prop · H50377 · 2018-01-30 00:00:00 — Hänvis- ningarna till första betaltjänstdirektivet har genom andra betaltjänst- direktivet ändrats till att i stället avse det direktivet (artikel 111 i andra betaltjänstdirektivet). Uppdragsavtal, anlitande av ombud och verksamhet över gränserna Genom andra betaltjänstdirektivet (artikel 111.1 b) har reglerna i e-penningdirektivet om distribution av elektroniska pengar via fysiska eller juridiska personer som agerar för deras räkning i en annan medlemsstat (artikel 3.4) och tillhandahållande av betaltjänster genom ombud (artikel 3.5) ändrats på så sätt att hänvisningar till regler i första betaltjänstdirektivet ersatts med hänvisningar till motsvarande regler i andra betaltjänstdirektivet (artiklarna 19 och 27–31). Hänvisningarna innebär att om ett pengar distribuerar elektroniska pengar i en annan medlemsstat genom ombud eller filial ska vissa regler i andra betaltjänstdirektivet gälla (artiklarna 27–31). Vidare ska, om ett pengar vill tillhandahålla betaltjänster genom ombud, de regler i andra betaltjänst- direktivet som gäller information till den behöriga myndigheten gälla (artikel 19). Ändringarna i de aktuella reglerna i andra betaltjänst- första betaltjänstdirektivet behandlas i avsnitten 13.1.2–13.1.4 och 13.2.2–13.2.7. I dessa avsnitt föreslås ändringar i betaltjänstlagen när det gäller bestämmelserna om anlitande av ombud, anmälningsplikt vid ändring av verksamhet, vilka uppgifter som ska lämnas till när verksamhet drivs över gränserna och på vilket sätt dessa uppgifter ska överlämnas till behöriga myndigheter i andra länder. Med anledning av de uppdaterade hänvis- ningarna i e-penningdirektivet till andra betaltjänstdirektivet, bör mot- svarande ändringar göras i lagen om elektroniska pengar. I de nämnda avsnitten redogörs närmare för skälen för regeringens förslag. I sammanhanget kan noteras att reglerna i andra betaltjänstdirektivet om centrala kontaktpunkter inte ska tillämpas på pengar (artikel 29.4 och 29.5). De reglerna föranleder därför inte några ändringar i lagen om elektroniska pengar. När det gäller uppdragsavtal, anlitande av ombud och verksamhet över gränserna görs i betaltjänstlagen undantag från vissa bestämmelser i den lagen när det gäller kontoinformationstjänster (se avsnitten 7.3.2 och 7.3.3). Lagrådet anser att det bör övervägas om det finns skäl att göra motsvarande undantag i lagen om elektroniska pengar. 2017/18:77 Ett institut för elektroniska pengar eller ett företag som har undantagits från tillståndsplikt enligt lagen om elektroniska pengar behöver, som ovan nämnts, inte tillstånd enligt betaltjänstlagen för att tillhandahålla betaltjänster (2 kap. 2 § 2 betaltjänstlagen). Det innebär att ett sådant företag kommer att kunna tillhandahålla kontoinformationstjänster. På samma sätt som ett betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänst- leverantör bör ett sådant företag undantas från vissa krav när det gäller kontoinformationstjänster. De krav som är relevanta för dessa företag är kravet att anmäla ett ombud för registrering, att försäkra sig om att ombud som agerar för företagets räkning informerar betaltjänst- användarna om detta förhållande samt att anmäla uppdragsavtal till (3 kap. 18 och 29 §§ lagen om elektroniska pengar). Ett företag som har undantagits från tillståndsplikt enligt lagen om elektroniska pengar (registrerad utgivare) har inte rätt att tillhandahålla sina tjänster utomlands. Ändringarna av e-penningdirektivet innebär enligt regeringens bedömning inte att en registrerad utgivare som tillhandahåller kontoinformationstjänster ska kunna göra detta även i ett annat land inom EES. Ett sådant företag måste således ansöka om undan- tag från tillståndsplikt enligt betaltjänstlagen för att kunna tillhandahålla kontoinformationstjänster utomlands. Det innebär att ändringar som motsvarar dem som föreslås i betaltjänstlagen och som avser en registrerad betaltjänstleverantörs tillhandahållande av kontoinformations- tjänster inom EES genom ombud eller filial, inte behöver göras i lagen om elektroniska pengar. Genom andra betaltjänstdirektivet (artikel 111.1 a) har även reglerna om tillsyn i e-penningdirektivet (artikel 3.1) ändrats på så sätt att hänvis- ningar till regler i första betaltjänstdirektivet ersatts med hänvisningar till motsvarande regler i andra betaltjänstdirektivet (artiklarna 5, 11–17, 19.5, 19.6 och 20–31). Det innebär att vissa regler i andra betaltjänst- direktivet ska gälla, i tillämpliga delar, för pengar. Ändringarna i de aktuella reglerna i andra betaltjänstdirektivet i förhållande till dem i första betaltjänstdirektivet behandlas i avsnitten 13.3.2, 13.3.4–13.3.6, 14.3 och 14.16. Där föreslås ändringar i betaltjänstlagen när det gäller skyldighet för utländska företag att lämna uppgifter till , utbyte av information mellan behöriga myndigheter när aktörer som driver verksamhet över gränserna överträtt föreskrifter, registerfrågor och möjligheten för att hänskjuta tvistefrågor till . Med anledning av ändringarna av de nu aktuella hänvisningarna i e-penningdirektivet, bör motsvarande ändringar göras i lagen om elektroniska pengar. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Bestämmelserna i betaltjänstlagen om att tredjepartsbetaltjänst- leverantörer och betaltjänstleverantörer som ger ut kortbaserade betalningsinstrument ska identifiera respektive autentisera sig gentemot den kontoförvaltande betaltjänstleverantören, om säker kommunikation och om stark kundautentisering ska träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Utredningens förslag avviker även från regeringens förslag genom att utredningen inte föreslår att bestämmelserna i betaltjänstlagen om skyldigheten för en tredjepartsbetaltjänstleverantör och en betaltjänstleverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstru- ment att identifiera respektive autentisera sig gentemot den konto- förvaltande betaltjänstleverantören ska träda i kraft vid en senare tid- punkt men att bestämmelserna om ansvarsfördelning vid obehöriga transaktioner när stark kundautentisering inte tillämpats ska träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att tillämp- ningssvårigheter kommer att uppstå om, som i utredningens förslag, vissa bestämmelser som hör ihop inte träder i kraft . påpekar också att utredningens bedömning när det gäller ikraftträdandet av regeln om ansvarsfördelning vid obehöriga transaktioner i fall där stark kundautentisering inte tillämpats (artikel 74.2 i andra betaltjänst- direktivet) avviker från den tolkning som gör. påpekar att reglerna i direktivet om att en kontoförvaltande betaltjänst- leverantör ska möjliggöra för bl.a. en leverantör av betalningsinitierings- tjänster att förlita sig på de autentiseringsförfaranden som den konto- förvaltande betaltjänstleverantören tillhandahåller betaltjänstanvändaren (artikel 97.5) ska tillämpas även till dess att säkerhetsåtgärderna enligt reglerna om stark kundautentisering ska tillämpas (artikel 97.1–97.4). Skälen för regeringens förslag: Andra betaltjänstdirektivet ska vara genomfört i medlemsstaterna och de nationella bestämmelser som genomför direktivet ska börja tillämpas samma datum (artikel 115.1 och 115.2). De säkerhetsåtgärder som rör bekräftelse av tillgängliga medel, tillgång till betalkonto i samband med betalningsinitieringstjänster, tillgång till och användning av betalkonto- information i samband med kontoinformationstjänster och stark kund- autentisering (artiklarna 65–67 och 97) ska dock tillämpas först fr.o.m. 18 månader efter dagen för ikraftträdandet av de tekniska standarder för stark kundautentisering och gemensamma och säkra öppna kommunika- tionsstandarder som ska antas av kommissionen (artikel 115.4). sionen har antagit dessa tekniska standarder (Commission delegated regulation [EU] supplementing Directive 2015/2366 of Parliament and of the Council with regard to regulatory technical standards for strong customer authentication and common and secure open standards of communication). Det är dock ännu oklart när de tekniska standarderna kommer att träda i kraft. Det är därför ännu oklart när de bestämmelser i betaltjänstlagen som i svensk rätt genomför de nämnda reglerna om säkerhetsåtgärder i direktivet bör träda i kraft för att direktivet ska vara genomfört i dessa delar. Enligt regeringens uppfattning är de säkerhetsåtgärder som avses i andra betaltjänstdirektivet skyldigheten för en betaltjänstleverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstrument att autentisera sig gentemot den kontoförvaltande betaltjänstleverantören och kommunicera säkert med denne i enlighet med de nyss (artikel 65.2 c), skyldigheten för en identifiera sig gentemot den kontoförvaltande betaltjänstleverantören och kommunicera säkert med denne i enlighet med dessa tekniska standarder (artiklarna 66.3 d och 67.2 c) och skyldigheten för den kontoförvaltande betaltjänstleverantören att kommunicera säkert med tredjepartsbetaltjänst- leverantören i enlighet med de tekniska standarderna (artiklarna 66.4 a och 67.3 a). Även kraven att tillämpa stark kundautentisering (artikel 97) omfattas av de säkerhetsåtgärder som enligt direktivet ska börja tillämpas Till skillnad från utredningen anser regeringen alltså att de bestämmelser i betaltjänstlagen som i svensk rätt genomför kraven i direktivet på en tredjepartsbetaltjänstleverantör och en betal- tjänstleverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstrument att identifiera respektive autentisera sig gentemot den kontoförvaltande betaltjänstleverantören bör träda i kraft först 18 månader efter ikraft- trädandet av de tekniska standarderna för stark kundautentisering och gemensamma och säkra öppna kommunikationsstandarder. påpekar att reglerna i direktivet om att en konto- förvaltande betaltjänstleverantör ska göra det möjligt för bl.a. en leveran- tör av betalningsinitieringstjänster att förlita sig på den autentisering som den kontoförvaltande betaltjänstleverantören tillhandahåller betaltjänst- användaren (artikel 97.5) ska tillämpas även till dess att säkerhetsåtgärderna enligt reglerna om stark kundautentisering ska tillämpas (artikel 97.1–97.4). Som framgår i avsnitt 11.4 föreslår regeringen, till skillnad från utredningen, att det i betaltjänstlagen ska tas in en uttrycklig bestämmelse om att en kontoförvaltande betaltjänst- leverantör ska möjliggöra för tredjepartsbetaltjänstleverantörer att förlita sig på den autentisering som den tillhandahåller betaltjänstanvändarna. Regeringen instämmer med att den bestämmelsen bör gälla även innan autentiseringsförfarandena överensstämmer med de tekniska standarder som ska antas. Bestämmelsen bör därför träda i kraft som övriga lagändringar. Vidare anser regeringen att direktivet bör tolkas som att de bestämmelser som reglerar ansvarsfördelning för obehöriga transaktioner i fall då stark kundautentisering inte tillämpats (artikel 74.2) ska tillämpas även innan stark kundautentisering blir Den bedömningen skiljer sig från utredningens bedömning, men överensstämmer med den tolkning som gör och som Svenska Prop. 2017/18:77 hänvisar till (se bl.a. Final Report, Draft Regulatory Technical Standards on Strong Customer Authentication and common and secure communication under Article 98 of Directive 2015/2366 [PSD2] av [/RTS/2017/2], s. 45). påpekar att utredningens förslag skulle inne- bära tillämpningssvårigheter, eftersom vissa bestämmelser hör ihop men enligt det förslaget inte ska träda i kraft . anger som exempel att bestämmelserna om information som en konto- förvaltande betaltjänstleverantör ska lämna till leverantören av en betalningsinitieringstjänst (artikel 66.4 b, se avsnitt 7.2.8) enligt utred- ningens förslag ska börja gälla än bestämmel- serna om säker kommunikation (artikel 66.3 d och 66.4 a, se av- snitten 7.2.7 och 7.2.8). Föreningen påpekar också att direktivet innebär att den verksamhet som drivs av en betaltjänstleverantör som tillhanda- håller kortbaserade betalningsinstrument ska uppfylla vissa krav, inklusive kravet på säker kommunikation i enlighet med de tekniska standarderna (artikel 65.2). Regeringen anser dock att de bestämmelser i betaltjänstlagen som i svensk rätt genomför direktivet bör träda i kraft i enlighet med det som föreskrivs i direktivet (artikel 115.4). Det framstår som ofrånkomligt att det från det att merparten av reglerna enligt direktivet ska börja tillämpas till dess att reglerna om säkerhetsåtgärder i enlighet med de tekniska standarderna ska börja tillämpas uppstår frågor om tillämpningen av regelverket. bör det vid tillämpningen tas hänsyn till att förfaranden för autentisering, identifiering och säker kommunikation i enlighet med de tekniska standarderna för stark kundautentisering och gemensamma och säkra öppna kommunikationsstandarder ännu inte finns på plats. har lämnat vissa rekommendationer om tillämpningen av regelverket (se Opinion of Banking Authority on the transition from PSD1 to PSD2 [/Op/2017/16]). Det kommer inte att vara möjligt att i svensk rätt genomföra andra betaltjänstdirektivet till . De ändringar i betaltjänst- lagen som föreslås i denna proposition bör därför – med undantag av de bestämmelser som rör säkerhetsåtgärder och som ska träda i kraft senare – träda i kraft . Dessa lagändringar bör träda i kraft . De bestämmelser i den lagen som genomför de ovan nämnda reglerna i direktivet om säkerhetsåtgärder bör träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Avsikten är att de – så som anges i direktivet – ska träda i kraft 18 månader efter det att de ovan nämnda tekniska standarderna trätt i kraft. De ändringar som föreslås i lagen om utländska filialer m.m., bokföringslagen, lagen om europakooperativ, lagen om elektroniska pengar och lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism bör också träda i kraft . 15.2.1Betaltjänstleverantörer som driver verksamhet med stöd av gällande reglering Regeringens förslag: Den som vid ikraftträdandet av ändringarna i betaltjänstlagen har tillstånd att driva verksamhet som betalningsinstitut ska få fortsätta verksamheten t.o.m. . För att fortsätta verksamheten efter det datumet ska det krävas ett nytt tillstånd. Om en ansökan om tillstånd för verksamheten lämnas in före den tidpunkten, ska den berörda personen dock få fortsätta verksamheten till dess att ansökan har prövats slutligt. Den som vid ikraftträdandet av lagändringarna är beviljad undantag från tillståndsplikt (registrerad betaltjänstleverantör) ska få fortsätta verksamheten t.o.m. . För att fortsätta verksamheten efter det datumet ska det krävas att ett nytt undantag beviljas eller tillstånd meddelas. Om en ansökan om tillstånd eller undantag från tillståndsplikt för verksamheten lämnas in före den tidpunkten, ska den berörda personen dock få fortsätta verksamheten till dess att ansökan har prövats slutligt. Om bedömer att förutsättningarna för att med- dela tillstånd eller bevilja undantag är uppfyllda, ska inspektionen meddela tillstånd eller bevilja undantag oavsett om någon ansökan om det gjorts eller inte. ska informera den berörda personen innan tillstånd meddelas eller undantag beviljas. Den som vid ikraftträdandet av lagändringarna har tillstånd att som betalningsinstitut tillhandahålla s.k. systemoperatörstjänster ska få fortsätta verksamheten t.o.m. . För att fortsätta verk- samheten efter det datumet ska det krävas ett nytt tillstånd. Om en an- sökan om tillstånd för verksamheten lämnas in före den tidpunkten, ska den berörda personen dock få fortsätta verksamheten till dess att ansökan har prövats slutligt. Om finner att den juridiska personen uppfyller kraven i betaltjänstlagen på kapitalbas, ska inspektionen meddela tillstånd att tillhandahålla betaltjänster som avser genomförande av betalningstransaktioner där överföringen av medel inte täcks av ett kreditutrymme. Detta gäller oavsett om någon ansökan om tillstånd gjorts eller inte. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att utredningen föreslår att ett den som har tillstånd att driva verksamhet som betalningsinstitut som gäller vid ikraftträdandet ska få fortsätta den verksamheten t.o.m. , den som är beviljad undantag från tillståndsplikt ska få fortsätta den verksamheten t.o.m. och den som har tillstånd att tillhandahålla s.k. systemoperatörs- tjänster ska få fortsätta den verksamheten t.o.m. . Utred- ningens förslag avviker från regeringens förslag även genom att utred- ningen inte föreslår att verksamheten ska få fortsätta till dess att en ansökan prövats slutligt. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag Andra betaltjänstdirektivet innehåller övergångsregler för företag som har tillstånd som betalningsinstitut. Ett betalningsinstitut som har inlett verksamhet i enlighet med den nationella rätt som införlivar första betaltjänstdirektivet ska tillåtas att t.o.m. fortsätta driva denna verksamhet i enlighet med kraven i det direktivet utan att ansöka om tillstånd enligt andra betaltjänstdirektivet eller iaktta de andra regler som finns i avdelning II i det direktivet (artikel 109.1). Ett sådant betalningsinstitut ska lämna all relevant information till de behöriga myndigheterna så att dessa kan bedöma om institutet uppfyller kraven i avdelning II eller – i annat fall – om auktorisationen bör återkallas eller vilka åtgärder som krävs för att se till att kraven uppfylls. Ett betalningsinstitut som vid de behöriga myndigheternas kontroll uppfyller kraven ska beviljas aukto- risation och föras in i medlemsstatens och Ebas register. som inte uppfyller kraven , ska förbjudas att tillhandahålla betaltjänster. Medlemsstaterna får besluta att nu aktuella betalningsinstitut automatiskt ska beviljas auktorisation och föras in i medlemsstatens och Ebas register om de behöriga myndigheterna redan har bevis för att kraven i direktivet är uppfyllda (artikel 109.2). De behöriga myndigheterna ska informera det berörda betalningsinstitutet innan det beviljas auktorisation. För de ändringar i betaltjänstlagen som föreslås i denna proposition bör det gälla övergångsbestämmelser som motsvarar dem i direktivet. Över- gångsreglerna i direktivet framstår som något motsägelsefulla på det sättet att de hänvisar till att ett betalningsinstitut som beviljats auktorisation i enlighet med bestämmelser som genomför första betaltjänstdirektivet, efter den angivna övergångsperioden, dels ska beviljas auktorisation om det uppfyller kraven i andra betaltjänstdirektivet, dels att auktorisationen ska återkallas om institutet inte uppfyller de kraven. Reglerna får förstås som att den som har ett tillstånd att driva verksamhet som betalningsinstitut som meddelats med stöd av bestämmelser som genomför första betaltjänst- direktivet, efter en övergångsperiod, behöver ett nytt tillstånd enligt de bestämmelser som genomför andra betaltjänstdirektivet. De berörda företagen har tillstånd att driva verksamhet som betalnings- institut och står därmed under tillsyn. Inspektionen har således redan tillgång till den information om företagen som krävs för att inspektionen ska kunna utöva tillsyn över verksamheten enligt gällande bestämmelser i betaltjänstlagen. Om företagen skulle åläggas att ge in en ny ansökan om tillstånd och samtliga uppgifter som krävs för att de ska beviljas tillstånd skulle detta sannolikt innebära att uppgifter lämnas om sådant som redan har kännedom om. Reglerna om när tillstånd ska beviljas för de nu aktuella aktörerna har inte ändrats nämnvärt i förhållande till första betaltjänstdirektivet. Vidare överensstämmer övriga regler i avdelning II i andra betaltjänstdirektivet i många delar med dem i avdelning II i första betaltjänstdirektivet. De ändringar som har gjorts avser främst tillhandahållande av betaltjänster via ombud eller filial (arti- klarna 19 och 28). Att samtliga berörda institut skulle vara tvungna att 2017/18:77 lämna in en ansökan om tillstånd och samma uppgifter på nytt framstår därför inte som ändamålsenligt. Den övergångsregel i andra betaltjänstdirektivet (artikel 109.2) som tillåter att betalningsinstitut automatiskt meddelas tillstånd bör med hänsyn till det anförda införas i en motsvarande övergångsbestämmelse till betal- tjänstlagen. Det innebär alltså att ska bevilja ett före- tag tillstånd att driva verksamhet som betalningsinstitut under förutsättning att inspektionen har tillräcklig information om företaget för att kunna bedöma att kraven är uppfyllda. Om finner att förut- sättningarna är uppfyllda, ska inspektionen informera det berörda före- taget innan tillstånd meddelas. Det åligger varje berört företag att se till att nödvändiga tillstånd för verksamheten finns och att, om det är nödvändigt, ge in en ansökan till i sådan tid att ett eventuellt beslut att meddela tillstånd kan fattas inom den övergångs- period som enligt förslaget i denna proposition ska gälla enligt över- gångsbestämmelserna till betaltjänstlagen. Eftersom det redan följer av betaltjänstlagen att det krävs tillstånd eller undantag från tillståndsplikt för att tillhandahålla betaltjänster och att betalningsinstitut ska lämna de upplysningar om sin verksamhet som den begär behöver det inte anges i en övergångs- bestämmelse att den som inte beviljas tillstånd inte får tillhandahålla betaltjänster eller att instituten ska lämna de uppgifter som behövs för att inspektionen ska kunna bedöma om förutsättningarna för tillstånd är uppfyllda (se 2 kap. 1 § och 8 kap. 2 §). Det behöver inte heller – utöver i det fall att tillstånd ska meddelas utan föregående ansökan – anges att tillstånd ska meddelas om förutsättningarna för det är uppfyllda. Som framgår i avsnitt 15.1 kommer det inte att vara möjligt att i svensk rätt genomföra andra betaltjänstdirektivet till . Det medför att den övergångsperiod som anges i direktivet (från ikraft- trädandet t.o.m. ), efter vilken det krävs ett nytt tillstånd, framstår som alltför kort. Övergångsperioden bör därför, i enlighet med Lagrådets synpunkter, förlängas så att det krävs ett nytt tillstånd att driva verksamhet som betalningsinstitut efter . Enligt Lagrådet framstår det som en tveksam ordning att ett meddelat tillstånd upphör att gälla automatiskt om inte beslutar om ett nytt tillstånd . Lagrådet ifrågasätter mot den bakgrunden om det inte i jämförelse med lagrådsremissens förslag är en mer ändamålsenlig ordning att beviljade tillstånd fortsätter att gälla efter övergångstiden om inte beslutar något annat. Enligt Lagrådet kan en alternativ ordning alltså vara att företagen får fortsätta att driva verksamheten till dess att har prövat saken och vägrat tillstånd. Såvitt Lagrådet kan bedöma hindrar direktivet inte en sådan övergångslösning. Regeringen anser att övergångsbestäm- melserna bör utformas i enlighet med Lagrådets synpunkter. Den som vid ikraftträdandet har tillstånd att driva verksamhet som betalningsinstitut och som innan övergångsperiodens slut har gett in en ansökan om tillstånd till bör därför få fortsätta verksamheten till dess att ansökan har prövats slutligt. Andra betaltjänstdirektivet innehåller även övergångsregler för företag som har beviljats undantag från tillståndsplikt och registrerats som betaltjänstleverantör. Fysiska eller juridiska personer som omfattas av undantag från tillståndsplikt enligt första betaltjänstdirektivet före och som har drivit betaltjänstverksamhet enligt det direk- tivet ska tillåtas fortsätta driva sin verksamhet i den berörda medlems- staten i enlighet med första betaltjänstdirektivet fram till , utan att behöva ansöka om auktorisation eller medges undantag enligt andra betaltjänstdirektivet eller uppfylla kraven i avdelning II i det direktivet (artikel 109.3).