prop · H503156 · 2018-03-09 00:00:00 — Tillverkare och importörer av tobaksvaror ska lagra relevanta uppgifter hos en oberoende tredje part, vars verksamhet ska övervakas av en extern revisor. Såväl den tredje parten som revisorn ska godkännas av Euro- peiska kommissionen och tobakstillverkarna ska stå för kostnaderna för datalagringen. Den närmare utformningen av systemen och av märkningarna ska anpassas till de tekniska standarder för inrättande och driften av systemet för spårning och identitetsmärkning samt för säkerhetsmärkningen som Europeiska kommissionen fastställer genom genomförandeakter. Utred- ningen föreslår att regeringen, eller den myndighet regeringen bestäm- mer, ska få meddela närmare föreskrifter om identitets- och säkerhets- märkningarnas utformning, liksom om tekniska standarder för inrättande och drift av ett system för spårning, registerföringen och registrerings- skyldigheten, innefattande datalagringen av relevanta uppgifter. En ändamålsenlig reglering av snus Utredningen föreslår att snus och tuggtobak inte längre ska jämställas med livsmedel i livsmedelslagen (2006:804). Det innebär bl.a. att snus inte längre kommer att omfattas av livsmedelslagens produktkrav. ningen bedömer att kan och bör meddela före- skrifter om vilka tillsatser i snus som ska förbjudas och om gränsvärden för skadliga ämnen som snus får innehålla eller ge upphov till. föreskrifter bör innehålla förbud mot tillsatser i snus som ger intryck av att snus innebär en hälsofördel eller minskade hälsorisker, är förknippat med energi och vitalitet, samt är cancerframkallande, mutagena eller reproduktionstoxiska och har tillförts varan i en sådan mängd att den toxiska eller beroendeframkallande effekten eller de cancerframkallande, mutagena eller reproduktionstoxiska egenskaperna i betydande eller mätbar omfattning ökar vid konsumtion. Snus omfattas inte av tobaksproduktdirektivets förbud mot karakteristisk smak för vissa tobaksvaror. Enligt utredningens uppfattning finns det sakliga skäl för att reglera smaksättningen av snus. Med hänsyn till framför allt de praktiska svårigheterna med en sådan reglering har utred- ningen emellertid bedömt att smakreglering av snus inte bör införas. Däremot föreslår utredningen en åtgärd som kan förväntas få en motsvarande effekt, nämligen ett förbud mot att på förpackningar till snus och på själva varan hänvisa till smak, doft eller tillsatser. Utredningen föreslår också att det på motsvarande sätt som för ciga- retter ska finnas en minimireglering för hur lite snus en förpackning ska få innehålla. En styckförpackning med portionsförpackat snus ska inne- hålla minst 20 portioner. Snus ska inte få tillhandahållas konsumenter i mindre mängd. Utredningen föreslår att och kommunerna ska ha ett likvärdigt tillsynsansvar enligt tobakslagen, liksom att Folkhälsomyndig- hetens och omedelbara tillsynsansvar ska tydliggöras i lagen. Vidare föreslås att centrala till- synsansvar enligt tobakslagen, som bara fyller en formell funktion, ska upphävas. Utredningen lämnar också förslag till sekretessreglering i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) för sådana uppgifter som förekommer hos en tillstånds- eller tillsynsmyndighet. Utredningen föreslår att tillsynsmyndigheternas nuvarande möjlighet att i vissa fall besluta om omhändertagande av tobaksvaror ska upphävas. Därutöver föreslår utredningen bl.a. nya regler om underrättelse- skyldighet för kommunerna samt en skyldighet för Folkhälso- myndigheten att föra ett centralt register för tillsyn, uppföljning och utvärdering av tobakslagens tillämpning samt framställning av statistik. Utredningen bedömer att tobakskonsumtionen i kan förväntas minska om det införs ett krav på att tobak måste säljas i neutrala för- packningar. En sådan reglering är därför tobakspolitiskt motiverad. Utredningen bedömer att ett krav på neutrala tobaksförpackningar bör kunna anses förenligt med för de mänskliga rättigheterna, varumärkesrätten, mönsterrätten, WTO-rätten, och regeringsformen. Utredningen bedömer dock att ett sådant krav inte skulle vara förenligt med tryckfrihetsförordningens nuvarande bestämmelser. Ett krav på neutrala tobaksförpackningar kan följaktligen införas endast om det i denna grundlag införs ett undantag som möjliggör ett sådant krav. bör ett krav på neutrala tobaksförpackningar därför inte införas. WHO:s protokoll för att eliminera olaglig handel med tobaksvaror Utredningen bedömer att genomförandet i svensk rätt av WHO:s proto- koll för att eliminera olaglig handel med tobaksvaror inte kräver några andra författningsändringar än de som följer av förslagen om spårbarhet och märkning av tobaksvaror. Utredningen föreslår att den nya tobakslagen ska träda i kraft , då den nuvarande tobakslagen (1993:581) ska upp- höra att gälla. Reglerna om spårbarhet och märkning föreslås emellertid gälla tidigast fr.o.m. . Utredningen föreslår vissa över- gångsbestämmelser som bl.a. innebär att försäljning av tobaksvaror, som anmäls till kommunen enligt gällande regler, under vissa förutsättningar får fortgå till dess att tillståndsmyndigheten fattas beslut i tillståndsfrågan. Vidare föreslås att partihandel ska få bedrivas utan tillstånd. Snus som i fråga om märkning eller mängd inte uppfyller de föreslagna reglerna – men som har tillverkats före lagens ikraftträdande – ska få säljas även efter ikraftträdandet. Det föreslagna tillståndsförfarandet för tobaksförsäljning kommer att medföra ökade hanteringskostnader för kommunerna. bedöms kunna finansieras fullt ut genom ansökningsavgifter. ningen av reglerna om spårbarhet och märkning förutsätter att vissa kompletterande rättsakter antas av Europeiska kommissionen. bedömer att det inte är möjligt att med någon grad av säkerhet redovisa vilka konsekvenser dessa regler kan komma att få för tillsyns- myndigheterna, primärt , men det finns anledning att följa upp frågan. Övriga förslag bedöms endast få marginella konsekvenser för tillsynsmyndigheterna. Något behov av resurstillskott bedöms därför inte föreligga. Utredningen bedömer att det nya tillståndskravet för detalj- och partihandlare, i vart fall initialt, kan komma att generera en något ökad Även den föreslagna möjligheten för tillsyns- myndigheterna att återkalla meddelade försäljningstillstånd kan förväntas leda till en viss ökning av antalet överklaganden. anledning att anta annat än att antalet överklaganden på kommer att ligga på en förhållandevis låg nivå. förfarandet bör sålunda inte leda till annat än en mindre ökning av arbetsbelastningen i förvaltningsdomstolarna. kunna hanteras inom ramen för förvaltningsdomstolarnas nuvarande verk- samhet utan särskilda resurstillskott. Utredningen bedömer att förslagen om tillståndsplikt och expo- neringsförbud kommer att medföra omställningskostnader för handeln. Kostnaderna kan dock inte förväntas bli så stora att de i praktiken inne- bär en begränsning av möjligheterna att bedriva tobaksförsäljning. Utredningen bedömer vidare att det är ofrånkomligt att de nya kraven i fråga om snus kommer att medföra omställningskostnader för till- verkarna då en anpassning av en del av produktutbudet på marknaden måste ske. Författningsförslag i SOU 2016:14 Förslag till tobakslag (2017:000) 1 § Denna lag syftar till att begränsa de hälsorisker och olägenheter som är förbundna med bruk av tobak och exponering för tobaksrök. 2 § Denna lag gäller tobak. Lagen innehåller även bestämmelser om 1.produkter som är baserade på växter, örter eller frukter som inte innehåller tobak och kan förbrukas via förbränning (örtprodukter för rökning) samt 2.användningen av elektroniska cigaretter och njutningsmedel som till användningssättet motsvarar rökning men som inte innehåller tobak. 3 § I denna lag finns bestämmelser om –ingredienser och utsläpp (2 kap.), –märkning och förpackning (3 kap.), –marknadsföring (4 kap.), –handel m.m. (5 kap.), –rökfria miljöer (6 kap.), –tillsyn (7 kap.), –överklagande (8 kap.), –straffbestämmelser och förverkande (9 kap.), –register (10 kap.), och –bemyndiganden (11 kap.). 4 § Lagen ska inte tillämpas på rökbara produkter som är klassificerade som narkotika enligt narkotikastrafflagen (1968:64) eller som hälso- farliga varor enligt lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 1 § Tillverkare och importörer av tobaksvaror eller örtprodukter för rökning ska till lämna uppgifter om ingredienser och kvantiteter av dessa ingredienser i tobaksvaror och örtprodukter för rökning. Tillverkare och importörer av tobaksvaror ska till Folkhälsomyndig- heten även lämna uppgifter om ingrediensernas effekter på hälsan och genomföra analyser av tillsatser i cigaretter och rulltobak samt lämna uppgifter om resultatet av analyserna till . Tobaksvaror och örtprodukter för rökning får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden om de rapporteringsskyldigheter som följer av första och andra stycket eller föreskrifter som har meddelats med stöd av 11 kap. 2 § inte har uppfyllts. 2 § Cigaretter och rulltobak med karakteristisk smak och tobaksvaror som innehåller tillsatser som har förbjudits med stöd av 11 kap. 3 § får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden. Tobaksvaror som inte uppfyller de föreskrifter om tillåtna gränsvärden eller mätning och övervakning av sådana gränsvärden som har meddelats med stöd av 11 kap. 3 § får inte tillverkas eller tillhandahållas konsu- menter på marknaden. Sådana varor får inte heller föras ut till ett land utanför Europeiska unionen. 1 § Förpackningar till tobaksvaror och örtprodukter för rökning som är avsedda att tillhandahållas konsumenter på marknaden ska förses med texter och illustrationer som upplyser om de hälsorisker som är förenade med bruk av tobak och örtprodukter för rökning samt om rökavvänjning (hälsovarningar). Tillverkare och importörer ansvarar för att förpackningar till tobaks- varor och örtprodukter för rökning förses med hälsovarningar. Om en förpackning till en tobaksvara eller en örtprodukt för rökning saknar hälsovarningar eller dessa är uppenbart oriktiga, får varan eller produkten inte tillhandahållas konsumenter och, när det gäller tobaks- varor, detaljhandlare på marknaden. 2 § Märkningen på förpackningar till tobaksvaror och örtprodukter för rökning och på själva tobaksvaran får inte 1. antyda att en viss tobaksvara eller örtprodukt för rökning är mindre skadlig än andra sådana varor eller produkter, 2. innehålla information om halten av nikotin, tjära eller kolmonoxid i tobaksvaror eller örtprodukter för rökning, eller 3. likna ett livsmedel eller kosmetisk produkt. Märkningen på förpackningar till tobaksvaror eller på själva tobaks- varan får inte heller 1. antyda att en viss tobaksvara har miljöfördelar, eller 2. hänvisa till smak, doft eller tillsatser. 3 § Styckförpackningar till tobaksvaror ska förses med en unik identitets- märkning och en säkerhetsmärkning. Tillverkare och importörer ansvarar för att förpackningar till tobaks- varor förses med sådan märkning. Tobaksvaror får inte i näringsverksamhet tillhandahållas konsumenter och detaljhandlare på marknaden, om sådan märkning saknas. 4 § Näringsidkare som deltar i handeln med tobaksvaror, med undantag för de som bedriver detaljhandel, ska registrera alla styckförpackningar när de kommer i respektive lämnar deras besittning samt alla mellan- Registrerade uppgifter får inte ändras eller raderas. Tillverkare av tobaksvaror ska tillhandahålla de näringsidkare som deltar i handeln med tobaksvaror den utrustning som är nödvändig för att registrera tobaksvaror som köps, säljs, lagras, transporteras eller hanteras på annat sätt. 5 § Näringsidkare som deltar i leveranskedjan för tobaksvaror ska upp- rätthålla register över samtliga relevanta transaktioner. 6 § Tillverkare och importörer av tobaksvaror ska sluta avtal om data- lagring med en oberoende tredje part, som ska vara värd för datalagrings- anläggningen för alla relevanta uppgifter. vara fysiskt belägen på Europeiska unionens territorium. tredje partens lämplighet ska godkännas av Europeiska kommissionen. Den tredje partens verksamhet ska övervakas av en extern revisor, som ska föreslås och betalas av tobakstillverkaren och godkännas av Euro- Den externa revisorn ska lämna in en rapport till och Europeiska kommissionen. 7 § Europeiska kommissionen, , behöriga myndig- heter i andra medlemsstater och den externa revisorn ska ha full tillgång Europeiska kommissionen och Folk- hälsomyndigheten får, när det är motiverat, bevilja tillverkare och im- portörer tillgång till de lagrade uppgifterna. Reklam och annan marknadsföring 1 § En näringsidkare som marknadsför tobaksvaror till konsumenter får inte använda kommersiella annonser i 1.periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter på vilka tryck- frihetsförordningen är tillämplig, 2.ljudradio- eller tv-program eller tv-sändningar över satellit som om- fattas av radio- och tv-lagen (2010:696), eller 3.andra överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrande- frihetsgrundlagen är tillämplig. 2 § Även annan marknadsföring av tobaksvaror till konsumenter än som avses i 1 § är förbjuden. Detta gäller dock inte 1.i tryckta skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig eller iöverföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrandefrihets- grundlagen är tillämplig, 2.marknadsföring som endast består i att tillhandahålla tobaksvaror för försäljning, 3.neutrala varu- och prislistor inne på försäljningsställen som finns där tobakvaror saluförs, eller 4.kommersiella meddelanden inne i specialbutiker för tobaksvaror som inte är påträngande, uppsökande eller uppmanar till bruk av tobak. Varu- och prislistor samt kommersiella meddelanden ska placeras så att de inte är synliga från utsidan av försäljningsstället. 3 § En näringsidkare som marknadsför antingen en annan vara än en tobaksvara eller en tjänst till konsumenter får inte använda ett varukännetecken som helt eller delvis används för en tobaksvara eller enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerat eller inarbetat för en sådan vara, om marknadsföringen sker i kommersiella annonser i 1.periodiska skrifter eller i andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig, 2.ljudradio- eller tv-program eller i tv-sändningar över satellit som omfattas av radio- och tv-lagen (2010:696), eller 3.andra överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrande- frihetsgrundlagen är tillämplig. 4 § Om en näringsidkare använder ett sådant varukännetecken som avses i 3 § vid marknadsföring till konsumenter på något annat sätt än som där sägs, ska näringsidkaren iaktta den måttfullhet som är betingad av att kännetecknet också kan förknippas med tobaksvaran. 5 § Bestämmelserna i 3 och 4 §§ tillämpas inte 1.i fråga om ett varukännetecken som i endast begränsad omfattning förekommer vid marknadsföring av tobaksvaror, 2.i fråga om ett varukännetecken som framträder i en form som tydligt skiljer sig från utseendet på tobaksvarans kännetecken, eller 3.i andra fall om det är oskäligt. 6 § Tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror får inte sponsra ett evenemang eller en verksamhet dit allmänheten har tillträde eller som kan antas få gränsöverskridande effekt, om sponsringen kan antas medföra att avsättningen av tobaksvaror främjas. Bestämmelser om förbud mot sponsring av program i radio och tv samt om produktplacering i tv finns i radio- och tv-lagen (2010:696). 7 § En marknadsföringsåtgärd som strider mot 1–6 §§ eller 3 kap. 2 § ska vid tillämpningen av 5, 23 och 26 §§ marknadsföringslagen (2008:486) anses vara otillbörlig mot konsumenter. En marknadsföringsåtgärd som strider mot 1 § 2 eller 3 eller 3 § 2 eller 3 kan medföra marknads- störningsavgift enligt bestämmelserna i 29–36 §§ marknadsföringslagen. Rapportering av marknadsföringskostnader m.m. 8 § Tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror ska till lämna uppgifter om de kostnader som de har haft för reklam, annan marknadsföring och sponsring för sådana varor. 9 § Tillverkare och importörer av tobaksvaror ska till Folk- hälsomyndigheten lämna in marknadsundersökningar, studier, rapporter om försäljningsvolymer och i förekommande fall sådana samman- fattningar av marknadsundersökningar som utförs i samband med lanse- ringen av nya tobaksprodukter. Tobaksvaror får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden om de rapporteringsskyldigheter som följer av första stycket eller som har meddelats med stöd av 11 kap. 7 § andra stycket inte har uppfyllts. 1 § Endast den som har tillstånd för försäljning av tobaksvaror till konsu- menter (detaljhandel) eller annan försäljning av tobakvaror (partihandel) får bedriva sådan försäljning. Tillstånd till detaljhandel ska avse en viss lokal eller ett annat av- gränsat utrymme (försäljningsställe) och kan gälla eller tills Tillstånd meddelas för detaljhandel av den kommun där försäljnings- stället är beläget. För partihandel meddelas tillstånd av den kommun där det företag som vill bedriva sådan handel har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, av den kommun där företaget har ett fast driftställe för näringsverksamhet. Om ansökan avser en person, meddelas tillstånd till partihandel av den kommun där personen har sitt hemvist. 2 § Ett försäljningstillstånd får beviljas endast den som visar att han eller hon med hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig att utöva verksamheten samt att verksamheten kommer att drivas i enlighet med de krav som ställs upp i 3 § Den som bedriver tillståndspliktig försäljning med tobaksvaror ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över försäljningen och ansvara för att det finns ett för verksamheten lämpligt egenkontrollprogram. 4 § Den som bedriver partihandel med tobaksvaror får leverera sådana varor endast till den som har försäljningstillstånd. sig om att köparen har sådant tillstånd. 5 § En ansökan om försäljningstillstånd ska vara skriftlig. Till ansökan enligt första stycket ska näringsidkaren foga egen- kontrollprogrammet och de övriga uppgifter som behövs för kommunens Om uppgifterna ändras ska det anmälas till kommunen utan dröjs- Kommunen får ta ut en ansökningsavgift enligt de grunder som be- slutas av kommunfullmäktige. 6 § En ansökan om försäljningstillstånd får inte bifallas utan att Polis- myndighetens yttrande har inhämtats. Om ansökan avser partihandel får den inte heller bifallas utan att yttrande har inhämtats. Myndigheterna ska i sina yttranden redovisa de omständigheter som ligger till grund för bedömningen i det enskilda fallet och särskilt yttra sig om sökandens allmänna lämplighet för verksamheten. På begäran av kommunen ska och Kronofogdemyndig- heten lämna de uppgifter som kommunen behöver för sin tillstånds- prövning. 7 § Kommunen ska tillhandahålla information om vad som gäller enligt tobakslagen och anslutande föreskrifter samt riktlinjer för tillämpningen av föreskrifterna i kommunen. 8 § En näringsidkare som tillhandahåller tobaksvaror för försäljning ska ge personalen den information och det stöd som behövs för att personalen ska kunna följa denna lag och anslutande föreskrifter. 9 § Tobaksvaror får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i närings- verksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut tobaksvaror ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått nämnda ålder. Om det finns särskild anledning att anta att en tobaksvara är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt får varan inte lämnas ut. På de försäljningsställen där det bedrivs detaljhandel med tobaksvaror ska det finnas en tydlig och klart synbar skylt med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut sådana varor till den som inte har fyllt . 10 § Tobaksvaror som säljs till konsumenter ska tillhandahållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder. Detta gäller även när försäljningen sker genom automat, via postorder eller liknande. 11 § Tobaksvaror får föras in i landet endast av den som har fyllt . 12 § Tobaksvaror som säljs till konsumenter får inte tillhandahållas så att kunden får tillgång till varorna innan betalning erlagts. Förbudet i första stycket omfattar inte specialbutiker för tobaksvaror. 13 § En styckförpackning med cigaretter ska innehålla minst 20 ciga- retter. En styckförpackning med rulltobak ska innehålla tobak som väger . En styckförpackning med portionsförpackat snus ska innehålla minst 20 portioner. Cigaretter, rulltobak och snus får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden i mindre mängd än vad som framgår av första–tredje styckena. Anmälan av nya tobaksvaror 14 § Tillverkare och importörer ska till anmäla nya tobaksvaror som de avser att tillhandahålla konsumenter på den svenska marknaden. En ny tobaksvara som inte har anmälts enligt första stycket får inte till- handahållas konsumenter på den svenska marknaden. 15 § Tillverkare och importörer av sådana nya tobaksvaror som har anmälts enligt 14 § ska till lämna in alla nya eller uppdaterade uppgifter om de studier, undersökningar och annan information som ska redovisas i eller i samband med anmälan. Tobaksvaror får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden om de rapporteringsskyldigheter som följer av paragrafen eller föreskrifter med- delade med stöd av 11 kap. 10 § inte har uppfyllts. 16 § En näringsidkare som via distansförsäljning tillhandahåller tobaks- varor för försäljning till konsumenter i ett annat land än det land där näringsidkaren har sitt säte eller sin affärsverksamhet får inte lämna ut personuppgifter om konsumenten till tillverkaren av tobaksvaror eller till företag som ingår i samma koncern eller till andra tredje parter. Person- uppgifter får inte heller användas eller överföras för andra ändamål än det aktuella köpet. Undantag från tillståndskravet i vissa fall 17 § Om den som har fått försäljningstillstånd enligt denna lag har avlidit, eller fått förvaltare enligt 11 kap. 7 § med uppdrag som omfattar rörelsen och vill dödsboet eller förvaltaren fortsätta rörelsen, ska anmälan göras hos kommunen. Anmälan ska ha kommit in senast efter dödsfallet eller beslutet om förvaltare. Har anmälan inte kommit in , upphör tillståndet att gälla. Försätts den som fått försäljningstillstånd i konkurs upphör tillståndet att gälla . Vill konkursboet fortsätta rörelsen ska ny ansökan göras hos kommunen. Kommunen ska behandla en sådan ansökan med förtur. 18 § Överlåts rörelse där det ingår verksamhet som kräver tillstånd till detaljhandel enligt 1 § får överlåtaren sälja sitt lager av tobaksvaror till efterträdaren, om denne har tillstånd till detaljhandel med sådana varor. Konkurs- eller dödsbo eller, i fråga om utmätt egendom, Kronofogde- myndigheten får trots bestämmelserna i denna lag sälja tobaksvaror till den som har försäljningstillstånd till handel med sådana varor. Motsvarande gäller då en verksamhet måste avvecklas till följd av att till- ståndet har återkallats. 6 kap. Rökfria miljöer 1 § Rökning är förbjuden 1.i lokaler som är avsedda för barnomsorg, skolverksamhet eller annan verksamhet för barn eller ungdom samt på skolgårdar och på mot- svarande områden utomhus vid förskolor och fritidshem, 2.i lokaler som är avsedda för hälso- och sjukvård, 3.i lokaler som är avsedda för gemensamt bruk i bostäder och in- rättningar med särskild service eller vård, 4.på färdmedel i inrikes kollektivtrafik eller i lokaler och andra ut- rymmen som är avsedda att användas av den som reser med sådana färdmedel och på motsvarande områden utomhus, 5.i restauranger och på andra serveringsställen, 6.i andra lokaler än sådana som avses i 1–5 när en allmän samman- komst eller en offentlig tillställning som avses i 2 kap. 1–3 §§ ordnings- lagen (1993:1617) anordnas och i lokaler som är avsedda att användas av den som deltar i sammankomsten eller tillställningen, 7.i andra lokaler än sådana som avses i 1–6 om allmänheten har tillträde till lokalerna, 8.på inhägnade platser utomhus huvudsakligen avsedda för idrotts- utövning, 9.på lekplatser som allmänheten har tillträde till, samt