prop · H503200 · 2018-03-26 00:00:00 — Regeringen föreslår att den lagen ska upphävas och ersättas av en lag med kompletterande bestämmelser till EU:s data- skyddsförordning (prop. 2017/18:105). Det finns i sammanhanget skäl att betona att det vid publiceringen av en dom mycket sällan finns anledning att namnge en angripare, om denne är en privatperson. Som Datainspektionen anför kan eventuella problem i förhållande till regleringen om personuppgifter därmed undvikas. Under alla förhållanden innebär den föreslagna regleringen inte att skyddet för personuppgifter sätts ur spel. Skyddet måste alltså beaktas när information om domen i målet sprids (jfr prop. 2008/09:67 s. 242). 11En tidsfrist för en talan om vitesförbud och andra skyddsåtgärder Regeringens förslag: En talan om förbud eller andra skyddsåtgärder ska väckas från det att innehavaren av en företagshemlig- het fått kännedom eller borde ha fått kännedom om det angrepp eller nära förestående angrepp på företagshemligheten som talan grundas på. Det ska inte vara möjligt att föra talan grundad på ett äldre angrepp (preklusion). Regeringens bedömning: En talan om skadestånd bör liksom hit- tills endast få avse skada innan talan väcktes. Rätten till ersättning för skador som uppkommit tidigare ska som vara förlorad (preskription). Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regering- ens förslag och bedömning (se betänkandet s. 160). Utredningens förslag, som har en delvis annorlunda utformning, omfattar endast en tidsfrist för en talan om förbud och andra skyddsåtgärder i slutliga avgöranden. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. anser att det bör övervägas om det för pre- klusion ska räcka med att angreppet på företagshemligheten har skett tidigare än före talans väckande, dvs. att kravet på insikt om angreppet tas bort. Arbetsdomstolen anser att direktivet förefaller kräva att preskription införs även för en talan om interimistiska åtgärder. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt direktivet ska det finnas en preskriptionstid som ska tillämpas på skadeståndsanspråk och ansökningar om förbud och andra skyddsåtgärder. Det ska framgå när preskriptionstiden börjar löpa, preskriptionstidens längd och under vilka omständigheter preskriptionstiden ska avbrytas eller tillfälligt upp- höra att löpa. Preskriptionstiden får inte vara längre än (artikel 8). Av den hittillsvarande lagen följer att en talan om skadestånd endast kan avse skada innan talan väcktes. För skada under tid är rätten till skadestånd förlorad (10 §). Denna reglering är förenlig med direktivet och bör införas i den nya lagen. Den hittillsvarande lagen saknar däremot en tidsfrist för en talan om vitesförbud och andra skyddsåtgärder. I det avseendet behöver lagen kompletteras för att direktivets krav ska vara uppfyllda. Som utredningen påpekar bör det närmast vara fråga om s.k. preklu- sion, dvs. att rätten för innehavaren av företagshemligheten att göra gäll- ande anspråk med anledning av angreppet går förlorad . Utredningen föreslår att domstolen vid en talan om förbud eller andra skyddsåtgärder till grund för sin bedömning endast ska få beakta angrepp på en företagshemlighet som innehavaren av företagshemligheten känt till eller borde ha känt till innan talan väcktes. Om angreppet ligger bakåt i tiden från det att innehavaren har fått kännedom eller borde ha fått kännedom om angreppet, kan det inte läggas till grund för en talan om förbud eller andra skyddsåtgärder. påpekar att när tidpunkten för talans väckande är avgörande för när innehavaren av företagshemligheten förlorar sin rätt på grund av preklusion, torde det vara tillräckligt att omständigheter som föreligger tillbaka är prekluderade. Enligt borde efter talans väckande den rimliga och mest praktiska lösningen vara att alla omständigheter som föreligger kan beaktas, även om de framkommer först under processens gång. En preklusionsregel som knyter an till en tidpunkt då innehavaren av företagshemligheten fått kännedom om eller borde ha fått kännedom om ett visst förhållande ställer i och för sig högre krav på rättstillämpningen än om preklusionen enbart beror på angreppet inträff- ade. kan det ge mindre rimliga resultat om ett angrepp på före- tagshemligheter prekluderas utan att innehavaren ens har haft möjlighet att skaffa sig kunskap om angreppet. Så skulle exempelvis bli fallet då någon som har lovlig tillgång till innehavarens företagshemligheter på ett illojalt sätt sparar kopior av före- tagshemligheterna i syfte att utnyttja eller röja dem. Det kan antas vara svårt för innehavaren att skaffa sig kännedom om att ett sådant tillägnande har skett. Sedan tidsfristen har löpt ut saknar inne- havaren lagliga möjligheter att återfå kontrollen över företagshemlighet- en, om inte angriparen inom femårsfristen har handlat på ett sätt som medför att ett utnyttjande eller röjande av företagshemligheten är nära förestående. Om frågan om preklusion i stället avgörs med hänsyn till innehavaren av företagshemligheten fick kännedom eller borde ha fått kännedom om angreppet, har han eller hon i många fall en bibe- hållen möjlighet att väcka talan om vitesförbud och andra skyddsåtgärder och på så sätt skydda företagshemligheten från att den utnyttjas eller röjs. Regeringen föreslår därför, i likhet med utredningen, att tidsfristen utformas på ett sådant sätt att endast angrepp på en företagshemlighet 2017/18:200 som innehavaren haft eller borde haft kännedom om prekluderas. Till skillnad från utredningen anser dock regeringen att bestämmelsen bör utformas som en tidsfrist för innehavaren av företagshemligheten att förhålla sig till. Preklusionen bör därför inträffa om innehavaren inte har väckt talan om vitesförbud eller andra skyddsåtgärder från det att han eller hon fått kännedom, eller borde ha fått kännedom, om ett angrepp eller ett nära förestående angrepp på företagshemligheten. Det bör, som (Patent- och ) är inne på, inte förutsättas att företagshemlighetens innehavare har haft kännedom om angreppet innan talan väcks för att han eller hon ska ha en rätt att föra talan. Innehavaren har dock inte på sig att väcka talan om förbud eller andra skyddsåtgärder sedan han eller hon upptäckt, eller borde ha upptäckt, angreppet. Detta bör tydligt framgå av tidsfristens utformning. Som Arbetsdomstolen påpekar kräver direktivet att preklusionen avser även omständigheter som åberopas till grund för yrkanden om interimist- iska åtgärder. Om innehavaren till följd av inträffad preklusion är för- hindrad att föra en viss talan i huvudsaken har han eller hon visserligen inte heller rätt att föra en sådan talan interimistiskt, eftersom ett interi- mistiskt beslut inte skulle syfta till att säkerställa framtida verkställighet av en dom. Lagen bör ändå utformas så att preklusionen omfattar även de interimistiska åtgärder som regleras i lagen. Det kan inte uteslutas att det uppkommer en situation där möjligheterna att föra en talan om skadestånd respektive en talan om vitesförbud eller andra skyddsåtgärder inte sammanfaller. Sådana situa- tioner kan inte förutses vålla några svårigheter vid tillämpningen av regel- verket. Ett bättre skydd för företagshemligheter i Sekretess för uppgift om företagshemlighet i Regeringens förslag: Sekretesskyddet enligt offentlighets- och sekre- tesslagen för uppgifter i domstol om en myndighets eller en enskilds affärs- eller driftförhållanden ska utvidgas till att uttryckligen omfatta uppfinningar och forskningsresultat, och därmed gälla även i icke- Sekretessen ska när det gäller uppgifter i en allmän handling som förekommer i mål eller ärende om angrepp eller nära förestående angrepp på en företagshemlighet gälla utan tidsbegränsning. Sekretess ska gälla hos domstol för uppgifter om affärs- eller drift- förhållanden i alla mål eller ärenden enligt konkurrenslagen – utom i fråga om mål om utdömande av vite – samt i mål enligt konkurrens- skadelagen som handläggs gemensamt med ett mål om konkurrens- skadeavgift, om det kan antas att den som uppgiften rör lider skada om Det ska alltså inte som annars krävas att den som upp- giften rör lider avsevärd skada om uppgiften röjs. Regeringens bedömning: Det bör inte i övrigt införas ett mer omfattande sekretesskydd för företagshemligheter än vad direktivet kräver. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag och bedömning (se betänkandet s. 318 och 322–324). Utredningen föreslår att sekretess ska gälla i domstol och i mål eller ärenden om varu- eller näringskännetecken hos myndigheter för en uppgift som kan antas utgöra en företagshemlighet enligt den nya lagen. Det ska inte göras någon särskild prövning av om det kan antas att den som uppgiften om en företagshemlighet rör lider avsevärd skada om uppgiften röjs. Sekre- tesskyddet för företagshemligheter ska inte längre vara tidsbegränsat, men skyddet ska upphöra om uppgiften, enligt ett avgörande som har fått laga kraft, inte ska anses utgöra en företagshemlighet. Sekretesskyddet ska enligt utredningen inte heller vara tidsbegränsat i fråga om viss skatte- och tullsekretess samt i vissa mål och ärenden vid Kronofogde- myndigheten. Enligt utredningen behövs det inte något särskilt sekretess- skydd för företagshemligheter som förekommer i processen vid den enhetliga patentdomstolen. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. och () avstyrker förslaget, med hänvisning till att det är utformat med ett ensidigt hänsynstagande till innehavarens intresse av skydd för sina före- tagshemligheter och att allmänhetens insynsintresse generellt har fått stå tillbaka. Organisationerna motsätter sig bl.a. att sekretessen ska sakna tidsbegränsning. akademikers centralorganisation () för fram liknande syn- punkter. Även avstyrker förslaget. Enligt tings- rätten skulle det bryta mot strukturen i offentlighets- och sekretesslagen att hänvisa till ett skaderekvisit som förekommer i annan lag, dvs. lagen om företagshemligheter. Tingsrätten förespråkar vidare att det övervägs om ett tillägg kan göras till begreppet affärs- eller driftförhållanden så att skyddet omfattar även uppgifter hos icke-kommersiella forskningsinstitu- tioner. Tingsrätten ifrågasätter starkt förslaget att införa en huvudregel om sekretess utan tidsbegränsning för uppgifter om företagshemligheter i allmänna handlingar. menar att det inte sällan krävs att uppgifter som är före- tagshemliga måste tas in i exempelvis ett beslut om vitesförbud och anser att det bör övervägas om det är förenligt med direktivet att i fråga om företagshemligheter behålla dagens relativt stränga reglering om under vilka förhållanden det kan beslutas om fortsatt sekretess för uppgifter som tas in i en dom eller ett beslut. anser att effekterna av ett nytt skaderekvisit i fråga om sekretess för företagshemligheter i domstol bör analyseras närmare och att det är viktigt att tydliggöra att avsikten inte är att höja nivån för när en uppgift ska omfattas av sekretess. anser vidare att föremålet för sekretess inom tillsyns- och utred- ningsverksamhet, liksom sekretessens begränsning , bör utformas på 2017/18:200 ett likartat sätt som när det gäller sekretess i domstol. Även lyfter frågan om inte fler bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen vars föremål för sekretess kan omfatta företagshem- ligheter bör utformas i enlighet med vad utredningen föreslår i fråga om sekretess i domstol. förordar även att tidsbegräns- ningen för sekretess för uppgifter hos () ses över. , liksom , efter- frågar vidare ett tydliggörande av hur sekretessprövningen i fortsättning- en ska gå till när en allmän handling som innehåller företagshemligheter begärs utlämnad. () framhåller att det är positivt att sekretessen stärks och påpekar att det har framstått som märkligt att konsekvensen av att inleda ett rättsligt förfarande för att ta till vara sina intressen vid ett angrepp på företagshemligheter kan bli att företagshem- ligheterna blir offentliga. Även () anser att frågan om sekretess kan vara en avgörande faktor när en inne- havare överväger att väcka talan i domstol. Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. , Kammarrätten i och för fram ett par lagtekniska synpunkter. Skälen för regeringens förslag och bedömning Utgångspunkter för genomförandet av direktivet Enligt direktivet ska parterna, deras advokater eller andra företrädare, domstolstjänstemän, vittnen, sakkunniga och varje annan person som deltar i en rättegång om olagligt anskaffande, utnyttjande eller röjande av en företagshemlighet, eller som har tillgång till handlingar som ingår i rättegången, inte ha rätt att utnyttja eller röja företagshemligheter eller påstådda företagshemligheter. Det ska även finnas möjlighet till specifika åtgärder och sanktioner för att se till att företagshemligheter som före- kommer i en rättegång hålls hemliga, dvs. bevaras som företagshemlig- heter, under och efter rättegången. Antalet personer med tillgång till handlingar med företagshemligheter ska kunna begränsas. Även tillträdet till förhandlingar ska kunna begrän- sas på samma sätt. Antalet personer med insyn i rättegången ska inte vara större än nödvändigt. Personer utan rätt till insyn i rättegången ska kunna få en icke-konfidentiell version av domen (artikel 9). Bakgrunden till direktivets reglering i denna del är att risken för att en företagshemlighet blir offentlig under en rättegång ofta avhåller innehav- are av företagshemligheter från att väcka talan för att skydda sina före- tagshemligheter. Detta äventyrar i sin tur effektiviteten i rättsskyddet för företagshemligheter (skäl 24 i direktivet). Direktivet kan inte sägas innehålla något generellt krav på sekretess för uppgifter om företagshemligheter, oavsett i vilket rättsligt sammanhang de förekommer. Än mindre kräver direktivet att det ska gälla sekretess för andra uppgifter än sådana som rör företagshemligheter. Tvärtom får direktivet uppfattas som att skyddet för företagshemligheter under och efter en rättegång är begränsat till mål om angrepp på företagshemlighet- För svenskt vidkommande skulle detta betyda tvistemål och brottmål där talan förs om angrepp på företagshemligheter enligt lagen om före- tagshemligheter. En annan sak är att direktivet som regel inte hindrar ett längre gående sekretesskydd. Offentlighetsprincipen är en grundläggande princip i det svenska stats- skicket. Den innebär att allmänheten och massmedierna ska ha rätt till insyn i det allmännas verksamhet (se t.ex. prop. 2015/16:144 s. 9). Offentlighetsprincipen kommer till uttryck genom den i tryckfrihetsför- ordningen grundade rätten att ta del av allmänna handlingar. Handlings- offentligheten får begränsas genom sekretess endast under vissa förhåll- anden. Sekretess innebär inte bara begränsningar av rätten att ta del av all- männa handlingar utan även ett förbud mot att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen, genom utlämnande av en allmän handling eller på något annat sätt (3 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). Sekretess innebär alltså både handlingssekretess och tystnadsplikt. Ett av de äldsta uttrycken för offentlighetsprincipen är att allmänheten ska ha insyn i de förhandlingar som hålls i domstol. Denna möjlighet till insyn är av central betydelse för rättssäkerheten och för allmänhetens för- troende för rättskipningen. Förhandlingsoffentligheten får dock liksom handlingsoffentligheten under vissa förutsättningar begränsas genom lag. Begränsningarna måste tillgodose ett ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle och de får aldrig gå längre än vad som är nöd- vändigt med hänsyn till detta ändamål (2 kap. 21 § regeringsformen). Med utgångspunkt i det som har sagts står det klart att det i har fästs stor vikt vid att domstolarnas rättskip- ande och rättsvårdande verksamhet i så hög grad som möjligt ska vara föremål för offentlig insyn. Offentligheten bidrar till att stärka såväl enskildas rättssäkerhet som allmänhetens förtroende för rättskipningen (prop. 2015/16:144 s. 19). Rätten till förhandlingsoffentlighet skyddas inte bara av svensk grund- lag. Även lägger fast rätten till domstolsprövning och de generella rättssäkerhetsprinciper som ska gälla för domstols- processen (artikel 6.1). Enligt konventionen ska var och en vid prövning- en av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter eller en anklag- else mot honom eller henne för brott, vara berättigad till en offentlig för- handling inför domstol. Företagshemligheter skyddas genom ett flertal bestämmelser i offent- lighets- och sekretesslagen. I många fall går företagens intresse av att skydda sina företagshemligheter före allmänhetens intresse av insyn i domstolarnas verksamhet. Även om kritik ibland har framförts mot enskilda inslag i den intresseavvägning som kommer till uttryck i lagen, bedömer regeringen att sekretesskyddet för företagshemligheter i svensk rätt i stort sett är tillfredsställande. Detta gäller inte bara uppgifter som förekommer i domstol utan även i annan offentlig verksamhet. Detta medför i sin tur, enligt regeringens mening, att reformbehovet är begränsat till att täppa till de luckor i skyddet som uppstått till följd av direktivet, dvs. i de delar direktivet kräver ett mer långtgående sekretess- skydd än vad som medges i svensk rätt . Det finns särskild anledning att se över hur risken för att parterna i en rättegång missbrukar företagshemligheter kan minskas. Parter och deras representanter har en i 2017/18:200 det närmaste oinskränkt rätt att ta del av information av betydelse för domstolsprövningen (se avsnitt 12.3). Det skydd som direktivet ger är, som redan har nämnts, begränsat till företagshemligheter som förekommer i en rättegång som handlar om olagligt anskaffande, utnyttjande eller röjande av företagshemligheter. I just den typen av mål är det särskilt viktigt att innehavaren av en före- tagshemlighet är trygg med att gå till domstol för att genomdriva sin rätt, utan risk för att den angripna företagshemligheten blir offentlig. Detta innebär till att börja med att det, till skillnad från vad utredningen föreslår i några avseenden, i princip inte finns anledning att stärka sekre- tessen för andra uppgifter än uppgifter om företagshemligheter. Det inne- bär vidare att det, enligt regeringens mening, inte finns tillräckliga skäl att förstärka sekretesskyddet generellt för uppgifter om företagshemlig- heter som förekommer i andra sammanhang än i en rättegång. I några fall finns det också anledning att begränsa förstärkningen av sekretesskyddet till mål och ärenden enligt lagen om företagshemligheter. Sekretess ska gälla i domstol för en myndighets och en enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar och forskningsresultat Den hittillsvarande lagen om skydd för företagshemligheter ger inget sär- skilt skydd i samband med rättegång. I stället gäller allmänna regler i bl.a. , förvaltningsprocesslagen (1971:291) och offent- lighets- och sekretesslagen. Den centrala bestämmelsen rörande sekretess för företagshemligheter under rättegång återfinns i offentlighets- och sekretesslagen (36 kap. 2 §). Sekretess gäller hos domstol i mål eller ärende i domstolens rättskipande eller rättsvårdande verksamhet för upp- gift om en myndighets eller en enskilds affärs- eller driftförhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör lider avsevärd skada om uppgift- en röjs. Det finns alltså en presumtion för offentlighet. Med affärs- eller driftförhållanden avses förvärv, överlåtelser, upplåtel- ser eller användning av egendom, tjänster eller annat, t.ex. elektricitet, gas, vatten och värme. Vidare omfattas affärshemligheter av mera all- mänt slag som verksamhetsriktlinjer, marknadsundersökningar, mark- nadsplaneringar, prissättningskalkyler och planer rörande reklam- kampanjer samt vissa datorprogram. En budget med uppgifter som ger uttryck för planerade och förväntade aktiviteter samt kalkyler som ligger till grund för fortsatt verksamhet kan typiskt sett anses utgöra affärs- eller driftförhållanden, liksom konstruktionsarbeten, utredningar av annat slag, prov, förhandlingar och andra affärshändelser samt anställdas individu- ella löner (m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen – En kommentar [, Zeteo], kommentaren till 19 kap. 1 § med hän- visningar). Även uppfinningar och forskningsresultat är i allmänhet att anse som affärs- eller driftförhållanden (jfr prop. 1979/80:2 Del A s.226 f.). och anför är begreppet affärs- eller driftförhållanden väl inarbetat i offentlighets- och sekretesslagen. Det torde, som Lagrådet påpekar, inte råda någon tvekan om att begreppet innefattar sådana uppgifter som utgör företagshemligheter enligt den hit- tillsvarande lagen om skydd för företagshemligheter. I avsnitt 6.1 föreslår regeringen att definitionen av företagshemlighet i vissa avseenden ska anpassas till direktivet. Liksom förutsätts dock även enligt den nya lagen att det är fråga om information om affärs- eller driftförhållan- den. Sammantaget bedömer regeringen att det uttryck som används i sekre- tessbestämmelsen för att ange föremålet för sekretess, dvs. en myndig- hets eller en enskilds affärs- eller driftförhållanden, är väl ägnat att uppfylla direktivets krav på sekretesskydd. Detta gäller dock inte helt utan undantag. Som behandlas i avsnitt 6.1 kan det med den nya lagen om företagshemligheter förekomma att forskningsresultat som har tagits fram vid en icke-kommersiell forskningsinstitution har ett potentiellt kommersiellt värde utan att institutionen kan anses vara näringsidkare. Direktivet kräver att även sådana företagshemligheter omfattas av sekre- tesskyddet under rättegång. I bestämmelsen i offentlighets- och sekretesslagen om skydd för upp- gifter om företagshemligheter i domstol anges att sekretess gäller för uppgift om en myndighets eller en enskilds affärs- eller driftförhållanden. Att myndighet eller enskild nämns i förbindelse med begreppet affärs- eller driftförhållanden talar för att sekretessen skyddar myndigheter som driver affärsverksamhet av något slag liksom enskilda näringsidkare (jfr prop. 1979/80:2 Del A s. 248 och m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen – En kommentar [, Zeteo], kommentaren till 28 kap. 12 § samt rättsfallet HFD 2015 ref. 11). Därmed skulle uppgifter om affärs- eller driftförhållanden hos icke-kommersiella forsknings- institutioner falla utanför det sekretesskyddade området. Lagrådet anser att det ovan sagda innebär en snäv tolkning av uttrycket affärs- eller driftförhållanden. Tolkningen är enligt Lagrådet tveksam och kan få konsekvenser för tillämpningen av de övriga drygt trettio para- grafer i lagen där uttrycket används. Lagrådet ifrågasätter om en ändring av paragrafen är nödvändig för att uppfylla kraven i direktivet och för- ordar, för det fall en ändring skulle anses nödvändig, att sekretesskyddet uttryckligen anges omfatta företagshemligheter. Bedömningen att uttrycket affärs- eller driftförhållanden i sekretess- bestämmelsen inte inbegriper uppgifter hos icke-kommersiella forsknings- institutioner kan visserligen, som Lagrådet berör, sägas utgöra en snäv tolkning av uttrycket. måste direktivet genomföras korrekt. Med utgångspunkt i bl.a. de förarbetsuttalanden som redovisas ovan kan det inte uteslutas att uttrycket en myndighets eller en enskilds affärs- eller driftförhållanden inte omfattar skyddsvärd information hos icke- kommersiella forskningsinstitutioner. För att uppfylla direktivet bör där- för skyddet för företagshemligheter i domstol utformas så att det är tyd- ligt att det omfattar även uppgifter om affärs- eller driftförhållanden som förekommer hos en icke-kommersiell forskningsinstitution. Det finns enligt regeringens mening inte skäl för att i sekretessbestäm- melsen ange att sekretess ska gälla för företagshemligheter.