prop · H503200 · 2018-03-26 00:00:00 — skulle inte dömas till ansvar. Det skulle heller inte dömas till ansvar om gärningen hade begåtts senare än efter det att grunden för deltagan- det i näringsidkarens rörelse upphörde. Möjligheten att döma tidigare anställda för brott var i förslaget begränsad även på andra sätt. dåvarande regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett lagförslag som i huvudsak byggde på betänkandet. Förslaget mötte kritik från Lagrådet och ledde inte till någon lagstift- Lagrådet ansåg att det visserligen var rimligt att utvidga det krimi- naliserade området till sådana fall som Ericsson-målet rörde, men ifråga- satte om det finns något lagstiftningsbehov i fråga om mindre allvarliga fall som ändå inte kunde bedömas som ringa. Lagrådet anförde också att gränsdragningsproblem kunde uppstå eftersom lagen endast gäller obe- höriga angrepp och att bedömningen av vad som är obehörigt kunde komma att bli avgörande för avgränsningen. Vidare anförde Lagrådet att det kunde ifrågasättas om det framkommit tillräckliga skäl för en så pass omfattande nykriminalisering som förslaget innebar och att regeringen borde överväga om ytterligare någon begränsning av det straffbara området borde ske. Även enligt den nu aktuella utredningens förslag ska straffansvaret utökas till att gälla utnyttjande eller röjande av en företagshemlighet som begås av den som har haft lovlig tillgång till hemligheten genom deltag- ande i en näringsidkares rörelse till följd av anställning, uppdrag eller på en annan liknande grund. I utredningens förslag begränsas straffansvaret, till skillnad från förslaget lagrådsremiss, genom att det från det straffbelagda området undantas gärningar som är försvarliga eller annars mindre allvarliga. Utredningens förslag förbättrar möjligheterna att ingripa mot att före- tagshemligheter sprids och används illojalt. Detta är viktigt för att främja företagens innovationskraft och en sund konkurrens på lika villkor. Skyddet för företagshemligheter skulle också bli mer likt vad som gäller i många andra länder, som i motsvarande straffbestämmelser inte undantar arbetstagare. Som lyfts fram ovan är det väsentligt att det nykriminalisera- de området inte blir mer omfattande än vad som är motiverat. Det bör i denna bedömning vägas in att regeringen i denna proposition föreslår att det införs ett mer heltäckande skadeståndsansvar för den som olovligen anskaffar, utnyttjar eller röjer företagshemligheter. Bland annat så omfattar den nya lagen fler fall av olovligt anskaffande av företagshem- ligheter. Den nya lagen ger även större utrymme att ingripa med förbud och andra skyddsåtgärder mot den som angriper en företagshemlighet och innebär sammantaget att fler möjligheter står till buds på civilrättslig väg för den arbetsgivare som vill skydda sina företagshemligheter mot angrepp från arbetstagare. Detta medför enligt regeringens synsätt att behovet av nykriminalisering är mindre än vad som annars hade varit fallet. Det finns även andra omständigheter som talar för att utredningens för- slag går för långt. Genom förslaget undantas visserligen, enkelt uttryckt, de fall då skadan som gärningen orsakar inte är särskilt omfattande lik- som då skadan är omfattande men gärningsmannens syfte medför att gärningen är försvarlig. Kvarstår gör det flertalet gärningar där skadan inte kan sägas vara liten och angriparen av företagshemligheten inte kan sägas ha något annat syfte än att gynna sig själv eller någon annan eko- nomiskt. Ett exempel är att en f.d. anställd olovligen använder sig av den tidigare arbetsgivarens kundregister för att starta en konkurrerande verk- samhet. Det är sannolikt fall som dessa som vanligtvis når domstolarna i form av en talan om skadestånd mot angriparen. I lagstiftningsärendet har det inte framkommit något som motsäger att skadeståndssanktionen här fyller en effektiv preventiv funktion. Enligt regeringens mening bör även fortsättningsvis skadeståndsrätts- liga och arbetsrättsliga sanktioner vara de sanktioner som erbjuds i sådana fall. Detta gäller särskilt som den nya lagen om företagshemlig- heter alltså ger ett bättre skydd mot angrepp på företagshemligheter än vad som har gällt. Regeringen instämmer därför med de remiss- 2017/18:200 instanser som gör gällande att utredningens förslag innebär att det straff- bara området fortfarande blir alltför omfattande. Till detta kommer att det, som bl.a. och påtalar, kan riktas invändningar mot förslagets lagtekniska utformning. Detta gäller bl.a. de två rekvisit i straffbestämmelsen som föreslås begränsa straff- ansvaret. Utredningens förslag bör alltså inte genomföras. En straffsanktion bör i stället komma på fråga i de fall då det inte råder någon tvekan om att arbetsrättsliga åtgärder och skadeståndsskyldighet inte är tillräckligt avskräckande eller ingripande. Straffansvaret bör där- för omfatta endast mer kvalificerade fall. Det saknas i detta lagstiftningsärende ett beredningsunderlag för en mer begränsad utvidgning av straffansvaret enligt vad som skisseras ovan. Några ytterligare beredningsåtgärder hinns inte med inom de tids- ramar som gäller för genomförandet av EU-direktivet. Regeringens avsikt är att efter sedvanlig beredning återkomma till i frågan om hur ett straffansvar för mer kvalificerade fall kan utformas. Regeringens förslag: Den nya lagen och övriga lagändringar ska träda i kraft . Den äldre lagen om skydd för företags- hemligheter ska då upphöra att gälla. Den hittillsvarande lagen ska gälla för angrepp som har utförts före den nya lagens ikraftträdande. Utredningens förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regering- ens förslag (se betänkandet s. 379). Enligt utredningen ska lagändringar- na träda i kraft . Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. anser att utformningen av övergångsbestäm- melserna till den nya lagen om företagshemligheter bör övervägas ytter- ligare med särskilt avseende på pågående angrepp på företagshemlighet- er. Dessutom bör, enligt , behovet av övergångs- bestämmelser till förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekre- tesslagen övervägas ytterligare. () anser att det bör förtydlig- as att ett angrepp som har utförts före ikraftträdandet inte ska kunna för- anleda några av de processuella åtgärder som införs genom den nya lag- en. Skälen för regeringens förslag Direktivet ska vara genomfört i svensk rätt . Med hänsyn till den tid som de återstående leden i lagstiftningsprocessen kan väntas ta föreslås att lagförslagen ska träda i kraft . Övergångsbestämmelserna till lagen om företagshemligheter Förslaget innebär att den hittillsvarande lagen om skydd för företagshem- ligheter ersätts av en ny lag. I fråga om straffbestämmelser följer av 5 § lagen (1964:163) om inför- ande av att straff ska bestämmas enligt den lag som gäller när gärningen begås. När det gäller skadestånd följer det av allmänna principer att nya bestämmelser om skadestånd inte är tillämpliga när den skadegörande handlingen, här angreppet på företagshemligheten, har be- gåtts innan de nya bestämmelserna har trätt i kraft (jfr prop. 1987/88:155 s. 33). Några övergångsbestämmelser behövs därför normalt sett inte i dessa fall. Saken ställer sig annorlunda när det gäller nya bestämmelser om säker- hets- och skyddsåtgärder och vitesförbud. Om inte särskilda övergångs- bestämmelser meddelas är nya bestämmelser om säkerhets- och skydds- åtgärder tillämpliga vid intrång eller överträdelser som har begåtts före ikraftträdandet. Nya bestämmelser om vitesförbud anses tillämpliga vid intrång eller överträdelser som har påbörjats före ikraftträdandet av lagen (jfr prop. 1981/82:152 s. 75, prop. 1985/86:86 s. 38 och prop. s.63 f.). Utredningen föreslår att den hittillsvarande lagen ska tillämpas i fråga om angrepp på företagshemligheter som har utförts före den nya lagens Detta innebär i fråga om straff och skadestånd inte någon avvikelse jämfört med vad som annars hade gällt enligt allmänna princip- Beträffande den nya lagens bestämmelser om vitesförbud och andra skyddsåtgärder innebär emellertid förslaget att dessa regler i praktiken får genomslag än vad som annars hade blivit fall- Detsamma får anses gälla den nya bestämmelsen om preklusion av en talan om vitesförbud och andra skyddsåtgärder. Förslaget att den hittillsvarande lagen ska tillämpas på angrepp på före- tagshemligheter som har skett före ikraftträdandet har inte mött några invändningar i sak från remissinstanserna och har även enligt regeringens mening fog för sig. Övergångsregleringen blir för de flesta fallen tydlig Vidare råder det med förslaget inte någon tvekan om att bestämmelserna om förbud mot utnyttjande av tidigare företagshemlig information och bekostande av spridning av information om en dom – bestämmelser som har straffliknande karaktär – inte blir tillämpliga på angrepp som har skett före ikraftträdandet. pekar på de tillämpningsproblem som kan uppkom- ma när ett angrepp på företagshemligheter pågår vid ikraftträdandet av den nya lagen. anser att problematiken motiverar en annan övergångsbestämmelse än den som utredningen föreslår, nämligen att angrepp för vilka talan har väckts före ikraftträdandet ska bedömas enligt den hittillsvarande lagen. Regeringen konstaterar att en sådan lös- ning visserligen skulle göra frågan om tillämplig lag vid pågående 2017/18:200 angrepp enklare att avgöra. skulle det innebära ett avsteg från de allmänna principer som vanligtvis får genomslag i fråga om exempel- vis skadestånd. Enligt regeringen bör dessa allmänna principer vara utgångspunkt även i detta fall. Det finns därför inte tillräckliga skäl att frångå utredningens förslag att den hittillsvarande lagen bör tillämpas på angrepp på företagshemligheter som har skett före den nya lagens ikraftträdande. Den övergångsproblem- atik som kan uppstå i fråga om pågående angrepp bör lösas genom att ledning hämtas från vad som gäller inom straffrätten (jfr 5 § andra styck- et lagen om införande av ). Den avgörande tidpunkten för då en gärning anses begången är när gärningsmannen avslutade den verk- samhet som kan sägas innefatta brottets utförande. Det innebär att i fråga om angrepp som har påbörjats men inte avslutats före ikraftträdandet ska den nya lagen tillämpas. Om förfarandet har påbörjats och avslutats före ikraftträdandet och inte är sanktionerat enligt den hittillsvarande lagen kan förfarandet, som TCO påpekar, sanktioneras varken enligt den hittillsvarande lagen eller enligt den nya lagen. Något ytterligare förtydligande av detta behöver inte göras i övergångsbestämmelserna. Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen innebär att sekretessen för uppgifter om en myndighets eller en enskilds affärs- eller driftförhållanden som förekommer i domstol ska utvidgas till att även omfatta uppfinningar och forskningsresultat och därmed gälla även i icke-kommersiella förhållanden. Förslaget medför också att sekretessen inte ska vara tidsbegränsad om uppgifterna förekommer i mål eller ärenden om angrepp eller nära förestående angrepp på företagshemlig- heter enligt lagen om företagshemligheter. Därtill föreslås vissa ändring- ar av sekretessen i konkurrensmål. Förslaget till ändring av vad som ska vara föremål för sekretess kräver inte någon övergångsbestämmelse. Detsamma gäller förslaget om att sekretessens tidsbegränsning tas bort i vissa mål eller ärenden, eftersom ändringen inte rör mål där den hittillsvarande lagen tillämpas. Att tids- begränsningen tas bort får därmed inte någon betydelse för andra upp- gifter än sådana som inkommer till domstolen efter ikraftträdandet av lagändringen. Inte heller förslaget till ändringar av sekretessen i konkurr- ensmål eller något av de övriga ändringsförslagen kräver några särskilda övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Genom det förstärkta och EU-gemensam- ma skyddet för företagshemligheter underlättas företagandet, inte minst för de företag som bedriver gränsöverskridande verksamhet på den inre marknaden. Det stärker förutsättningarna för export, tillväxt och konkurrenskraft och bör i förlängningen leda till ökad sysselsättning. De kostnadsökningar som föranleds av författningsförslagen ryms inom befintliga anslag. Förslagen innebär en viss risk för oönskade inlåsningseffekter på arbetsmarknaden, eftersom den nya lagen ger utrymme för fler slags sanktioner mot arbetstagare och tidigare arbetstagare. ningseffekter begränsas dock av att det inte föreslås något utvidgat straffansvar, som det förtydligas i lagen att en arbetstagares erfarenheter och färdigheter som han eller hon har fått vid normal yrkesutövning inte är en företagshemlighet. Antalet tvister med anknytning till företagshemligheter i Arbets- domstolen och de allmänna domstolarna kan inte antas öka annat än Något fler uppgifter i domstol än tidigare kommer att omfattas av Allmänhetens insyn i domstolsverksamheten påverkas dock inte i någon nämnvärd utsträckning. Förslagen bedöms inte medföra några konsekvenser för miljön, för den kommunala självstyrelsen, för regionalpolitiken, för jämställdhet- en mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrations- Utredningens bedömning: Överensstämmer huvudsakligen med reg- eringens bedömning (se betänkandet s. 378 f.). risken för inlåsningseffekter för arbetstagare som högre, med hänsyn till bl.a. förslaget om ett utvidgat straffansvar. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över utredningens bedömning. Flera remissinstanser, bl.a. akademikers centralorganisation (), i (LO) och Tjänstemännens Central- organisation (TCO) framhåller risken för att förslagen, särskilt det som berör ett utvidgat straffansvar, kommer att leda till inlåsningseffekter för arbetstagare och minskad rörlighet på arbetsmarknaden. anser att förslagens påverkan på arbetstagare från andra EU-länder och från länder utanför EU bör belysas närmare. förespråkar en fördjupad konsekvensanalys av de inlåsningseffekter som förslagen kan innebära för bl.a. anställda som överväger att avsluta sin anställning och starta ett eget, med arbets- givaren konkurrerande, företag. risken för att resursstarka företag, med den nya lagens regler om förstärkt sekretess, blir mer benägna att inleda domstolsprocesser mot mindre innovationsbolag med begränsade resurser. Företagarförbundet Fria Företagare framhåller vikten av att företag och andra informeras om vad den nya lagen innebär. Några remissinstanser, bl.a. och för Immaterialrätt (SFIR), anser att det bör övervägas om inte mål enligt lag- en om företagshemligheter alltid ska handläggas av Patent- och mark- nadsdomstolen, förutsatt att det inte är fråga om arbetstvister. Skälen för regeringens bedömning Konsekvenser för innehavarna av företagshemligheter Skyddet för företagshemligheter är viktigt för att säkerställa företagens konkurrenskraft och för att skapa förutsättningar för innovation och kun- skapsöverföring. Som framhåller är skyddet allt viktig- are i en innovationsdriven ekonomi och det är vanligt förekommande att företagen använder företagshemligheter i högre utsträckning än patent för att skydda sina innovationer. Den hittillsvarande lagen fyller en viktig funktion i det avseendet och har länge varit en närmast unik lagstiftningsprodukt i ett europeiskt per- spektiv. Till följd av EU-direktivet införs EU-gemensamma regler som på flera sätt liknar det skydd som finns i den hittillsvarande lagen. Svensk rätt uppfyller i fråga om kärnan i direktivets reglering de krav som uppställs i direktivet. Den hittillsvarande lagen innehåller ett väl utbyggt system med skadeståndsansvar då företagshemligheter olovligen utnyttjas eller röjs vid affärsförbindelser eller i anställningsförhållanden. På det praktiska planet torde de vanligast förekommande angreppen på företagshemligheter ske i just sådana sammanhang. Lagen erbjuder även goda möjligheter för den innehavare av en företagshemlighet som snabbt vill avbryta ett pågående angrepp på företagshemligheter, i form av vites- förbud och andra skyddsåtgärder. Till detta kommer straffansvaret för den som olovligen bereder sig tillgång till en företagshemlighet, liksom för den som senare anskaffar företagshemligheten. Ett antal anpassningar av svensk rätt är dock nödvändiga. Anpassning- arna innebär på det hela taget ett ännu starkare skydd för företagshemlig- heter än vad som gäller . I några fall förstärks skyddet mer än vad direktivet kräver. Det rör sig dock i dessa fall i huvudsak om förstärk- ningar på marginalen som i första hand sker för att åstadkomma en så lättillämpad reglering som möjligt. Den absoluta merparten av föränd- ringarna är motiverade av direktivet. Det finns inte något alternativ till att genomföra direktivet i nationell rätt. Bland annat definitionen av företagshemlighet utformas så att något fler uppgifter skyddas av lagen jämfört med vad som har gällt. Det rör sig om information med faktiskt eller potentiellt kommersiellt värde som förekommer inom icke-kommersiella forskningsinstitutioner. Även dessa forskningsinstitutioner kan ha en stor betydelse i ett innovations- baserat kunskapssamhälle där det inte alltid står klart från början vad som är en affärsidé som är värd att exploatera. En annan förändring är att fler förfaranden med företagshemligheter anses som angrepp och därmed kan leda till sanktioner. Av särskilt intresse är att det är möjligt att förbjuda import, export och saluföring av varor som har tillkommit eller marknadsförts med hjälp av angripna företagshemligheter och detta utan att det uppställs något krav på att varan i sig innehåller företagshemligheten. En betydelsefull nyhet är att vitesförbud och andra skyddsåtgärder kan komma till användning i betydligt fler fall. Sådana åtgärder kan aktua- liseras utan krav på att den som har utfört angreppet på företagshemlig- heten har agerat uppsåtligt eller oaktsamt och dessutom redan då ett angrepp är nära förestående. Detta bör ge innehavaren av företagshemlig- heten bättre förutsättningar att på ett tidigare stadium avbryta ett pågåen- de eller ett nära förestående angrepp på hemligheten, något som kan vara helt avgörande för att bevara den angripna informationens karaktär av företagshemlighet. Förslaget om straffskärpning för de grova fallen av företagsspioneri innebär att straffskalan harmoniseras med vad som gäller för grova för- mögenhetsbrott i allmänhet och bör ha en preventiv effekt i fråga om de mer avancerade angreppen på företagshemligheter. Därtill kommer det förstärkta skyddet för företagshemligheter i rätte- gång som föreslås. Den föreslagna lagen om företagshemligheter innebär alltså ett på flera sätt förstärkt skydd för företagshemligheter. Förstärkningen av skyddet ökar i sin tur företagens konkurrenskraft och bör även ha en posi- tiv påverkan på sysselsättningen. Effekterna är emellertid av den karakt- ären att det inte är möjligt att göra beloppsmässiga beräkningar av den samhällsekonomiska vinsten. Det går inte heller att närmare ange antalet företag som berörs, vilka branscher företagen är verksamma i eller stor- leken på företagen. Förslagen bör ha betydelse för företag i allmänhet, oavsett storlek eller verksamhetsområde. Särskild betydelse bör dock för- slagen ha för innovationsdrivna företag, inte minst de mindre företagen som kan bygga hela sin verksamhet på ett fåtal innovationer eller affärs- idéer. Genom den nya lagen uppnås ett enhetligt skydd för företagshemlig- heter på europeisk nivå, något som flera remissinstanser lyfter fram som positivt för företagen. Enhetligheten bör särskilt underlätta för de många företag som bedriver gränsöverskridande verksamhet på den inre mark- naden. Därigenom skapas bättre förutsättningar för stärkt export, tillväxt och konkurrenskraft. Den nya lagen innebär att det införs ett krav på att en innehavare av en företagshemlighet ska vidta rimliga åtgärder för att hålla informationen hemlig. Detta innefattar ett krav på aktivitet som saknar tydlig motsvarig- het i den hittillsvarande lagen. Kravet kan leda till merkostnader för de företag som har oklara rutiner eller annars ett otillräckligt skydd för hemlighållandet av sina företagshemligheter. Det bör dock röra sig om klara undantagsfall. Att hemligheterna skyddas i den praktiska verksam- heten får anses ligga i varje företags intresse och det är sannolikt redan med den hittillsvarande lagen ovanligt att innehavaren inte har vidtagit några åtgärder för hemlighållande. På det hela taget bör förslaget därför inte leda till merkostnader för företagen. Inte heller i något annat avse- ende bedöms företagens kostnader öka till följd av förslagen. Förslagen innebär att möjligheten enligt den hittillsvarande lagen att röja företagshemligheter i syfte att avslöja information om brott och andra missförhållanden anpassas till direktivet. Enligt förslagen ska det vara tillåtet att angripa en företagshemlighet om det sker bl.a. i syfte att avslöja missförhållanden och avslöjandet sker till skydd för allmän- intresset. Även om utrymmet för s.k. visselblåsning genom att avslöja företagshemligheter inte är klart avgränsat i den hittillsvarande lagen, är det sannolikt så att något fler angrepp på företagshemligheter är tillåtna med den nya lagen. Enligt regeringens bedömning bör det röra sig om ett fåtal fall. Det förefaller vara utomordentligt ovanligt att frågor om rätten till visselblåsning i rättspraxis prövas mot skyddet för företagshemligheter. 2017/18:200 Detta talar för att situationer där skyddet för företagshemligheter utmanas av anställdas och andras visselblåsning sällan är problematiska. Den begränsning av skyddet för företagshemligheter som möjligheten till visselblåsning innebär bör därför inte i någon nämnvärd utsträckning påverka effekterna av det stärkta skydd för företagshemligheter som för- slagen i övrigt ger. Konsekvenser för arbetstagarna och andra enskilda Varken direktivet eller lagförslagen syftar till att begränsa arbetstagarnas rörlighet på arbetsmarknaden. Eftersom förslagen innebär ett i vissa avseenden längre gående skydd för företagshemligheter än vad som gäller enligt den hittillsvarande lagen är det dock ofrånkomligt med en viss risk för oönskade inlåsningseffekter. Sådana effekter kan hämma tillvaratagandet av arbetstagarnas yrkeskunnande. är det viktigt att beakta att det av utredningens förslag som kan antas ha störst negativ effekt på rörligheten på arbetsmarknaden är förslaget om ett straffansvar för arbetstagare och andra som olovligen utnyttjar eller röjer företagshemligheter som de har lovlig tillgång till i tjänsten. Det är också det förslaget som har mött starkast kritik från remissinstanserna. Regeringen väljer att inte gå vidare med det förslaget, bl.a. på grund av att det straffbara området inte begränsas i tillräcklig mån och därför omfattar sådana gärningar där skadeståndsansvar och arbetsrättsliga sanktioner bör ha en tillräckligt preventiv effekt. Genom att nyheterna i förslagen i huvudsak är begränsade till civilrätten får risken för inlås- ningseffekter anses vara mindre än annars. Av betydelse är också att det i den nya lagen förtydligas att en arbets- tagares erfarenheter och färdigheter som han eller hon har fått vid normal yrkesutövning inte är en företagshemlighet. Därmed blir det tydligare att en arbetstagare är fri att efter avslutad anställning använda sig av sitt personliga kunnande och andra erfarenheter utan risk för sanktioner från den tidigare arbetsgivaren. Vidare föreslås att den hittillsvarande lagens begränsade skadeståndsansvar för arbetstagare som efter avslutad anställ- ning utnyttjar eller röjer den tidigare arbetsgivarens företagshemligheter införs oförändrat i den nya lagen. Den arbetstagare som efter anställning- en under mindre försvårande former utnyttjar eller röjer en företagshem- lighet som han eller hon har fått del av i sin tidigare anställning kan alltså även fortsättningsvis göra detta utan att några sanktioner inträder. Dessa faktorer bör minska risken för inlåsningseffekter.