt remissen är det också så de har tillämpats av SiS. Övriga paragrafer som reglerar särskilda befogenheter (15, 16, 17 och 19 §§) gäller den ”som omfattas av bestämmelserna i 15 §”, dvs. den som vårdas på någon grund som anges i 3 § (eget beteende) och vistas på ett särskilt ungdomshem. Bestämmelserna i 15 a, 15 b, 15 c och 17 a §§ har ingen sådan begränsning utan gäller ”den intagne”. De infördes då 26–28 §§ socialtjänstförordning i princip ordagrant flyttades över till LVU och skyldigheten att lämna bl.a. urinprov lagreg- lerades. Förordningsbestämmelserna – som samtliga avsåg ”den intagne” gällde för lagändringen (SFS 1993:751) unga som vårda- des i ett särskilt ungdomshem, dvs. även dem som vårdades på någon grund som anges i 2 § (olämplig miljö). Det redovisas i förarbetena inga överväganden i frågan för vilka unga de nya bestämmelserna skulle gälla (prop. 2000/01:80). Mot den bakgrunden kan bestämmelserna i 15 a, 15 b, 15 c och 17 a §§ inte förstås på annat sätt än att de även gäller för unga som vårdas på någon grund som anges i 2 §. Lagrådet instämmer således inte i den i remissen redovisade bedöm- ningen att det är fråga om att tydliggöra något som redan gäller men har ingen erinran mot att paragraferna ändras så att regleringen rörande de särskilda befogenheterna blir tydlig och enhetlig och att de anpassas till hur de tillämpas i praktiken. Lagrådet tillstyrker alltså att 15 a, 15 b, 15 c och 17 a §§ ändras så att de bara ska gälla i fråga om någon som omfattas av bestämmelserna i 15 § och förordar att uttrycket ”den intagne” i dessa paragrafer, så långt det är möjligt, ersätts med det i LVU genomgående använda uttrycket ”den unge”. Synpunkter på de olika paragraferna Första stycket kan förenklas och andra stycket lämpligen inledas på samma sätt som nuvarande 12 § tredje stycket enligt följande. Om den unge är placerad på ett särskilt ungdomshem och vårdas på sjukhus, ska verksamhetschefen vid vårdenheten genast underrätta om den unge önskar lämna eller redan har lämnat vårdenheten. Får någon som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen och är verksam vid ett sär- skilt ungdomshem kännedom om att den unge har en sådan smittsam sjukdom som enligt 1 kap. 3 § andra stycket smittskyddslagen (2004:168) utgör en allmän- farlig sjukdom, ska underrättas, om det inte står klart att det inte finns någon risk för smittspridning. Paragrafens första mening behandlar, till skillnad från övriga bestämmel- ser som gäller särskilda befogenheter, en rättighet – inte en skyldighet – för den unge och gäller inte bara dem som vistas i ett särskilt ungdoms- hem på någon grund som anges i 3 §. Remissförslaget har i denna del ut- formats med den utgångspunkten. Enligt remissen ska första meningen gälla inte bara dem som vårdas på någon grund som anges i 2 och 3 §§ utan även dem som behandlas fri- villigt på ett särskilt ungdomshem. En bestämmelse som är utformad en- ligt remissförslaget – ”Den som vårdas på ett särskilt ungdomshem” – kan per definition inte gälla frivilligvården eftersom LVU:s bestämmel- ser endast kan, och bör, gälla dem som vårdas enligt någon grund som anges i 2 eller 3 §, se Lagrådets inledande synpunkter till LVU. Enligt Lagrådets mening har den nuvarande första meningen fått en olycklig placering. Bestämmelser som är placerade efter rubriken skilda befogenheter (se rubriken före 15 §) bör inte behandla de ungas rättigheter och bör enbart ta sikte på unga som omfattas av bestämmel- serna i 15 § (dvs. unga som vårdas på grund av eget beteende och vistas i ett särskilt ungdomshem). Första meningen i första stycket bör därför flyttas till de bestämmelser som gäller vården (jfr rubriken före 10 §) och därmed gälla även dem som vårdas på någon grund som anges i 2 § (men inte frivilligvården). Den kan förslagsvis placeras i en ny 14 b § med följande lydelse. (14 b §) Den som vårdas vid ett särskilt ungdomshem har rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster, ta emot besök samt vistas utanför hemmet i den utsträckning det är lämpligt. Återstoden av paragrafen blir tydligare om bestämmelserna i fjärde stycket kortas ner och flyttas till första stycket. Det bör förtydligas att även remissens andra stycke endast gäller unga som omfattas av bestäm- melserna i 15 §. Lagrådet föreslår att paragrafen, med vissa ytterligare redaktionella ändringar, formuleras enligt följande. För den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får rätten att använda elektro- niska kommunikationstjänster och ta emot besök vägras eller begränsas om vår- den eller ordningen vid hemmet annars äventyras. Ett sådant beslut får gälla i . När det inte längre finns förutsättningar för beslutet ska det upphävas. En vistelse utanför hemmet ska avse en på förhand bestämd tid, dock högst . Beslut om inskränkning i rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster eller ta emot besök samt beslut om vistelse utanför hemmet fattas av . Beslut om vistelse utanför hemmet ska fattas efter samråd med socialnämnden. Det kan övervägas att i första stycket lägga till uttrycket ”vård vid låsbar enhet” inom parentes, bl.a. eftersom det hänvisas till sådan vård på andra ställen, t.ex. i 42 § och i förslaget till lag om ändring i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Jfr även att uttrycket ”vård i enskildhet” förekom- mer inom parentes i 15 d §. Det nya tredje stycket om att den unge ska ges möjlighet att vistas utom- hus m.m. kan kortas ner och bör placeras som ett nytt andra stycke eftersom bestämmelsen är tillämplig medan regleringen i remissens andra stycke om vistelse i öppnare former gäller först . Lagrådet föreslår att paragrafen, med vissa ytterligare redaktionella änd- ringar, ges följande lydelse. Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får beredas vård vid en enhet inom hemmet som är låsbar eller på något annat sätt inrättad för särskilt noggrann till- syn (vård vid låsbar enhet), 1.om det är nödvändigt med hänsyn till den unges eller andras säker- het, eller 2.om det är nödvändigt för att förhindra att den unge avviker eller för att i övrigt genomföra vården. Den som vårdas vid en låsbar enhet ska ges möjlighet att vistas utomhus och att ägna sig åt fysisk aktivitet eller någon fritidssysselsättning. Vård vid en låsbar enhet får pågå i följd. Om särskilda behandlingsskäl föranleder det, får dock vården pågå , förutsatt att någon av de omständigheter som anges i första stycket fortfarande gäller och att den intagne ges möjlighet till vistelse i öppnare former eller utanför hemmet. Det kan övervägas att i första stycket sätta uttrycket ”vård i avskildhet” inom parentes för att markera att det är fråga om vård och inte någon sorts ”bestraffning” och att åtgärden ska användas på ett sätt som gynnar vården. För det talar även att uttrycket ”vård i enskildhet” förekommer inom parentes i den nästföljande paragrafen och med hänsyn till att det uttycket används på andra ställen i lagen. Se också Lagrådets förslag vid 15 b §. ”Avskiljning” förefaller av remissen att döma vara ett inom vården van- ligt förekommande arbetsnamn på vård i avskildhet. Ordet är mindre lämpligt i lagtext. Lagrådet förordar att nuvarande lydelse av andra stycket behålls i denna del och att paragrafen, med vissa ytterligare redaktionella ändringar, ges följande lydelse. Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får, om det är särskilt påkallat på grund av att den unge uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusnings- medel att han eller hon inte kan hållas till ordningen, hållas i avskildhet (vård i Den unge ska då stå under fortlöpande uppsikt av personalen och ha möjlighet att tillkalla personal. Han eller hon får inte vårdas i avskildhet än vad som är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall än . En läkare eller sjuksköterska ska skyndsamt yttra sig om varje åtgärd som vidtas enligt första stycket. Om läkaren eller sjuksköterskan begär det, ska åtgärden genast avbrytas. Ordet ”intagen” bör utmönstras i första stycket. Paragrafen kan formule- ras enligt följande. Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får, om det krävs med hänsyn till hans eller hennes speciella behov av vård eller säkerhet eller säkerheten vid hem- met, hindras från att träffa andra som vårdas där (vård i enskildhet). Vård i enskildhet ska vara anpassad efter den unges individuella vårdbehov. En fråga om vård i enskildhet ska prövas fortlöpande och alltid omprövas från senaste prövning. Enligt remissen syftar den föreslagna ändringen till att bestämmelserna ska gälla alla och även den som frivilligt vårdas på ett särskilt ungdoms- hem. Lagrådet avstyrker förslaget och förordar att 16 § behålls i uppräk- ningen i 18 §, se Lagrådets inledande synpunkter till LVU. Lagrådet föreslår att första och tredje styckena justeras och att paragrafen formuleras enligt följande. Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får, om det behövs, kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas vid ankomst till hemmet för kontroll av att han eller hon inte bär på sig något som enligt 16 § inte får innehas. Detsamma gäller om det under vistelsen i hemmet uppkommer misstanke att sådan egendom ska på- träffas hos honom eller henne. En kroppsvisitation eller en ytlig kroppsbesiktning ska genomföras i närvaro av ett vittne om inte den unge avstår från den rätten. Den unge ska tillfrågas om han eller hon önskar att någon särskild person ur per- sonalen genomför eller närvarar vid kroppsvisitationen eller den ytliga kroppsbe- siktningen. Den unges önskemål ska så långt det är möjligt tillgodoses. All den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas vid kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Det i remissen använda utrycket ”vid behov” kan inte användas i fråga om en reglering som innebär att den unge är skyldig att göra något. Lagrådet föreslår att det uttrycket ersätts med en ny andra mening i första Andra stycket kan kortas ner. Lagrådet föreslår att paragrafen, med vissa ytterligare redaktionella ändringar, ges följande lydelse. Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § är, om inte annat motiveras av medi- cinska eller liknande skäl, skyldig att vid ankomsten till hemmet lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv- eller svettprov för kontroll av om han eller hon är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälso- farliga varor. Den unge får uppmanas att lämna prov endast om det finns anled- ning till det. Första stycket första meningen gäller också om det under vistelsen i hemmet kan misstänkas att den unge är påverkad av någon sådan dryck eller vara eller något sådant medel som anges i första stycket. Lagrådet föreslår att paragrafen förtydligas och anpassas till hur 32 b § LVM är utformad enligt följande. Om det behövs för att genomföra vården eller upprätthålla ordningen vid hem- met, får bostadsrum och andra slutna förvaringsställen som disponeras av någon som omfattas av bestämmelserna i 15 § undersökas (rumsvisitation). En rums- visitation får endast utföras för att söka efter föremål som den unge inte får inne- ha enligt 16 §. En rumsvisitation ska genomföras i närvaro av ett vittne. All den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas. Den föreslagna regleringen för skyddsvisitationer – som enligt remissen endast får utföras med hjälp av en metalldetektor eller liknande anord- ning – utgör en lindrigare form av kroppsvisitation och liknar den säker- hetskontroll som t.ex. regleras i lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol. Lagrådet ifrågasätter det lämpliga i att här införa ett nytt be- grepp och förordar att den inarbetade begreppet säkerhetskontroll an- vänds. Eftersom en sådan kontroll enligt remissförslaget bara får utföras på den som omfattas av 15 § får bestämmelsen anses ha en naturlig placering bland bestämmelserna om särskilda befogenheter. Det bör av lagtexten framgå att det är fråga om säkerhetskontroll med metalldetektor eller annan liknande anordning (jfr 5 § lag). Remissförslagets tredje stycke är inte motiverat när det gäller säkerhets- kontroller. Lagrådet föreslår att paragrafen formuleras enligt följande (angående sista meningen, jfr Lagrådets förslag vid 17 b §). Om det behövs för att genomföra vården eller upprätthålla ordningen vid hem- met, får säkerhetskontroll genomföras med metalldetektor eller annan liknande anordning på de särskilda ungdomshem som bestäm- mer. Det ska för varje särskilt ungdomshem anges i vilka situationer kontroller får genomföras. Sådan kontroll får bara genomföras på unga som omfattas av bestämmelserna i 15 § för att söka efter föremål som den unge inte får inneha enligt 16 §. Se Lagrådets inledande synpunkter till LVU om att 16 § bör behållas i uppräkningen och att Lagrådet godtar att uppräkningen kompletteras en- ligt förslaget. I uppräkningen ingår även nya 17 c §. Säkerhetskontroll är ingen sådan tvångsåtgärd som i övrigt behandlas i paragrafen. Lagrådet föreslår där- för att ordet Tvångsåtgärder i paragrafen ersätts med Åtgärder. Första stycket 1 bör lyda ”vård i avskildhet enligt 15 c §”, se Lagrådets synpunkter vid den paragrafen. I andra stycket kan uttrycket ”sina åsikter” lämpligen ersättas med ”sin uppfattning”. I vilken form och hur ofta SiS ska underrätta Inspektionen för vård och omsorg om olika beslut behöver regleras. Att redovisningen ska ske ”på aggregerad nivå” – en formulering som inte lämpar sig i lagtext – ger inte tillräckligt besked. Underrättelseskyldigheten bör regleras i förordning och denna paragraf utgå. De redaktionella ändringar som gjorts i första stycket är mindre lämpliga. Nuvarande lydelse bör behållas. Första stycket 2 bör inledas med ”vård vid låsbar enhet enligt 15 b §”, se Lagrådets synpunkter vid 15 b §.