prop · H503186 · 2018-03-20 00:00:00 — (S2016/07874/FST) att –2019 stödja kommuner och landsting i arbetet med att säkerställa tillämpningen av barnets rättigheter inom centrala verksamhetsområden. I uppdraget ingår att: – kartlägga kommuners och landstings behov av stöd rörande tillämp- erbjuda stöd till kommuner och landsting rörande ändamålsenlig vägledning, kunskap och kompetens avseende tolkning och tillämp- ning av barnets rättigheter, – erbjuda stöd för utveckling av metoder och arbetsformer för tilläm- pning av barnets rättigheter inom verksamhetsområden för komm- uner och landsting som berör barn, – sprida lärande exempel avseende tillämpningen av barnets rättigheter inom olika verksamhetsområden, t.ex. om metoder och arbetsformer för att pröva barnets bästa och för att höra barn i beslutsprocesser, – bidra till nätverksträffar och andra dialogforum på regional nivå för erfarenhetsutbyte mellan kommuner och landsting, erbjuda kommuner och landsting stöd vad gäller utvärdering av arbetet med att tillämpa barnets rättigheter, samt sammanställa och analysera resultatet av kommunernas och landstingens arbete. Uppdraget ska redovisas till Flera kommuner och landsting framför i sina remissvar vikten av att ett kunskapslyft är målgruppsanpassat och tar hänsyn till kommuners och landstings olika verksamhetsområden. För att kunna erbjuda ett sådant anpassat kunskapsstöd som efterfrågas har regeringen under en treårs- period gett utökade resurser. På så sätt blir det möj- ligt för myndigheten att på ett fördjupat sätt erbjuda stöd till kommuner och landsting när det gäller att utveckla och sprida verksamhetsnära kunskap om metod och arbetsformer för den praktiska tillämpningen av barnets rättigheter inom de verksamhetsområden som särskilt berör barn, t.ex. socialtjänst, förskola och skola, fysisk planering, kultur och fritid samt hälso- och sjukvård. Den vägledning som regeringen anser bör tas fram är också en viktig del i för kommuner och landsting då den kan utgöra ett stöd för hur rättstillämparna metodmässigt kan gå tillväga vid tolkning och tillämpning av en internationell konvention som En förstärkning av resurser såg regeringen som särskilt angelägen mot bakgrund av de kunskapsbehov som remiss- instanserna uppger sig ha inför och i samband med inkorporeringen av Regeringen avser att följa upp effekten av kunskaps- lyftet samt se över strukturen för ett långsiktigt kunskapsstöd till komm- uner och landsting i frågor som rör barnets rättigheter. 7.2.3Kunskapslyft om barnets rättigheter inom statliga myndigheter Regeringens bedömning: För ett effektivt genomförande av barnets rättigheter är det av betydelse att fortsätta höja kompetensen inom statliga myndigheter i fråga om , de fakultativa protokoll som har tillträtt och barnets rättigheter. Utredningens bedömning: Överensstämmer i väsentliga delar med regeringens bedömning. Utredningen föreslår att yrkesgrupper som arbetar i centrala statliga myndigheter bör omfattas av ett kunskapslyft med syftet att ge kunskap och kompetens om vad ett barnrättsperspektiv innebär i praktiken. bör också, enligt utredningens förslag, bidra till kunskaps- och erfarenhetsutbyte och till att skapa samsyn kring tolkningen av barnets rättigheter. I dessa delar överensstämmer utred- ningens bedömning med regeringens. Utredningen föreslår vidare att bör innefatta kunskap om barns psykologiska utveckling, minnesfunktioner och förmåga att berätta och att statliga myndigheter bör få i uppdrag att inom sina respektive verksamheter säkerställa att det finns ändamålsenlig kompetens om dessa rättigheter och om barnets utveckling och behov. Regeringens förslag skiljer sig något från utredningens såtillvida att ovan nämnda åtgärder inte nämns specifikt i det uppdrag till som regeringen har beslutat om (S2016/07875/FST) eller i uppdragen till särskilt berörda myndigheter om att analysera utvecklingsbehov och föreslå om det finns behov av att utveckla den praktiska tillämpningen av inom respektive verksamhetsområden. Utredningen föreslår även att ska få möjlighet att erbjuda uppdragsutbildningar om . Även i den frågan anser regeringen att det är viktigt att invänta det underlag om kunskaps- behov bland statliga myndigheter som genereras inom . Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna ger stöd för utredningens principiella förslag att det behövs ett kunskapslyft. Bland andra i , Myndigheten för ungdoms- och civil- samhällesfrågor (MUCF), , , , och anser att är . anser att ska utvärderas . Specialpedagogiska skolmyndigheten anser att med fördel kan fördelas till fler myndigheter utifrån deras specifika kunskaps- område och att kan ha samordningsansvar och er- bjuda uppdragsutbildningar med aktörer från olika myndigheter. vid anser att även tillsynsorgan som ombudsmän () och Justitiekanslern bör förbättra sin information och tillgänglighet för barn. anser att bör innefatta även Sida, UD och andra myndigheter som ägnar sig åt internationellt arbete. anser att det bör tydliggöras att samtliga myndigheter som direkt eller indirekt har beröringspunkter med barn och deras rättigheter ska anses centrala. kommun lyfter vikten av att tillsynsmyndigheterna får utbildning i och kunskap om så att barnets rättigheter ingår som en naturlig del i tillsyn och granskning av verksamheter. 2017/18:186 bedömning är att en storskalig satsning på att erbjuda merparten av domarna särskild utbildning om skulle medföra stora kostnader som inte ryms inom befintlig budget och att ett mer kostnads- effektivt alternativ skulle vara att bygga en grundläggande e-utbildning riktad till domstolsjurister. Statskontoret förordar att regeringen inled- ningsvis avgränsar antalet myndigheter ytterligare och väljer dem som påverkar de områden där utredningen har belagt att det finns problem. Statskontoret menar också att det kan vara en fördel att börja i liten skala och låta efterföljande myndigheter ta del av idéer och erfarenheter. anser att det bör ställas tydliga krav på respek- tive myndighet att ta fram rutiner och arbetsformer för att kunna säker- ställa att barnets rättigheter beaktas i den egna verksamheten och att det är angeläget att detta arbete utförs inom den berörda myndigheten i stället för att bygga upp en ny organisation som ska arbeta med kompetensutveckling kopplad till . Kriminalvården anser att det behövs en sammankallande funktion som kan hantera myndighetsgränsöver- skridande frågor då det finns en risk att myndigheterna tolkar de vaga bestämmelserna olika vilket kan leda till brister i samarbetet och i förlängningen även brister i myndigheternas möjlighet att uppfylla de krav som ställs. Skälen för regeringens bedömning: För ett effektivt genomförande av barnets rättigheter är det av betydelse att ytterligare höja kompetensen om , de fakultativa protokoll som har tillträtt och om barnets rättigheter även bland statliga myndigheter. Som framhålls bl.a. i regeringens strategi för det nationella arbetet med mänskliga rättigheter (skr. 2016/17:29) behöver myndigheters beslut och andra åtgärder vara förenliga med internationella åtaganden om mänsk- liga rättigheter, inklusive . Även vikten av att statligt anställda har tillräcklig kunskap om mänskliga rättigheter och på vilket sätt dessa behöver beaktas i den egna verksamheten betonas. Det är enligt regeringens uppfattning av stor vikt att möta det kunskapsbehov rörande hur barnets rättigheter kan och bör omsättas i praktiken av offentliga aktörer på nationell, regional och lokal nivå som en inkorporering av i nationell lagstiftning aktualiserar. Utredningen konstaterar utifrån sina kartläggningar och andra studier att myndigheter i många fall förefaller sakna kunskap om de skyldigheter som de har gentemot barn i förhållande till barnets rättigheter enligt barn- konventionen vilket riskerar att leda till brister i rättstillämpningen. Regeringen delar utredningens bedömning att det finns behov av ett kun- skapslyft för att öka barnrättsperspektivet och säkerställa tillämpningen av barnets rättigheter i statliga myndigheters verksamhet. Regeringen delar även utredningens bedömning att ett sådant kunskapslyft bör innehålla utbildnings- och kompetensinsatser om innehållet i och tolkningen av och framförallt om vad dessa instrument innebär i den praktiska verkligheten, i rättstillämpningen och beslutsfattandet för olika yrkesgrupper. Sådan kunskap och kompetens kan t.ex. handla om metoder för att stärka genomslaget för barnets rättigheter i beslutsprocesser, såsom användande av barnkonsekvensanalyser och metoder för att lyssna på barn och inhämta barns åsikter, samt vad barnets bästa som ett tillvägagångssätt innebär. Regeringen gav därför i uppdrag (S2016/07875/FST) att –2019 stödja särskilt berörda statliga myndigheter i arbetet med att säkerställa tillämpningen av barnets rättigheter i myndigheternas verksamhet. Myndigheterna är Social- styrelsen, Myndigheten för delaktighet, Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd, , samt . I uppdraget ingår att –erbjuda stöd till myndigheterna vad gäller analys av utvecklingsbehov och genomförande av utvecklingsarbete avseende tillämpning och integrering av barnets rättigheter i deras verksamhet, –erbjuda stöd till myndigheterna rörande ändamålsenlig vägledning, kunskap och kompetens avseende tolkning och tillämpning av barnets rättigheter, –erbjuda stöd till myndigheterna vad gäller att göra deras verksamheter kända, tillgängliga och anpassade för barn, –sprida lärande exempel avseende tillämpningen av barnets rättigheter inom olika verksamhetsområden, t.ex. om metoder och arbetsformer för att pröva barnets bästa och för att höra barn i beslutsprocesser, –erbjuda möjligheter till dialog och erfarenhetsutbyte mellan berörda myndigheter, och –sammanställa och analysera resultatet av myndigheternas arbete. Uppdraget ska redovisas till Regeringen anser att det kunskapsstöd som erbjuds till statliga myndig- heter behöver vara verksamhetsanpassat i syfte att säkerställa att ett barnrättsperspektiv till fullo integreras i myndigheternas verksamheter. Viktiga delar av är därför analys av myndigheters ut- vecklingsbehov och genomförande av utvecklingsarbete avseende tilläm- pning och integrering av barnets rättigheter i verksamheten. En sådan analys utgör en grund för ett vidare utvecklingsarbete med utgångspunkt i myndighetens behov. Det är regeringens uppfattning att såväl analys av utvecklingsbehov som genomförande av utvecklingsarbetet avseende tillämpningen av barnets rättigheter inom myndigheters verksamhetsområden bör göras av ansvarig myndighet i enlighet med strategin för att stärka barnets rättigheter i (prop. 2009/10:232). Genom ovan nämnda uppdrag erbjuds myndigheterna stöd av i genomförandet av dessa åtgärder. Det stöd som erbjuder bör även innehålla möjligheter till dialog och erfarenhetsutbyte bl.a. i syfte att underlätta sam- stämmighet kring hur bestämmelserna i kan tillämpas inom närliggande områden. ska ses som en särskild förstärkning vid sidan av det arbete som redan bedriver och de satsningar som görs, bl.a. inom ramen för regeringens strategiska arbete för mänskliga rättigheter. Regeringen anser att initialt bör vara begränsat till ett mindre antal myndigheter som är särskilt berörda av bestämmelserna i och som besitter kunskap och erfaren- heter av hur arbetet med att tillämpa dem kan utvecklas. Det utvecklings- arbete som bedrivs av dessa myndigheter med stöd av Barnombuds- mannen kommer att generera viktiga erfarenheter av hur bör utvecklas sett till innehåll och omfattning. 2017/18:186 regeringen beslut om att utöka till att omfatta fler myn- digheter och myndigheter av olika karaktär, däribland ett antal tillsyns- myndigheter. De myndigheter som tillkommit 2018 är Specialpedagogiska skolmyndigheten, Skolinspektionen, Inspektionen för vård och omsorg och Inspektionen för socialförsäkringen. Regeringen avser att återkomma till frågan om huruvida ytterligare myndigheter bör omfattas av kunskaps- lyftet. Vidare avser regeringen att följa utvecklingen och behovet av fortsatt kunskapsstöd samt hur myndigheternas erfarenheter kan spridas till fler myndigheter. 7.3Systematisk dialog och samverkan med civilsamhällets organisationer Regeringens bedömning: Civilsamhällets organisationer är viktiga aktörer i arbetet med barnets rättigheter och regeringens dialog med dessa aktörer bör därför fortsätta att bedrivas på ett systematiskt sätt. Utredningens bedömning: Utredningen lämnade ingen bedömning i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Ett systematiskt samarbete med civilsamhället inom ramen för en barnrättsdelegation är ett viktigt led i arbetet med barnets rättigheter i linje med den av antagna strategin för att stärka barnets rättigheter i (prop. 2009/10:232, bet. 2010/11:SoU3, rskr. 2010/11:35). En av de grundläggande förutsätt- ningarna för att främja och skydda barnets rättigheter är enligt strategin att aktörer inom olika verksamheter som rör barn ska stärka barnets rättigheter genom samverkan. I överenskommelsen med idéburna organisationer inom det sociala området och Kommuner och Landsting (skr. 2008/09:207) har regeringen åtagit sig att verka för att det utvecklas former för ett mer systematiskt utbyte av erfarenheter mellan regeringen och civilsamhället. Principerna för samarbetet i överenskommelsen har senare även lagts fast av (prop. 2009/10:55 En politik för det civila samhället). Civilsamhällets organisationer är viktiga aktörer i arbetet med barnets rättigheter och regeringen anser att dialogen med dessa aktörer bör stärkas. Då det fanns ett behov av att finna en mer systematisk form för dialog med civilsamhällets organisationer beslutade regeringen att inrätta en barnrättsdelegation som forum för dialog mellan regeringen och civilsamhällesorganisationer i som arbetar med barnets rättigheter nationellt och internationellt (S2016/02760/FST). Bedömningen är att dialogen med civilsamhället inom ramen för en barnrättsdelegation kan höja kvaliteten i regeringens underlag genom att fördjupa och bredda rege- ringens kunskap och perspektiv i olika frågor som rör barnets rättigheter. Genom inrättandet av en barnrättsdelegation lever regeringen också upp till barnrättskommitténs upprepade rekommendationer om ett strukturerat samarbete med bl.a. det civila samhället i genomförandet av åtagandena enligt (CRC/C/SWE/CO/3, CRC/C/SWE/CO/4, CRC/C/SWE/CO/5). Regeringens förslag: Lagen ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. Utredningen föreslår att lagen ska träda i kraft . Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna har inga synpunkter på utredningens förslag. anser dock att lagen bör träda i kraft tidigast efter att är avslutat, dvs. Kriminalvården anser att det är orealistiskt med ett ikraftträdande med hänvisning till att det skulle försätta landets myndigheter i en situation där de inte har möjlighet att agera i enlighet med lagstiftarens krav. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Regeringen anser att det behövs mer tid innan lagen träder i kraft än vad utredningen bedömt för att rättstillämpande myndigheter ska kunna förbereda sig eftersom det är förenat med vissa svårigheter att i svensk rätt införliva ett regelverk vars utformning skiljer sig från traditionell svensk lagstiftningsteknik. Sedan ratificerades har arbete pågått med att föra in konventionens bestämmelser i svensk rätt genom transformering. Regeringen kan genom tidigare kartläggningar konstatera att svensk rätt över lag stämmer väl överens med . En fortsatt trans- formering bidrar till att underlätta för rättstillämparen i arbetet med ett barnrättsbaserat synsätt men också till att öka förutsebarheten. Regeringen har därför gett en särskild utredare i uppdrag att genomföra en kart- läggning för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med FN:s konvention om barnets rättigheter (), se vidare avsnitt 7.1.2. Såsom Kriminalvården framhållit är det även av vikt att lagen om inkorporering inte träder i kraft tidigare än att berörda myndigheter ges tillräcklig tid för att förbereda sig. Ett senare ikraftträdande ger även större utrymme för transformeringsarbete inför en inkorporering. Regeringen är också medveten om att det kan saknas erfarenhet av och kunskap om att tolka och tillämpa internationella konventioner och anser därför att det inför en inkorporering av dessutom behövs ytterligare kunskapshöjande insatser vid sidan av det arbete som redan pågår och de satsningar som görs, bl.a. av och inom ramen för regeringens strategiska arbete för mänskliga rättigheter. I avsnitt 7 ges en närmare beskrivning av det kunskapslyft som regeringen tog initiativ till för kommuner, landsting och statliga myndigheter –2019. Den vägledning för tolkning och tillämpning av barnkonven- tionen som bör tas fram beskrivs i avsnitt 6.4. Den nya lagen om Förenta 2017/18:186 nationernas konvention om barnets rättigheter bör därför träda i kraft först . Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det inte behövs några övergångsbestämmelser till lagförslaget. 9 Konsekvenser av förslaget 9.1 Kostnader eller intäkter för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda Regeringens bedömning: Inkorporeringen av är ett förtydligande av vad som redan gäller. Kostnader avseende förvaltning och rättsbildning som en direkt effekt av inkorporeringen är svåra att förutse och inkorporeringen av medför inte några ekonomiska eller administrativa kostnader av betydelse. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser har inga synpunkter på Majoriteten av de remissinstanser som lämnat synpunkter delar däremot inte utredningens bedömning. återfinns ett större antal av kommunerna, även några av de kommuner som tillstyrker en inkorporering. Till exempel , Ystads kommun, kommun och i menar att en inkor- porering av kräver nya arbetssätt vilket därmed kan leda till längre handläggningstider. Bland andra i , och kommun anser att inkorporeringen kommer att medföra ekonomiska eller administrativa kostnader. kommun, i likhet med bl.a. kommun, landsting, i , Statskontoret, , Statens kulturråd och att kostnader kan uppstå i samband med kunskaps- och kompetensutveckling för personal. ungdoms- och civilsamhällets frågor, kommun, kommun, kommun, och Ystads kommun menar att bör vara kostnadsfritt och att regeringen behöver skjuta till Myndigheten för familjerätt och föräldraskaps- stöd konstaterar att de enligt sin instruktion har i uppdrag att beakta , något som också avspeglar sig i myndighetens arbetssätt men att de ändå kommer att behöva se över arbetssätt och styrdokument vilket kommer att leda till kostnader för myndigheten. Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , kommun, kommun, , Ystads kommun, kommun, i , i och Flicka- plattformen lyfter behovet av en mer grundlig kostnadsberäkning av effekterna av en inkorporering. Utan en ordentlig analys kan förslaget, enligt , leda till oförutsedda kostnadsökningar eftersom ny rättighetslagstiftning med generella rättigheter kan bli kostnadsdrivande. Enligt Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , , och är det sann- olikt att en inkorporering kommer att innebära en viss ökad mål- och ärendetillströmning och att vissa processer kan bli mer komplicerade. Justitiekanslern () framhåller att en inkorporering av kan väntas leda till fler ärenden i JK:s skaderegleringsverksamhet men också till fler mål i domstol där enskilda som grund för ersättning åberopar att konventions regler har överträtts. Enligt JK bör man därför räkna med att reformen kommer att medföra ökade kostnader för staten, både i form av handläggningskostnader och i form av skadestånd till enskilda. Vidare framhåller Kammarrätten i och att en inkorpo- rering kommer att medföra ökad arbetsbörda och ökade kostnader för domstolar och andra myndigheter. Skälen för regeringens bedömning: I lagrådsremissen uttalade rege- ringen att de ekonomiska och administrativa kostnaderna av en inkorpo- rering av ytterligare behöver belysas inför beslutet om proposition. Statskontoret fick därför i uppdrag att genomföra en för- djupad analys av de offentligfinansiella och samhällsekonomiska konsek- venserna av regeringens förslag. Analysen skulle enligt uppdraget avse de ekonomiska konsekvenser som en inkorporering av den redan ratificerade konventionen kan medföra. Av Statskontorets rapport framgår att det saknas förutsättningar för att utifrån befintlig evidens beräkna effekterna för de offentliga finanserna av regeringens förslag om inkorporering. En uppskattning av effekterna på de offentliga finanserna har emellertid gjorts utifrån scenarier baserade på olika antaganden. Den ekonomiska analysen utgår från två huvudsakliga typer av kostnader, dels kostnader för initiala implementeringsåtgärder, dels direkta kostnader för förvaltning och rättsbildning. Scenarierna är enligt Statskontoret att betrakta som räkne- exempel och inte som prognoser. En sammanfattning av Statskontorets rapport finns i bilaga 6. Regeringens bedömning är att inkorporeringen inte medför några ekonomiska eller administrativa kostnader av betydelse. som stat är, , folkrättsligt förpliktad att följa konventionen och domstolarna och andra myndigheter har att i konkreta fall tolka svenska författningar fördragskonformt. En inkorporering av innebär inte att barn ges några nya rättigheter. bör rätts- tillämpare beakta de rättigheter som följer av vid av- vägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering får i huvudsak anses vara ett förtydligande av vad som redan kan anses gälla. När det gäller implementeringsåtgärder så är dessa inte någon direkt effekt av en inkorporering. För att barnets rättigheter ska få genomslag krävs dock, vid sidan av inkorporeringen, bl.a. kunskapshöjande insatser till barn och unga, statliga myndigheter, landsting och kommuner. Sådana åtgärder har genomförts och genomförs fortlöpande sedan ratificerade 1990. Åtgärderna syftar till att genomföra barnets rättigheter i enlighet med konventionen. Regeringen kommer inom ramen för barnrättspolitiken fortsatt att prioritera ett strategiskt och systematiskt arbete på nationell, regional och lokal nivå för att tillförsäkra barn deras rättigheter. Inom ramen för detta arbete kommer regeringen att särskilt prioritera insatser för att genomföra barnets rättigheter i praktiken. 2017/18:186 Som ett led i detta gav regeringen Barnombuds- mannen i uppdrag att –2019 genomföra kunskaps- höjande insatser till kommuner, landsting och statliga myndigheter, se vidare avsnitt 7. Några remissinstanser, bland andra , Ystads kommun, kommun och menar att en inkorporering av kräver nya arbetssätt vilket därmed kan leda till kommun anser, i likhet med bl.a. kommun, , i , Statskontoret, , och univer- sitet att kostnader kan uppstå i samband med kunskaps- och kompetens- utveckling för personal. Myndigheten för familjerätt och föräldraskaps- stöd konstaterar att de kommer att behöva se över arbetssätt och styr- dokument vilket kommer att leda till kostnader för myndigheten. Regeringen anser dock att kostnaderna avseende förvaltning som en direkt effekt av inkorporeringen är svåra att förutse. Som tidigare nämnts, bör rättstillämpare beakta de rättigheter som följer av barn- konventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i besluts- processer i mål och ärenden som rör barn. I den av antagna strategin för att stärka barnets rättigheter i (prop. 2009/10:232, bet. 2010/11:SoU3, rskr. 2010/11:35) betonas att uttrycker ett förhållningssätt som sätter barnet i fokus vid beslut eller åtgärder som kan beröra ett enskilt barn eller en grupp barn. synsätt, som utgör kärnan i , innebär att varje barn ska ses som bärare av rättigheter. bidrar enligt regeringen till att synliggöra barnets rättigheter och är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt.