prop · H503183 · 2018-03-20 00:00:00 — Rege- ringen föreslår således att kommunernas aktivitetsansvar inte ska gälla de som har en gymnasieexamen eller ett gymnasiesärskolebevis eller har fullföljt utbildning som motsvarar gymnasieskolan eller gymnasiesär- skolan med godkänt resultat. Syftet med åtgärderna inom ramen för aktivitetsansvaret bör inte ändras Som nämnts i avsnitt 4.2.2 har kommunen inom ramen för aktivitets- ansvaret uppgiften att erbjuda de ungdomar som berörs lämpliga indivi- duella åtgärder. Åtgärderna ska i första hand syfta till att motivera den enskilde att påbörja eller återuppta en utbildning. föreslår att de åtgärder som hemkommunen ska vidta i första hand ska Prop. 2017/18:183 syfta till att motivera den enskilde att påbörja eller återuppta en gymna- Regeringen vill framhålla att det kan finnas andra utbild- ningsvägar än gymnasieskolan och gymnasiesärskolan som också kan leda till vidare studier eller arbete, t.ex. utbildning vid folkhögskola, och anser därför att det inte finns skäl att ändra bestämmelsen på det sätt som föreslår. 5Introduktionsprogrammens struktur och kvalitet bör förbättras 5.1Introduktionsprogrammen är viktiga för att fler unga ska fullfölja en gymnasieutbildning Nästan alla ungdomar som avslutar påbörjar en utbildning inom gymnasieskolan, antingen på ett av gymnasieskolans nationella program eller på ett introduktionsprogram. Majoriteten börjar på ett nationellt program. Elever som efter saknar godkända betyg i flera ämnen och därför inte är behöriga till ett nationellt program i gym- nasieskolan ska erbjudas att påbörja ett introduktionsprogram. Inom introduktionsprogrammen kan eleverna erbjudas utbildning som kan byggas på och stegvis leda till gymnasieexamen eller yrkesutbildning som kan underlätta övergången till arbetslivet. I Statens skolverks upp- följning av gymnasieskolan framgår dock att syftet med introduktions- programmen inte alltid uppnås (, 2017). Knappt en femtedel av de elever som påbörjade sin gymnasieutbildning på ett intro- duktionsprogram hade en gymnasieexamen jämfört med fyra femtedelar för de elever som började på ett nationellt program. Drygt hälften av eleverna hade inte övergått till ett nationellt program. Vissa av dessa elever har avbrutit sin utbildning medan andra har slutfört en utbildning med syfte att underlätta etableringen på arbets- marknaden. Ungdomar som anlänt till påbörjar vanligtvis gymna- siala studier på ett introduktionsprogram. Sedan introduktionsprogram- men infördes har såväl antalet elever på introduktionsprogrammen liksom deras andel av samtliga gymnasieelever ökat, främst som ett resultat av att många ungdomar har sökt asyl i . För många nyan- lända elever är det en stor utmaning att klara av att få de betyg och språk- kunskaper som de behöver för att bli behöriga till ett nationellt program. Elever som går på introduktionsprogrammen är en mycket heterogen grupp med olika behov, mål och förutsättningar. Därför behöver intro- duktionsprogrammen utvecklas för att säkerställa att de bättre svarar mot elevernas behov och motiverar dem att fullfölja sin gymnasieutbildning. Det är också nödvändigt att skapa flexibla vägar för att bli behörig till ett 2017/18:183 nationellt program så att fler ungdomar får möjlighet att få en gymnasie- examen. Det finns en bristande styrning och risk för en icke likvärdig utbildning på introduktionsprogrammen Gymnasieskolans introduktionsprogram saknar nationellt fastställda examensmål och programmens struktur och innehåll, dvs. vilka grund- skoleämnen och gymnasiekurser som ingår i elevernas utbildning, är inte reglerat i detalj. Den flexibilitet som detta innebär kan vara en fördel eftersom huvudmannen har frihet att utforma utbildningen utifrån såväl elevens behov som lokala förutsättningar, till exempel det lokala arbets- livets behov. kan variationen när det gäller undervisningstid, innehåll och vilka utbildningar som erbjuds bli så stor att elevernas möj- lighet till en likvärdig utbildning inte kan säkerställas. Det handlar bl.a. om svårigheter att tillhandahålla det stöd eleverna behöver för att lyckas med sina studier och att det finns en osäkerhet om vad eleverna har för mål med sin utbildning. Gemensamt för introduktionsprogrammen är att utbildningen ska utformas utifrån elevens behov och förutsättningar men då krävs att dessa behov och förutsättningar bättre tydliggörs i den individuella studieplanen som ska upprättas för varje elev (se avsnitt 5.2.2). Det förutsätter i sin tur att skolan har information om varje elevs behov och förutsättningar och kunskap om tidigare skolerfarenheter. Den information som finns är dock ofta otillräcklig, vilket av naturliga skäl gäller särskilt för de elever som anlänt till . Introduktionsprogrammen fyller en viktig funktion för många ung- domar i gymnasieåldern. Flera av utmaningarna med introduktionspro- grammen kopplas ofta till den stora andelen nyanlända elever i gymnasieåldern, men handlar främst om en större och återkommande utmaning – att kunna möta varje enskild elev. Regeringens förslag om stöd, , överlämning och uppföljning av frånvaro (se avsnitt 4) be- döms kunna gynna alla elever, men i synnerhet eleverna på introduk- tionsprogrammen. För att fler elever ska kunna fullfölja en gymnasie- utbildning bedömer regeringen att det även finns behov av att tydliggöra huvudmännens ansvar för utbildningen och förbättra introduktionspro- grammens kvalitet och struktur. 5.2.1Vilka är utbildningsvägarna för ungdomar som inte är behöriga till gymnasieskolans nationella program? Behörighetsregler vid mottagande till gymnasieskolans nationella program Utbildningen i gymnasieskolan består av nationella program som kan vara yrkesprogram eller högskoleförberedande program. I bilaga 2 till skollagen (2010:800) finns en lista på de tolv yrkesprogrammen och de sex högskoleförberedande programmen. Som framgått ovan finns det i gymnasieskolan även utbildningar i form av introduktionsprogram (15 kap. 7 § skollagen). För att bli mottagen till ett nationellt program i gymnasieskolan krävs behörighet i form av ett visst antal godkända betyg från eller motsvarande utbildning. För behörighet till ett yrkesprogram krävs godkända betyg, dvs. minst betyget E, i svenska eller svenska som andra- språk, matematik och engelska och i minst fem andra ämnen. För behö- righet till ett högskoleförberedande program krävs godkända betyg i svenska eller svenska som andraspråk, matematik och engelska och i minst nio andra ämnen. För behörighet till de flesta högskoleförbere- dande program krävs godkända betyg i specifika ämnen. För behörighet till ekonomiprogrammet, humanistiska programmet och samhällsveten- skapsprogrammet krävs godkända betyg i geografi, historia, religions- kunskap och samhällskunskap. För behörighet till naturvenskapspro- grammet och teknikprogrammet krävs godkända betyg i biologi, fysik och kemi (16 kap. 29–31 och 33 §§ skollagen och 7 kap. 1 § gymnasie- förordningen [2010:2039]). Det finns även en möjlighet att antas till ett nationellt program med dispens för godkänt betyg i engelska. Regleringen innebär att en sökande till ett nationellt program som saknar godkänt betyg i engelska men som uppfyller övriga behörighetskrav ändå ska anses behörig om den sökande på grund av speciella personliga förhållanden inte har haft möjlighet att delta i undervisning i engelska under en betydande del av sin tid i grund- skolan eller motsvarande utbildning. Den sökande ska även bedömas ha förutsättningar att klara studierna på det sökta programmet (16 kap. 32 § skollagen). De ungdomar som inte uppfyller ovan nämnda behörighetskrav ska i stället erbjudas utbildning på gymnasieskolans introduktionsprogram. Det finns fem introduktionsprogram för elever som inte är behöriga till ett nationellt program För de ungdomar som inte är behöriga till ett nationellt program finns det fem introduktionsprogram: preparandutbildning, programinriktat indivi- duellt val, yrkesintroduktion, individuellt alternativ och språkintroduk- tion. Introduktionsprogrammen ska ge en individuellt anpassad utbild- ning, som tillgodoser elevernas olika utbildningsbehov och erbjuder tyd- liga utbildningsvägar. Introduktionsprogrammen ska leda till etablering på arbetsmarknaden och en så god grund för fortsatt utbildning som möj- ligt. I skollagen finns närmare bestämmelser om syftet med vart och ett av de fem introduktionsprogrammen (17 kap. 3 §). Utöver vad som gäller för all gymnasieutbildning är syftet med –preparandutbildning: att elever som fullföljt årskurs 9 i utan att ha uppnått behörighet till ett visst nationellt program ska uppnå sådan behörighet, –programinriktat individuellt val: att elever ska få en utbildning som är inriktad mot ett nationellt yrkesprogram och att de så snart som möj- ligt ska kunna antas till det programmet, –yrkesintroduktion: att elever ska få en yrkesinriktad utbildning som underlättar för dem att etablera sig på arbetsmarknaden eller som leder till studier på ett yrkesprogram, 2017/18:183 – individuellt alternativ: att elever ska gå vidare till yrkesintroduktion, annan fortsatt utbildning eller till arbetsmarknaden, och –språkintroduktion: att ge nyanlända ungdomar en utbildning med tyngdpunkt i det svenska språket, vilket möjliggör för dem att gå vidare i gymnasieskolan eller till annan utbildning. Programinriktat individuellt val ska utformas för en grupp elever. Yrkesintroduktion får utformas för en grupp elever eller för en enskild elev. Övriga introduktionsprogram ska utformas för en enskild elev (17 kap. 4 §). Hemkommunen ansvarar för att alla behöriga ungdomar i hem- kommunen erbjuds introduktionsprogrammen preparandutbildning, yrkesintroduktion, individuellt alternativ och språkintroduktion. Hem- kommunen ansvarar även för att elever från grundsärskolan erbjuds yrkesintroduktion och individuellt alternativ, om de önskar en sådan utbildning. En kommun eller ett landsting som anordnar ett yrkes- program får även anordna programinriktat individuellt val som är inriktat mot yrkesprogrammet (17 kap. 16 och 17 §§ skollagen). För att en huvudman för en fristående skola ska få anordna preparand- utbildning, individuellt alternativ och språkintroduktion måste skolan även anordna utbildning på ett nationellt program. En fristående gymna- sieskola som anordnar ett yrkesprogram får anordna programinriktat individuellt val mot yrkesprogrammet samt yrkesintroduktion (17 kap. 28§ skollagen). 5.2.2Det ska finnas en utbildningsplan för ett introduktionsprogram och det ska upprättas en individuell studieplan för eleven Utbildningen på ett introduktionsprogram ska följa en plan för utbildningen Introduktionsprogrammens innehåll, bl.a. vilka grundskoleämnen och gymnasiekurser som ska ingå är endast delvis reglerat i lag och för- ordning. Med undantag för preparandutbildningen som ska pågå (17 kap. 5 § skollagen), är utbildningens längd inte heller reglerad. Utbildningen på ett introduktionsprogram ska därför följa en plan för utbildningen som beslutas av huvudmannen, dvs. kommunen, eller den enskilda huvudmannen för en eller flera fristående gymnasie- skolor (17 kap. 7 § skollagen). Enligt förarbetena till den bestämmelsen bör utbildningens syfte, längd och huvudsakliga innehåll framgå av huvudmannens utbildningsplan (Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet, prop. 2009/10:165 s. 455). För varje elev ska det också upprättas en individuell studieplan som beskriver innehållet i varje enskild elevs utbildning. Den individuella studieplanen ska bl.a. innehålla uppgifter om vilken studieväg eleven går på, vilka kurser som ingår i elevens program och elevens studier i ämnen och andra insatser som är gynnsamma för elevens kunskapsutveckling och som är avsedda att ingå i utbildningen. Rektorn ansvarar för att skolan i dialog med eleven upprättar en individuell studieplan för varje elev och reviderar den vid behov (17 kap. 7 § skol- lagen, 1 kap. 7 § gymnasieförordningen och avsnitt 2.6 förordningen Prop. 2017/18:183 [SKOLFS 2011:144] om läroplan för gymnasieskolan). Utbildningen på introduktionsprogram ska motsvara heltidsstudier Utbildningen på introduktionsprogram ska bedrivas i en omfattning som motsvarar heltidsstudier. Utbildningens omfattning får dock minskas, om en elev begär det och huvudmannen finner att det är förenligt med syftet med elevens utbildning (17 kap. 6 § skollagen). I förarbetena till bestäm- melsen framgår att utbildningen till sin omfattning bör vara likvärdig med utbildningar på nationella program (prop. 2009/10:165 s. 455). Ele- ver på nationella program är garanterade ett visst antal undervisnings- timmar. Den garanterade undervisningstiden är minst 2 430 under- visningstimmar för yrkesprogrammen och 2 180 för de högskoleförberedande programmen (16 kap. 17 och 18 §§ skollagen). 5.3Utbildningsplanen för ett introduktionsprogram ska innehålla vissa uppgifter Regeringens förslag: Det ska förtydligas i skollagen att utbildnings- planen för ett introduktionsprogram ska innehålla uppgifter om utbild- ningens syfte, huvudsakliga innehåll och längd. Det ska i skollagen upplysas om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela närmare föreskrifter om utbildningsplanen och den individuella studieplanen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget. Detta gäller bl.a. Special- pedagogiska skolmyndigheten, , Statens institutions- styrelse, Specialpedagogiska skolmyndigheten, tekniska univer- sitet, Kommuner och Landsting, , , och kommuner, och . tillstyrker förslaget men anser att det kan kompletteras med ett krav på att huvudmannen ska göra en översyn av planen för utbildningen inom ramen för det systematiska kvalitetsarbetet. ser positivt på att det förtydligas i skollagen vad utbildningsplanen ska innehålla men anser att det behöver förtydligas att kravet på att individualisera utbildningen gäller vid upprättande av utbildningsplanen även i de fall den görs för en grupp av elever. i anför att förslaget innebär ytterligare en förstärkning av huvudmannens och skolornas ansvar för att stödja elevernas kunskapsutveckling i riktning mot de uppsatta målen för utbildningen. Tillsammans med den garanterade undervisningstiden (se avsnitt 5.4) innebär det att uppföljningen av skolans åtagande blir lättare att göra. anför att uppgifter om utbildningens syfte, innehåll och längd är sådant som lägger grunden för ett system som ger likvärdiga förutsättningar för undervisningen. Skälen för regeringens förslag Utbildningsplanens innehåll behöver förtydligas för att förbättra styrningen av introduktionsprogrammen Som framgått ska styrningen av utbildningen på introduktionsprogram- men i huvudsak ske utifrån en plan för utbildningen som ska beslutas av huvudmannen. har följt upp introduktionsprogrammet yrkesintroduktion och konstaterar att skolans personal ofta inte känner till att utbildningen ska planeras utifrån huvudmannens utbildningsplan och att huvudmän ibland inte har upprättat någon sådan plan eftersom de inte känner till att de är skyldiga att göra det (, 2015). Denna bild bekräftas av granskning av introduktions- programmet språkintroduktion (Skolinspektionen, 2017). I de fall en plan för utbildningen finns upprättad är den sällan styrande för verksamheten eller påverkar utbildningens kvalitet. Skolinspektionen konstaterar att detta innebär en risk för en icke likvärdig utbildning. Regeringen anser att myndigheternas rapporter talar för att innehållet i utbildningsplanen behöver bli tydligare för att vara ett bättre verktyg för huvudmannen vid utformning av utbildningen och på så sätt underlätta styrning, utveckling och uppföljning av utbildningen. Planen fyller en viktig funktion för att stärka elevernas rätt att utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. I planen bör huvudmannen tydliggöra målsättningen för utbildningen på de olika introduktionsprogrammen. Därigenom kan utbildningsplanen även möjliggöra en bättre samverkan mellan olika verksamheter, till exempel mellan introduktionsprogram och nationella program eller mellan introduktionsprogram och vuxenutbildning, vilket kan underlätta för elever som går över till en ny utbildning. Det är viktigt att ungdomen och hans eller hennes vårdnads- havare har tillgång till information om möjliga innehåll i de olika intro- duktionsprogrammen och målsättningen med vart och ett av dessa. Det underlättar när ungdomar som inte är behöriga till ett nationellt program ska välja den utbildning som bäst svarar mot deras behov, intressen och förutsättningar. Utbildningsplanen bör därför vara ett bättre stöd i informationen om utbildningen på introduktionsprogrammen. Rege- ringen bedömer även, i linje med vad LO har anfört, att förslaget om förtydligandet av utbildningsplanen innebär att huvudmännen får bättre möjligheter att stödja eleverna mot de uppsatta målen för utbildningen. Regeringen anser också att förslaget innebär förbättrade förutsättningar att planera en enskild elevs utbildning och att upprätta elevens individ- uella studieplan. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att det i skol- lagen ska förtydligas att utbildningsplanen för introduktionsprogrammen ska innehålla uppgifter om utbildningens syfte, huvudsakliga innehåll och längd. föreslår att det även ska ställas krav på att huvudmannen ska göra en översyn av planen för utbildningen inom ramen för det systematiska kvalitetsarbetet. Regeringen delar myndighetens syn att utbildningsplanen bör revideras och vara en utgångspunkt i det lokala kvalitetsarbetet. Skollagens krav på systematiskt kvalitetsarbete innebär att huvudmän och skolenheter systematiskt och kontinuerligt ska följa upp verksamheten, analysera resultaten i förhållande till de nationella målen och utifrån det planera och utveckla utbildningen (4 kap. 3–5 §§). Systematiskt och kontinuerligt innebär att arbetet bör bedrivas struktu- Prop. 2017/18:183 rerat och uthålligt med fokus på en långsiktig utveckling. man och varje skolenhet bör hitta sina former och rutiner för kvalitets- arbetet. Regeringen ser därför inte ett behov att reglera hur ofta utbild- ningsplanen ska revideras. Den individuella studieplanen ska även i fortsättningen utformas utifrån elevernas individuella förutsättningar och behov Skolinspektionen anför att erfarenheten från tillsyn och kvalitetsgransk- ning visar att elever på introduktionsprogrammen inte alltid får en utbild- ning som utformas i enlighet med elevernas individuella förutsättningar och behov. Det finns enligt Skolinspektionen huvudmän och rektorer som planerar utbildningen för en grupp elever utan att ta hänsyn till elevernas individuella behov. En utbildning som inte möter varje elevs behov och målsättning medför en risk för hög frånvaro och avbrott från utbildningen. Skolinspektionen anser därför att det behöver förtydligas att kravet på att individualisera utbildningen gäller vid upprättande av utbildningsplanen även i de fall utbildningen utformas för en grupp av elever. Även om ett introduktionsprogram har utformats för en grupp elever, dvs. det är fråga om en på förhand planerad utbildning som är sökbar för eleverna, måste utbildningsplanen lämna utrymme för en individanpass- ning av utbildningen. För en elev kan det till exempel handla om att minska eller öka omfattningen av det arbetsplatsförlagda lärandet. För en annan elev kan det innebära att eleven ges möjlighet att läsa fler gymnasiekurser. Denna individanpassning görs i den individuella studie- planen. Regeringen bedömer därför att det inte finns behov att ytterligare reglera att kravet på att individualisera utbildningen även ska gälla då utbildningen utformas för en grupp av elever. Som nämnts i avsnitt 4.3 är det vidare lämpligt att i den individuella studieplanen dokumentera sådana extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen som behöver göras i olika ämnen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela närmare föreskrifter om utbildningsplanen finns det en upplysningsbestämmelse i skollagen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om den individuella studieplanen i förordning eller i myndighetsföre- skrifter. Det kan även finnas anledning att närmare reglera hur huvud- mannens utbildningsplan bör utformas. Bestämmelser på sådan detalj- nivå bör dock inte finnas i lag. I stället bör den befintliga upplysnings- bestämmelsen som gäller den individuella studieplanen utökas till att gälla även utbildningsplanen. Det bör således framgå av skollagen att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela närmare föreskrifter om utbildningsplanen och den individuella studie- planen. Eleverna på introduktionsprogrammen ska ha rätt till en minsta garanterad undervisningstid Regeringens förslag: Eleverna på introduktionsprogrammen ska ha rätt till i genomsnitt minst 23 timmars undervisning (garanterad Utbildningens omfattning ska dock få minskas för en elev som begär det om huvudmannen för utbildningen bedömer att det finns särskilda skäl. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningen föreslår inte att den garanterade undervisningstiden ska anges som ett genomsnittligt antal timmar . Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot att garanterad undervisningstid införs för elever på introduktionsprogrammen. Detta gäller, bl.a. Statens insti- tutionsstyrelse, Specialpedagogiska skolmyndigheten, , , , , , och kommuner, Region , , , förbunden och Företagarna. Några remissinstanser, såsom , och , är positiva men understryker att möjligheten att minska undervisningstiden ska användas restriktivt. vidare att syftet med den minskade omfattningen tydligt behöver framgå, liksom vilka andra åtgärder som vidtagits i förebyggande syfte. Nationellt centrum för svenska som andraspråk anser att det är positivt att elevens rätt till heltidsstudier på introduktionsprogram förtydligas och bedömer att det, tillsammans med att det ska bli mer restriktivt att minska omfattningen av elevens studier, kan leda till att fler elever får den under- visning de behöver och har rätt till. rätten till individuell anpassning utifrån ungdomarnas behov och förut- sättningar och önskar att förslaget utformas så att skolor vid särskilda ungdomshem ges tillräckliga möjligheter att erbjuda skola som en integrerad del i elevens vård och behandling. anser att det måste finnas möjligheter att vid be- hov kunna minska antalet undervisningstimmar. De ser positivt på att utredningen särskilt lyfter fram att elever med funktionsnedsättningar och neuropsykiatrisk problematik trots stöd och anpassningar kan ha svårigheter att orka vistas i skolmiljön på heltid. tillstyrker att eleverna ska ha rätt till minst 23 timmars undervisning i veckan men avstyrker att möjligheten att minska utbildningens om- fattning ska tillämpas restriktivt. Kommuner och Landsting (SKL) ser positivt på inriktningen av förslaget men avstyrker lagregleringen eftersom de ser en viss risk att ett definierat minimiantal timmar i stället kan bli normerande. Skälen till regeringens förslag Det är osäkert om eleverna på introduktionsprogrammen får den undervisningstid de har rätt till Tiden för lärande är, enligt studie Quality time for students (2011), tillsammans med kvaliteten på undervisningen, en av de vikti- gaste faktorerna för elevers måluppfyllelse. Undervisningstiden är en högst väsentlig faktor för att lärare ska kunna erbjuda en kvalitativ under- visning som möter elevens behov och för att eleverna ska nå så långt som möjligt i sin kunskapsutveckling. Som nämnts i avsnitt 5.2.2 ska utbildningen på introduktionsprogram bedrivas i en omfattning som motsvarar heltidsstudier. Utbildningens omfattning får dock minskas, om en elev begär det och huvudmannen finner att det är förenligt med syftet med elevens utbildning (17 kap. 6 § skollagen).