prop · H503128 · 2018-04-10 00:00:00 — Eftersom ställföreträdarna inte finns registrerade på nationell nivå går det inte att säkert veta hur många uppdrag varje ställföreträdare har. Det verkar dock inte vara 34 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N så utbrett att ställföreträdare har många uppdrag, givet att det nationellt sett, och utifrån den tillgängliga statistiken, går minst cirka 94 000 ställföreträdare på minst cirka 123 000 huvudmän. Men enskilda avarter redovisas. Ett överförmyndarkontor uppger att en ställföreträdare har 65 uppdrag. I ett annat fall upptäckte överförmyndaren att en ställföreträdare hade 40 uppdrag, och ännu fler i en annan kommun. Överförmyndarna har olika rutiner för att stämma av hur många uppdrag en ställföreträdare har. En knapp tredjedel av överförmyndarna stämmer av med nya ställföreträdare om de har uppdrag hos andra överförmyndare . En fjärdedel gör avstämningar med andra överförmyndare. fanns det ett mer uttalat krav på ställföreträdaren än , avseende lämpligt antal uppdrag för en ställföreträdare. Då sträckte sig skyldigheten att åta sig ett förmynderskapsuppdrag till ”två uppdrag eller ett av vidlyftig beskaffenhet (utöver eventuella egna barn)”.82 Lämplighetsprövning, överförmyndarförvaltningen i stad När nya ställföreträdare rekryteras görs kontroll av dem i Polisens belastningsregister och om det finns betalningsanmärkningar hos . Dessutom krävs två rekommendationsbrev, och nytt är att det också tas in ett yttrande från de sociala nämnderna för att se om personen finns med i deras system. De har också diskuterat att fråga om gode män har uppdrag i andra kommuner. Det saknas dock uppgifter om hur många ärenden ställföreträdaren redan har i andra kommuner, eller om de skulle ha gjort något olämpligt i andra kommuner. ringer överförmyndaren till grannkommuner för att ta ytterligare referenser. "Man vill inte ta någon som är ny till den här personen med dessa diagnoser. Nya gode män kanske ska ha en gammal på äldreboende. Man vill inte ha en ny till en bipolär. Det är svårt att få folk." 3.4 Inrättande av ett nationellt ställföreträdarregister Alla överförmyndare som träffat83 har lyft frågan om att det behövs ett nationellt ställföreträdarregister för att kunna kontrollera om ställföreträdare har andra uppdrag i andra kommuner. Även länsstyrelserna och Kommuner och Landsting (SKL) är av denna uppfattning. anser att ett nationellt ställföreträdarregister bör övervägas. I en förstudie gjord av , inom ramen för E-delegationens arbete med myndighetsövergripande e-förvaltning lyftes också denna fråga. 82Se (1949:381) års reform 11 kap. 8 § i tidigare lydelse. 83Utöver de tre överförmyndare som vi gjort besök hos har vi också träffat länsombud och styrelsen för Föreningen . Vi har också träffat överförmyndare i i samband med en utbildningsdag hos . R I K S R E V I S I O N E N T I L L S Y N A V S T Ä L L F Ö R E T R Ä D A R E O C H Ö V E R F Ö R M Y N D A R E förstudien konstaterades bl.a. att och skulle ha nytta av ett ställföreträdarregister, dvs. ett centralt register med uppdaterade uppgifter om förordnade förmyndare, gode män och förvaltare, där beslutshandlingarna görs tillgängliga för de myndigheter som berörs. får myndigheter begära ut dessa uppgifter direkt från respektive överförmyndare.84 Ett nationellt automatiserat register över ställföreträdare skulle, enligt , medföra mindre risk för fel i deras handläggning och en högre rättssäkerhet i myndighetsutövningen. De hänvisade också till att JO har påpekat brister i nuvarande hantering av ställföreträdaruppgifter i och register då de har missat att hantera byte av ställföreträdare.85 , , och har också sagt sig ha behov av en automatiserad distribution av ställföreträdarinformation. Även försäkringsbranschen har, enligt förstudien, uttryckt behov av ställföreträdaruppgifter. lyfter också fram att det ska vara enkelt för kreditupplysningsföretag, banker och apotek att kontrollera om någon som säger sig ha rätt att företräda en enskild också har det.86 Behovet av lättillgänglig information är också av vikt för hälso- och sjukvården, särskilt om ställföreträdarskap ska kunna innefatta behörighet att fatta beslut om behandling inom ramen för hälso- och sjukvården, vilket föreslås i en statlig utredning.87 förstudie lyfte också fram att det är viktigt att uppgifter om aktuella beslutade ställföreträdarskap är uppdaterade eftersom andra myndigheters handläggning av enskilda påverkas. Till exempel hanterar och mer än 100 000 ställföreträdarbeslut , och tingsrätten 14 000. Ställföreträdarinformationen uppdateras inte vid byten av ställföreträdare vid godmanskap och förvaltarskap. Detta leder till rättsförluster för den enskilde genom att utbetalningar och korrespondens skickas till fel adress liksom fördröjd handläggning när handläggaren inte har information om att ett byte av ställföreträdare skett. Särskilt allvarligt kan detta vara om en ställföreträdare entledigats på grund av olämpligt agerande och ingen meddelar att ny god man förordnats.88 I en senare rapport räknar och med att läggs på att hantera ställföreträdarbeslut, vilken motsvarar tre årsarbetskrafter.89 84Pensionsmyndigheten (2012), Förstudierapport, . 87SOU 2015:80, Stöd och hjälp till vuxna vid ställningstaganden till vård, omsorg och forskning, s. 49 ff. 88Pensionsmyndigheten (2012), Förstudierapport, . 89Pensionsmyndigheten (2015), Sammanfattande PM. Nationellt ställföreträdarregister, , PID147581. 36 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N För ensamkommande barn sker ofta flera byten av gode män, på grund av att barnen flyttar mellan olika kommuner före slutlig placering. fann också att det fanns bristande rutiner hos Upplysningscentralen (UC) när förvaltarskap upphör. Detta leder till att individer ligger kvar med förvaltarskapsmarkering efter det att ett förvaltarskap upphört. Överförmyndare har dessutom olika grad av tillgänglighet vilket gör att det kan vara svårt att få information om giltigheten hos ett ställföreträdarskap. föreslog att ett nationellt ställföreträdarregister etableras90 överlämnade två ytterligare PM till , angående sekretess och integritetsfrågor.91 I denna redovisning poängterade att ”inskränkningar i integritetsskyddet endast får göras om syftet med inskränkningen väger tyngre än integritetsskyddsintresset i den mån att åtgärden kan anses vara proportionell”.92 redovisade sin analys och proportionalitetsbedömning och ansåg att ”fördelarna och behovet med ett register överväger nackdelarna, främst med utgångpunkt i att registret i sig innebär ett högre skydd för den enskildes rättssäkerhet än nuvarande hantering.”93 Ett möte med var planerat men ställdes in. Därefter har frågan inte beretts vidare inom Regeringskansliet.94 Regeringen har alltså inte tagit ställning till analys och bedömning, eller beskrivit på vilket sätt dess bedömning eventuellt avviker från . En tjänsteman på menar att förslaget om nationellt ställföreträdarregister är ”intressant och övervägs”, men pekar på vissa nackdelar med att införa ett register. Nackdelarna ligger inte främst på det juridiska planet, menar hen, utan är att ett register skulle ta ekonomiska och personella resurser i anspråk.95 Enligt bedömning ska dock investeringen i registret kunna räknas hem , utan hänsyn tagen till mer svårkalkylerade nyttor som ökad rättssäkerhet. sammantagna bedömning var att fördelarna med ett register väger över nackdelarna. Registret skulle skapa en högre grad av rättssäkerhet och trygghet för den enskilde än vad som är fallet med den 90Pensionsmyndigheten (2012), Förstudierapport, . 91Pensionsmyndigheten (2015), Nationellt ställföreträdarregister, PM , PID145439, och (2015), Sammanfattande PM. Nationellt ställföreträdarregister, , PID147581. 92Pensionsmyndigheten (2015), Nationellt ställföreträdarregister, PM , PID145439, s. 9. 94E-post från tjänsteman vid , . 95E-post från tjänsteman vid , . R I K S R E V I S I O N E N T I L L S Y N A V S T Ä L L F Ö R E T R Ä D A R E O C H Ö V E R F Ö R M Y N D A R E Utöver det skulle registret göra handläggningen mer kostnadseffektiv samt underlätta tillsyn och kontroll över ställföreträdarna.96 Tjänstemannen på menar vidare att det också finns integritetsaspekter kopplade till att ha ett centralt register med uppgifter om de personer som har ställföreträdare.97 menar dock att integritetsfrågan inte är något stort problem. Det finns redan flera register i som hanterar uppgifter om ställföreträdarskap där förordnanden skickas in i pappersformat. Ett nationellt ställföreträdarregister där en nationell aktör har insyn, menar projektledaren på , skulle snarare öka möjligheterna att uppgifterna hanteras med god integritet.98 Överförmyndare är organiserade på olika sätt, har olika rutiner för granskning och olika kommuner satsar olika mycket på verksamheten. Det förekommer kommuner som inte har granskat årsräkningar . Granskning av årsräkningar kan ta på grund av att ställföreträdare kommer in med uppgifter sent eller inte alls, eller att överförmyndare inte begär in nödvändiga uppgifter. Efterfrågan på gemensamma rutiner, stöd och riktlinjer för överförmyndare är entydig och stor. Uppdraget har på flera håll professionaliserats för att lösa behovet av ställföreträdare för främst de svårare fallen. Antalet kommuner med förvaltarenheter har ökat och ett privat företag har etablerats för att tillhandahålla ställföreträdare nationellt. Att ställföreträdare har uppdraget som huvudsaklig syssla och inkomst innebär också att det kan liknas mer vid ett yrke än ett ideellt uppdrag. Olika behov hos huvudmannen kräver också olika former av ställföreträdarskap. Vissa huvudmän bedöms som farliga och andra huvudmän har behov av en nära anhörig för att kunna tolka och kommunicera huvudmannens önskemål. Det finns behov av ett nationellt och automatiserat ställföreträdarregister för överförmyndarna att använda i sin tillsyn. Ett automatiserat ställföreträdaregister skulle därutöver innebära minskad administration för både överförmyndare och andra myndigheter och organisationer. har utrett behov av register, och har bedömt att register skulle vara gynnsamt både ur ekonomisk och personellt hänseende, samt beaktat integritetsfrågor. Regeringen har inte berett registerfrågan . 96Pensionsmyndigheten (2015), Sammanfattande PM. Nationellt ställföreträdarregister, , PID147581, s. 11. 97E-post från tjänsteman vid , . 98Pensionsmyndigheten, telefonsamtal med tjänsteman, . 38 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 4Länsstyrelsens tillsyn och tillsynsvägledning av överförmyndare Sju ansvariga länsstyrelser ska inspektera överförmyndaren. får avstå från en inspektion om det är uppenbart att den är obehövlig, men ska då genomföra inspektion följande år. Vid inspektionen ska granska om överförmyndarens handläggning följer reglerna i , förmynderskapsförordningen och även i övrigt om den sker på ett rättssäkert och lämpligt sätt. ska alltid kontrollera dels det av överförmyndaren förda registret, dels ett antal stickprovsvis utvalda akter. ska också inspektera överförmyndaren om det framkommer att det finns särskilt behov av en inspektion.99 Förutom att utöva tillsyn ska även verka tillsynsvägledande. ska med råd stödja överförmyndarna och överförmyndarnämnderna i deras verksamhet, i syfte att främja en enhetlig rättstillämpning. Råd och stöd till överförmyndarna kan röra såväl arbetssätt som organisationsform. Länsstyrelserna ska även se till att utbildningen av överförmyndare är tillfredsställande. Syftet är att länsstyrelserna ska förvissa sig om att de personer som utför uppdrag som överförmyndare eller som ledamot av överförmyndarnämnd har nödvändig kunskap för uppdraget.100 arbetade sammanlagt 9,6 årsarbetskrafter med tillsyn av överförmyndare hos de sju länsstyrelserna.101 Året före ikraftträdandet av lagparagrafen om att länsstyrelserna ska ge stöd och utbildning, alltså , var antalet årsarbetskrafter cirka 6,6.102 Antal årsarbetskrafter fördelat på de olika länsstyrelserna framgår av tabell 2. Det ungefärliga antalet ställföreträdarskap ska ses som en grov minimiskattning på grund av de brister som finns i statistiken. 9921 § förmynderskapsförordningen (1995:379). 10019 kap. 17 § (1949:381). 101Länsstyrelsernas uppgifter till . 102Riksrevisionen (2009), Tillsynen av överförmyndarna – uppföljningsgranskning, RiR 2009:31. R I K S R E V I S I O N E N T I L L S Y N A V S T Ä L L F Ö R E T R Ä D A R E O C H Ö V E R F Ö R M Y N D A R E Tabell 2 Översikt över länsstyrelsernas tillsynsverksamhet gällande överförmyndare Källa: sammanställning utifrån enkät och intervjuer samt underlag från i . Formellt sett har länsstyrelserna att granska 230 tillsynsobjekt eller överförmyndarmyndigheter. Eftersom flera kommuner samverkar genom att ha ett gemensamt kansli innebär det dock att tillsynen i praktiken genomförs på 159 överförmyndarkontor (se tabell 3). Det är på överförmyndarkontoren de akter som ska granskas finns. Tabell 3 Länsstyrelsernas formella respektive praktiska tillsynsobjekt Antal ensamma överförmyndare/ -nämnder som består av en kommun består av en kommun Antal överförmyndarkontor där flera Källa: bearbetning. får själv bestämma de aspekter och kriterier mot vilka tillsynen riktas, i den mån lagstiftningen lämnar utrymme. I intervjuer med tjänstemän betonar de olika aspekter av tillsynen av överförmyndare, men i huvuddrag består den av en kombination av allmän förvaltningsrättslig tillsyn (av t.ex. överförmyndarnas handläggning av ärenden, och egenkontroll) och av händelsestyrd granskning (t.ex. med anledning av tidigare upptäckta brister, eller av inkomna klagomål). Den förvaltningsrättsliga tillsynen består av granskning av 40 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N stickprov ur överförmyndares akter. Inför inspektionsbesök begärs en årsredogörelse in, dock inte av alla länsstyrelser. I årsredogörelsen finns frågor om överförmyndarens utbildningar och om organisationen. Inför inspektioner begärs överförmyndarens register in, vilket innebär att registret också granskas. i nämner också att de granskar om överförmyndaren skickat in underlag till den statistik enligt lag ska föra.103 Efter avslutad inspektion skickar som regel tillsynsprotokollen till överförmyndarmyndigheten, kommunstyrelsen, kommunfullmäktige och kommunrevisionen. Enligt förmynderskapsförordningen får begära återrapportering av vilka åtgärder som har vidtagits med avseende på anmärkningen. 104 Flera av länsstyrelserna påpekar en brist i att det inte finns sanktionsmöjligheter såsom vitesförelägganden. Länsstyrelserna själva menar också att tillsynen har förbättrats.105 Samverkan mellan länsstyrelserna har underlättats efter koncentrationen och i samband med nya regeringsuppdrag. De 21 länsstyrelserna, som ansvarade för överförmyndartillsynen före koncentrationen, fick regeringsuppdraget att redovisa i vilken utsträckning de samarbetar i sin tillsyn avseende överförmyndare. I uppdraget ingick att redovisa hur samarbetet kan utvecklas, och redovisa erfarenheter från de lagstiftningsförändringar som trädde i kraft och 2009.106 Uppdraget redovisades via i . Som ett resultat av uppdraget har den av länsstyrelserna utsedda gemensamma samverkansgruppen tagit fram ett formulär, en s.k. årsredogörelse som några av länsstyrelserna skickar till överförmyndare för besvarande inför ett tillsynsbesök. Länsstyrelserna har därutöver tagit fram en nationell tillsynsplan för överförmyndartillsynen, något som Justitiekanslern anser är berömvärt.107 En gemensam webbplats för tillsynsarbetet har skapats för att man ska kunna åstadkomma ett fungerande erfarenhetsutbyte i det löpande arbetet. Vad gäller författningsändringarna lyfte länsstyrelserna fram att de bidragit till att inspektionerna och antalet granskade akter ökat, och att länsstyrelsernas uppföljning av utbildningen av överförmyndarna förbättrats. 103Intervju med tjänsteman för i , . 10424 § förmynderskapsförordningen (1995:379). 105Intervjuer med företrädare för länsstyrelserna, . 106Regeringsbeslut (2010), Regleringsbrev för avseende länsstyrelserna, uppdrag 80. Fi2010/5408 Fi2009/4938(delvis). 107Justitiekanslern (2016), Justitiekanslerns granskning av länsstyrelsernas ärendeförteckningar för , dnr: 201-16-24. R I K S R E V I S I O N E N T I L L S Y N A V S T Ä L L F Ö R E T R Ä D A R E O C H Ö V E R F Ö R M Y N D A R E det också som positivt att deras rådgivande roll lyfts fram och betonas, men lyfte fram att kommunernas möjlighet att inhämta råd nyttjats sparsamt.108 Ett andra regeringsuppdrag, riktat till de sju länsstyrelserna via , om att samordna åtgärder för att förbättra tillsynen och stödet till överförmyndare redovisades . Länsstyrelserna fick i uppdrag att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att få till stånd en kvalitativ, effektiv och enhetlig tillsyn över överförmyndarna. I det brett formulerade uppdraget ingick att: •ta ställning till hur länsstyrelsernas granskning av överförmyndarna kan utvecklas (t.ex. genom att göra den mer riskbaserad, ha gemensamma bedömningsgrunder och gemensamma riktlinjer och metoder) •ta ställning till hur tillsynsarbetet kan få bättre genomslag och hur en effektiv uppföljning ska ske (t.ex. med hjälp av statistiken) •utveckla kunskapsöverföringen till överförmyndarna (t.ex. med metod- och teknikstöd) och verka för att överförmyndarna har den kompetens och organisation som uppdraget kräver.109 Samtliga länsstyrelser menar att samverkan mellan länsstyrelserna har ökat som en följd av regeringsuppdraget. Länsstyrelserna har fortsatt med arbetet att ta fram gemensamma riktlinjer för inspektioner och en checklista för granskning av akter. Ett annat resultat är att arbete har inletts med att ta fram en gemensam s.k. kritiktrappa, som ska vara till hjälp när man ska enas om, hur, när och om kritik ska riktas mot överförmyndarnas handläggning. 110 Det finns dock indikationer på att länsstyrelsernas tillsyn inte är enhetlig. Frågeformuläret med årsredogörelsen används till exempel inte av alla länsstyrelser. Länsstyrelserna verkar också ha olika syn på huruvida tillsynen främst ska vara främjande eller kontrollerande, t.ex. om det är sanktioner som behövs, eller möjligheter att ge mer stöd till överförmyndarna. Vad gäller uppföljningen av länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndare görs, enligt våra intervjuer med företrädare för länsstyrelserna, analys och utvärdering av de egna tillsynsinsatserna antingen löpande vid genomgång av tillsynsprotokoll, verksamhetsplaner och möten med kollegor, eller så används någon utvärderingsmodell, t.ex. ständiga förbättringar. Två länsstyrelser menar att de inte gör någon analys och utvärdering alls i egentlig mening. 108Länsstyrelsen (2010), Redovisning av uppdrag 80 i regleringsbrev , , dnr Ju2010/5483. 109Regeringsbeslut (2015), Uppdrag till länsstyrelserna att förbättra tillsynen över och stödet till överförmyndarna, Ju2015/09334/L2 JU2016/03482/L2. 110Länsstyrelsen i (2017), Redovisning av uppdraget till länsstyrelserna att förbättra tillsynen över och stödet till överförmyndarna. 42 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N och uppföljning på nationell nivå förs emellertid diskussioner mellan länsstyrelserna i samband med utformningen av den nationella tillsynsinriktningen. I intervjuerna framkommer att dialogen med har brister. Några länsstyrelser menar att det finns en diskrepans mellan vad regeringen beställt och vad som är rimligt för länsstyrelserna att göra. Till exempel framgår det i regeringsuppdraget att länsstyrelserna ska bistå överförmyndarna i frågor om metod- och teknikstöd. menar att det är överförmyndarna som har den kompetensen, inte , och att myndigheten saknar den legitimitet som behövs för att föreslå specifika metod- eller teknikstöd till kommunerna. Många överförmyndare har redan egna sådana stöd och bedriver även eget utvecklingsarbete, t.ex. för att ta fram digitala administrativa system. Flera länsstyrelser lyfter fram att engagemanget från borde vara större. Kontakterna med upplevs av en länsstyrelserepresentant som ”få och ad hoc”, och vidare att länsstyrelsernas kunskaper och erfarenheter inte tas tillvara inom ramen för de statliga utredningar som genomförts på området. svarar på remisser men en representant anser att de borde fått vara med tidigare. En företrädare för en annan länsstyrelse uttrycker sig kring regeringsuppdraget om att förbättra tillsynen som att ”uppdraget skjuts ut till oss, men vi får ju inte göra om lagen”, något som kan tolkas som att länsstyrelserna är frustrerade över att nödvändiga förändringar inte genomförs. Länsstyrelsernas tillsyn har också varit föremål för () och Justitiekanslern. JO tar på eget initiativ del av länsstyrelsernas inspektionsprotokoll. I skrivelsen som JO skickade till länsstyrelserna formulerades uppgiften som en ”ren serviceåtgärd från sida som underlättar [JO:s] extraordinära tillsyn av överförmyndare och överförmyndarnämnder”.112 JO granskar inte protokollen, utan använder dem för att få en överblick över området.113 Justitiekanslern menar att länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndare har förbättrats avseende antal genomförda inspektioner. hade fyra av de sju länsstyrelserna uppgett till Justitiekanslern att den årliga tillsynen nu omfattade samtliga tillsynsobjekt. i rapporterade att den undantog ett fåtal överförmyndare från tillsyn medan länsstyrelserna i och gjorde mer betydande undantag. i inspekterade till exempel endast en 111Intervjuer med företrädare för länsstyrelserna . 112Justitieombudsmannen (2017), Era protokoll över inspektioner av överförmyndare och överförmyndarnämnder, skrivelse . 113Intervju med två tjänstemän vid JO, . R I K S R E V I S I O N E N T I L L S Y N A V S T Ä L L F Ö R E T R Ä D A R E O C H Ö V E R F Ö R M Y N D A R E tredjedel av alla tillsynsobjekt , och för planerades tillsynen omfatta hälften av objekten. Ingen annan länsstyrelse redovisade en så stor mängd undantag, vilket enligt Justitiekanslern tydde på att i tolkat lagstiftningens undantagsregler alltför extensivt. Justitiekanslern ansåg således att omfattningen av tillsynen av överförmyndare uppfyllde lagstiftningens krav utom i de län där i har ansvaret, medveten om att omfattningen inte nödvändigtvis säger något om tillsynens innehåll och kvalitet.114 Länsstyrelserna har ett tillsynsvägledande ansvar. I det ingår att med råd stödja överförmyndarna i deras verksamhet och därvid främja en enhetlig rättstillämpning.115 Som ett led i rådgivningsansvaret ska länsstyrelserna löpande sprida information bland överförmyndarna om ny lagstiftning, viktiga rättsfall och uttalanden av m.m. 116 Länsstyrelserna ska också se till att utbildningen av överförmyndare är tillfredsställande, och de har ett ansvar för att ta fram statistik för uppföljning på området. 4.2.1 Råd och stöd till överförmyndare Rådgivande samtal förs med överförmyndaren i samband med inspektion och i vissa fall utifrån årsredogörelsen som överförmyndaren skickat till . I sådana samtal tas exempelvis JO-fall upp. Olika länsstyrelser lägger olika vikt vid råd och stöd till överförmyndare. Tjänstemän på poängterar att deras fokus ligger på inspektioner, som är huvuduppgiften. Tjänstemän på betonar råd och stöd i större utsträckning.117 Det framgår i enkät till överförmyndarna att de i praktiken främst vänder sig till Kommuner och Landsting (SKL) eller kollegor i andra kommuner när de behöver råd och stöd, trots att länsstyrelserna har ett tillsynsvägledande ansvar. Endast fyra överförmyndare uppger att de i första hand vänder sig till .