prop · H503271 · 2018-06-26 00:00:00 — Genom att lägga till fler tillgångsslag till portföljerna har investerare skapat mer robusta portföljer som innehåller fler avkastningskällor och därmed ökar spridningen av risken i portföljen. Eftersom Första–Fjärde AP-fondernas nuvarande placeringsregler inte är anpassade till dagens finansiella marknader innebär det att AP-fonderna begränsas i sin förvaltning och riskerar att generera en sämre avkastning per enhet risk jämfört med vad som skulle kunna vara möjligt med mindre begränsande placeringsregler. Kravet på att av en AP- fonds tillgångar ska vara placerade i räntebärande värdepapper med låg kredit- och likviditetsrisk och att får investeras i onoterade tillgångar är de placeringsregler som är mest begränsande för dagens förvaltning. Ränteplaceringar ger en låg avkastning. Att en betydande andel av kapitalet måste placeras i räntebärande värdepapper med låg kredit- och likviditetsrisk är en utmaning för att kunna uppnå de av fonderna uppsatta avkastningsmålen. Detta kan innebära ett större risktagande än vad som är nödvändigt för den övriga delen av portföljen. Att arbeta aktivt med att integrera miljöaspekter, sociala aspekter och bolagsstyrningsaspekter i förvaltningen, för att bidra till en långsiktigt hållbar värdetillväxt av kapitalet, är en del av modern förvaltningsstrategi. Som förvaltare av allmänna pensionsmedel bör det finnas en förväntan om att AP-fonderna, inom ramen för sitt uppdrag att verka för största möjliga nytta för försäkringen för inkomstgrundad ålderspension, tar ett visst samhällsansvar genom att främja en hållbar utveckling. Likvida och illikvida tillgångar Regeringens förslag: Första–Fjärde AP-fonderna ska huvudsakligen förvärva eller inneha sådana tillgångar som är likvida. 2017/18:271 1. överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument som är, eller från emissionen av dem avses bli, föremål för handel på en handelsplats eller en motsvarande marknadsplats utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), 2.fondandelar som kan lösas in med kort varsel, 3.kontoplaceringar i kreditinstitut eller andra liknande kortfristiga likviditetsplaceringar, och Första–Fjärde AP-fonderna ska, med de begränsningar som följer av lagen om allmänna pensionsfonder, få förvärva eller inneha illikvida tillgångar. Med illikvida tillgångar ska avses tillgångar som inte är likvida. Första–Fjärde AP-fonderna ska få investera i illikvida tillgångar endast om fondens innehav av illikvida tillgångar vid investeringstillfället uppgår till högst av det verkliga värdet av fondens samtliga tillgångar, inbegripet värdet av den aktuella investeringen. Första–Fjärde AP-fonderna ska få förvärva eller inneha aktier eller andra andelar som inte handlas på en handelsplats eller en motsvarande marknadsplats utanför EES bara genom 3.företag som har till huvudsakligt ändamål att äga och förvalta sådana aktier eller andra andelar (riskkapitalföretag). Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås inte att derivatinstrument ska utgöra likvida tillgångar. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. I fråga om likvida och illikvida tillgångar anser Första, Andra och Fjärde AP-fonderna att derivatinstrument ska utgöra likvida tillgångar. I fråga om 40-procentsgränsen anser () att det saknas behov av att begränsa andelen illikvida tillgångar, eftersom AP-fonderna själva har bäst förutsättningar att bedöma likviditetsbehovet. I fråga om direkt ägande anser Första, Andra och Fjärde AP-fonderna, Kammarkollegiet, , , vid i (SIFR), () och () att AP-fonderna ska kunna göra direkt- och saminvesteringar i tillgångar i större utsträckning än i syfte att uppnå ökad diversifiering och en kostnadseffektiv förvaltning av tillgångarna. förutsätter att AP-fondernas riktlinjer för placeringsverksamheten kommer att behandla placeringar i likvida och illikvida tillgångar. ifrågasätter om risken i termer av volatilitet har varit lägre för alternativa tillgångar än för aktier. Skälen för regeringens förslag Likvida och illikvida tillgångar Alla tillgångar som inte är likvida är illikvida. Med likvida tillgångar avses som utgångspunkt tillgångar som lätt kan omsättas till ett rimligt pris. För det första bör överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument som är, eller från emissionen av dem avses bli, föremål för handel på en handelsplats eller en motsvarande marknadsplats utanför EES anses utgöra likvida tillgångar. För det andra bör fondandelar som kan lösas in med kort varsel anses utgöra likvida tillgångar. För det tredje bör kontoplaceringar i kreditinstitut eller andra liknande kortfristiga likviditetsplaceringar anses utgöra likvida tillgångar. För det fjärde bör – som Första, Andra och Fjärde AP-fonderna framför –derivatinstrument anses utgöra likvida tillgångar, om handel med instrument sker i syfte att effektivisera förvaltningen, skydda tillgångarna mot olika risker och kunna förändra sin position i riskhänseende men inte i syfte att kringgå placeringsreglerna (prop. 1999/2000:46 s. 89). gäller att av en AP-fonds tillgångar ska vara placerade i noterade tillgångar eller i onoterade aktier eller andra andelar i fastighetsbolag (4 kap. 5, 7 och 8 §§ lagen om allmänna pensionsfonder). Ett viktigt skäl för det är behovet av att säkerställa att en tillräckligt stor andel av tillgångarna snabbt går att omsätta på en fungerande marknadsplats (prop. 1999/2000:46 s. 86). Det innebär att AP-fonderna som huvudregel ska placera i likvida tillgångar. Regeringen anser, till skillnad från PRO, att det saknas skäl att i detta sammanhang överväga att ändra den nuvarande ordningen. Första–Fjärde AP-fonderna kan vara långsiktiga i sin förvaltning, eftersom likviditetsbehovet är litet och utvärderingsperioden lång. Det innebär att AP-fonderna kan dra fördel av de likviditetspremier som finns på de finansiella marknaderna och som erhålls genom investeringar i illikvida tillgångar, en marknad som har utvecklats väsentligt sedan 1990- talet. Illikvida tillgångar kan bidra till att förbättra portföljens egenskaper i termer av risk och avkastning och är dessutom diversifierande i förhållande till traditionella tillgångar som aktier och räntebärande värdepapper. Utvärderingen av AP-fondernas placeringar har visat att alternativa tillgångar (i förhållande till traditionella tillgångar) har gett högst genomsnittlig avkastning för perioden –2016, , jämfört respektive från aktie- och ränteinnehaven (skr. 2013/14:130). Dessutom har risken i termer av volatilitet varit lägre för alternativa tillgångar än för aktier. God avkastning och relativt begränsad volatilitet för alternativa tillgångar innebär att illikvida tillgångar lämpar sig väl för långsiktiga placeringar. Sammanfattningsvis bör andelen illikvida tillgångar i Första–Fjärde AP-fondernas portföljer kunna bli större. behöver en tillräckligt stor andel av tillgångarna vara lätt tillgänglig för att kunna fungera som buffert inom inkomstpensionssystemet. Att en tillräckligt stor del av tillgångarna är lätt omsättningsbar krävs också för att önskade förändringar i tillgångsportföljen snabbt ska 2017/18:271 kunna genomföras. Om en stor del av placeringarna är bundna i illikvida tillgångar begränsas flexibiliteten och möjligheterna till aktiva placeringsbeslut. Därmed minskas också möjligheterna till ansvarsutkrävande när AP-fondernas placeringar ska utvärderas . Det är därför lämpligt med en begränsning av andelen tillgångar som inte inom skälig tid kan omsättas till ett rimligt pris. Mot bakgrund av att AP-fondernas förvaltning har lång placeringshorisont och att behovet av betalningsberedskap kan upprätthållas även med en större andel illikvida tillgångar i portföljerna, framstår en högsta tillåten andel illikvida tillgångar om av fondkapitalet som en lämplig avvägning. En sådan nivå kan varken anses begränsa möjligheterna till aktiva placeringsbeslut eller minska möjligheterna till ansvarsutkrävande . Begränsningsregeln bör kopplas till investeringstillfället, dvs. tidpunkten för AP-fondens beslut om placering i tillgångar. Indirekta investeringar genom fonder, fastighetsbolag och riskkapitalföretag Första–Fjärde AP-fonderna får bara förvärva sådana aktier eller andra andelar i företag som är, eller från emissionen av dem avses bli, upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES med undantag av aktier och andra andelar i fonder, fastighetsbolag och riskkapitalföretag (se 4 kap. 5 och 8 §§ lagen om allmänna pensionsfonder). Ovan föreslås att möjligheten till direktinvesteringar ska ändras så att den omfattar alla likvida tillgångar. Det förslaget innebär bl.a. att möjligheten till direktinvesteringar utvidgas till att omfatta aktier eller andelar som handlas på en handelsplattform eller en motsvarande marknadsplats utanför EES. Som en konsekvens av det bör möjligheten till indirekta investeringar ändras på motsvarande sätt så att den gäller aktier eller andra andelar som inte handlas på en handelsplats eller en motsvarande marknadsplats utanför EES. Regeringen anser, till skillnad från Första, Andra och Fjärde AP-fonderna, Kammarkollegiet, , , , och , att det saknas skäl att i detta sammanhang överväga några ytterligare ändringar av den nuvarande ordningen för indirekta investeringar. 6.2En minsta andel räntebärande värdepapper Regeringens förslag: Kravet på en minsta andel räntebärande värdepapper ska sänkas från . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Andra AP-fonden anser att kravet ska sänkas ytterligare. (Aktiespararna) och () anser att kravet ska slopas helt. Andra AP-fonden framhåller den låga avkastningen på ränteplaceringar medan PRO och Aktiespararna anser att kravet utgör en onödig inskränkning av Första– Prop. 2017/18:271 Fjärde AP-fondernas handlingsutrymme. Skälen för regeringens förslag: gäller att av marknadsvärdet av de tillgångar som var och en av Första–Fjärde AP- fonderna innehar vara placerade i fordringsrätter med låg kredit- och likviditetsrisk (4 kap. 4 § lagen om allmänna pensionsfonder). När kravet infördes gav ränteplaceringar hög ränta och Första–Fjärde AP-fondernas tillgångar bestod främst av aktier, obligationer och fastigheter. Genom kravet kunde risktagandet i förvaltningen begränsas (prop. 1999/2000:46 s. 92). Ränteplaceringar ger en låg ränta. Med ett högt krav kan det i sin tur leda till att risktagandet ökar i placeringar i tillgångar som inte träffas av kravet, i syfte att det övergripande målet för placeringsverksamheten ska kunna uppnås. Det talar för att kravet bör kunna sänkas. Till det kommer att de finansiella marknaderna har utvecklats och att det finns fler tillgångsslag med olika risknivåer att investera i. Genom att sänka kravet ökar möjligheterna för Första–Fjärde AP-fonderna att sprida risktagandet i förvaltningen. Det talar också för att kravet bör kunna sänkas. Andra AP-fonden anser att kravet bör sänkas mer än till som föreslås i promemorian. PRO och Aktiespararna anser kravet bör slopas helt. Regeringen anser att kravet bör sänkas för att underlätta för Första– Fjärde AP-fonderna att uppnå det övergripande målet för placeringsverksamheten men att det inte har framkommit tillräckliga skäl för att ta bort kravet. Enligt regeringens uppfattning är en sänkning från väl avvägd. Regeringens bedömning: Första–Fjärde AP-fonderna bör inte heller i fortsättningen få placera i råvaruderivat. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Första–Fjärde AP-fonderna, i (LO), (Aktiespararna), () och () anser att fonderna ska kunna placera i råvaruderivat. Andra AP-fonden och vid i (SIFR) framhåller att priset på råvaror bestäms av utbud och efterfrågan och det saknas en koppling mellan derivathandel och råvarupriser. Enligt de båda remissinstanserna är fördelningspolitiska konsekvenser av höjda matpriser komplexa eftersom en stor del av fattiga hushålls inkomster kommer från jordbruk och högre priser på deras produktion ofta är en förutsättning för högre levnadsstandard. Skälen för regeringens bedömning: Första–Fjärde AP-fonderna får inte placera fondmedel i optioner, terminer eller andra likartade 2017/18:271 finansiella instrument med råvaror som underliggande tillgång (4 kap. 12 § lagen om allmänna pensionsfonder). Regeringen anser att det kan ifrågasättas om det skulle vara lämpligt att göra det möjligt för Första–Fjärde AP-fonderna att göra direktplaceringar i råvaror såsom livsmedel. Enligt regeringens uppfattning kan det, till skillnad från vad Andra AP-fonden och SIFR utgår från, inte uteslutas att sådana placeringar kan leda till ökade matpriser, som drabbar redan utsatta grupper. Regeringen anser därför, till skillnad från Första–Fjärde AP- fonderna, LO, Aktiespararna, PTK och TCO, att det inte finns skäl för att ta bort det nuvarande förbudet för Första–Fjärde AP-fonderna att placera fondmedel i råvaruderivat. Regeringens förslag: Det nuvarande kravet på att av marknadsvärdet av var och en av Första–Fjärde AP-fondernas tillgångar ska förvaltas av externa förvaltare ska tas bort. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Var och en av Första–Fjärde AP- fonderna ska överlämna av kapitalet till extern förvaltning (4 kap. 18 § andra stycket lagen om allmänna pensionsfonder). När det kravet infördes var motivet bl.a. att stimulera fonderna att i ökad utsträckning utnyttja möjligheterna att anlita utomstående expertis för placeringar på sådana marknader där det är motiverat av kompetensskäl och för att uppnå en kostnadseffektiv förvaltning (prop. 1999/2000:46 s. 111 f.). Utvecklingen har gått i den eftersträvade riktningen och behovet av att styra Första–Fjärde AP-fondernas förvaltning i detta avseende finns . Att anlita externa förvaltare är ett förvaltningsbeslut som bör ha sin grund i hur fonden bäst uppnår en hög avkastning. Det nuvarande kravet på att av marknadsvärdet av var och en av Första– Fjärde AP-fondernas tillgångar ska förvaltas av externa förvaltare bör därför tas bort. Första–Fjärde AP-fonderna har i sin roll som förvaltare av tillgångar i uppgift att säkerställa att fondmedlen blir till största möjliga nytta för försäkringen för inkomstgrundad ålderspension. Första–Fjärde AP- fondernas uppgift är således att skapa så god avkastning som möjligt på tillgångarna och därmed främja nuvarande och framtida pensionärers Utöver det faktiska avkastningsresultatet är dock en viktig fråga när det gäller förvaltningen på vilket sätt resultatet har uppnåtts. I och internationellt används ofta förkortningen ESG (eng. ”Environment, Social and Governance”) för att beskriva faktorer som bör integreras i förvaltningen. Med ”Environment” avses t.ex. bolagens inverkan på miljö och klimat (miljöaspekter). Med ”Social” avses frågor som rör socialt ansvarstagande, t.ex. mänskliga rättigheter, arbetstagarrättigheter och likabehandling (sociala aspekter). Med ”Governance” avses frågor som rör styrningen av ett bolag, t.ex. aktieägares rättigheter och frågor om ersättningar till ledande befattningshavare (bolagsstyrningsaspekter). Såväl i som internationellt sker en snabb utveckling när det gäller integrering av miljöaspekter, sociala aspekter och bolagsstyrningsaspekter i finansiell analys, förvaltningsmetoder, utvärdering och redovisning samt inom finansiell forskning. Institutionella investerares ansvar och möjligheter att bidra till en hållbar utveckling betonas alltmer. Initiativen på området kan t.ex. syfta till att upprätthålla förmånstagarnas förtroende eller till att förbättra riskhanteringen. De kan också syfta till att uppnå högre finansiell avkastning, eftersom sambandet mellan ett bolags hantering av nu aktuella aspekter och avkastningen blir allt tydligare. Första–Fjärde AP-fondernas långsiktiga uppdrag lämpar sig väl för att uppnå en långsiktigt hållbar värdetillväxt genom att beakta frågor som rör miljöaspekter, sociala aspekter och bolagsstyrningsaspekter i sin förvaltning. I lagen om allmänna pensionsfonder finns det inte något uttryckligt krav på att AP-fonderna ska beakta miljöaspekter, sociala aspekter och bolagsstyrningsaspekter. I förarbetena anges emellertid att hänsyn till miljö och etik ska tas i placeringsverksamheten utan att det görs avkall på det övergripande målet om hög avkastning (prop. 1999/2000:46 s. 76). Det betonas även att AP-fondernas ägande inte ska vara ett närings- eller ekonomisk-politiskt instrument, men att AP-fonderna genom sin ägarroll bör kunna ”bidra till samhällsintresset” genom att verka för krav på miljöhänsyn och etik (samma prop. s. 84). Någon närmare vägledning för hur AP-fonderna ska ta hänsyn till miljö och etik i förvaltningen av tillgångarna har inte getts av lagstiftaren. Regeringens styrningsmöjligheter när det gäller placeringsverksamheten är starkt begränsade. Skälet till detta är att ett förtroende på så sätt kan upprätthållas för att AP-fondernas medel endast används till nytta för pensionssystemet och pensionstagarna och inte utnyttjas för andra syften, t.ex. närings- eller ekonomisk-politiska syften. Samtliga AP-fonder har, trots avsaknad av krav i lag, utvecklat och aktivt arbetat med att införa metoder för att integrera miljöaspekter, sociala aspekter och bolagsstyrningsaspekter i förvaltningen av tillgångarna. Första–Fjärde AP-fonderna samarbetar även i ett gemensamt etikråd. Genom har AP-fonderna utvecklat en gemensam värdegrund som innebär att fonderna ska agera utifrån principerna om engagemang, agerande och krav på förändring med syftet att göra skillnad. arbete utifrån denna värdegrund består främst i att identifiera bolag som kan kopplas till brott mot de internationella konventioner som har undertecknat och därefter genom t.ex. dialog försöka påverka bolagen att ta itu med kränkningar. Dessutom arbetar rådet med att införa förebyggande system och åtgärder för att förhindra framtida konventionsbrott. deltar även i bransch- och 2017/18:271 investerarinitiativ i syfte att påverka bolag att öka öppenheten och att agera mer ansvarsfullt. Dialog är således AP-fondernas främsta redskap för att påverka bolag i rätt riktning. införde en tidsgräns för bolagsdialoger som gäller konventionskränkningar. Om mål med bolagsdialogen inte uppnåtts , rekommenderar rådet Första–Fjärde AP-fonderna att utesluta bolaget ur fondernas investeringsuniversum, dvs. de tillgångar som är tillåtna att investera i för fonderna. Beslut om avyttring fattas emellertid av varje AP-fond. har AP-fondernas arbete inom detta område varit föremål för diskussion. AP-fondernas arbete på området har bl.a. varit föremål för en särskild utredning, Etik- och miljöutredningen, som redovisade sitt uppdrag i betänkandet Etiken, miljön och pensionerna (SOU 2008:107). Utredningens generella omdöme var att AP-fonderna gör ett bra arbete, men att det finns en potential för utveckling och förbättring. Regeringen har i den årliga utvärderingen av AP-fonderna beställt fördjupade studier av hur AP-fonderna arbetar med hållbarhetsfrågor. gav regeringen konsultbyrån i uppdrag att genomföra en fördjupad analys avseende AP- fondernas integration av hållbarhetsfaktorer i förvaltningen (se skr. 2013/14:130 bilaga 9). 7.2Ett nytt mål för placeringsverksamheten Regeringens förslag: Första–Fjärde AP-fonderna ska förvalta fondmedlen på ett föredömligt sätt genom ansvarsfulla investeringar och ansvarsfullt ägande. Vid förvaltningen ska särskild vikt fästas vid hur en hållbar utveckling kan främjas utan att det görs avkall på det övergripande målet för placeringsverksamheten. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. vid i (SIFR) och () anser att det ska vara upp till AP-fonderna att ta fram mål för placeringsverksamheten i ESG-frågor. Första AP-fonden anser att målet att fondmedlen ska förvaltas på ett föredömligt sätt inte ska gälla i fråga om enskilda placeringar. Första AP-fonden, Andra AP-fonden, i (LO) och (Aktiespararna) anser att det i första hand bör ankomma på AP-fonderna att uttolka vad som avses med att fondmedlen ska förvaltas på ett föredömligt sätt. anser att målet att fondmedlen ska förvaltas på ett föredömligt sätt ska vara underordnat det övergripande målet för placeringsverksamheten. Latinamerikagrupperna m.fl., Världsnaturfonden (WWF) och Fossil Free anser att målet att fondmedlen ska förvaltas på ett föredömligt sätt bör vara överordnat det övergripande målet för placeringsverksamheten. anser att beskattning är en ESG-fråga. Fossil Free anser att AP-fonderna inte ska kunna placera i tillgångar i fossilsektorn. Skälen för regeringens förslag Ett nytt mål om att Första–Fjärde AP-fonderna ska förvalta fondmedlen på ett föredömligt sätt Det övergripande målet för Första–Fjärde AP-fondernas placeringsverksamhet är fondmedlen ska förvaltas på sådant sätt att de blir till största möjliga nytta för försäkringen för inkomstgrundad ålderspension (4 kap. 1 § lagen om allmänna pensionsfonder). Den totala risknivån i fondernas placeringar ska vara låg. Fondmedlen ska, vid vald risknivå, placeras så att långsiktigt hög avkastning uppnås. Det bör finnas en förväntan på att Första–Fjärde AP-fonderna, som statliga myndigheter och förvaltare av statliga pensionsmedel, aktivt arbetar med att integrera ESG-frågor vid förvaltningen av fondmedlen. Att beakta dessa aspekter är en självklar del av en modern förvaltningsstrategi i syfte att motverka risker och öka avkastningen i de fall det finns ett samband mellan avkastning och beaktande av ESG-frågor. Långsiktigheten i Första–Fjärde AP-fondernas placeringar och storleken på förvaltat kapital innebär dessutom att verksamheten lämpar sig väl för att integrera ESG-frågor. En sådan integrering bidrar till att upprätthålla ett stort förtroende för förvaltningen av AP-fonderna, givet att det inte görs avkall på det övergripande målet för placeringsverksamheten. Regeringen anser därför, till skillnad från SIFR och SVCA, att det – vid sidan av det ovan nämnda övergripande målet för placeringsverksamheten –bör införas ett nytt mål för placeringsverksamheten som innebär att fondmedlen ska förvaltas på ett föredömligt sätt. Första–Fjärde AP- fonderna bör förvalta fondmedlen på ett föredömligt sätt genom ansvarsfulla investeringar och ansvarsfullt ägande. Vid förvaltningen bör särskild vikt fästas vid hur en hållbar utveckling kan främjas utan att det görs avkall på det övergripande målet för placeringsverksamheten. Det nya målet bör vara ett uttryck för en förväntan om att Första–Fjärde AP-fonderna ska förvalta fondmedlen på ett föredömligt sätt, dvs. utgöra ett föredöme för olika slag av kapitalförvaltning. I det ligger att förvaltningen ska vara effektiv, resultatinriktad, präglas av öppenhet och bidra till en långsiktigt hållbar värdetillväxt av tillgångarna. anser att det nya målet att fondmedlen ska förvaltas på ett föredömligt sätt ska vara underordnat det övergripande målet för placeringsverksamheten. Latinamerikagrupperna m.fl., Världsnaturfonden (WWF) och Fossil Free anser däremot att det nya målet bör vara överordnat det övergripande målet. Regeringen konstaterar att det nya målet att Första–Fjärde AP-fonderna ska förvalta fondmedlen på ett föredömligt sätt bör innebära att ESG-frågor ska främjas utan att det görs avkall på det övergripande målet för placeringsverksamheten. Regeringen anser, till skillnad från Fossil Free och i likhet med Första AP-fonden, Andra AP-fonden, LO och Aktiespararna, att det i första hand bör ankomma på AP-fonderna att närmare precisera innebörden av att fondmedlen ska förvaltas på ett föredömligt sätt (se avsnitt 7.3).