prop · H6039 · 2018-10-23 00:00:00 — Undantaget från rapporteringsplikt för pensionsförsäkringar begrän- sas till försäkringar där betalas av en arbetsgivare till förmån för en anställd som utför tjänster i . Undantaget för konton som innehas av dödsbon ska begränsas till att gälla till och med det fjärde kalenderåret efter det kalenderår då döds- fallet inträffade. Denna begränsning ska göras avseende identifiering av rapporteringspliktiga konton enligt både lagen om rapporteringspliktiga konton med anledning av och lagen om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. När det gäller dessa konton ska sådana intygan- den som ska inhämtas avseende nya konton som innehas av juridiska personer eller andra juridiska konstruktioner inhämtas senast vid utgången av det femte kalenderåret efter det kalenderår då dödsfallet inträffade, i stället för att inhämtas när kontot öppnas. När det gäller definitionen av vilande konto ska det tas in ett ytterli- gare krav för att ett försäkringsavtal med kontantvärde ska kunna anses vara ett sådant undantaget konto, nämligen att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte har kommunicerat med kontohavaren angående kontot eller något annat av kontohavarens konton hos det institutet . Dessa bestämmelser ska även korrigeras på så sätt att ”livförsäkringsavtal” byts ut mot ”livränte- avtal”. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslogs att undantaget för pensionsstiftelser skulle begränsas till fall då arbetsgivaren som grundat stiftelsen är obegränsat skattskyldig i , i stället för fall då arbetsgivaren vars ansvar för pensionsutfästelse stiftelsen tryggar är obegränsat skattskyldig i . I promemorian föreslogs att undantaget för pensionsförsäkringar helt ska tas bort i stället för att endast begränsas till sådana där betalas av en arbetsgivare till förmån för en anställd som utför tjänster i . Remissinstanserna: ifrågasätter dels om pensionsstiftelser kan anses uppfylla kraven i CRS för vare sig smala pensionsfonder eller breda pensionsfonder, dels att begränsningen av undantaget för pensions- stiftelser bör göras till fall då arbetsgivaren som grundat stiftelsen är obegränsat skattskyldig i oavsett om stiftelsen har överförts efter grundandet eller inte. menar att om avsikten är att undanta tjänstepensionsförsäkringar i IDKAL bör en reglering liknande den undan- tagsregel som finns för tjänstepensionsförsäkringar i IDKL införas, men anser att det är tveksamt att tjänstepensionsförsäkringar kan undantas. Även Svensk Försäkring, med instämmande av , anser att det bör klargöras om tjänstepensionsförsäkringar ska vara undantagna. Näringslivets skattedelegation, med instämmande av Företagarna, och , menar att det saknas resonemang kring varför pensionsstiftelser inte kan anses innebära tillräckligt låg risk för skatteundandragande. De menar också att det antyds att borttagandet av undantagen för pensionssparkonton och privata pensionsförsäkringar kan vara motiverat av att uttagen, på grund av skatteavtal, inte alltid beskattas i . De anser att denna fråga i så fall kräver en närmare analys och konsekvensutredning. avstyrker förslaget att begränsa undantaget för konton som innehas av dödsbon och menar att när dödsbon förblir oskiftade sker det sannolikt av helt andra skäl än försök till skatteundan- dragande. menar även att skälen för att begränsa undantaget för pensionsstiftelser kan ifrågasättas och att begränsningen till sådana som grundats av arbetsgivare som är obegränsat skattskyldiga i torde strida mot principen om den fria etableringsrätten i EU. I fråga om slopandet av undantaget för vinstandelsstiftelser menar att om undantaget skulle utformas på ett sådant sätt att det bara gäller om utbetalningar sker först efter eller andels- havaren blivit pensionär på annat sätt, skulle många svenska vinstandels- stiftelser klara kraven. Svensk Försäkring menar att de nya reglerna i SFF om att uppgift om utländskt skatteregistreringsnummer ska lämnas i fler fall i kontrolluppgifter innebär en minskad risk för skatteundandragande när det gäller pensionsförsäkringar. Svensk försäkring ifrågasätter även den ändring som föreslås avseende definitionen av bred pensionsfond i 3 kap. 5 § IDKAL. Skälen för regeringens förslag: Vid utvärderingen i av varje stats eller jurisdiktions specifika sätt att genomföra den globala standarden i nationell lagstiftning har särskild tonvikt lagts vid de nationella undantagen för finansiella instituts och kontons rapporterings- skyldighet respektive rapporteringsplikt. Bestämmelser om undantag finns i punkterna B (undantagna finansiella institut) och C.17 (undantagna konton) i avsnitt VIII i CRS och i bilaga I till DAC. I punkt B.1 c respektive punkt C.17 g ges en möjlighet för staterna och jurisdiktionerna att själva undanta sådana institut och konton. Vid utvärderingarna i Global Forum har det särskilt beaktats vilka konsekvenser undantagen får med avseende på personer som inte är skattskyldiga i landet där de finansiella instituten eller kontona finns. Förutsättningarna för att det ska vara tillåtet att nationellt undanta en viss typ av finansiellt institut är att detta medför låg risk för skatteundan- dragande, har sakligt likartade egenskaper som t.ex. en bred pensionsfond eller en smal pensionsfond, är undantaget enligt nationell lagstiftning och inte förfelar syftet med CRS. I den svenska lagstiftningen finns undan- tagen för finansiella institut i 3 kap. 1 § IDKAL. undantagen är pensionsstiftelser (första stycket 5) och vinstandelsstiftelser (första stycket 7). När det gäller pensionsstiftelser uppmärksammades det i att de inte uppfyller alla krav för att vara breda pensionsfonder (punkt B.5 i avsnitt VIII i CRS) eller smala pensionsfonder (punkt B.6 i avsnitt VIII i Bristen när det gäller breda pensionsfonder ligger i att det inte finns något hinder mot att en person ensam har rätt till av pensionsutfästelserna som stiftelsen syftar till att trygga. En brist när det gäller smala pensionsfonder ligger i att det inte finns något hinder mot att arbetsgivaren som grundar stiftelsen är en investeringsenhet eller passiv icke-finansiell enhet (som dessa begrepp definieras i CRS). när det gäller smala pensionsfonder ligger i att det inte finns något hinder mot att förmånstagare som inte är skattskyldiga i har rätt till mer än av stiftelsens tillgångar. Eftersom en pensionsstiftelse normalt gör utbetalningar till arbetsgi- varen för att kompensera denne för gjorda pensionsutbetalningar har vid utvärderingen dock stannat vid att det går att resonera utifrån arbetsgivaren som förmånstagare till stiftelsen i stället för de Om pensionsstiftelserna betraktas på detta sätt ligger det närmast till hands att jämföra dem med smala pensionsfonder eftersom det finns färre än 50 förmånstagare till en stiftelse. Näringslivets skattedelegation, med instämmande av Företagarna, och , och Svenska menar att det saknas resonemang kring varför pensions- stiftelser inte kan anses innebära tillräckligt låg risk för skatteundan- Som redan nämnts har fokus i utvärderingen legat på risken för skatteundandragande i fråga om personer som inte är skattskyldiga i det land där kontot eller det finansiella institutet finns. Detta är en aspekt som tidigare tappats bort något både vid diskussioner i internationella arbetsgrupper och i . menar att för att tillförsäkra att pensionsstiftelserna innebär en tillräckligt låg risk för skatteundan- dragande måste det övervakas att sådana enheter där arbetsgivaren är en investeringsenhet eller passiv icke-finansiell enhet inte ökar i antal och att personer som inte har skatterättslig hemvist i använder dem samt att de även i övrigt innebär låg risk för skatteundandragande. detta är svårt att övervaka har diskussionerna med lett fram till slutsatsen att i stället för att övervaka vilka arbetsgivare som inte har skatterättslig hemvist i eller är investeringsenheter eller passiva icke-finansiella enheter, kan legala krav på att så inte får vara fallet införas. ifrågasätter att kraven för breda eller smala pensions- försäkringar är uppfyllda. Regeringen vill därför påminna om att samtliga rekvisit inte måste vara uppfyllda och att diskussionerna inom ramen för utvärderingen i har mynnat ut i att undantaget för pensions- stiftelser är acceptabelt med de begränsningar som nämnts ovan. ifrågasätter även att begränsningen av undantaget för pensionsstiftelser görs i förhållande till arbetsgivaren som grundat stiftelsen oavsett om stiftelsen har överförts efter grundandet eller inte. Regeringen delar uppfattning i denna fråga. För att åtgärda de brister som nämnts och därmed se till att den svenska lagstiftningen lever upp till kraven i CRS bör undantaget från rapporteringsskyldighet för pensionsstiftelser därför begränsas till fall då arbetsgivaren, vars ansvar för pensionsutfästelse stiftelsen tryggar, är obegränsat skattskyldig i och varken är en investeringsenhet eller en passiv icke-finansiell enhet. Det innebär att pensionsstiftelser som inte motsvarar dessa krav kommer att bli att betrakta som rapporteringsskyldiga finansiella institut. Därmed blir identifieringskraven och uppgiftsskyldigheterna i IDKAL och 22 b kap. SFL tillämpliga på sådana pensionsstiftelser. menar att begränsningen av undantaget för pensionsstiftelser till att endast gälla arbetsgivare som är obegränsat skattskyldiga i torde strida mot principen om den fria etablerings- rätten i EU. Regeringen konstaterar dock att det är naturligt att ett informationsutbyte på skatteområdet tar sikte på att inhämta och utbyta uppgifter om just personer som är skattskyldiga i andra länder. Som nämnts ovan går resonemanget ut på att arbetsgivaren kan betraktas som förmånstagare till pensionsstiftelsen. Med ett sådant betraktelsesätt får det anses naturligt att det bedöms vara lägre risk för skatteundandragande i andra länder om arbetsgivaren (förmånstagaren) har skatterättslig hemvist i . Uppgiftslämnande och informationsutbyte sker överhuvudtaget endast om personer som har hemvist i andra stater och jurisdiktioner än . När det gäller vinstandelsstiftelser konstaterades det i att undantaget för dessa inte lever upp till kraven i CRS. En av anledningarna till detta är att det tidsmässiga hinder som finns i svensk lagstiftning mot att få del av avsättningarna är att ska ha passerat, vilket är en för att stiftelserna ska kunna liknas vid pensionsfonder. Även om det i praktiken kan vara så att vissa vinstandelsstiftelser inte gör utbetalningar innan den anställde har gått i pension, innebär det ett problem att det inte finns några sådana legala krav, eftersom det då finns en risk att personer som är skattskyldiga i andra länder startar vinstandelsstiftelser och tillskjuter obeskattade medel i syfte att undgå rapportering. Om vinstandelsstiftelserna är undantagna från rapporterings- skyldighet sker det inget informationsutbyte med de länder där de anställda har hemvist. Mot denna bakgrund bör det specifika undantaget från rapporteringsskyldighet för vinstandelsstiftelser tas bort. I fråga om slopandet av undantaget för vinstandelsstiftelser menar att om undantaget skulle utformas på ett sådant sätt att det bara gäller om utbetalningar sker först efter eller andelshavaren blivit pensionär på annat sätt, skulle många svenska vinstandelsstiftelser klara kraven. Regeringen konstaterar därvid att en vinstandelsstiftelse som uppfyller kraven för att vara en bred pensionsfond enligt 3 kap. 5 § IDKAL är undantagna från rapporteringsskyldighet på anför att begränsningen av undantaget för pensionsstiftelser och slopandet av undantaget för vinstandelsstiftelser kan ifrågasättas eftersom CRS syftar till ett utökat informationsutbyte avseende kapitalinkomster, medan utbetalningar från dessa stiftelser är närmare knutna till arbetsinkomster. Mot detta kan anföras att har åtagit sig att genomföra det konkreta och detaljerade regelsystem som CRS Även om det kan anses att dessa utbetalningar har en närmare koppling till arbetsinkomster innebär det inte att det går att bortse från innehållet i regelverket. Förutsättningarna för att det ska vara tillåtet att nationellt undanta en viss typ av konto är att detta medför låg risk för skatteundandragande, har sakligt likartade egenskaper som t.ex. ett sådant pensionskonto som beskrivs i punkt C.17 a i avsnitt VIII i CRS, är undantagen enligt nationell lagstiftning och inte förfelar syftet med CRS. I den svenska lagstiftningen finns undantagen för konton i 3 kap. 2 § IDKAL. undantagen är privata pensionsförsäkringar (ingår i punkt 1), pensions- sparkonton (punkt 2) och vilande konton (punkt 7). Pensionssparkonton och privata pensionsförsäkringar liknar sådana pensionskonton som beskrivs i punkt C.17 a i avsnitt VIII i CRS. renodlat svenskt perspektiv torde det saknas skäl att ifrågasätta att dessa produkter innebär en låg risk för skatteundandragande. samtliga kriterier i punkt C.17 a, exempelvis vad gäller legala hinder mot att avsätta mer än ett visst belopp och mot att göra uttag före en viss ålder. Tanken med möjligheten till nationella undantag är dock att liknande produkter ändå ska kunna undantas om det finns andra villkor som tillförsäkrar att produkterna innebär en låg risk för skatteundandragande. exempel 2 i punkt 103 i kommentaren till avsnitt VIII i CRS anges att ett sådant annat villkor kan vara att den skattelättnad som är kopplad till avsättningarna bara gäller upp till ett visst belopp. När det gäller personer som är obegränsat skattskyldiga i framstår därför pensionsspar- konton och privata pensionsförsäkringar som klara exempel på vad som får undantas nationellt. Som nämnts ovan låg fokus vid utvärderingarna i emellertid på vad undantagen får för konsekvenser med avseende på personer som inte är obegränsat skattskyldiga i . Begränsad skattskyldighet för belopp som utgår från en privat pensionsförsäkring eller ett pensionssparkonto kan föreligga enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. emellertid vara förhindrat från att beskatta sådana belopp på grund av ett Utbetalningar från privata pensionsförsäkringar och pensionssparkonton behandlas inte enhetligt i det svenska skatteavtalsnätet. Det finns avtal som ger beskattningsrätten för sådana utbetalningar till det land där mottagaren av betalningen har hemvist, medan andra avtal ger beskattningsrätt till det land från vilket betalningen görs. I fråga om en person som har hemvist i en stat med vilken har ett skatteavtal som uteslutande ger beskatt- ningsrätten till hemviststaten, beskattas således inte uttagen i . kan det föreligga skatteplikt i hemviststaten utan att det föreligger någon rapporteringsplikt i . Om en sådan försäkring är undantagen från rapporteringsplikt kan den utnyttjas av personer med hemvist i andra länder för att gömma undan obeskattade tillgångar, Prop. 2018/19:9 eftersom uppgifter om tillgångarna inte kommer att utbytas automatiskt med det land där personen har hemvist. Detta gäller även om, som Svensk Försäkring med instämmande av anför, uppgift om utländskt skatteregistreringsnummer lämnas i den svenska kontroll- uppgiften. Näringslivets skattedelegation, med instämmande av Företagarna, och , menar att det antyds att borttagandet av undantagen för pensionssparkonton och privata pensions- försäkringar kan vara motiverat av att uttagen, på grund av skatteavtal, inte alltid beskattas i . De anser att denna fråga i så fall kräver en närmare analys och konsekvensutredning. Regeringen kan bekräfta att det är risken för att uttag inte kan beskattas i till följd av skatteavtal som något informationsutbyte inte sker som motiverar över- vägandena om att låta privata pensionsförsäkringar och pensions- sparkonton omfattas av rapporteringsplikt. Regeringen anser inte att detta innebär att frågan kräver ytterligare analys. Svensk Försäkring, med instämmande av , anför att svenska livförsäk- ringsföretag normalt, enligt sina egna interna riktlinjer, överhuvudtaget inte tecknar privata livförsäkringar för personer som är bosatta utomlands. Regeringen konstaterar med anledning av detta att det gentemot övriga länder är svårt att argumentera för att interna riktlinjer hos livför- säkringsföretag innebär att svensk lagstiftning om undantag för pensions- försäkringar innebär en bestående låg risk för skatteundandragande i de andra länderna. Det finns inga legala hinder mot att utländska personer tecknar försäkringar. Mot denna bakgrund bör undantagen från rapporte- ringsplikt för pensionssparkonton och privata pensionsförsäkringar tas bort. I 3 kap. 2 § 1 IDKAL anges att pensionsförsäkringar som uppfyller kraven i inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, och som tecknas och förvaltas i är undantagna. I promemorian föreslogs att den punkten skulle strykas. och Svensk Försäkring, med instämmande av , har dock anfört att om syftet är att tjänstepensionsförsäkringar ska vara undantagna bör undantaget, i stället för att tas bort, begränsas på samma sätt som görs i 3 kap. 3 § 1 IDKL, dvs. till att gälla endast om betalas av en arbetsgivare till förmån för en anställd som utför tjänster i . Regeringen instämmer med denna synpunkt och undantaget för pensionsförsäkringar i 3 kap. 2 § 1 IDKAL bör därför begränsas till att gälla endast i de fall då betalas av en arbetsgivare till förmån för en anställd som utför tjänster i . Härigenom får 3 kap. IDKAL en utformning som med avseende på pensionsförsäkringar överensstämmer med 3 kap. IDKL. ifrågasätter att ett sådant undantag kan göras. Enligt regeringens mening bör dock den begränsning av när undantaget är tillämpligt som föreslås anses vara sådan att den kompenserar för andra brister i skyddet mot att pensionsförsäkringarna används av utländska personer för att undandra sig beskattning i andra länder. Det bör dock klargöras att detta innebär en sådan förändring av undantaget att det får anses utgöra ett nytt undantag som också det kommer att behöva utvärderas av . I punkt C.17 d i avsnitt VIII i CRS finns ett undantag från rapporte- ringsplikt för ett konto som uteslutande innehas av ett dödsbo om doku- mentationen för kontot innefattar en kopia på den avlidnes testamente eller Detta undantag har tagits in i svensk lag i 3 kap. 2 och 8 §§ Motsvarande undantag finns även i 3 kap. 3 och 17 §§ IDKL. Undantaget för konton som innehas av dödsbon har ingen tidsbegränsning. Undantaget är således tillämpligt så länge dödsboet består. dödsbo normalt sett skiftas och därmed upphör inom efter dödsfallet, finns det i svensk lagstiftning ingen absolut bortre tidsgräns för när ett dödsbo måste skiftas. Till följd av detta finns det en möjlighet för dödsbodelägarna att låta dödsboet förbli oskiftat . undviker delägare som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion att det lämnas sådana uppgifter om dödsboet som sedan ska utbytas med den andra staten eller jurisdiktionen genom automatiskt Det kan ifrågasättas om en sådan ordning är förenlig med syftena Ett sådant förfarande bör kunna betraktas som ett kringgående av CRS. För att förhindra detta bör tillämpligheten av undantaget för konton som innehas av dödsbon begränsas i tiden. Regeringen delar Svenska Bankföreningens uppfattning att när dödsbon förblir oskiftade sker det sannolikt i de flesta fallen av andra skäl än för att undgå beskattning. Enligt regeringens mening bör undantaget dock begränsas för att undvika att vissa personer börjar låta dessa konton bestå för att undvika rapportering enligt CRS, DAC och Begränsningen bör utformas så att konton som innehas av dödsbon är undantagna från rapporteringsplikt till och med det fjärde kalenderåret efter det kalenderår då dödsfallet inträffade. kontot komma att betraktas som ett rapporteringspliktigt konto om förut- sättningarna för det är uppfyllda i övrigt. Detta bör gälla både undantaget enligt IDKAL och enligt IDKL. När det gäller dessa konton ska sådana intyganden som ska inhämtas avseende nya konton som innehas av enheter, i stället för att inhämtas när kontot öppnas, inhämtas senast vid utgången av det femte kalenderåret efter det kalenderår då dödsfallet Svensk Försäkring, med instämmande av , ifrågasätter den ändring som föreslogs i promemorian avseende definitionen av bred pensionsfond i 3 kap. 5 § IDKAL. konstaterar att de förslagna ändringarna i 3 kap. 5 § IDKAL endast var följdändringar som föranleddes av att 3 kap. 2 § 1 förslogs upphävas. Eftersom något sådant upphävande inte föreslås i denna proposition, men ett andra stycke föreslås läggas till i 3 kap. 2 § IDKAL, bör följdändringar göras i 3 kap. 5 § IDKAL på så sätt att hänvisningarna till ”2 § 1” ändras till ”2 § första stycket 1” i stället för att de upphävs. I 3 kap. 11 § IDKAL definieras sådana vilande konton som är undan- tagna från rapporteringsplikt. I paragrafens anges att ett annat konto än ett ”livförsäkringsavtal” under vissa förutsättningar är ett vilande konto. Paragrafen togs in med anledning av det som anges i punkt 9 i kommen- taren till avsnitt III i CRS. Där anges att ett annat konto än ett ”livränte- avtal” är ett vilande konto under vissa förutsättningar. des ordet ”livförsäkringsavtal” i stället i den svenska lagtexten. misstag bör nu rättas till genom att ordet livförsäkringsavtal ersätts med I punkt 9 i kommentaren till avsnitt III i CRS anges också ett ytterligare krav för att ett försäkringsavtal med kontantvärde ska Prop. 2018/19:9 anses vara ett vilande konto, nämligen att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte har kommunicerat med kontohavaren angående kontot eller något annat av kontohavarens konton hos det institutet . Detta krav togs av misstag inte in i den svenska lagstiftningen. Även detta bör nu rättas till genom att ett sådant krav förs in i 3 kap. 11 § när det gäller försäkringsavtal med kontantvärde. Förslagen medför ändringar i 3 kap. 1, 2, 5 och 11 §§ IDKAL och 3 kap. 3 § IDKL. Regeringens förslag: En dokumentationsavgift ska tas ut av ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut som inte har samlat in och bevarat underlag för kontrolluppgifter om rapporteringspliktiga finan- siella konton eller underlag för bedömningen av om ett konto är rapporteringspliktigt eller inte. Dokumentationsavgiften ska införas i form av en ny särskild avgift i skatteförfarandelagen. Dokumentationsavgiften ska uppgå till för varje finan- siellt konto som dokumentationsskyldigheten inte har uppfyllts för. två kontrolluppgifter ska lämnas om samma finansiella konto eller om uppgifter och dokumentation ska inhämtas och bevaras om samma finansiella konto enligt både lagen om identifiering av rapporte- ringspliktiga konton med anledning av och lagen om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, ska bara en dokumentationsavgift ska meddela ett beslut om dokumentationsavgift senast efter det kalenderår då den kontrolluppgift som dokumentationen avser ska lämnas eller skulle ha lämnats om det finansiella kontot hade Dokumentationsavgiften ska vara betald senast den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått från den dag beslut fattades. Vid bedömningen av om beslut ska fattas om hel eller delvis befrielse från dokumentationsavgift ska det, utöver vad som gäller för särskilda avgifter i övrigt, även beaktas om bristen på dokumentation helt eller delvis även har lett till ett ingripande på grund av underlåtenhet att tillämpa bestämmelserna i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Ett föreläggande får inte förenas med vite om det finns anledning att anta att den som ska föreläggas har begått en gärning som kan leda till dokumentationsavgift och föreläggandet avser utredning av en fråga som har samband med den misstänkta gärningen. ska bevilja anstånd med betalning av dokumentations- avgiften om den som avgiften gäller har begärt omprövning av eller till förvaltningsrätten överklagat beslutet om dokumentationsavgift.