prop · H503246 · 2018-05-08 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2017/18:246 En politik för engagemang – långsiktighet och Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Det civila samhället är av central betydelse för demokratin och har flera viktiga funktioner. Det verkar som demokratiskola, röstbärare och opinionsbildare, samt skapar samhällsnyttig verksamhet inom olika sektorer och bidrar till gemenskap och tillit mellan människor. som utrymmet för det civila samhället är stort finns tecken på att det i vissa avseenden krymper. Regeringen anser därför att det behövs en civilsamhällespolitik som prioriterar det civila samhällets långsiktighet och oberoende. De förutsättningar som lägger grunden för detta är •regelbundna och flexibla samrådsstrukturer för att gemensamt bättre kunna lösa aktuella samhällsproblem •förbättrad kunskap bland offentliga aktörer om det civila samhällets betydelse och särart för att skapa förbättrade villkor och förutsättningar för ideella aktörer i alla dess roller •långsiktig, förutsebar och rättssäker hantering av statsbidrag. Det övergripande målet för politiken för det civila samhället är att förbättra villkoren för det civila samhället som en central del av demokratin. Denna skrivelse beskriver åtgärder som vidtagits –2018 och som bidrar till mer långsiktiga och stabila villkor för det civila samhället. Skrivelsen utgår delvis från Utredningen för ett stärkt civilsamhälles betänkande Palett för ett stärkt civilsamhälle (SOU 2016:13). Ärendet och dess beredning .............................................................. En politik för långsiktighet och oberoende för det civila Ökad kvalitet och långsiktighet i dialogen med det civila Sakråd – en ny arbetsmetod för ökad kvalitet i regeringens beslutsunderlag och stärkt dialog med det civila samhället........................................................... Nationell överenskommelse om dialog och samverkan om gemensamma utmaningar......................... 3.3Struktur för nationell dialog med civilsamhället i frågor om etablering och integration ................................ 3.4Gemensamma åtaganden med svenska civilsamhällesorganisationer stärker dialog och samverkan i utvecklingssamarbetet .................................. 3.5Partsgemensamt forum främjar dialogen om civilsamhällets generella villkor....................................... 4 Mer kunskap om det civila samhället.............................................. 4.1Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor ges ett stärkt kunskapsuppdrag ......................................... Stöd till forskning om det civila samhället ....................... Bidrag som stärker det civila samhällets självständighet ................ 5.1Departementspromemoria om långsiktighet i 5.2Översyn av demokrativillkoren i statlig 5.3Översyn av regelverket för statligt stöd till Översyn av regelverket för Allmänna arvsfonden ............ Långsiktigt stärkta förutsättningar för det civila samhällets 6.1Stärkta resurser till det civila samhället för insatser riktade till asylsökande och nyanlända ............................. Förstärkt stöd till allmänna samlingslokaler..................... 6.3Förstärkning av civila samhällets verksamhet i områden med socioekonomiska utmaningar .................... 6.4Bidrag för civila samhällets arbete mot hot och hat och för säkerhetshöjande åtgärder .................................... Korttidsupplåtelse av mark behöver underlättas............... Stärkta förutsättningar för idéburen välfärd ..................... Förenkling vid upphandling av välfärdstjänster vars värde beräknas understiga tillämpligt EU-tröskelvärde........... 6.6.2Reserverat deltagande i upphandlingar för organisationer som uppfyller vissa krav ......... Strategi för regeringens främjande av 6.6.4Myndighetsinsatser kring socialt företagande inklusive idéburet 6.6.5Ökad kunskap om arbetsintegrerande 6.6.6Vägledning för kommuner när det gäller bedömningen av om verksamheter inom det civila samhället utgör 6.6.7Utredning om en tydlig definition av idéburna aktörer i välfärden............................ 6.7Förtydligade krav på att myndigheterna ska samverka med det civila samhällets organisationer i 6.8Analys av konsekvenser för civila samhället vid utformning av politik och regelgivning ........................... Sammanfattning av betänkandet Palett för ett stärkt civilsamhälle (SOU 2016:13) .......................................... Förteckning över remissinstanserna ................................ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............ 1 Ärendet och dess beredning lade regeringen fram propositionen En politik för det civila samhället (prop. 2009/10:55). antog propositionen och beslutade i och med det att målet för politiken skulle vara att förbättra villkoren för det civila samhället som en central del av demokratin (bet. 2009/10:KrU7, rskr. 2009/10:195). Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppgift att undersöka möjligheterna att på olika sätt underlätta för det civila samhällets organisationer att bedriva sin verksamhet, att utvecklas och att därigenom bidra till demokrati, välfärd, folkhälsa, gemenskap och social sammanhållning (dir. 2014:40). Utredningen antog namnet Utredningen för ett stärkt civilsamhälle (U 2014:04). Regeringen beslutade i tilläggsdirektiv (dir. 2015:38) att utredaren också skulle föreslå hur det civila samhällets villkor kan stärkas så att dess roll i demokratin kan värnas och utvecklas. Utredaren fick även i uppdrag att föreslå åtgärder från det offentliga för att det civila samhällets organisationer i större omfattning ska nå ut till delar av befolkningen som står utanför dessa organisationer och inom dem engagera en större mångfald människor. överlämnade utredningen sitt betänkande Palett för ett stärkt civilsamhälle (SOU 2016:13). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i (Ku2016/00504/D). Regeringens ställningstagande till utredningens förslag redovisas i denna skrivelse, med undantag för bl.a. utredningens förslag till lagändringar. Dessa har omhändertagits inom ramen för beredningen av (Fi 2015:01). Utöver utredningen har underlag till de initiativ som redovisas i skrivelsen inhämtats genom ett antal samråd av olika slag med det civila samhällets organisationer, exempelvis sakråd. höll ett möte med det civila samhällets organisationer i syfte att informera om skrivelsen och om processen för att ta fram den. Presentationen från mötet finns tillgänglig i (Ku2017/01871/D). En politik för långsiktighet och oberoende för det civila samhället Ett självständigt, starkt och mångfacetterat civilsamhälle är en central del i en levande demokrati. Det civila samhället har flera viktiga roller i demokratin, bl.a. som oberoende röstbärare, som opinionsbildare och som demokratiskola. Genom människors engagemang och organisering i frågor som berör förnyas ständigt kunskapen om hur vår demokrati fungerar hos nya generationer, som samhällsnyttiga insatser genomförs runt om i landet. Det civila samhället motverkar ensamhet och utsatthet, lyfter angelägna frågor till debatt och diskussion, ordnar en bredd av fritidsaktiviteter och möjliggör för människor att ständigt fortsätta att utvecklas och lära sig nya saker. Det civila samhället måste ges goda och långsiktiga förutsättningar för att dess organisationer självständigt ska kunna utveckla och bedriva sin verksamhet, oavsett vilken den är. Därför har regeringen prioriterat att stärka de långsiktiga förutsättningarna för civilsamhällets verksamheter, bl.a. genom att etablera välfungerande former för dialog, kunskapsstöd och bidragssystem. Politiken har varit framgångsrik, och regeringen bedömer att det civila samhällets organisationer har goda förutsättningar för att bedriva och utveckla sin verksamhet. Grunden för arbetet har varit en samlad civilsamhällespolitik och ett tydligt mål att ständigt förbättra villkoren för det civila samhället. Utrymmet för ett starkt och självständigt civilsamhälle måste dock ständigt värnas. I vår omvärld finns exempel på hur utrymmet krymper och civilsamhällets röster tystas. Regeringen är angelägen om att det civila samhällets roll som röstbärare värnas – även när det innebär att regeringen får motta kritik. Utgångspunkt i mål och principer för politiken för det civila samhället Det civila samhället omfattar människor, grupper och organisationer som verkar för gemensamma intressen skilt från staten, marknaden och hushållen. Till det civila samhället räknas både formella organisationer och mer informella och tillfälliga sammanslutningar och nätverk. Organisationerna har en mängd olika associationsformer, men den vanligaste är ideella föreningar. Vidare räknas registrerade trossamfund, vissa ekonomiska föreningar såsom kooperativ, många stiftelser och vissa aktiebolag till det civila samhället. Det finns även kopplingar till marknaden utanför det civila samhället, bl.a. genom att civilsamhällesorganisationer äger dotterbolag, ofta s.k. icke finansiella aktiebolag, och tar emot utdelning från dessa. Det civila samhället har haft stor betydelse för den svenska demokratins framväxt. I modern tid har den framför allt präglats av de tre klassiska folkrörelserna – , och arbetarrörelsen – vars dominans minskade under andra halvan av 1900- talet i takt med att nya organisationsformer och samhällsfrågor tog mer plats och på så vis bidrog till mer mångfald. Dagens politik för det civila samhället fokuserar på det civila samhällets villkor, bl.a. möjligheter att bilda organisationer, att få statligt 2017/18:246 stöd, att bedriva ideell verksamhet och att göra människor delaktiga. Politiken omfattar även organisationernas samverkan med den offentliga sektorn genom dialog och samråd. Forskning och kunskapsutveckling om det civila samhällets omfattning, roll, sammansättning, verksamhet och utveckling är en avgörande utgångspunkt. Målet för politiken är att villkoren för det civila samhället som en central del i demokratin ska förbättras (En politik för det civila samhället [prop. 2009/10:55]). Detta ska ske i dialog med civilsamhällets organisationer genom att –utveckla det civila samhällets möjligheter att göra människor delaktiga utifrån engagemanget och viljan att påverka den egna livssituationen eller samhället i stort –stärka förutsättningarna för det civila samhället att bidra till samhällsutvecklingen och välfärden både som röstbärare och opinionsbildare och med en mångfald verksamheter –fördjupa och sprida kunskapen om det civila samhället. I propositionen fastslås också sex grundläggande principer för politiken och dess uppföljning (prop. 2009/10:55 s. 52). Principerna är framtagna tillsammans med det civila samhällets organisationer i samband med att den nationella överenskommelsen på det sociala området utarbetades (se vidare kapitel 3). 1.Självständighet och oberoende. Organisationerna och deras medlemmar ska ha möjlighet att självständigt bedriva sin verksamhet utan obefogad kontroll eller inblandning av offentliga aktörer. Förhållandet mellan regeringen och det civila samhället bör präglas av dialog för att bredda och fördjupa beslutsunderlag och för att bidra till ömsesidig förståelse och förtroende. Produktion av välfärdstjänster ska hålla god kvalitet oavsett inom vilken samhällssektor den utförs. erkänner principen att icke-vinstdrivande verksamhet av många ses som en kvalitet i sig, dvs. har ett egenvärde genom att den bedrivs utifrån en viss värdegrund och utformas i samspel med sina medlemmar och brukare. Goda, långsiktiga och stabila förutsättningar är nödvändiga för civilsamhällets existens och verksamhet. Detta omfattar bl.a. stabilitet i bidragssystemen, fördelningen mellan olika bidragsformer, rättsliga förutsättningar och de generella villkoren för civila samhället. 5.Öppenhet och insyn. Förtroende mellan offentliga aktörer och det civila samhället bygger på transparenta beslutsprocesser. Genom det offentligas öppenhet och insyn möjliggörs civilsamhällets funktion som röstbärare och opinionsbildare, som delar av civilsamhällets verksamhet finansieras av skattemedel, vilket kräver öppenhet i redovisningen. Samhället välkomnar civilsamhället som utförare av välfärdstjänster. Olikheten är att betrakta som en tillgång i sig som bör ges utrymme genom ersättnings- och bidragssystem samt lagar och regler. Principen rymmer också jämställdhet och ickediskriminering samt innebär att civilsamhället bör avspegla och omfatta människor från olika delar av befolkningen, bl.a. genom att ge goda förutsättningar för människor att engagera sig i det. Grunden är stabil men utmaningar finns Målet för politiken för det civila samhället och de sex principerna är fortfarande aktuella. Regeringen bedömer att politiken i stort har utvecklats i enlighet med målet och att de insatser som gjorts har bidragit till att det civila samhället i har goda förutsättningar att bedriva och utveckla sin verksamhet. till de ekonomiska förutsättningarna har det civila samhällets organisationer även fått del av en ökning av statsbidragen om utifrån förordningar som är särskilt riktade till denna målgrupp. Betänkandet Palett för ett stärkt civilsamhälle (SOU 2016:13 s. 90–93, s. 103–108, s. 429–444) visar att det civila samhällets organisationer i huvudsak upplever sig ha goda villkor för sin verksamhet. Bilden bekräftas av de uppföljningar som Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) genomför . En stor majoritet anger att de har goda ekonomiska förutsättningar och att lagar och regler inte begränsar dem. Resultaten är i stort sett stabila . Trots att mer än hälften av de ideella föreningarna upplever sig vara i någon grad beroende av offentliga medel för att genomföra och utveckla sin verksamhet upplever enbart en liten andel av dem att detta begränsar deras oberoende eller deras möjligheter att föra fram sina åsikter eller uttrycka kritik. Men det finns också utmaningar. Det har t.ex. skett vissa försämringar när det gäller hur ideella föreningar uppfattar relationerna till offentlig sektor. Allt färre ideella föreningar anser att tjänstemän i offentlig sektor bidrar till ett öppet samtalsklimat och en ömsesidig dialog. En ökande andel föreningar anser också att tjänstemännen saknar tillräcklig kunskap om föreningarna och deras villkor. I den svenska befolkningen är det ideella engagemanget relativt högt och stabilt. Även om det i den allmänna debatten ibland förs fram att det ideella engagemanget minskar, visar aktuell forskning vid t.ex. att andelen vuxna som utför ideellt arbete ligger relativt stabilt kring (Folk i rörelse – medborgerligt engagemang 1992–2014). En övervägande andel av den vuxna befolkningen har eller har haft personlig anknytning till den ideella sektorn och till ideellt arbete. Det ideella engagemanget och deltagande i föreningsliv är en delad erfarenhet för de flesta människor. Likväl finns det grupper som står utanför det organiserade föreningslivet. Ofta sammanfaller det med att de är mindre etablerade i samhället i övrigt, exempelvis gäller det grupper som har lägre utbildning, mer erfarenhet av arbetslöshet, har lägre inkomst eller som har kommit till . Oaktat orsaken är det alldeles för många som varken känner sig som en del av demokratin eller samhället och som saknar de kunskaper och kompetenser som behövs för att komma till tals och påverka. Ökad individualisering tillsammans med nya sätt att kommunicera och organisera sig i mer kortsiktiga och lösliga former innebär också en risk för att de offentliga aktörer som är vana att 2017/18:246 samverka med det mer traditionellt organiserade civilsamhället missar väsentliga synpunkter och perspektiv. har en utveckling skett mot en ökad polarisering och värderingsmässiga motsättningar i det svenska samhället. Tonen har hårdnat i det offentliga samtalet, där även det civila samhällets organisationer verkar som röstbärare och opinionsbildare. De som hörs utsätts också allt oftare för hot, hat och trakasserier och riskerar att tystna. Det finns också tendenser till att organisationer som är kritiska till demokratin och dess institutioner flyttar fram sina positioner, och till att åsikter som står i strid med principen om alla människors lika värde normaliseras. Nya kommunikationsmönster leder till att människor och grupper allt oftare befinner sig i sammanhang som bekräftar snarare än utmanar den egna världsbilden och de egna åsikterna. Detta riskerar att bidra till ökad åsiktspolarisering och minskad social sammanhållning. Det finns också exempel på krafter och rörelser som missbrukar allmänhetens förtroende för det civila samhället genom att använda bidrag till verksamhet som strider mot det demokratiska samhällets idéer. En organisation som bedriver sådan verksamhet ska inte stödjas med offentliga medel. Det ligger i både myndigheters och det civila samhällets intresse att offentliga medel inte hamnar hos organisationer som bedriver verksamheter som står i strid med grundläggande demokratiska värderingar så som de formuleras i regeringsformen och i de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter. Inriktning för en långsiktigt hållbar politik för det civila samhället har ett i grunden stabilt civilsamhälle och en politik som bidragit till förbättrade villkor för dess organisationer, men också utmaningar att ta på allvar. Dessa handlar bl.a. om bristande kunskap i offentlig sektor om det civila samhället och dess förutsättningar, individer och grupper som inte ser att det civila samhället är en plats för dem, en polariserad samhällsutveckling och rörelser som verkar i strid med samhällets grundläggande värderingar och riskerar att urholka tilliten till statliga stöd av olika slag. Detta är utmaningar som kräver att utrymmet för ett starkt och självständigt civilsamhälle ständigt värnas och att dess röster kan fortsätta att höras, vilket också betonas i utredningen för ett stärkt civilsamhälle (SOU 2016:13 s. 129–131). Detta förutsätter att det finns goda och långsiktiga möjligheter för organisationerna att bedriva verksamhet och utvecklas och därigenom bidra till demokrati, välfärd, folkhälsa, gemenskap och social sammanhållning. Det förutsätter också en politik som med lyhördhet och flexibilitet kan möta utmaningarna i samverkan med det civila samhället. En fortsatt utveckling mot långsiktiga villkor som underlättar för det civila samhällets organisationer att självständigt bedriva verksamhet och utvecklas är därför nödvändig. De förutsättningar som regeringen anser lägger grunden för långsiktighet och oberoende för det civila samhället är •regelbundna och flexibla samrådsstrukturer för att gemensamt bättre kunna lösa aktuella samhällsproblem förbättrad kunskap bland offentliga aktörer om det civila samhällets Skr. betydelse och särart för att skapa förbättrade villkor och förutsättningar för ideella aktörer i alla dess roller långsiktig, förutsebar och rättssäker hantering av statsbidrag. 3Ökad kvalitet och långsiktighet i dialogen med det civila samhället Det civila samhället är en central del av demokratin. Det är därför viktigt att relationen mellan det offentliga och det civila samhället präglas av goda och stabila former för dialog. I målet för politiken för det civila samhället betonas också att politiken ska utvecklas i dialog med det civila samhällets organisationer (prop. 2009/10:55 s. 44). Dialogen syftar även till att bredda och fördjupa beslutsunderlag och bidra till att skapa ömsesidig förståelse och förtroende mellan parterna. Formerna för dialog ska vara öppna, återkommande och präglas av ett inkluderande förhållnings- och arbetssätt (prop. 2009/10:55 s. 56). anordnar regeringen och mellan 150 och 200 möten för samråd med det civila samhällets organisationer i specifika frågor. Utöver det finns cirka 50 fasta forum för dialog och samråd där mellan 600 och 800 organisationer deltar. Fasta former för dialog på en övergripande nivå är bl.a. Partsgemensamt forum (PGF), och nationella överenskommelser om dialog och samverkan inom specifika områden. Värdet av dialog blev extra tydligt i samband med flyktingsituationen 2015–2016. Under den mest intensiva perioden bjöd regeringen in det civila samhällets organisationer till rundabordssamtal och tio stora samrådsmöten för att informera om regeringens arbete samt ta del av civilsamhällets erfarenheter, perspektiv och expertis (se vidare kapitel 6 avsnitt 6.1). Sammanlagt 46 organisationer deltog i samråden. Organisationernas bidrag spelade en stor roll för regeringens och myndigheternas arbete. Regeringen har dels förstärkt och utvecklat former för dialog där regeringen kan ta del av civilsamhällets röster och expertis i specifika sakfrågor, dels breddat antalet områden där regeringen har överenskommelser om dialog och samverkan med det civila samhällets organisationer. Utvecklingen mot stabila långsiktiga former för dialog med det civila samhället behöver fortsätta. 3.1Sakråd – en ny arbetsmetod för ökad kvalitet i regeringens beslutsunderlag och stärkt dialog med det civila samhället Åtgärd: Regeringen har infört sakråd som arbetsmetod i för att förbättra regeringens beslutsunderlag och för att stärka departementens samordning i dialogen med det civila samhället. Regeringen vill uppmuntra och ta vara på civilsamhällets unika kunskap och perspektiv i olika sakfrågor för att kunna skapa bättre beslutsunderlag, förankra de beslut som fattas och underlätta och stimulera det offentliga samtalet. Det finns alltså ett behov av en utvecklad och kvalitetssäkrad arbetsmetod för att göra detta, vilket också betonas i utredningen för ett stärkt civilsamhälle (SOU 2016:13 s. 130, 141 och 165). En sådan arbetsmetod ska kunna användas både i omfattande och mer avgränsade frågeställningar och komplettera befintliga beredningsformer som remissförfarandet och samrådsmodeller som Partsgemensamt forum (PGF) som rör de generella villkoren för det civila samhället. och en arbetsgrupp med bl.a. representanter från organisationer företrädda i PGF tog fram förslag till en arbetsmetod. Under ledning av statssekreteraren till kultur- och demokratiministern hölls en serie möten med det civila samhällets organisationer då förslaget till ny arbetsmetod diskuterades. Sammanlagt deltog omkring 120 organisationer i dessa möten. Viktiga utgångspunkter i arbetet med att ta fram arbetsmetoden var den Europeiska koden för främjande av idéburnas medverkan i offentliga beslutsprocesser som 2009 utvecklades av tillsammans med idéburna organisationer (, 2009) och de sex principer som politiken för det civila samhället bygger på (se kapitel 2). Den nya metoden kallades sakråd efter ett förslag från det civila samhällets organisationer. För att pröva och utveckla metoden genomförde regeringen ett antal pilotsakråd. Dessa arrangerades av olika departement och berörde ett flertal olika områden. Pilotsakråden gav goda resultat och bekräftade att den nya metoden för samråd i sakfrågor fungerade. Regeringen beslutade därför att införa sakråd som arbetsmetod i (Ku2017/00377/D). har regeringen och genomfört över trettio sakråd om olika frågor, bl.a. om islamofobi, nyanländas etablering och den nationella planen mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott. Det har också genomförts ett flertal s.k. EU-sakråd för att förankra och bredda beslutsunderlaget i frågor som beslutats på EU-nivå. Sakråden och EU-sakråden redovisas löpande på regeringens webbplats. Vad är ett sakråd? Sakråd är en arbetsmetod i som syftar till att stärka samrådsformer främst med det civila samhällets organisationer, men också med andra aktörer. Sakråd kan användas vid behov av fördjupat beslutsunderlag i sakfrågor. Sakråden ersätter inte Skr. 2017/18:246 befintliga former för samråd med det civila samhället eller sedvanliga remissförfaranden, utan är ett komplement för att öka kvaliteten i regeringens underlag. använder sakråd som arbetsmetod för att