prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — Regeringen har dock föreslagit att det ska finnas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att meddela föreskrifter om undantag från förbudet mot lidande vid prov. Regeringens avsikt är att grytanlagsprov, i avvaktan på ytter- ligare utredning, ska undantas från förbudet. Det kommer även att finnas möjlighet att undanta andra prov som utförs för samhällsnyttiga ändamål. Enligt regeringens bedömning kommer förslaget inte att påverka på- gående provverksamheter i någon större utsträckning. 19.3Förbud mot dopning och andra otillbörliga åtgärder som kan påverka djurets prestationsförmåga eller temperament Regeringen har i avsnitt 8.2 föreslagit att det nu gällande förbudet mot dopning i 18 § djurskyddslagen utvidgas till att gälla också inför träning till och vid deltagande i prov. Vidare föreslår regeringen att det förtydli- gas att bestämmelsen avser åtgärder som kan – dvs. har potential – att påverka djurets prestationsförmåga eller temperament. När det gäller träning inför och deltagande i prov bedöms förslaget medföra förbättrade möjligheter till konkurrens på lika villkor för dem som deltar i prov. Det kan innebära ökade möjligheter att delta i ett visst prov för dem som har djur som är friska och i gott skick. Detta kan i sin tur medföra positiva effekter för djurets marknads- och avelsvärde. För de enskilda djurhållare och företag vars djur är dopade eller utsatta för andra otillbörliga åtgärder som kan påverka djurets prestationsförmåga, innebär förslaget ett förbud mot att delta i provverksamheten eller att de kommer att diskvalificeras från verksamheten. Det får till följd att djur- hållaren eller företaget går miste om den vinst som ett deltagande hade kunnat medföra. Förslaget bedöms även kunna påverka det aktuella dju- 2017/18:147 rets marknads- och avelsvärde negativt. Hur många som påverkas nega- tivt av den föreslagna ändringen är dock svårt att bedöma. Ändringen att förbudet avser åtgärder som kan påverka djurets prestat- ionsförmåga eller temperament är främst ett förtydligande i förhållande till gällande rätt (se närmare om detta i avsnitt 8.2) och bedöms inte i sig ha några omedelbara konsekvenser för djurhållare. 19.4Ändringar i bestämmelsen om djurförbud Regeringen har föreslagit att bestämmelsen om djurförbud ges en ändrad utformning i förhållande till nuvarande lag, se avsnitt 14.1–14.2. Ändringarna både ökar och inskränker djurförbudens tillämpnings- område i jämförelse med dagens bestämmelse. Syftet med den föreslagna bestämmelsen är att få till stånd en mer nyanserad och proportionerlig användning av djurförbuden. Regeringens avsikt är varken att öka eller att minska det totala antalet djurförbud som meddelas. Avsikten är i stället att djurförbud ska användas i delvis andra fall än som sker . Djurförbud föreslås framförallt beslutas i de fall där det utifrån en hel- hetsbedömning är befogat från djurskyddssynpunkt. Det är mycket svårt att bedöma om och i så fall i vilken utsträckning de föreslagna ändringarna kommer att påverka det totala antalet djurförbud som beslutas. Enligt uppgifter från finns det ungefär 2 000 personer i med djurförbud. Regeringen uppskattar att en eventuell minskning eller ökning av antalet beslutade djurförbud kommer att vara mycket liten. Det är sannolikt endast i ett fåtal situationer som det kommer att vara aktuellt att besluta ett djurförbud redan vid den första överträdelsen av djurskyddslagen och där inte redan någon av de andra grunderna för att meddela ett djurförbud är för handen. Det be- döms också endast vara i ett begränsat antal fall som det bedöms vara sannolikt men inte uppenbart att djurhållaren inte på nytt kommer att brista i omhändertagandet av sina djur. Klargörandet av att länsstyrelserna kan besluta om s.k. partiella djur- förbud bedöms leda till att länsstyrelserna kommer att tillämpa denna möjlighet i fler fall än . Även när det gäller partiella djurförbud bedöms dock utrymmet för att meddela sådana förbud att vara begränsat. Mot bakgrund av vad som har nämnts bedömer regeringen att de före- slagna ändringarna i tillämpningsområdet för djurförbud sammantaget endast i begränsad utsträckning kommer att påverka antalet beslutade djurförbud. De föreslagna ändringarna bedöms dock vara av stor betydelse för de enskilda djurhållarna eftersom djurförbud är en så ingripande åtgärd för dem. Djurförbud har ofta en stor emotionell påverkan på den som får ett sådant förbud och för näringsidkare som har djurhållning i sin verksam- het innebär ett djurförbud vidare att det kan bli omöjligt att bedriva den aktuella verksamheten eller delar av den. Det innebär naturligtvis en betydande påverkan också på den enskildes eller företagets ekonomi. För personer som i stället för ett totalt förbud att ha hand om djur får ett par- tiellt djurförbud, mildras verkningarna av djurförbudet i motsvarande mån. För länsstyrelserna, som är den myndighet som beslutar om djurförbud, bedöms det föreslagna klargörandet av möjligheten att besluta om parti- ella djurförbud, innebära en viss ökad arbetsbörda. Detta eftersom parti- ella djurförbud medför ett behov av att också kontrollerar att den enskilde förmår att sköta sitt nya, begränsade djuransvar. Regeringen har också föreslagit att det ska förtydligas att ska upphäva ett djurförbud om det inte längre behövs. Att beslut omprö- vas gäller enligt den praxis om omprövning som finns på förvaltningsrättens område. Förtydligandet om omprövning i lagen kan möjligen leda till att fler personer begär omprövning, vilket i så fall inne- bär en något ökad arbetsbörda för länsstyrelserna. Det är dock inte möj- ligt att bedöma i vilken utsträckning antalet omprövningar kommer att öka. Övriga föreslagna ändringar i djurförbudens tillämpningsområde be- döms dock inte medföra något nytt ytterligare arbete för länsstyrelserna. Länsstyrelserna tog över ansvaret för djurskyddskontrollen från kommunerna 2009. Enligt statistik över djurskydds- kontrollerna har länsstyrelserna genomfört i genomsnitt ca 12 400 inspektioner . Dessa har lett till ca 220 beslut om djurförbud . Sammantaget anser regeringen att den något ökade arbetsbördan till följd av de partiella djurförbud som länsstyrelserna kan förväntas meddela samt till följd av ett eventuellt ökat antal omprövningar av be- slut om djurförbud, är så liten att den kan och bör hanteras inom ramarna för länsstyrelsernas ordinarie verksamhet. bedöms få ett visst ytterligare arbete med att uppdatera kontrollvägledningar och checklistor för djurskyddskontrollen men detta arbete bedöms inte var mer omfattande än att det ryms inom ramen för myndighetens ordinarie verksamhet. Det kan inte uteslutas att det i viss utsträckning förändrade tillämp- ningsområdet för djurförbud kan medföra att ett något större antal beslut om djurförbud kommer att överklagas i ett inledningsskede. Detta med- för i så fall en något ökad måltillströmning för de allmänna förvaltnings- domstolarna under denna fas. På lite bedöms dock antalet överklaganden vara detsamma eller till och med minska, med hänsyn till att de föreslagna ändringarna syftar till att främja en mer nyanserad och proportionerlig tillämpning av djurförbud. har, som nämnts ovan, i genomsnitt ca 220 djur- förbud beslutats . Hur många beslut om djurförbud som överklagas redovisas dock inte i statistik. Av årsredovisning 2016 framgår att har det genomsnittliga antalet inkomna mål (exklusive migrationsmålen) till de allmänna förvaltningsdomstolarna uppgått till drygt 104 000 mål . Enligt statistik har förvaltningsrätterna avgjort ca 660 mål enligt djurskyddslagen. Av dessa mål utgör ungefär en tredjedel mål om djurförbud. De föreslagna ändringarna i djurför- budets tillämpningsområde kommer troligtvis endast i mycket begränsad utsträckning att påverka antalet beslutade djurförbud och därmed arbets- belastningen för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förtydligandet om att länsstyrelserna ska ompröva djurförbud kan leda till en något ökad arbetsbörda för de allmänna förvaltningsdomstolarna. 2017/18:147 emellertid svår att bedöma. De kostnader som kan uppkomma för domstolarna ryms inom domstolarnas befintliga ekonomiska ramar. 19.5Möjlighet för den som fått djurförbud att själv avveckla sin djurhållning Regeringen har i avsnitt 14.3 föreslagit en bestämmelse om att den som har meddelats ett djurförbud i vissa fall själv ska få avveckla sitt djur- innehav på lämpligt sätt. Även denna möjlighet förväntas användas i en begränsad utsträckning. Ändringen bedöms dock innebära påtagliga fördelar för de enskilda djurhållare som får möjlighet att avveckla djurinnehavet själva. Möjlig- heten att avveckla djurinnehavet själv innebär dels att djurhållaren kan påverka intäkterna från avvecklingen och dels att han eller hon kan und- vika kostnaderna för samhällets ingripande i form av ett omhänder- tagande av djuret eller djuren. Förslaget bedöms därmed minska kostna- derna för de aktuella djurhållarna eller för deras företag. Även statens kostnader för verkställandet av omhändertaganden av djur bedöms sammantaget minska något med förslaget. Visserligen kan det tänkas att en djurhållare i något enstaka fall inte avvecklar sin djur- hållning i enlighet med föreläggande om detta och att därför nödgas omhänderta djuren ändå. Detta får i så fall till följd att behöver besluta två gånger i stället för en gång i ärendet. För övriga fall innebär dock förslaget besparingar eftersom kostnaderna för verkställigheten av omhändertagandet helt uteblir i dessa fall. För länsstyrelserna kan, i något enstaka fall när djurhållaren inte följer föreläggandet om att avveckla sin djurhållning, ytterligare kostna- der uppkomma till följd av det dubbla beslutsfattandet i ärendet men dessa kostnader bedöms vara försumbara. I vilken omfattning som besparingar av kostnaderna för verkställighet av omhändertagandebeslut kommer att kunna göras är svårt att uppskatta, dels med hänsyn till att det är svårt att på förhand veta i hur många fall det kan bli aktuellt med en egen avveckling av djurinnehavet, dels med hänsyn till att inte redovisar kostnaderna för om- händertaganden av djur särskilt. Regeringen föreslog, i propositionen Renodling av arbetsuppgifter när länsstyrelserna tar över polisens uppgifter på djur- området (prop. 2016/17:224), att länsstyrelserna bl.a. ska ta över huvud- ansvaret för att verkställa beslut om omhändertaganden av djur som sker med stöd av djurskyddslagen och lagen (2007:1150) om tillsyn över hundar och katter. I den nämna propositionen uppskattades de samman- lagda kostnaderna för länsstyrelserna för att ta över polisens uppgifter uppgå till . Av dessa bedöms länsstyrelserna kunna få tillbaka ca genom återkrav från djurägarna. Beräkningarna i propositionen baseras framför allt på de uppskattningar som gjordes i betänkandet Med fokus på kärnuppgifterna – En angelägen anpassning av uppgifter på djur- området (SOU 2015:3) och på bedömningar från länsstyrelserna. nämnda betänkandet framgår att länsstyrelserna bedömdes få en ärende- ökning om ca 3 700 ärenden . Om kostnaderna fördelas per ärende Prop. 2017/18:147 innebär detta i så fall en genomsnittlig kostnad per ärende om ca 15 700 Av dessa kostnader utgör kostnader för myn- digheternas eget arbete och av s.k. externa kostnader, dvs. kostnader för att exempelvis transportera och stalla upp djur samt kostnader för att behandla och avliva djur. 19.6Åtgärder kopplade till övergivna och förvildade djur Regeringen har i avsnitt 7.9 föreslagit att det införs ett uttryckligt förbud mot att överge djur av tamdjursart. Detta innebär ett förtydligande av gällande rätt. Det tydliga förbudet bedöms dock kunna bidra till att färre djur överges, vilket är positivt från djurskyddssynpunkt och minskar behovet av ingripanden från samhällets sida. Regeringen har vidare i avsnitt 6.2 föreslagit att det förtydligas att övergivna och förvildade djur av tamdjursarter, som inte ingår i en eta- blerad population, omfattas av djurskyddslagen. I avsnitt 14.6 har rege- ringen vidare föreslagit att eller ska be- sluta att omhänderta ett sådant djur om det är utsatt för li- dande, såvida djuret inte är så sjukt eller skadat att det måste avlivas. Beträffande vissa arter, t.ex. katter, bör man enligt regeringens uppfattning utgå från att djuret lider när det inte hålls av människor. För djur som inte kan anses vara utsatta för lidande eller som ingår i etable- rade populationer ska däremot inte något omhändertagande enligt djur- skyddslagen ske. Förslaget bedöms inte medföra några konsekvenser för ägare eller djurhållare eftersom det är först när djuret saknar koppling till en männi- ska som de föreslagna ändringarna aktualiseras. För staten bedöms förslaget dock få vissa konsekvenser genom att re- geringen förtydligar att samhället har ett ansvar för att ingripa och om- händerta övergivna och förvildade djur som lider. Det saknas säkra uppgifter om hur många övergivna och förvildade katter som finns i . Antalet har i vissa fall uppskattats uppgå till ca 100 000 katter. När det gäller andra djurslag än katter bedöms det dock endast röra sig om ett mycket begränsat antal djur. förekommer det att övergivna och förvildade djur omhän- dertas med stöd av 32 § i den nu gällande djurskyddslagen. Enligt uppgifter ur djurskyddskontrollregistret för åren 2014–2016 framgår att länsstyrelserna fattar beslut om omhändertaganden av katter i knappt 500 ärenden . Det saknas dock säkra uppgifter om hur många av ärendena som rör övergivna och förvildade katter och hur många katter per ärende det rör sig om. Enligt uppgifter från länsstyrel- serna finns det stora skillnader i hur de olika länen handlägger ärenden om övergivna och förvildade katter. Några län beslutar i princip aldrig om omhändertaganden utan polisen tar i stället hand om dessa ärenden med stöd av § lagen (2007:1150) om tillsyn över hundar och katter (till- synslagen) eller lagen (1938:121) om hittegods (hittegodslagen). 2017/18:147 framgår av utredningen varierar det sannolikt också mellan länen hur stora problem man har med övergivna och förvildade katter. Enligt uppgifter från länsstyrelserna varierade andelen ärenden om övergivna och förvildade katter (i förhållande till det totala antalet ären- den om omhändertaganden av djur enligt 32 § djurskyddslagen) med mellan mellan länen. Av betänkandet Med fokus på kärnuppgifterna – En angelägen anpassning av upp- gifter på djurområdet (SOU 2015:3) framgår att de tre storstadslänen , och tillsammans står för en stor andel – – av samtliga omhändertaganden av djur. Enligt uppgifter inhämtade från länsstyrelserna uppgick i genomsnitt ungefär en tredjedel av ärendena om omhändertaganden av katter enligt 32 § djur- skyddslagen i dessa tre län övergivna och förvildade katter. Om man utgår från de tre storstadslänens uppskattningar om förekomsten av ären- den om övergivna och förvildade katter skulle i så fall i genomsnitt unge- fär 150 av de 800 ärendena om katter (som beslutats om i enlighet med 32 § djurskyddslagen) röra övergivna och förvildade djur. Det saknas vidare säkra uppgifter om hur många ärenden som rör katter som handlägger. Enligt det angivna betänkandet (SOU 2015:3) handlade polisen 2013 cirka ett åttiotal ärenden om katter enligt 21 § tillsynslagen. Dessa ärenden utgjorde av det totala antalet ärenden en- ligt tillsynslagen . Övriga ärenden enligt tillsynslagen rörde fram för allt farliga eller störande hundar. Enligt samma betänkande uppskattas vara involverad i ca 2 400 djurskyddsären- den men det saknas helt uppgifter om hur många av dessa som rör ärenden om övergivna och förvildade katter. Inte heller går det att få fram några aktuella uppgifter om hur många katter som hanteras av i enlighet med hittegodslagens regler. Länsstyrelserna och de dåvarande polismyndigheterna har, vilket framgår av djurskyddsutredningens betänkande, gjort en grov uppskatt- ning av de resurser som myndigheterna lägger på ärenden om herrelösa katter. Av betänkandet framgår att av de cirka 15 årsarbetskrafter som uppskattas att polisen lägger ner på kattärenden används ungefär nio årsarbetskrafter för ärenden om omhändertagande av katter enligt djur- skyddslagen och ungefär sex årsarbetskrafter för ärenden om katter som handläggs enligt hittegodslagen. Det vill säga av årsarbets- krafterna används för ärenden enligt djurskyddslagen och för ärenden enligt hittegodslagen. redovisas det också att polisen handlägger 871 ärenden som gäller verkställighet av beslut enligt djurskyddslagen och 1 819 kattärenden enligt hittegodslagen. Även om omhändertagandena enligt djurskyddslagen alltså endast står för ungefär en tredjedel av ärendena drar de nästan två tredjedelar av resurserna. Sammanfattningsvis saknas det alltså en heltäckande bild av hur många övergivna och förvildade katter som finns och i vilken omfattning de som finns omhändertas. Regeringen bedömer vidare att omfattningen har varierat och mellan olika länsstyrelser och polismyndigheter. Mot bakgrund av att detta är det mycket svårt att uppskatta hur många fler omhändertaganden av djur det av regeringen föreslagna förtydligan- det kommer att leda till. I praktiken kommer länsstyrelserna att kunna agera i dessa ärenden först då de på ett eller annat sätt får kunskap om att Prop. 2017/18:147 det finns övergivna eller förvildade djur på ett visst ställe. Länsstyrelserna och polismyndigheterna har, som nämnts ovan, gjort en grov uppskattning av de resurser som myndigheterna lägger på ären- den om herrelösa katter. rörde det sig om för länsstyrelserna och ca för polismyndighet- erna, dvs. Dessa kostnader kan förväntas öka något till följd av regeringens förslag i denna del. 2016/17:224 föreslogs att vissa av djurrela- terade arbetsuppgifter ska föras över till länsstyrelserna . Länsstyrelserna ska bl.a. få det huvudsakliga ansvaret för att transportera, förvara, sälja, skänka bort och låta avliva djur som om- händertagits med stöd av djurskyddslagen. ska dock även fortsättningsvis kunna besluta om att omhänderta djur med stöd av 32 § djurskyddslagen i situationer då t.ex. en polis under jourtid upptäck- er djur som lider svårt. Om beslutat om ett sådant omhändertagande ska myndigheten dock informera länssty- relsen om detta och ska skyndsamt pröva om beslutet ska fortsätta att gälla. Om beslutar att beslut ska fortsätta att gälla, ska skyndsamt ta över ansvaret för verkställigheten av beslutet. kostnader för verkställighet av beslut om om- händertaganden kommer därför att minska som länsstyrelsernas kostnader kommer att öka i motsvarande mån. Regeringen bedömer mot denna bakgrund att de ökade kostnaderna som regeringens förslag inne- bär framför allt kommer att drabba länsstyrelserna och endast få en för- sumbar påverkan på kostnader. Regeringen föreslog i budgetpropositionen att länsstyrelsernas resurser för djurskyddskontrollarbetet permanent ska förstärkas med . I budgetpropositionen föreslog regeringen vidare en ytterligare permanent förstärkning om för länsstyrelsernas arbete med djurrelaterade uppgifter. har beslutat om resursförstärkningarna i enlighet med regeringens förslag. Det är regeringens uppfattning att eventuella kostnadsökningar till följd av det nu aktuella förslaget ska hanteras inom ramen för myndig- heternas befintliga anslag. 19.7Polismyndighetens möjligheter att omhänderta djur från personer med djurförbud Regeringen har i avsnitt 14.8 föreslagit att ska ha möj- lighet att omhänderta djur som hålls av någon som har djur- förbud. ska skyndsamt informera om beslutet och ska skyndsamt pröva om beslutet ska fortsätta att gälla. Enligt 32 § i den nu gällande djurskyddslagen och enligt försla- get till ändringar i 32 § djurskyddslagen i prop. 2016/17:224 saknar polisen en möjlighet att omhänderta djur från personer med djurförbud i de fall där det inte är uppenbart att djuret lider. 2017/18:147 har polisen fått vända sig till som då fattar ett beslut om omhändertagande enligt 31 § tredje punkten i djurskyddslagen. Däremot har polisen haft möjlighet att besluta om ett omhänderta- gande av djur som är utsatta för lidande om det bedöms som utsiktslöst att felet blir avhjälpt, eller ägaren till djuret är okänd eller inte kan an- träffas eller om det bedöms som absolut nödvändigt från djurskydds- synpunkt. För innebär förslaget en viss ökad administration. För länsstyrelserna minskar administrationen i motsvarande omfattning. Med hänsyn till att kan ingripa minskar dock också risken för att djurhållaren hinner skaffa undan djuret eller på annat sätt försvåra verkställigheten av beslutet om omhändertagandet, vilket innebär ett mer effektivt myndighetsingripande. För staten som helhet bedöms förslaget därför innebära en mer effektiv resursan- vändning. Den förskjutning av kostnaderna mellan länsstyrelserna och som förslaget förväntas resultera i bedöms vara för- sumbar och föranleder inte någon omfördelning av respektive myndig- hets anslag. Möjligheten för polisen att ingripa kan också innebära att det totala antalet beslut om omhändertaganden som meddelas ökar något. Sedan länsstyrelserna tog över ansvaret för djurskyddskontrollen 2009 har antalet beslut om omhändertaganden varierat mellan 629 beslut och 1 185 beslut . I genomsnitt har det handlat om ca 980 beslut om omhändertaganden . Antalet beslut om djurförbud har legat relativt på i genomsnitt ca 220 djurförbud . I genomsnitt har antalet omedelbara omhändertaganden enligt 32 § djurskyddslagen utgjort av det totala antalet omhänder- taganden, vilket motsvarar i genomsnitt 818 ärenden . Så som redovisats i avsnitt 19.5 beträffande eget avvecklande av djur- innehav, är beslut om omhändertaganden av djur förenade med vissa kostnader för såväl de enskilda djurhållarna som för i de fall då den enskilde inte bär kostnaderna för omhändertagandet själv. Kostnaderna till följd av detta förslag bedöms dock inte bli större än att de ryms inom ramen för myndigheternas befintliga anslag. Regeringen har i avsnitt 15.1 och 15.4–15.6 föreslagit förändringar i förhållande till gällande straffbestämmelser i djurskyddslagen som bl.a. innebär att enbart överträdelser av vissa uppräknade bestämmelser i lagen och förordningen samt vissa angivna EU-bestämmelser kommer att ha böter eller fängelse i högst i straffskalan. I dagstraffbeläggs även överträdelser av samtliga föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och samtliga EU-bestämmelser som kompletteras av lagen med denna straffskala. I stället har föreslagits att enbart böter ska kunna dö- mas ut för överträdelser av de EU-bestämmelser som lagen kompletterar, med undantag för överträdelser som anges särskilt i 10 kap. 3 § i rege- ringens förslag, och för överträdelse av föreskrifter som har meddelats med stöd av vissa bemyndiganden som anges i lagen. inte medföra några direkta konsekvenser för enskilda, myndigheter eller Prop. 2017/18:147 domstolar eftersom fängelsestraff i praktiken inte har dömts ut för de överträdelser som kommer att ha enbart böter som påföljd. Inte heller den omständigheten att det nu endast är föreskrifter meddelade med stöd av vissa angivna bemyndiganden som är straffbelagda bedöms innebära några praktiska konsekvenser av någon betydelse. Detta eftersom upp- räkningen, med något undantag, täcker samtliga föreskrifter med materi- ella djurskyddsbestämmelser som kan meddelas med stöd av djurskydds- lagen. Regeringens förslag till ny djurskyddslag innebär också att vissa av de materiella bestämmelserna i lagen förtydligas, justeras eller utökas något. Detta innebär också att det straffbara området ändras något, vilket rege- ringen också har redogjort för i avsnitt 15.1. Regeringen bedömer dock inte att dessa ändringar medför några konkreta och beaktansvärda konse- kvenser för djurhållare, kontrollmyndigheter eller rättsväsendet.