prop · H503121 · 2018-03-06 00:00:00 — Frågan är om det finns anledning att uppställa ytterligare vägrans- grunder med hänsyn till de adoptioner som inte har sådan anknytning till att de omfattas av de särskilda kraven för erkännande. Många av dessa adoptioner har ingen eller endast en begränsad anknytning till . Det kan röra sig om en nationell adoption som har beslutats i en annan stat utan att de inblandade personerna då hade någon tanke på att de senare skulle vilja få adoptionen erkänd i . För sådana och andra adoptioner med begränsad anknytning till måste intresset av att de adoptionsbeslut som erkänns uppfyller stränga materiella och processuella krav ställas mot andra intressen. Ett viktigt intresse är värdet av att undvika haltande rättsförhållanden, vilket talar för att utländska adoptionsavgöranden inte bör frånkännas giltighet i annat än i undantagsfall. En nackdel med att införa mer utveck- lade vägransgrunder liknande dem som gäller för utländska avgöranden om faderskap är vidare att det uppstår en större osäkerhet för de inblan- dade personerna angående adoptionens giltighet i . För att und- vika sådan osäkerhet finns det för faderskapsavgöranden en möjlighet att få en prövning av om det utländska avgörande gäller i eller inte (se 9 § lagen om internationella faderskapsfrågor). Om det skulle införas ytterligare vägransgrunder för adoptionsbeslut skulle det antagligen också behöva införas en möjlighet att få frågan om adoptionsbeslutets giltighet i prövad av svensk domstol eller av en annan svensk myndighet. De effektivitetsvinster som ett automatiskt erkännande skulle innebära minskar avsevärt med en sådan ordning. Regeringen delar mot denna bakgrund utredningens bedömning att ytterligare vägransgrunder inte bör införas. Det behov som finns av att kunna vägra erkänna utländska adoptionsbeslut får anses tillgodosett genom bestämmelsen om ordre public och de särskilda krav som upp- ställs för erkännande av adoptioner som har anknytning till . Rättsverkningar av erkända adoptionsbeslut Regeringens förslag: Ett utländskt adoptionsbeslut som erkänns i ska fullt ut ha de rättsverkningar som följer av ett svenskt Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ningen föreslår att en adoption som enligt lagen i den stat där den meddelades inte innebär att det rättsliga förhållandet mellan den som har adopterats och hans eller hennes ursprungliga släkt upphör (svag adop- tion) inte heller ska få sådan verkan i . Utredningen föreslår att en svag adoption ska kunna omvandlas till en stark adoption. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. anser att det är högst tveksamt om förslaget om att låta svaga adoptioner ha svag verkan i är till barnets bästa. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslaget. Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag Gällande regler om rättsverkningarna av erkända utländska Om ett adoptionsbeslut från en annan stat erkänns i uppkommer frågan om adoptionen ska ha de rättsverkningar i som adop- tionen har i den stat där beslutet meddelades eller om adoptionen i ska ha de rättsverkningar som en svensk adoption har. finns det särskilda bestämmelser om vilken verkan ett adoptionsbeslut från en konventionsstat ska ha i en annan kon- Konventionen innebär bl.a. att det i viss mån ska respek- teras att en adoption är en s.k. svag adoption (se vidare om svag adoption förordning innehåller inga särskilda bestämmelser om rättsverkan av ett erkänt adoptionsbeslut. För de adoptionsbeslut som erkänns enligt lag är frågan om vilken rättsverkan adoptionsbeslutet ska ha i endast delvis regle- I fråga om vårdnad, förmynderskap och underhåll ska ett erkännande av ett utländskt adoptionsbeslut innebära att adoptivbarnet anses som adoptivförälderns barn i äktenskapet (4 § första stycket). lag tillkom anfördes att bestämmelserna bör ge besked i frågan om en utländsk adoption ger starka eller svaga rättsverkningar, dvs. rättsverkningar av den biologiska släktskapen kvarstår eller inte. konstaterades att den svenska lagstiftningen om nationell adoption hade ändrats så att äldre svaga adoptioner skulle ha samma rättsverkningar Detta byggde på principen att adoption i rättsligt hänseende helt bör likställas med biologiskt släktskap. Frågor om vårdnad, förmyn- derskap och underhåll ansågs vara av så central betydelse för adoptiv- barnets rättsställning att det i dessa frågor inte fanns anledning att frångå den nämnda principiella ståndpunkten att adoptivbarnet ska likställas med andra barn i alla hänseenden (prop. 1971:113 s. 34 f.). gjordes beträffande adoptionens betydelse när det uppstår frågor om arv. En särskild bestämmelse infördes enligt vilken den lag som är tillämplig på arvsfrågan (det s.k. arvsstatutet) även avgör adoptio- nens rättsverkan i arvsfrågan. Syftet med denna ordning var att samtliga frågor som rör dödsboet ska bedömas enligt en och samma lag (a. prop. s. 35). Om adoptionen har beslutats i anses dock adoptivbarnet alltid som adoptivförälderns barn i äktenskap (4 § andra stycket). Efter- som det med dessa bestämmelser kan inträffa att adoptivbarnet inte ärver adoptivföräldern finns en möjlighet att efter en skälighetsprövning tillerkänna adoptivbarnet ett underhållsbidrag (4 § tredje stycket). Andra frågor än vårdnad, förmynderskap, underhåll och arv är inte reglerade lag. Hur en erkänd utländsk adoption ska betraktas i dessa oreglerade avseenden har överlämnats till rättstillämpningen (a. prop. s. 37 f.). Erkända utländska adoptioner bör ha samma rättsverkningar som svenska adoptioner Regeringen anser att det inte längre finns anledning att reglera endast vissa aspekter av ett erkänt adoptionsbesluts verkan i . Det bör i stället tydligt framgå att ett utländskt adoptionsbeslut som erkänns här har samma rättsverkningar som ett svenskt adoptionsbeslut. Detta är viktigt för att undvika att adoptivbarn lever i under osäkra rätts- liga förhållanden. Värdet av att den som har adopterats kan känna sig trygg med vad adoptionen innebär väger tyngre än värdet av att i ett enskilt fall kunna göra en nyanserad bedömning av den utländska adop- tionens rättsverkningar (se vidare nedan angående frågan om arv). För att tydliggöra att ett erkänt utländskt adoptionsbeslut ska jämställas med ett svenskt beslut i alla avseenden bör, som utredningen föreslår, en hän- visning göras till de bestämmelser i 4 kap. som reglerar rättsverkningarna av en svensk adoption (se avsnitt 12.2). En motsvaran- de förändring har gjorts i (se Lov nr 48 och prop. 88 L [2016–2017]). I avsnitt 6 föreslår regeringen nya bestämmel- ser om vårdnaden om ett barn som adopteras. Även dessa blir tillämpliga på utländska adoptionsbeslut som erkänns i . Det bör inte införas särregler för svaga adoptioner En svag adoption är en adoption som innebär att adoptivbarnet och den tidigare föräldern behåller en viss rättslig relation efter adoptionen. Svag adoption förekom tidigare i men avskaffades 1971 (se avsnitt 4). Svaga adoptioner förekommer dock alltjämt i vissa andra rättsordningar. Trots att en utländsk adoption är svag kan den anses motsvara en adoption och erkännas i (se avsnitt 15.5). tillåter inte att en konventionsstat betraktar en svag adoption från en annan konventionsstat som en stark adoption såvitt gäller förhållandet mellan adoptivbarnet och de ursprungliga för- äldrarna (se artikel 26.1). Om en svag adoption erkänns enligt ska den alltså i behandlas som en stark adoption i förhållandet mellan barnet och adoptivföräldern och dennes släkt men däremot inte i förhållandet mellan adoptivbarnet och den ursprungliga släkten. När tillträdde konstaterades att det inte stred mot svensk rätt att måste acceptera svaga 2017/18:121 adoptioner men att adoptionsorganisationerna bör informera sökandena om vad en sådan adoption kan innebära (prop. 1996/97:91 s. 69 f.). Utredningen föreslår att en bestämmelse som motsvarar bestämmelsen i införs även för utländska adoptionsbeslut som inte omfattas av . Som skäl anför utredningen att en sådan ordning ligger i linje med den princip om respekt för barnets ursprung som kommer till uttryck i och att en sådan reglering främjar en enhetlig rättstillämpning eftersom reglerna då skulle stämma överens med vad som gäller enligt . Utredningens förslag innebär visserligen att alla internationella adop- tioner som erkänns i behandlas lika. Detta är dock enligt regeringens uppfattning inte i sig ett tillräckligt starkt skäl för att införa bestämmelser om att adoptioner ska tillmätas svag verkan i . påpekar ligger det inte i linje med svensk adop- tionsordning att låta svaga adoptioner som erkänns i ha endast Som framgår ovan anser regeringen att en erkänd utländsk adoption i alla delar bör betraktas som en adoption som har beslutats i Utredningens förslag skulle innebära ett undantag från detta och medföra en ökad osäkerhet för adoptivbarnet. till fick acceptera att konventionen kräver att svaga adoptioner inte ges stark verkan här bör inte leda till slutsatsen att lagstiftningen i övrigt ska anpassas till detta. En sådan anpassning skulle innebära en tillbakagång till en äldre ordning som har valt att Det faktum att de rättsliga banden till den ursprungliga släkten finns kvar efter en svag adoption kan innebära skyldigheter och poten- tiella belastningar för adoptivbarnet. Det kan t.ex. finnas en risk för att underhållsanspråk framställs från den tidigare släkten. är inte önskvärd och kan inte motiveras med principen om respekt för barnets ursprung eller barnets bästa. ningens förslag kan leda till att arvsrätt föreligger mellan det adopterade barnet och såväl adoptivföräldrarna som de ursprungliga föräldrarna, vilket folkbokföringsregistret inte är anpassat för. förmåga att hantera svaga adoptioner är en ordning där arvsrätt kan föreligga mellan en adopterad person och såväl adoptivföräldrarna som den tidigare släkten betänklig och adoptionslagstiftningen bör inte vara utformad för att främja sådana resultat. För att säkerställa adoptivbarnets trygghet då en svag adoption erkänns föreslår utredningen att det införs en möjlighet att omvandla en svag adoption till en stark adoption. En sådan möjlighet finns redan enligt Med utredningens förslag skulle många adoptivbarn som adopterats genom svag adoption sannolikt känna ett behov av att en omvandling sker. Den föreslagna bestämmelsen om om- vandling av utländska adoptioner är dock förenad med vissa krav gällande bl.a. samtycken från de ursprungliga föräldrarna. bär alltså ingen ovillkorlig rätt till omvandling. I de norska förarbetena anmärks att det har framkommit att det ibland saknas samtycke för omvandling av en svag adoption till en stark enligt Haag- konvention och att adoptionen då förblir svag (prop. 88 L [2016–2017] s. 212). Enligt utredningens förslag är det vidare – liksom vid omvand- ling enligt – adoptivföräldrarna som ska an- söka om omvandling. Frågan om en omvandling kan ske beror alltså på hur adoptivföräldrarna agerar. Adoptivföräldrarnas agerande kan i sin tur påverkas av lojalitet med och hänsyn till familj och släkt. Det finns även en risk för att en omvandling inte kommer till stånd på grund av okun- skap. Den föreslagna ordningen framstår därför i viss mån som rätts- osäker. Sammantaget anser regeringen att det inte finns skäl att låta rättsverkan av erkända svaga adoptioner kvarstå såvitt gäller förhållandet mellan adoptivbarnet och den ursprungliga släkten. Utredningens förslag i denna del bör alltså inte genomföras. Det finns vid denna bedömning inte heller anledning att införa en möjlighet till omvandling av svag adoption till stark adoption. Särreglerna för arv bör inte behållas Regeringen gör alltså en delvis annan bedömning än utredningen. Som Lagrådet påpekar skiljer sig regeringens förslag om erkända utländska adoptionsbesluts rättsverkningar i även från vad som gäller enligt lag när det gäller frågan om arvsrätt. Det finns mot denna bak- grund anledning att närmare undersöka i vilken utsträckning förslaget i praktiken medför en förändring i detta avseende och ta ställning till om en sådan förändring kan anses motiverad. Regeringens förslag innebär att det i svensk rätt anges att det rättsliga förhållandet mellan adoptivbarnet och hans eller hennes tidigare familj inte ska erkännas vid svag adoption. När det gäller frågan om arv skiljer sig detta års lag som möjliggör ett sådant resultat i vissa fall när utländsk lag är tillämplig på arvet. Redan när lag infördes var lagstiftaren tydlig med att arvs- rätten inte i något fall bör grundas på vad som var förutsatt vid tid- punkten för adoptionen (prop. 1971:113 s. 36). Gällande rätt ger alltså inte uttryck för att rättsverkningarna av svaga adoptioner ska bevaras. Detta motsvarar den syn regeringen har i denna proposition. Skälet till att en särskild arvsregel trots det infördes lag var i stället att arvsstatutet i regel var lagen i den stat där den avlidne var medborgare (se den nu upphävda lagen [1937:81] om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo). Eftersom man ville undvika att olika lagar skulle bli tillämpliga på arvet och frågan om vilken verkan ett utländskt adoptionsbeslut skulle ha i fråga om arv ansågs det lämpligt att arvsstautet skulle få avgöra även den senare frågan. avgörs tillämplig lag i arvsfrågor av EU:s arvsförordning (och rådets förordning [EU] nr 650/2012 av om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt godkännande och verkställighet av officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg). Arvs- förordningens regler om behörighet och tillämplig lag gäller i förhållande till alla stater och innebär att den avlidnes hemvist som utgångspunkt avgör både frågan om svensk domstols behörighet i arvsfrågor och vilket lands lag som är arvsstatut (se prop. 2014/15:105 s. 21 f.). Avsikten med att använda hemvist som anknytningskriterium för både frågan om domstols behörighet och frågan om tillämplig lag är att få till stånd en ordning som innebär att domstolen normalt tillämpar sin egen lag. Förordningen innebär alltså att svensk lag i regel är tillämplig i de fall då 2017/18:121 svensk domstol är behörig att besluta i frågor om arv. Undantag från detta kan i regel endast ske i det fall någon genom ett särskilt lagvals- förordnande anger att lagen i den stat där han eller hon är medborgare ska tillämpas på arvet. Arvsförordningen är inte tillämplig på personers ställning och familjeförhållanden (artikel 2 a). Regeringen kan mot denna bakgrund konstatera att behovet av en särskild bestämmelse om arv för att undvika att två olika lagar ska tillämpas på samma arvsfråga har minskat betydligt. Det som arvsregeln lag syftade till att uppnå kan i flertalet fall nu uppnås genom en bestämmelse om att rättsverkningarna av en utländsk adoption ska mot- svara de som gäller i i kombination med arvsförordningens regler. Vid en prövning av arv i kommer alltså i regel båda frågorna att prövas enligt svensk lag. Mot bakgrund av detta och med beaktande av de starka sakliga skäl för att i alla avseenden betrakta en erkänd utländsk adoption som en svensk adoption som redovisas ovan anser regeringen att det inte finns skäl att överföra de särskilda bestäm- melserna om arv lag till den nya lagen om adoption i inter- nationella situationer. Behov av ändringar i annan lagstiftning Regeringens förslag: Hänvisningar till regler om adoption som finns i balken i övrigt och i annan lagstiftning ska ändras så att de stämmer överens med de föreslagna förändringarna, bl.a. att sambor ska kunna adoptera. Även hänvisningar till 1971 års lag ska justeras med anledning av den nya lagen om adoption i inter- Begränsningarna i socialförsäkringsbalken och föräldraledighets- lagen av rätten till adoptionsbidrag, föräldraledighet och föräldra- penning som gäller vid adoption av eget barn ska tas bort. Bestämmelserna i socialförsäkringsbalken som reglerar rätten till socialförsäkringsförmåner i samband med adoption ska ändras så att den relevanta tidpunkten är då barnet tas emot i den blivande adoptiv- förälderns vård, oavsett om det sker i hemmet eller någon annanstans. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslagen. hovrätt anser att det i 4 kap. bör införas hänvisningar till de bestämmelser om förutsättningar för adoption som finns i andra för- Skälen för regeringens förslag: Genom att sambor ska kunna adop- tera (se avsnitt 6) behöver de hänvisningar som finns i socialförsäkrings- balken, föräldraledighetslagen (1995:584) och lagen (2016:1013) om personnamn avseende makar som adopterar kompletteras med hänvis- ningar till sambor. Med anledning av att begreppet beslut om adoption ersätter begreppet tillstånd till adoption i det föreslagna 4 kap. föräldra- balken bör motsvarande begrepp i 21 kap. 4 § socialförsäkringsbalken Som en följd av att möjligheten i 4 kap. 6 § andra stycket föräldra- Prop. 2017/18:121 balken att lämna underhållsbidrag i form av ett engångsbelopp tas bort (se avsnitt 12.3) bör hänvisningen till den bestämmelsen i 7 kap. 7 § ersättas med en bestämmelse om hur ett sådant engångs- belopp i andra fall ska hanteras. I 2 kap. 7 § , socialförsäkringsbalken, lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner, lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap och utlänningslagen (2005:716) behöver hänvis- ningar justeras med anledning av att det införs ett nytt 4 kap. föräldra- balken och en ny lag om adoption i internationella situationer. Till skillnad från anser regeringen att det inte finns behov av att i 4 kap. upplysa om att det i annan lagstiftning finns ytterligare bestämmelser om adoption. Som en följd av att särregler om adoption av eget barn utmönstras bör även de särregler för adoption av eget barn som finns i annan lagstiftning tas bort. Detta gäller undantaget från rätten till adop- tionsbidrag i socialförsäkringsbalken och begränsningarna i rätten till föräldraledighet i föräldraledighetslagen och föräldrapenning i social- försäkringsbalken. Med anledning av att beräkningen av giltighetstiden för medgivande att ta emot ett barn för internationell adoption i socialtjänstlagen (2001:453) görs oberoende av om sökanden har tagit emot barnet i sitt hem eller någon annanstans (se avsnitt 13.2.3) bör 2 kap. 15 § och 11 kap. 7 § socialförsäkringsbalken ändras på samma sätt. Regeringens förslag: Den nya lagen och lagändringarna ska träda i kraft . ska lag upphävas. Äldre bestämmelser om erkännande ska gälla för utländska adop- tionsbeslut som har meddelats före ikraftträdandet. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen föreslår att det införs övergångsbestämmelser om svensk dom- stols behörighet, erkännande av utländska adoptionsbeslut, handlägg- ningen av ansökningar om tillstånd till enskild adoption, behörigheten för en socialnämnd som har fått i uppdrag att yttra sig i ett påbörjat adop- tionsärende och genomförandet av en påbörjad medgivandeprövning. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslagen. Kommuner och Landsting anför att kommunerna behöver på sig innan lagändringarna träder i kraft. 2017/18:121 Skälen för regeringens förslag Det är angeläget att den nya lagen och lagändringarna träder i kraft . Kommunerna och andra som berörs kan dock behöva för att förbereda sig för de förändringar som föreslås. Vidare kan det i viss utsträckning finnas behov av att uppdatera handledningar och riktlinjer. Den nya lagen och lagändringarna bör därför träda i kraft . De förslag som lämnas i denna proposition innebär förändringar av både materiella bestämmelser och förfaranderegler. till fördel för enskilda, såsom ett stärkt barnrättsperspektiv och även i övrigt stärkta rättigheter för enskilda personer som berörs av ett adop- Om inga övergångsbestämmelser införs kommer de nya bestämmelserna att börja tillämpas direkt från ikraftträdandet. ordning framstår som lämplig i flertalet fall. I några fall finns dock anledning att överväga behovet av övergångsbestämmelser. Enligt regeringens uppfattning bör ett ärende om adoption som vid ikraftträdandet redan har inletts vid svensk domstol fortsätta handläggas där, även om de nya behörighetsreglerna skulle innebära att domstolen inte är längre behörig. När det gäller processrättslig lagstiftning är utgångspunkten att en domstol inte förlorar sin behörighet när nya be- hörighetsregler träder i kraft under handläggningen (prop. s. 277 f.). Någon övergångsbestämmelse behövs därför inte för att uppnå När det gäller reglerna om yttrande till domstolen (adoptionsutred- ningen) föreslår utredningen en övergångsbestämmelse för att undvika att en socialnämnd som i ett pågående adoptionsärende har fått uppdrag att yttra sig måste övergå till den nya ordningen. bedömning behövs det inte någon övergångsbestämmelse för att undvika Den nya ordningen för inhämtande av utredning kommer utan övergångsbestämmelser att gälla endast beslut om adoptionsutredning som fattas efter ikraftträdandet. Den nya ordningen för inhämtande av adoptionsutredning ändrar vidare inte det processuella läge som vid ikraftträdandet redan har inträtt eller de processuella rättigheter eller skyldigheter som uppstått på grund av redan företagna processhandlingar (jfr prop. 1999/2000:61 s. 185). Detta innebär att en domstol som i ett adoptionsärende i enlighet med hittillsvarande regler har inhämtat yttran- de från socialnämnden inte dessutom behöver inhämta en adoptions- utredning enligt de nya reglerna om dessa träder i kraft innan domstolen har avgjort ärendet (jfr prop. 1990/91:8 s. 55 om när den nya ordningen för utredningar enligt 6 kap. infördes). som förslaget om ett nytt 4 kap. innebär är inte heller i övrigt av sådant slag att det behövs övergångsbestämmelser. De bestämmelser om erkännande av utländska adoptionsbeslut som föreslås innebär framför allt en utvidgad möjlighet till erkännande. mån kan de nya bestämmelserna dock innebära en begränsning av möjligheten att erkänna ett utländskt beslut i förhållande till vad som gällt (se avsnitt 15.5 angående förslaget att begränsa möjligheten till erkännande med hänsyn till medborgarskap). Mot bakgrund av att det Prop. 2017/18:121 inte är lämpligt att generellt väcka frågan om erkännande av adoptioner som t.ex. redan är registrerade i folkbokföringsregistret anser regeringen att äldre bestämmelser om erkännande av utländska adoptionsbeslut bör gälla för adoptioner som har beslutats före ikraftträdandet (jfr prop. 2013/14:208 s. 129). När det gäller ändringarna i socialtjänstlagen (2001:453) föreslår utred- ningen en övergångsbestämmelse om att äldre bestämmelser ska tilläm- pas på ansökningar om medgivande som har getts in före ikraftträdandet av de föreslagna bestämmelserna. Mot bakgrund av att det i proposition- en inte föreslås en övre åldersgräns anser regeringen att det inte finns något hinder mot att bestämmelsen om medgivandeprövningen i den föreslagna nya lydelsen tillämpas även på ansökningar som har inkommit före ikraftträdandet. Några övergångsbestämmelser föreslås därför inte i denna del. Detta innebär bl.a. att giltighetstiden för medgivanden som gäller vid ikraftträdandet kommer att vara i stället för två. Övriga lagförslag kräver inte övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Förslagen bedöms få positiva konsekvenser för enskilda. Förslagen bedöms inte leda till annat än marginellt ökade kostnader för berörda statliga myndigheter och dessa kostnader kan finansieras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslagen bedöms inte leda till ökade kostnader för kommunerna. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med rege- ringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser delar eller invänder inte mot utredningens bedömning.