prop · H50396 · 2018-03-05 00:00:00 — Om uppgifterna däremot inte är representativa eller om den försäkrade saknar schema och inte vet hur han eller hon skulle ha arbetat, bör i stället kunna använda sig av (historiska) uppgifter om hur den försäkrade har förvärvsarbetat före sjukperioden. Jämförelseperioden bör enligt regeringens mening kunna variera från fall till fall beroende på t.ex. om arbetstiden har fluktuerat mycket . En jämförelseperiod om bör emellertid i de flesta fall även vid beräkningen av en genomsnittlig vecka kunna vara tillräcklig enligt regeringens bedömning. Vad beträffar placeringen av bestämmelsen om beräkning av karensavdrag anser regeringen att det finns ett värde i att hålla reglerna om karens, dvs. karensavdrag, karensdagar och karenstid samlade i ett kapitel varför bestämmelsen bör vara placerad i 27 kapitlet och inte i 28 kapitlet som föreslår. I likhet med vad som gäller för de försäkrade som får sjuklön kan avdraget för karens för försäkrade med arbetstidsberäknad sjukpenning bli såväl högre som lägre jämfört med nuvarande regler om karensdag, beroende på om insjuknandedagen infaller då arbetstagaren skulle ha arbetat ett långt eller ett kort arbetspass. 5.4Villkor och begränsningar när det gäller karensavdrag Regeringens förslag: Vid sjukfrånvaro ska det göras ett helt karensavdrag oavsett sjukfrånvarons omfattning. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ett begränsat antal remissinstanser har yttrat sig särskilt över förslaget. Några remissinstanser, såsom SKL, Svenskt Näringsliv och Företagarna, ser positivt på att förslaget innebär att en arbetstagare inte kommer att kunna undvika en stor del av karensdagen genom att sjukanmäla sig sent . Andra instanser, som exempel- vis LO och anser att det blir en försämring för många anställda jämfört med nuvarande ordning eftersom det föreslås att ett fullt karensavdrag ska göras oavsett när arbetstagaren in- TCO anser att beräkningsmodellen innebär att självrisken ökas på ett omotiverat sätt för den som är sjuk bara en del av . sationen föreslår att grundregeln ska vara avdrag enligt förslaget men att vid sjukfrånvaro del av dag ska avdraget kunna justeras utifrån hur stor del av arbetsdagen som den försäkrade har varit sjukfrånvarande. Nationell Samverkan för Psykisk Hälsa (NSPH) ställer sig frågande till syftet med att ta ett helt karensavdrag vid deltidssjukskrivning och anser att konsekvenserna för dem som är sjukskrivna på deltid närmare be- höver ses över därav. Några remissinstanser avstyrker förslaget helt, som anser att det är rent kontraproduktivt. Landstingen anger att förslaget i viss mån kanske kan minska sjuknärvaron om man väljer att stanna hemma i stället för att försöka arbeta till viss del, men det finns enligt landstingen även en risk att korttidssjukfrånvaron ökar och det kan i sin förlängning innebära en ökad kostnad för landstingen för inhyrd perso- Region ställer sig inte bakom förslaget som de bedömer motverkar arbetsgivarens ambition att minska sjukfrånvaron. anser att det behöver förtydligas om helt karens- avdrag sker oavsett omfattning av frånvaro på arbetspasset. Skälen för regeringens förslag: Vid ett införande av ett karensavdrag kan sjuklön och sjukpenning utges för under sjukperiodens Från denna sjuklön/sjukpenning bör ett avdrag, ett karensavdrag, göras. Utgångspunkten är att ett helt avdrag dras oavsett om den försäkrade är sjukfrånvarande på heltid eller deltid eller om be- dömer att arbetsförmågan är helt eller endast delvis nedsatt på grund av Sjukfrånvaro på heltid torde vara den absolut mest vanliga varianten under sjukperiodens där sjukfrånvaron i regel bottnar i influensa eller liknande. Regeringen bedömer att det är rimligt att korttidssjukfrånvaro, oavsett omfattning, är förknippad med en och Enligt regeringens uppfattning ska självrisken med andra ord vara densamma för en försäkrad som är sjukfrånvarande en hel dag som för en försäkrad som är sjukfrånvarande en fjärdedels dag i fyra Så länge det finns rätt till sjuklön/sjukpenning bör avdraget göras till dess att ett helt avdrag har gjorts. anser att karensavdrag innebär en högre grad av försäkringsmässighet genom minskad möjlighet för den försäkrade att disponera sin självrisk. SKL påpekar att den möjlighet till sen sjukanmälan vid arbetsdagens slut som kraftigt reducerar självrisken, undergräver systemets legitimitet och kan medföra infekterade diskussioner på arbetsplatsen. kommun uppger att förslaget medför att en diskussionsfråga avseende när arbetstagaren sjukanmäler sig för att undvika avdrag (karens) försvinner. Det är värt att observera att avdraget görs från sjuklönen respektive sjukpenningen, vilket innebär att avdraget totalt aldrig kan bli större än vad som utan karensavdrag skulle ha lämnats i form av dessa förmåner. För en arbetslös försäkrad, där karensavdraget föreslås motsvara ersättningen för en hel sjukpenningdag, kan karensavdraget således inte överstiga i och med att det är den högsta sjukpenningen per dag till en arbetslös. Med ett karensavdrag släpps den absoluta kopplingen mellan det avdrag som görs för karens och arbetsförhållandena i sjukperioden. Är arbetstagaren sjuk och denna dag skulle ha arbetat ett långt arbetspass görs ett avdrag från sjuklönen med motsvarande av den sjuklön som arbetstagaren genomsnittligen beräknas få under en kalendervecka. Efter det att ett karensavdrag har gjorts, bör den återstående delen av den sjuklön som avser insjuknandedagen kunna betalas ut. Motsvarande bör gälla för dem som vid sjukfrånvaro får arbetstidsberäknad sjukpenning. Är arbetstagaren sjuk och denna dag skulle ha arbetat ett kort arbetspass görs också ett avdrag från sjuklönen med motsvarande av den sjuklön som arbetstagaren genomsnittligen beräknas få under en kalendervecka. Om inte hela karensen då kan dras ska avdrag fortsatt göras till dess att karensen är fullgjord. Att arbetstagarens kostnad för karensen i vissa fall blir högre jämfört med är följden av den föreslagna modellen. Några instanser är negativt inställda till att ett helt karensavdrag görs oavsett sjukfrånvarons omfattning. LO och anser att de tillämpningsproblem och de administrativa kostnader som är förenade med den föreslagna regeln inte står i proportion till syftet att arbetstagare inte ska kunna ”kringgå” självrisken. Regeringen anser att det är rimligt att ett helt karensavdrag görs oavsett sjukfrånvarons omfattning och oavsett när sjukfrånvaron inträffar, särskilt som förslaget har en inbyggd broms. Det innebär att karensavdraget vid mycket kort sjukfrånvaro, såsom endast en eller del av en enda dag, aldrig kan bli högre än vad arbetstagaren skulle fått i sjuklön . Förutom att detta utgör en spärr innebär det att avdraget i dessa fall faktiskt justeras efter hur stor del av arbetsdagen som den försäkrade har varit sjukfrånvarande. Därtill bör det i sammanhanget påminnas om att arbetstagaren alltid får lön för den tid som han eller hon arbetar. Att modellen skulle vara kontraproduktiv eller motverka arbetsgivararens ambition att minska sjukfrånvaron, såsom några landsting befarar, håller regeringen därför inte med om. Förslaget bör dock minimera, eller till och med helt ta bort, motiven för att sjukanmäla sig sent för att därigenom minska karensen. Bestämmelsen om karensavdrag föreslås inte omfatta egenföretagare som betalar egenavgift. Regeringen har inte funnit skäl till att inkludera denna grupp försäkrade då de omnämnda konsekvenserna av dagens regler inte bedöms handla om denna grupp försäkrade. Har egenföretagaren däremot även inkomst av anställning ska det föreslagna karensavdraget gälla, men grundas enbart på den del av SGI:n som avser inkomst av anställning (SGI-A). På den del som grundas på det egna företaget (SGI-B) får egenföretagaren, såsom gäller , ingen sjukpenning som denne har valt. Att de som tar uppdrag via aktiebolag skulle falla utanför förslaget, såsom KLYS framför, stäm- 2017/18:96 mer inte utan för företagare som bedriver sin verksamhet i aktiebolagsform gäller karensavdrag som för alla övriga anställda. För att ytterligare förtydliga intentionerna med det förslag som lämnas i denna proposition redovisas i konsekvensavsnittet ett antal olika räkneexempel, se vidare avsnitt 6. Regeringens förslag: Bestämmelserna om förmånstid ska ändras så att det vid beräkningen av antalet dagar med sjukpenning på normal- nivån inte ska räknas med i sjukperioden om sjukperioden inleds med sjukpenning och ett karensavdrag ska göras. Bestämmelserna om allmänt högriskskydd ska ändras så att antalet tillfällen med avdrag för karens begränsas till tio under en tolv- Bestämmelserna om särskilt högriskskydd ska också anpassas till föreslagna bestämmelser om karensavdrag. Bestämmelserna om återinsjuknande ska ändras så att endast ett karensavdrag ska göras om en försäkrad återinsjuknar från och med den senaste sjukperioden. Regleringen om karensdagar ska flyttas till en egen paragraf. Promemorians förslag: Överensstämmer inte helt med regeringens I promemorian föreslogs en annan utformning av bestämmelser- na om antalet dagar med sjukpenning på normalnivån inom ramtiden. promemorians förslag angavs inte från och med vilken tidpunkt karens- avdraget ska dras. Remissinstanserna: Få remissinstanser har kommenterat förslaget anser att förslaget till ändring av 27 kap. 21 § socialförsäkringsbalken har en oklar formulering. ”om sjukperioden inleds med sjukpenning” är oklar. digheten att det är oklart om det med ”sjukpenning för ” avses i sjukperioden eller som sjuk- penning betalas ut. Myndigheten vill även få ett förtydligande av om lagförslaget innebär en förändring av beräkningen av ramtiden. gäller allmänt och särskilt högriskskydd anser att det behöver tydliggöras vad som avses med tio tillfällen under en tolv- tillstyrker förslaget om att ett karensavdrag inte ska göras då den försäkrade vid tio tillfällen de senaste tolv månaderna fått avdrag från sjuklönen, under förutsättning att arbets- givaren inte åläggs betalningsansvar för sådant skydd. I stället bör sjuk- försäkringen bära denna kostnad. Företagarna instämmer i att kostnaden bör bäras av sjukförsäkringen. Skälen för regeringens förslag: Sjukpenning på normalnivån lämnas enligt nuvarande regler för inom en ramtid av (27 kap. 21 § SFB). Det förslag som regeringen nu lämnar innebär att rätt till sjukpenning finns även i sjukperioden. Om någon sjukpenning be- talas ut och med vilket belopp, beror sedan på karensavdragets storlek. För att försäkrade även fortsättningsvis ska kunna få sjukpenning på normalnivån under ska inte – om ett karensavdrag har gjorts – i sjukperioden då rätt till sjukpenning finns räknas med vid beräkning av antalet dagar med sjukpenning inom ramtiden . Detta gäller om sjukperioden inleds med sjukpenning. Regeringen föreslår ett förtydligande i 27 kap. 21 § SFB så att det blir tydligt att endast de dagar som infaller efter med sjukpenning ska tas med vid beräkningen av antalet dagar inom ramtiden. I promemorian föreslogs även att med sjukpenning inte skulle räknas med i de som utgör ramtiden. Regeringen finner dock inte skäl för detta. Regeringens lagförslag innebär således inte en förändring av beräkningen av ramtiden. Det bör observeras att det i 27 kap 32 § SFB finns en bestämmelse om att en sjukperiod som börjar från det att en tidigare sjukperiod har avslutats ska ses som en fortsättning av den tidigare sjukperioden. med sjukpenning ska således vid ett återinsjuknande räknas med vid beräkningen av antalet dagar med sjukpenning på normalnivån. Någon förändring av reglerna om sjuklön behöver inte göras i och med att endast tretton av sjuklöneperiodens dagar ska räknas med i de enligt 27 kap. 22 § SFB. Bestämmelserna om återinsjuknande i 7 § SjLL och 27 kap. 32 § SFB bör ändras så att endast ett karensavdrag kommer i fråga om en försäkrad återinsjuknar från och med den senaste sjukperioden. En konsekvens av att självrisken vid sjukfrånvaro föreslås motsvara ett helt karensavdrag är att om den försäkrade vid tiden för återinsjuknandet inte har fått ett helt karensavdrag kommer ytterligare avdrag från sjuklönen eller sjukpenning att kunna göras eller sjukperioden till dess att karensen är fullgjord. Om en försäkrad under sjukperiodens 14 första dagar får både kalenderdagsberäknad sjukpenning och arbetstidsberäknad sjukpenning och avdrag exempelvis enbart har dragits för den kalenderdagsberäknade sjukpenningen kan, i händelse av ett återinsjuknande, ett avdrag för den arbetstidsberäknade sjukpenningen komma att behöva göras. Detta behövs för att karensen ska anses vara fullgjord. Denna situation torde dock mera undantagsvis kunna uppstå. Införande av karensavdrag bör inte försvåra situationen för de försäkrade som kommer i fråga för allmänt och särskilt högriskskydd. Ett antal följdändringar krävs därför med anledning av förslaget om karensavdrag. I likhet med nuvarande bestämmelser bör antalet karensavdrag begränsas till tio tillfällen (allmänt högriskskydd). Ändringar krävs i 6 § SjLL och i 27 kap. 39 § SFB. Även bestämmelserna för den som lider av en sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder (särskilt högriskskydd) bör anpassas till reglerna om karensavdrag. Såväl bestämmelserna i 15 § SjLL och i 27 kap. 40 § SFB bör ändras i dessa avseenden. Gällande synpunkt att det behöver tydliggöras vad som avses med tio tillfällen vill regeringen förtydliga att om delar av ett och samma karensavdrag dras ska inte varje tidpunkt räknas för sig. Detsamma ska anses gälla även vid återinsjuknande, då delar av samma karensavdrag kan komma att dras i två olika sjukperioder. Om en försäkrad under sjukperiodens 14 första dagar får både kalenderdagsberäknad sjukpenning 2017/18:96 och arbetstidsberäknad sjukpenning, kommer karensavdrag för respektive beräknad sjukpenning att behöva göras. Eftersom det handlar om karensavdrag under en och samma sjukperiod ska detta emellertid räknas som ett (1) tillfälle. Slutligen, beträffande det allmänna högriskskyddet, delar inte regeringen uppfattning att kostnaden för sjuklön då den försäkrade vid tio tillfällen fått avdrag från sjuklönen i stället bör bäras av sjukförsäkringen, utan anser att nuvarande regler ska fortsätta gälla i detta avseende. Att sänka gränsen för när särskilt högriskskydd aktualiseras från tio till fem sjuktillfällen, såsom Nationell Samverkan för Psykisk Hälsa (NSPH) önskar, har inte varit föremål för utredning och är ingen fråga som behandlas i detta lagstiftningsärende. Rubriken närmast före 40 kap. 4 § SFB bör anpassas till förslaget om karensavdrag. har genom att ratificera konvention nr. 121 åtagit sig att inte tillämpa någon karens vid sjukdom till följd av arbetsskada. Av denna anledning anges det i 40 kap. 4 och 5 §§ SFB att en försäkrad som beviljats arbetsskadelivränta har rätt till ersättning för två eller fler sjukdagar. Detta bör även gälla fortsättningsvis. Bestämmelserna behöver inte i sig ändras. Däremot bör rubriken till paragraferna kompletteras så att det framgår att bestämmelserna även avser tillfällen när karensavdrag har gjorts. Som en följd av förslaget om karensavdrag föreslås regleringen av karensdagar flyttas från bestämmelsen i 27 kap. 27 § SFB till en ny paragraf, 27 a § i samma kapitel. Lagrådet har föreslagit att ett tillägg ska göras i paragrafen så att det framgår att bestämmelsen avser sjukpenning som svarar mot inkomst av annat förvärvsarbete ”än anställning”. Regeringen anser att ett sådant tillägg skulle kunna ses som ett förtydligande men konstaterar att formuleringen ”sjukpenning som svarar mot inkomst av annat förvärvsarbete” används på ett flertal ställen i socialförsäkringsbalken och vanligen förekommer tillsammans med formuleringen ”sjukpenning som svarar mot inkomst av anställning”. Regeringen gör bedömningen att nuvarande formulering är tillräckligt tydlig och att ett tillägg såsom Lagrådet har föreslagit därför inte behövs. Ytterligare ett antal ändringar av följdkaraktär bör göras i 10 kap. 11 §, 13 kap 33 §, 27 kap. 1, 22, 23, 28–29, 31 och 40 §§ och 28 a kap. 1, 16 och 17 §§ SFB samt i 8 § SjLL. Regeringens förslag: De nya reglerna om karensavdrag ska träda i kraft och avse nya sjuklöneperioder och sjukperioder som inleds . Vid beräkning av det allmänna högriskskyddet ska karensdagar enligt äldre bestämmelser läggas samman med antalet tillfällen med karensavdrag som görs för tid efter ikraftträdandet. En karensdag ska likställas med ett karensavdrag för den som återinsjuknar eller som har ett beslut om särskilt högriskskydd. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: framför att ett ikraftträdande enligt förslaget får konsekvenser för myndighetens nödvändiga och planerade övergång till ny it-plattform vilka enligt myndighetens uppfattning är kostnadsmässigt svåra att motivera med tanke på den begränsade målgrupp som ändringen avser. anser att ett ikraftträdande är att föredra. och anser att det är bra att ikraftträdandet sker först , då hinner kollektivavtal och förändringar i personal- och ekonomisystem anpassas utifrån de nya reglerna. påpekar att det är viktigt att ge tid för systemutveckling för att underlätta införandet av ny lagstiftning och att information om att förslaget går igenom utan dröjsmål kommuniceras så att arbetsgivarna hinner anpassa system, styrande dokument etc. och uppger att det är svårt att utläsa hur omfattande anpassningen av bl.a. ekonomiadministrativa system och befintliga kollektivavtal blir för kommunerna och att detta skulle behöva utredas vidare. Kommunerna hänvisar till SKL som uppges sannolikt ha en bild av dessa kostnader. Skälen för regeringens förslag: Ett införande av karensavdrag enligt de principer som föreslås i denna proposition torde innebära att kollektivavtal i vissa delar behöver anpassas eller omförhandlas. Vidare kan olika personal- och ekonomiadministrativa system behöva utvecklas och anpassas liksom handläggningssystem. Utbildning och information till arbetstagare, fackliga organisationer m.fl. kan därtill behöva genomföras. Regeringen har förståelse för att ett ikraftträdande enligt det aktuella förslaget kan medföra merarbete it-mässigt och extra kostnader för . Regeringen ser dock inte att detta utgör ett tillräckligt skäl för att skjuta på reformen såsom förordar. Vidare anser regeringen att det är mycket viktigt att även den begränsade målgrupp som nämner inte exkluderas, särskilt inte av rent administrativa skäl. Alla försäkrade ska omfattas. Med anledning av de anpassningar som fordras och utifrån remissinstansernas synpunkter i övrigt föreslår regeringen, i likhet med vad som föreslogs i promemorian, ett ikraftträdande av bestämmelserna . De nya reglerna föreslås gälla endast nya sjukperioder och sjuklöneperioder som inleds . Regeringen instämmer i påpekande om vikten av att information om att förslaget går igenom kommuniceras utan dröjsmål så att det finns god tid för anpassning av system, styrande dokument etc. Redan regeringens avisering i budgetpropositionen om avsikten att införa ett karensavdrag gjordes med detta i åtanke. För att inte försäkrades möjlighet till allmänt och särskilt högriskskydd ska försämras vid ett ikraftträdande av förslaget om karensavdrag bedömer regeringen att det är motiverat med övergångsbestämmelser beträffande dessa högriskskydd. Övergångsbestämmelserna bör medge att karensdagar enligt nuvarande lydelse ska läggas samman med antalet karensavdrag som görs för tid efter ikraftträdandet. En karensdag föreslås vidare likställas med ett karensavdrag vid återinsjuknande och för den som har fått ett beslut om särskilt högriskskydd. Förslag om karensavdrag berör alla försäkrade som omfattas av lagen om sjuklön och/eller sjukpenningförsäkringen förutom egenföretagare med enbart inkomst av annat förvärvsarbete. Tanken med ett karensavdrag är att avdraget vid sjukdom, den försäkrades självrisk i försäkringen, ska stå i rimlig proportion till den försäkrades inkomst och vara mindre kopplat till hur arbetstiden är förlagd. Avdraget ska i stället kopplas till hur arbetstagaren genomsnittligen arbetar på veckobasis och utgöra en andel av den ersättning som ska betalas ut vid sjukfrånvaro. För många arbetstagare är arbetsförhållandena sådana att de arbetar , . Vid korttidssjukfrånvaro går dessa försäkrade miste om av sin veckoinkomst till följd av regeln om karensdag. Genom den föreslagna regleringen får den aktuella gruppen försäkrade ett karensavdrag som vid hel sjukfrånvaro storleksmässigt motsvarar dagens karensdag, således ingen skillnad jämfört med . Med förslaget om ett karensavdrag kommer sjukfrånvaron i vissa fall att bli mindre kostsam för den enskilde än med dagens regler. Det gäller för den som skulle ha arbetat ett längre arbetspass vid insjuknandet än ett genomsnittligt arbetspass. För den som i stället skulle ha arbetat ett kortare arbetspass kan avdraget tvärtom bli högre. I samband med mycket korta sjukfall innebär dock reglerna om karensavdrag – precis som gäller för reglerna om karensdag – att avdraget aldrig kan vara högre än vad som skulle ha utgetts i sjuklön om inte reglerna om karensavdrag funnits. En försäkrad som är sjuk endast och just denna dag skulle ha arbetat mindre än en genomsnittlig dag kan således endast få avdrag motsvarande det antal timmar som skulle ha utgetts i sjuklön om inte reglerna om karensavdrag funnits. Detsamma gäller i de fall den försäkrade endast är sjuk exempelvis en halv dag och därefter återgår i arbete. Om den försäkrade däremot skulle ha arbetat ett längre arbetspass än genomsnittligt under insjuknandedagen kan i stället, efter det att ett karensavdrag har gjorts, återstående del av den sjuklön som avser insjuknandedagen betalas ut. Fördelen med att införa ett karensavdrag är att karensen för den som arbetar mycket varierat blir mera jämn storleksmässigt liksom att karensen blir mera jämn försäkringstagare emellan. Med den föreslagna modellen kan karensavdraget kopplas till , vilket får till följd att dagens regelsystem med att enbart koppla avdraget till en enda dag upphör. En sådan lösning innebär vidare att karensavdraget från sjuklönen alternativt sjukpenningen kommer att motsvara en hel ersättningsdag även för den som sjukanmäler sig sent . En regel om karensavdrag i stället för karensdag innebär således en mer rättvis och likartad reglering av den enskildes självrisk i samband med sjukdom. uppnås en högre grad av försäkringsmässighet genom minskad möjlighet för den försäkrade att disponera sin självrisk. Beroende på vilken bransch och ersättningskategori den försäkrade tillhör kommer ett införande av karensavdrag att få olika konsekvenser. Nedan följer ett antal exempel som visar på förslagets konsekvenser enligt ovan. Exempel 1: En arbetstagare med rätt till sjuklön arbetar , . Den anställde arbetar totalt . Arbetstagarens inkomst är . Sjuklön utges med (av ). Den genomsnittliga veckoersättningen i form av sjuklön är (40x88). av den genomsnittliga veckoersättningen i form av sjuklön är . Anta att arbetstagaren blir sjuk och resten av dagen. Arbetsgivaren gör ett avdrag från lönen med för varje timme som den anställde är sjukfrånvarande men skulle ha arbetat. Föreslagna regler om karensavdrag: i sjuklön. Karensavdrag görs på genomsnittlig sjuklön med (3520 x 0,2). Sjuklön– karensavdrag= 704–704 = 0. Nuvarande regler om karensdag: i sjuklön. Vid sjukfrånvaro utges ingen lön. I båda fallen får arbetstagaren avdrag på sin månadslön för den dag denne är sjukfrånvarande, dvs. i detta fall , totalt minus . Däremot har arbetstagaren rätt att få kompensation i form av sjuklön för de timmar denne går miste om lön på grund av sjukdom. I detta exempel finns dock ingen sjuklön att betala ut i och med att den sjuklön som den enskilde skulle fått är av samma storlek som karensavdraget. Exempel 2: En arbetstagare med rätt till sjuklön arbetar enligt följande schema : måndag , tisdag , onsdag , torsdag , fredag .