prop · H50377 · 2018-01-30 00:00:00 — Det bör således anges i lagen att även om betalningstransaktionen initierats via en leverantör av betalningsinitieringstjänster är det den kontoförvaltande betaltjänst- leverantören som till betalaren ska återbetala ett belopp som motsvarar den bristfälligt utförda eller uteblivna transaktionen eller återställa det debiterade kontots ställning till den som skulle ha förelegat om den bristfälligt genomförda betalningstransaktionen aldrig hade ägt rum. I enlighet med direktivet och de förutsättningar för återbetalning som anges i betaltjänstlagen bör återbetalning inte behöva ske om betal- tjänstanvändaren inte har underrättat den kontoförvaltande betaltjänst- leverantören (5 kap. 30 § betaltjänstlagen) eller om betaltjänstanvändaren har använt sig av en felaktig unik identifikations- kod (5 kap. 23 § andra stycket). Det bör vidare införas en bestämmelse i betaltjänstlagen om att den kontoförvaltande betaltjänstleverantören har rätt att kräva en leverantör av betalningsinitieringstjänster på den ersättning som betalats på grund av en bristfälligt utförd transaktion. När det gäller terminologin gör Prop. 2017/18:77 regeringen samma bedömning som när det gäller återbetalning vid en obehörig transaktion (avsnitt 7.2.14). Det innebär att det i betaltjänstlagen bör anges att om en leverantör av betalningsinitieringstjänster har orsakat den felaktigt genomförda transaktionen ska denne ersätta den konto- förvaltande betaltjänstleverantören för förluster och betalda belopp till följd av återbetalningen till betalaren. Det kan också vara fråga om att ersätta kostnader som den kontoförvaltande betaltjänstleverantören haft för att utreda transaktionen innan återbetalning sker. 7.2.16 Underrättelse och rättelse i samband med felaktiga betalningar Regeringens förslag: Betaltjänstanvändaren ska underrätta den konto- förvaltande betaltjänstleverantören om att en transaktion genomförts felaktigt även om det är en leverantör av betalningsinitieringstjänster som har initierat transaktionen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt andra betaltjänstdirektivet ska, när betaltjänstanvändaren får kännedom om en icke auktoriserad eller felaktigt genomförd betalningstransaktion som ger upphov till en fordran, betaltjänstanvändaren endast få rättelse om betaltjänstanvändaren under- rättar sin betaltjänstleverantör utan onödigt dröjsmål och senast 13 månader efter debiteringsdagen. Dessa tidsfrister är inte tillämpliga om betaltjänstleverantören varken har lämnat information om betalnings- transaktionen eller gjort informationen tillgänglig i enlighet med reglerna i direktivet (artikel 71.1). En motsvarande regel finns i första betaltjänstdirektivet (artikel 58), vilken har genomförts i svensk rätt i bestämmelser i lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument (8 §) och betaltjänstlagen (5 kap. 30 §). Frågan om rättelse vid obehöriga transaktioner berörs i avsnitt 8.4.8, som behandlar reglerna i andra betaltjänstdirektivet om obehöriga transaktioner och hur dessa bör genomföras i svensk rätt. behandlas alltså endast felaktigt genomförda transaktioner. I andra betaltjänstdirektivet anges att om en leverantör av betalnings- initieringstjänster är inblandad i en transaktion ska betaltjänstanvändaren få rättelse av den kontoförvaltande betaltjänstleverantören utan att det påverkar det ansvar som leverantören av betalningsinitieringstjänster har för felaktiga transaktioner eller betaltjänstleverantörens ansvar vid betalningstransaktioner som inte utförts korrekt (artiklarna 71.2, 73.2 och Att den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska ersätta betaltjänst- användaren, dvs. ge rättelse, även om betalningen initierats av en leverantör av en betalningsinitieringstjänst följer även av förslaget i Enligt direktivet gäller vidare att den kontoförvaltande betaltjänstleverantörens skyldighet att ge rättelse inte påverkar det ansvar 2017/18:77 som leverantören av betalningsinitieringstjänster har för felaktiga transak- tioner (artikel 71.2). Detta behöver dock enligt regeringens uppfattning inte uttryckligen anges i lag. Regeringen anser däremot att det av tydlighetsskäl är motiverat att i betaltjänstlagen ange att betaltjänst- användaren ska underrätta den kontoförvaltande betaltjänstleverantören om den felaktigt utförda transaktionen, även om en leverantör av betal- ningsinitieringstjänster har initierat den felaktigt genomförda betalnings- transaktionen. 7.3.1Undantag från tillståndsplikt och krav på ansvarsförsäkring Regeringens förslag: Den som endast tillhandahåller kontoinforma- tionstjänster ska undantas från tillståndsplikt. En fysisk eller juridisk person som är leverantör av kontoinformationstjänster får undantas från tillståndsplikt och i stället registreras under vissa förutsättningar. Förutsättningarna ska vara att det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas i enlighet med gällande regelverk och att företrädarna för den juridiska personen inte har gjort sig skyldiga till ekonomisk brottslighet, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av företaget och i övrigt är lämp- liga. Ytterligare förutsättning för att en sådan leverantör ska få registreras ska vara att företaget har en ansvarsförsäkring som täcker det geografiska område inom vilket företaget driver sin verksamhet eller en jämförbar garanti som täcker den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma till följd av verksamheten. I register över registrerade betaltjänstleveran- törer ska det även föras in uppgifter om de registrerade betaltjänst- leverantörer som inte längre uppfyller villkoren för registrering. Kravet på ansvarsförsäkring ska även gälla som förutsättning för tillstånd som betaltjänstleverantör som endast tillhandahåller kontoinformationstjänster. Regeringens bedömning: Det krävs inte någon lagstiftningsåtgärd för att genomföra det andra betatjänstdirektivets krav på vad en ansökan om undantag från tillståndsplikt ska innehålla. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att utredningen inte föreslår att kravet på ansvarsförsäkring även ska gälla som förutsättning för tillstånd som betaltjänstleverantör som endast tillhandahåller kontoinformationstjänster. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. vill ha vägledning om hur banker och andra kontoförvaltande betaltjänstleverantörer ska kunna få ta del av ansvarsförsäkringen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Undantag från tillståndsplikt samt registrering Enligt andra betaltjänstdirektivet är kontoinformationstjänster betal- tjänster (artikel 4.3 och punkt 8 i bilaga I). Som huvudregel krävs, enligt direktivet, auktorisation för att få tillhandahålla betaltjänster (artikel 11). Fysiska eller juridiska personer som endast tillhandahåller kontoinforma- tionstjänster ska dock undantas från detta krav (artiklarna 11.1 och 33.1). Däremot ska de fysiska eller juridiska personer som utnyttjar ett undan- tag registreras (artikel 14.1 första stycket b). Dessa aktörer är alltså enligt direktivet skyldiga att aktivt ansöka om undantag från tillståndsplikt. De ska vidare ha en ansvarsförsäkring för att kunna registreras. Enligt direk- tivet ska det dessutom i det register som förs av den behöriga myndig- heten föras in varje återkallande av undantag (artikel 14.3). I betaltjänstlagen anges att en fysisk eller juridisk person får ansöka om att undantas från tillståndsplikt samt att sådant undantag ska beviljas om vissa villkor är uppfyllda (2 kap. 3 §). Av lagen följer vidare att Finans- inspektionen ska registrera dem som har beviljats undantag (2 kap. 4 §). De betaltjänstleverantörer som har undantagits från tillståndsplikt be- nämns registrerade betaltjänstleverantörer (1 kap. 4 §). ska föra register över bl.a. registrerade betaltjänstleverantörer och vilka betaltjänster de har rätt att tillhandahålla (8 kap. 5 §). För att i svensk rätt genomföra reglerna i andra betaltjänstdirektivet om undantag från tillståndsplikt för leverantörer av kontoinformations- tjänster bör det i betaltjänstlagen anges att undantag från tillståndsplikt ska ges en fysisk eller juridisk person som endast tillhandahåller sådana tjänster. Vissa krav ska dock uppfyllas för att undantag från tillstånds- plikt ska beviljas. Vilka dessa krav är framgår nedan under rubriken ”Krav på ansökan och verksamheten”. För att genomföra regeln i direktivet om att varje återkallelse av undan- tag ska föras in i register bör en motsvarande bestämmelse om detta tas in i betaltjänstlagen. Krav på ansökan och verksamheten Enligt andra betaltjänstdirektivet ska en ansökan om undantag från tillståndsplikt och registrering för att få tillhandahålla kontoinformations- tjänster innehålla en verksamhetsplan, affärsplan, beskrivning av styr- system och interna kontrollmekanismer, förfaranden för att hantera säkerhetsfrågor, beskrivning av rutiner för att hantera känsliga betal- ningsuppgifter, beskrivning av arrangemang för verksamhetens drift- kontinuitet, säkerhetspolicydokument, organisationsstruktur, identitets- uppgifter om personer i företagsledningen jämte bevis på att dessa per- soner har gott anseende och tillräcklig kunskap, uppgift om sökandens rättsliga ställning och bolagsordning samt adress till sökandens huvud- kontor (artiklarna 33.1 och 5.1 a, b, e–h, j, l, n, p och q). I betaltjänstlagen anges vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda för att ska bevilja undantag från tillståndsplikten (2 kap. 3 §). En förutsättning för undantag är bl.a. att företrädare för det ansökande företaget inte har gjort sig skyldiga till ekonomisk brottslighet, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av företaget och i övrigt är lämpliga samt att det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att bedrivas i enlighet med gällande regelverk (2 kap. 3 § första stycket 2, 3 och 5). Enligt betaltjänstförordningen får meddela före- skrifter om vilka uppgifter, utöver vad som framgår av lagen, en ansökan om undantag från tillstånd ska innehålla (5 § 9). Det innebär att Finans- inspektionen har rätt att föreskriva även vad en ansökan om undantag från tillstånd för att få driva verksamhet som leverantör av konto- informationstjänster ska innehålla. Regeringen anser därför att det inte krävs någon lagstiftningsåtgärd för att genomföra andra betaltjänstdirektivets krav på vad en ansökan om undantag från tillståndsplikt ska innehålla. Däremot bör det i betaltjänst- lagen tas in en bestämmelse som syftar till att säkerställa att olämpliga personer inte innehar ledande befattningar i företag som tillhandahåller kontoinformationstjänster. De förutsättningar för att undantas från till- ståndsplikt som anges i betaltjänstlagen och som gäller företrädarnas lämp- lighet bör således även gälla leverantörer av kontoinformationstjänster. Av andra betaltjänstdirektivet följer vidare att ett villkor för registrering av ett företag som avser att tillhandahålla kontoinformationstjänster ska vara att företaget innehar en ansvarsförsäkring för de territorier där det tillhandahåller tjänster, eller annan jämförbar garanti mot skadestånds- ansvar gentemot den kontoförvaltande betaltjänstleverantören eller betal- tjänstanvändaren till följd av icke auktoriserat eller bedrägligt tillträde till eller icke auktoriserad eller bedräglig användning av betalkontoinforma- tion (artikel 5.3). Vidare ska utfärda riktlinjer till de behöriga myndigheterna med kriterierna för att fastställa minimibelopp för den ansvarsförsäkring eller annan jämförbar garanti som företag som till- handahåller kontoinformationstjänster ska ha (artikel 5.4). har utfärdat dessa riktlinjer (se Riktlinjer för kriterierna för att fastställa ett minimibelopp för den ansvarsförsäkring eller annan jämförbar garanti som avses i artikel 5.4 i direktiv [EU] 2015/2366 [/GL/2017/08]). Enligt regeringens uppfattning bör kravet i direktivet tolkas på så sätt att det innebär att samtliga betaltjänstleverantörer som endast tillhanda- håller kontoinformationstjänster ska ha en ansvarsförsäkring eller annan jämförbar garanti. I likhet med vad som föreslås i avsnitt 7.2.2 som förutsättning för tillstånd för leverantörer av betalningsinitieringstjänster bör det därför i betaltjänstlagen tas in bestämmelser om att detta dels är ett krav för undantag från tillståndsplikt när det gäller en leverantör av kontoinformationstjänster, dels är ett krav för tillstånd för en betaltjänst- leverantör som endast tillhandahåller kontoinformationstjänster men som trots det väljer att ansöka om tillstånd i stället för om undantag från tillståndsplikt. När det gäller betaltjänstleverantörer som utöver kontoinformations- tjänster även tillhandahåller andra betaltjänster och därför behöver till- stånd enligt betaltjänstlagen bör dessa inte omfattas av kravet på ansvarsförsäkring (såvida inte de tillhandahåller betalningsinitierings- tjänster, se avsnitt 7.2.2). I dessa fall gäller kraven i betaltjänstlagen på startkapital och kapitalbas som bör minska behovet av en ansvars- försäkring eller annan jämförbar garanti (3 kap. 1 och 2 §§). Regeln i direktivet om ansvarsförsäkring för leverantörer av konto- Prop. 2017/18:77 informationstjänster (artikel 5.3) är något annorlunda utformad än den som avser leverantörer av betalningsinitieringstjänster (artikel 5.2). Regeringen anser dock att motsvarande bestämmelser i betaltjänstlagen bör utformas enhetligt för såväl leverantörer av kontoinformationstjänster som leverantörer av betalningsinitieringstjänster. I bestämmelsen bör det därför anges att undantag från tillståndsplikt får ges endast om företaget i fråga har en ansvarsförsäkring som täcker det område inom vilket före- taget driver sin verksamhet eller en jämförbar garanti som täcker den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma till följd av verksamheten. efterfrågar en vägledning om hur banker och andra kontoförvaltande betaltjänstleverantörer ska kunna ta del av ansvarsförsäkringen. Enligt förslaget får den som tillhandahåller konto- informationstjänster undantas från tillståndsplikt och registreras av endast om företaget har en ansvarsförsäkring. Att en sådan försäkring finns och att den är fullgod ska granskas av Finans- inspektionen. Det finns inte anledning att i betaltjänstlagen reglera hur en sådan ansvarsförsäkring tas i anspråk (jfr avsnitt 7.2.2). 7.3.2Undantag från vissa krav i direktivet Regeringens förslag: Leverantörer av kontoinformationstjänster ska inte omfattas av kraven i betaltjänstlagen om ägarprövning, startkapital och kapitalkrav, bevarande av uppgifter samt revision och redovisning. De ska inte heller omfattas av skyldigheten dels att anmäla ombud för tillhandahållande av betaltjänster, dels att anmäla att man uppdragit åt någon annan att utföra ett visst arbete eller vissa operativa funktioner som ingår i dess verksamhet med betaltjänster. Dessa leverantörer behöver inte heller säkerställa att ombud som agerar för deras räkning eller etablerade filialer genom vilka verksamheten drivs informerar betaltjänstanvändarna om detta förhållande. Leverantörer av kontoinformationstjänster ska inte omfattas av bestämmelserna i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Leverantörer av kontoinformationstjänster ska dock omfattas av kraven på huvudkontor och hemvist i . De ska även omfattas av bestämmelserna om hantering av klagomål och om sanktioner i betaltjänstlagen och av befintliga förfaranden för alternativ tvist- lösning. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att enligt utredningens förslag ska leverantörer av kontoinformationstjänster vara undantagna från kraven på huvudkontor och hemvist i . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Förvaltningsrätten i anser att det närmare bör utredas om det är förenligt med direktivet och dess ända- mål att i den svenska lagstiftningen låta leverantörer av kontoinfor- mationstjänster omfattas av bestämmelserna i betaltjänstlagen om klago- målsförfaranden, förfaranden för alternativ tvistlösning och sanktioner. anser att förslaget om undantag från kravet på huvudkontor och hemvist i medför att inspektionens möjligheter att utöva tillsyn över personer utan hemvist eller huvudkontor i som endast tillhandahåller kontoinformationstjänster blir starkt be- gränsad och att det därför finns en risk att leverantörer av kontoinforma- tionstjänster väljer att ansöka om undantag från tillståndsplikt i den medlemsstat där kraven på företaget är lägst och tillsynsmyndigheternas tillsyn är begränsad. Skälen för regeringens förslag Enligt andra betaltjänstdirektivet ska fysiska eller juridiska personer som endast tillhandahåller kontoinformationstjänster undantas från tillämp- ningen av ett flertal av de förfaranden och villkor som anges i avdel- ningarna I och II i direktivet och som bl.a. rör förfaranden och villkor för tillståndsgivning (artikel 33.1). De regler som är tillämpliga för dessa aktörer rör krav på ansökan (artikel 5.1 a, b, e–h, j, l, n, p och q samt 5.3) och berörda myndigheters registerföring (artiklarna 14 och 15). Leveran- törer av kontoinformationstjänster ska vidare omfattas av behöriga myndigheters tillsyn (artiklarna 22–31), utom regeln om behöriga myndigheters rätt att se till att betalningsinstitut har tillräckligt kapital för att kunna genomföra betaltjänster (artikel 23.3). Undantag från krav på startkapital m.m. Leverantörer av kontoinformationstjänster omfattas inte av reglerna i andra betaltjänstdirektivet om kontroll av aktieinnehav, startkapital, kapitalbas och skydd av betaltjänstanvändares medel (artiklarna 6–10). Vidare är leverantörer av kontoinformationstjänster undantagna från reglerna om redovisning och revision (artikel 17) samt från regler om bevarande av uppgifter (artikel 21). Enligt gällande rätt omfattas inte registrerade betaltjänstleverantörer av bestämmelserna i betaltjänstlagen om ägarprövning (2 kap. 8 §), start- kapital och kapitalkrav (3 kap. 1–4 §§), bevarande av uppgifter (3 kap. 8 §) samt revision och redovisning (3 kap. 9 och 10 §§). Dessa bestäm- melser gäller endast för betalningsinstitut. Registrerade betaltjänstleveran- törer omfattas inte av definitionen av betalningsinstitut. I avsnitt 7.3.1 föreslås att leverantörer som endast tillhandahåller kontoinformationstjänster ska vara registrerade betaltjänstleverantörer. Leverantörer av konto- informationstjänster kommer därmed inte att omfattas av ovan nämnda bestämmelser om kapitalkrav m.m. Krav på hemvist och säte Enligt andra betaltjänstdirektivet är leverantörer av kontoinformations- tjänster undantagna från kravet på att ett betalningsinstitut ska ha sitt huvudkontor i den medlemsstat där det har sitt säte (artiklarna 11.3 och 33.1). Av betaltjänstlagen följer att ett betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänstleverantör som är en juridisk person ska ha sitt huvudkontor i (3 kap. 11 §). Enligt utredningen bör leverantörer av konto- informationstjänster mot bakgrund av det ovan nämnda undantaget i direktivet (artikel 33.1) undantas från detta krav i betaltjänstlagen. påpekar att möjligheten att utöva tillsyn över per- soner som inte har hemvist eller huvudkontor i är starkt begrän- sad och anser att det finns en risk att leverantörer av kontoinforma- tionstjänster väljer att ansöka om undantag från tillståndsplikt i den medlemsstat där kraven på företaget är lägst och tillsynsmyndigheternas tillsyn begränsad. Som framgår i avsnitt 7.3.1 har leverantörer av kontoinformations- tjänster enligt direktivet möjlighet att få undantag från tillståndsplikt (se artiklarna 11.1 och 33.1). Detta förutsätter att leverantören lämnar in en ansökan om detta till de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten (artiklarna 5.1 och 33.1). Vidare ska de fysiska eller juridiska personer som utnyttjar ett undantag registreras i sin hemmedlemsstat (artikel 14.1 första stycket b). I andra betaltjänstdirektivet definieras ”hemmedlemsstat” som den medlemsstat där betaltjänstleverantörens säte är beläget, eller om betal- tjänstleverantören enligt nationell rätt saknar säte, den medlemsstat där dess huvudkontor är beläget (artikel 4.1). En registrerad betaltjänst- leverantör måste alltså ha antingen sitt huvudkontor eller sin hemvist i för att kunna ansöka om undantag från tillståndsplikten och registreras av . Mot den bakgrunden finner regeringen att det inte kan anses vara förenligt med direktivets syfte att undanta leverantörer av kontoinformationstjänster från hemvistkravet. Reger- ingen anser därför, till skillnad från utredningen, att dessa leverantörer inte bör undantas från kraven i betaltjänstlagen på huvudkontor och hem- vist i . bör således kunna bevilja undantag från tillståndsplikten endast för en leverantör av kontoinformations- tjänster som har sitt huvudkontor i . En leverantör av konto- informationstjänster som har beviljats undantag från tillståndsplikten i ett annat land inom EES kommer dock att kunna driva verksamhet även i enligt förslaget i avsnitt 7.3.3. Undantag från krav vid användande av ombud eller uppdragsavtal Enligt andra betaltjänstdirektivet är leverantörer av kontoinformations- tjänster undantagna från reglerna i direktivet om tillhandahållande av betaltjänster genom ombud, filial eller utkontraktering (artiklarna 19 och 20). I betaltjänstlagen regleras tillhandahållande av betaltjänster via ombud för betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer (3 kap. 17 och 24 §§). Dessa aktörer ska, om de vill tillhandahålla betaltjänster via ombud, anmäla ombudet för registrering hos , som ska registrera anmälan om den uppfyller vissa angivna krav (3 kap. 17 §). Ombud ska även informera betaltjänstanvändaren om att ombudet agerar för annans räkning (3 kap. 24 §). Av betaltjänstlagen följer att ett betal- ningsinstitut eller en registrerad betaltjänstleverantör får uppdra åt någon annan att utföra visst arbete eller vissa operativa funktioner som ingår i dess verksamhet med betaltjänster och att sådana uppdragsavtal ska anmälas till (3 kap. 28 §). Undantagen i andra betaltjänstdirektivet bör genomföras i svensk rätt genom att motsvarande undantag för leverantörer av kontoinformations- tjänster tas in i betaltjänstlagen. Undantag från skyldighet att medverka till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism Enligt andra betaltjänstdirektivet är leverantörer av kontoinformations- tjänster undantagna från kravet på att vid ansökan om undantag från tillståndsplikt lämna en beskrivning av de mekanismer för intern kontroll som sökanden har infört för att uppfylla sina skyldigheter att medverka till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism (artik- larna 5.1 k och 33.1). Leverantörer av kontoinformationstjänster genomför inte betalnings- transaktioner, utan hämtar endast information som finns på betalkonton. Det finns därför ingen risk för att dessa leverantörers verksamhet utnytt- jas för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Det ovan nämnda undantaget i direktivet måste därför tolkas som att dessa aktörer inte ska omfattas av regelverk för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism. Lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (i det följande benämnd penningtvättslagen) gäller för fysiska och juridiska personer som driver verksamhet med att tillhandahålla betaltjänster enligt betaltjänstlagen. Lagen gäller även de som tillhanda- håller betaltjänster utan att vara betalningsinstitut (1 kap. 2 § första stycket 9).