prop · H503101 · 2018-04-16 00:00:00 — Återvinningarna har varit stabila, bortsett , då återvinningarna var ovanligt stora. Det är främst tidigare infriade exportkreditgarantier som har återvunnits. 5.2Statlig utlåning med kreditrisk Statliga lån, liksom statsbidrag och statliga garantier, ges till verksamheter som staten finner angelägna. Riksdag och regering beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, t.ex. studielån. Ett lån med kreditrisk innebär samma kredit- risk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras direkt via upplåning genom . I och med den reformerade budgetlagen infördes en modell för den statliga utlåningen som innebär att garantier och lån behandlas enligt samma principer, dvs. en gemensam statlig garanti- och utlåningsmodell. Det innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid, ett räntepåslag som motsvarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier samt ett påslag för administrationskostnaderna. fanns det inte något generellt krav på att en avgift motsvarande statens förväntade kostnad skulle tas ut för lånen eller att en reserv skulle byggas upp för framtida kreditförluster. Hanteringen av studielånen anpassades till utlåningsmodellen . Statens utlåning till privatpersoner, företag, projekt och andra stater, dvs. lån med kreditrisk, uppgick till före reservering, vilket är i paritet med S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 utlåningen året innan. kronor via anslag. Den dominerande posten var studielånen från av statens utlåning med kreditrisk. CSN hade också beviljat hemutrustningslån till utländska medborgare bosatta i , främst flyktingar, på . utlåning på går främst till olika infrastrukturprojekt samt flygindustrin. Minskningen av Riksgälds- kontorets utlåning jämfört med berodde till största del på att återbetalade sin utestående skuld till . Övriga myndigheter hade en utlåning som tillsammans uppgick till inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare med flera. Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som förväntas inflyta. De myndigheter som har utlåning uppskattade reserveringarna för låne- förlust till eller av utlånat belopp. CSN:s studielån stod för eller av reserveringarna. Utlåning efter reservering för låneförlust har haft en uppåtgående trend, för att plana ut till följd av förtidsinlösen av lån till . Utlåning efter reservering uppgick till och den främsta förklaringen till den mindre ökningen är CSN:s utlåning gällande studielån. Diagram 5.3 Statens utlåning med kreditrisk efter reservering för låneförlust 2013–2017 2013 2014 2015 2016 2017 S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 Tabell 5.9 Statens utlåning med kreditrisk 1 Det utlånade beloppet överstiger utlåningsramen då ramen är beslutad prisnivå samt exklusive kapitaltjänstkostnade r och mervärdesskatt. 2Utlåningsramen är begränsad till det maximala utlåningsbeloppet. För var detta belopp . 3Utlåningen är inte anslagsfinansierad utan ska ske inom ramen för affärsverkets generella förutsättningar och finansiella bef ogenheter. Anm.: I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansr äkningen. Skillnaden utgörs huvudsakligen av RGK:s utlåning till , vilken uppgick till . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm.: , , Länsstyrelserna och Kammarkollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlån ingsramar saknas. S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 Tabell 5.10 CSN:s och utlåning med kreditrisk efter lånekategori I tabell 5.10 redovisas CSN:s och utlåning uppdelad på de tre kategorier som anger i sina anvisningar. De olika lånen med kreditrisk Studielånen utgör en betydande del av statens lån med kreditrisk. Studielånen regleras i studie- stödslagen och särskilda förordningar. reserveringarna för låneförluster med avseende på studielån till , vilket motsvarade av det utlånade beloppet. CSN administrerar flera olika typer av lån, vilka skiljer sig åt ur finansierings- och redov- isningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier. –Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redo- visas mot inkomsttitel på statens budget. –Lån som beviljats finansieras genom upplåning i Riksgälds- kontoret. CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i . Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av stats- skuldväxlar och statsobligationer . När studielån skrivs av på grund av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorterar CSN av sin skuld till med motsvarande belopp. Förluster på utlåning finansieras med anslag då kostnaden uppkommer medan förluster avseende lån finansieras från kreditreserven i enlighet med utlåningsmodellen. beviljar CSN lån till utländska medborgare, främst flyktingar, för inköp av hemutrustning. De utestående lånen var varav betraktas som reservering för låneförlust. Hemutrustningslånen finansierades genom lån i , men finansieras denna utlåning med anslag. Utlåningen belastar anslaget 1:5 Hemutrustningslån under Utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet. Regeringen fast- ställer vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 redovisas mot inkomsttitel Övriga inom systemet för statsstödda exportkrediter (det s.k. CIRR-systemet). För vissa infrastrukturprojekt har genom särskilda beslut gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och de svenska landanslutningarna till . var totalt utlånade till dessa projekt. Lånet till , för finansiering av de svenska landanslutningarna till , uppgick till . Åter- betalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . Riksgälds- kontoret gör numera inga reserveringar för låneförluster gällande utan risken i åtagandet redovisas i stället av . Bakgrunden är att eventuella förluster är säkrade genom en kapitaltäckningsgaranti, vilken (tidigare Ban- och ) ansvarar för. Lånet till , det privata företag som driver , är ett lån med villkorad återbetalning på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, i låneavtalet reglerad, avkastning på sitt insatta kapital. betalade royalty för lånet , vilket innebär att bolaget framöver kommer att göra årliga royaltybetalningar. Betalningen var på . bemyndigade regeringen att bevilja AB () en låneram för finansieringen av långfristiga krediter i . Låne- ramen uppgick till . Låneramen har inte utnyttjats –2017. Lån som lyfts under ramen får endast användas för finansiering av utlåning har lämnat royaltylån till och (tidigare ) för delfinansiering av utvecklingskostnaderna för vingbalkar respektive komponenter till flygmotorer. Royaltylånen uppgick till , jämfört med 2016. Minskningen beror på inbetald royalty och subventioner från anslag. har bedömt att det inte finns något reserveringsbehov i utlåningen. Lån till andra stater fick , efter bemyndigande från , i uppdrag av regeringen att ställa ut lån om maximalt till . Lånet var ett tillägg till de lån som () och EU ställt ut. Mot bakgrund av ekonomiska utveckling i kombination med det fördelaktiga ränteläget beslutade att återbetala sin utestående skuld till , och IMF och i sin helhet. Övriga lån med kreditrisk Övrig utlåning med kreditrisk omfattar lån från Sida, , , Kammarkollegiet samt länsstyrelserna. Totalt uppgick dessa lån till , vilket var oförändrat jämfört med . Av utlånat belopp 2017 bedömdes som reserv- ering för låneförlust, motsvarande av beloppet. Dessa lån har finansierats via anslag på statens budget. Framtida kreditförluster är därmed redan finansierade. Låntagarnas betalningar av räntor och amorteringar redovisas mot inkomsttitel. Störst var utlåning om , för vilka reserveringar gjordes med . S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 Jämförelse mellan reserveringar för låneförluster och avsatta medel i kreditreserver Enligt de engagemang som hanteras enligt den svenska utlåningsmodellen ska statens förväntade kostnad uppskattas och avgifter i form av räntepåslag tas ut. Avgifterna samlas på räntebärande konton i som reserver. När det gäller CSN hanteras nya studielån som ställts ut i enlighet med utlåningsmodellen i den meningen att anslags- medel motsvarande reserveringar för låne- förluster förs till en reserv. Det är totalt av CSN:s utlåning som innefattas av utlåningsmodellen, dvs. den nyutlåning som har skett mellan 2014–2017. reserveringar för låneförluster har minskat och finns inga reserveringar. För att ta fram ett resultat för utlåningsverksamheten analyseras förhållandet mellan reserveringar för låne- förluster och de medel som avsatts i kreditreserverna, se tabell 5.11. Jämförelsen pekar på att placerade medel i kreditreserverna väl motsvarar uppskattade reserveringar för låneförluster. Tabell 5.11 Jämförelse mellan reserveringar och tillgångar i låneverksamheten För den utlåning som finansierats med anslagsmedel finns ingen reserv för att finansiera kreditförluster. Redovisning mot anslag och inkomsttitlar på statens budget Av tabell 5.12 framgår de anslag vars ändamål omfattade utlåning . Tabell 5.12 Anslag vars ändamål omfattade utlåningsverksamheten Inkomna amorteringar och räntebetalningar redovisas mot inkomsttitel i enlighet med tabell 5.13. Det finns amorteringar och räntor till mindre belopp gällande Kammarkollegiet och , vilka inte redovisas i tabellen. Tabell 5.13 Redovisning mot inkomsttitel gällande 4526 Återbetalning övriga lån 5.3Analys av väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier Utfallen i garanti- och utlåningsverksamheten kan bli både bättre och sämre än det som förväntansmässigt beräknats, även om det samlade utfallet över en mycket antas röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, vilket innebär stora oförväntade förluster. På grund av det behöver redovisningen av förväntade förluster kompletteras med en riskanalys av väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier. Regeringen har gett i uppdrag att, i samverkan med EKN, CSN, Sida, och övriga berörda myndigheter, göra en samlad riskanalys av statens garanti- och utlåningsportfölj. Uppdraget redovisas i en separat rapport. Analysen omfattar dels den s.k. ordinarie portföljen med garantier och lån till företag och privatpersoner, dels insättnings- garantin. Risken för stora förluster bedöms samman- taget som låg för den ordinarie portföljen och låg till måttlig för insättningsgarantin. Nedan följer en sammanfattning av analysen i den senaste rapporten och utlåning – en riskanalys som lämnades till regeringen (Fi2018/01245/BATOT). En central del i riskanalysen är att identifiera riskfaktorer dvs. omständigheter som utgör möjliga orsaker till stora förluster i portföljen. definierar stora förluster som uppgående till tiotals miljarder. I riskanalysen analyseras fem riskfaktorer se tabell 5.14. En riskfaktor är ett mindre antal förluster för enskilt stora garantier eller lån med anledning av förekommande namnkoncentrationer. En annan riskfaktor är kluster av förluster som till- sammans utgör stora belopp, vilka i regel förklaras av samvariationer. Samvariationer kan vara antingen direkta eller indirekta. Direkta samvariationer förklaras av affärsmässiga eller juridiska förbindelser mellan garantigäldenärerna och låntagarna. Indirekta samvariationer beror på ogynnsamma förändringar i bakgrunds- faktorer som påverkar flera garantigäldenärer och låntagare . Det innebär en sårbarhet mot koncentrationer i samma bransch eller geografiska region, sektorkoncentrationer. En annan förklaring till indirekta samvariationer är förändringar i den allmänna ekonomiska utvecklingen. S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 Tabell 5.14 Riskbedömningar för garantier och lån till företag, privatpersoner och stater Namnkoncentration (enskilt stora åtaganden) Nära förbindelser mellan garantigäldenärer eller Risk till följd av förändringar i allmän ekonomisk Risknivån bedöms utifrån en fyrgradig skala; låg, måttlig, väsentlig och hög . Med namnkoncentration menas låg diversifiering på grund av att en portfölj antingen innehåller ett fåtal engagemang eller att det finns exponeringar mot enskilda garantigäldenärer eller låntagare som är stora i förhållande till portföljens samlade omfattning. Den ordinarie portföljen innehåller ett antal stora exponeringar, där de femton enskilt största utgör av portföljens storlek. Risken för stora förluster med anledning av detta bedöms som låg. Det beror på att de största exponeringarna främst utgörs av garantier med låg till måttlig kreditrisk. Direkta samvariationer på grund av fallissemangssmitta Om det föreligger omständigheter där en garantigäldenärs eller låntagares finansiella problem smittar av sig på andra garanti- eller låntagare ökar sannolikheten för kluster av förluster. Sådana direkta samvariationer kan uppstå om det finns affärsmässiga eller juridiska förbindelser mellan garantigäldenärer och lån- tagare. Typiska exempel är exponeringar mot garanti- eller låntagare inom samma projekt, leverantörskedja eller företagskoncern. Risken för sådan fallissemangssmitta i den ordinarie portföljen bedöms vara låg. Den ordinarie portföljen innehåller endast ett fåtal engagemang med juridiska kopplingar, gemen- samt ägarintresse och koncerntillhörighet. Risken för direkta samvariationer som kan leda till stora samlade förluster bedöms därför vara låg. S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 Den ordinarie portföljen har en överlag god geografisk och branschmässig spridning av garantigäldenärer och låntagare. De sektor- baserade koncentrationer som likväl finns rör branschen för teleoperatörer och privatpersoner i . Båda sektorerna bedöms dock vara stabila och sannolikheten för allvarliga chocker låg. Det finns dessutom en viss motståndskraft hos garantigäldenärerna och låntagarna om negativa chocker väl sker. Med branschkoncentration avses låg diversifiering med hänsyn till garantigäldenär- ernas och låntagarnas branschtillhörighet. Det kan antingen handla om att portföljen är exponerad mot ett litet antal branscher eller att någon eller några enskilda branscher utgör en betydande andel av portföljen. Branschkoncentrationer utgör en riskfaktor eftersom negativa chocker i en bransch kan ge upphov till kluster av förluster. Hur stor risken är beror till en del på sannolikheten för en kraftig chock som leder till att många företag inom branschen drabbas . Risken påverkas även av garantigäldenärernas och låntagarnas motståndskraft mot en negativ chock. Ju bättre kreditvärdighet företagen har desto starkare motståndskraft. Avseende garantier och lån till företag finns en god diversifiering gällande motparternas branschtillhörighet. Den mest framträdande branschkoncentrationen är mot tele- kommunikation, specifikt teleoperatörer. Risken för stora förluster från koncentrationen bedöms som låg. Branschen är stabil med låg sannolikhet för negativa chocker som kan medföra kluster av förluster. Kreditvärdigheten hos många av garantitagarna är dock relativt svag, under medel för branschen. En bidragande förklaring till detta är att en betydande del av garantigäldenärerna är verksamma i riskfyllda länder. De är dock till stor del etablerade bolag med starka positioner på respektive hemmamarknad, vilket höjer bedömningen av motståndskraften mot negativa chocker. Till följd av ett par nya beloppsmässigt betydande garantiutfästelser som tecknades är det troligt att portföljens geo- grafiska fördelning kommer att skifta mot mogna marknader med låg landrisk under analyshorisonten. Som en följd av detta kommer den genomsnittliga kreditvärdigheten i bransch- koncentrationen mot teleoperatörer att för- bättras. En del av telekomportföljen förväntas dock fortfarande ha lägre kreditvärdighet till följd av den höga landrisken i den nuvarande telekomportföljen. De nya affärerna hade ännu inte gett upphov till någon exponering vid utgången av 2017. Dessa är av en sådan storlek att de även kan komma att utgöra enskilt stora exponeringar i den ordinarie portföljen (namnkoncentrationer). Det är inte möjligt per att avgöra hur stor del av garantiutfästelserna som kommer att utnyttjas. Garantigäldenärer och låntagare i samma geografiska område påverkas simultant av förändringar i den gemensamma ekonomiska miljön. Det kan t.ex. vara konjunkturutveckling eller förändringar i valutor och räntor. På samma sätt som för branschkoncentrationer kan negativa chocker leda till indirekta samvariationer som leder till kluster av förluster. Den ordinarie portföljen uppvisar en god geografisk spridning. Det finns dock en tydlig koncentration av garantier och lån i , till största delen via studielån till svenska privat- personer. En allvarlig nedgång i svensk ekonomi, med ökad arbetslöshet som följd, kan antas ge upphov till ett inkomstbortfall för många studielåntagare . Det skulle kunna ge upphov till förluster i form av minskade inbetalningar. Emellertid begränsas risken av att det handlar om ett stort antal små lån, varför det skulle krävas att en betydande andel av låntagarna får problem för att det ska uppstå stora förluster. Därtill bedöms att studielåntagarna har en överlag hög utbildnings- nivå som minskar risken för arbetslöshet samt att förekomsten av såväl offentliga som privata försäkringssystem dämpar inkomstbortfallet vid arbetslöshet. Förändringar i den allmänna ekonomiska utvecklingen Det finns en risk för kluster av förluster på grund av samvariationer även i en perfekt diversifierad portfölj. Det följer av att omfattande förändringar i den allmänna ekonomiska utvecklingen, såsom ekonomiska kriser med stor spridning, skapar samvariationer även mellan garantigäldenärer och låntagare i olika branscher eller geografiska områden. Enligt bedömning skulle det krävas en mycket djup ekonomisk kris med global spridning för att sådana generella samvariationer skulle resultera i stora förluster för den ordinarie portföljen. Insättningsgarantins funktionssätt, i termer av vem ersättning betalas ut till, skiljer sig åt beroende på hur ett institut med garanterade insättningar hanteras om det får problem. Det kan ske via ett ordinärt insolvensförfarande i form av konkurs eller i särskild ordning i form av resolution. Om ett institut med garanterade insättningar drabbas av problem som leder till konkurs eller beslut av om att garantin ska träda in medför det ett så kallat direkt infriande av insättningsgarantin. Det innebär att ersättning betalas ut till insättarna i institutet, varefter insättningsgarantin tar över insättarnas fordran på institutet i konkursen. Om ett problemfyllt institut i stället hanteras genom resolution tar staten över kontrollen (men inte ägandet) av rekonstruera eller avveckla det under ordnade former. Huvudregeln är att aktieägarna och långivarna får sina fordringar nedskrivna och/eller konverterade till aktiekapital utifrån en på förhand angiven prioritetsordning, s.k. skuldnedskrivning. Garanterade insättningar är dock undantagna från skuldnedskrivning, vilket innebär att de är skyddade fullt ut även om banken är försatt i resolution. Eventuella förluster och återkapitaliseringsbehov som insättarna skulle ha svarat för om de inte vore undantagna från skuldnedskrivning ska i stället täckas av insättningsgarantifonden i första hand. Detta sker genom ett tillskott på tillgångssidan av institutets balansräkning. bedömer att risken är låg till måttlig för att direkta infrianden av insättnings- garantin ger upphov till stora förluster. Givet storleken på garanterade insättningar i sådana institut som bedömt inte ska hanteras genom resolution (icke systemviktiga institut) krävs det att flera institut fallerar för att det ska kunna uppstå stora förluster. Sådana förluster skulle sannolikt vara begränsade till ett fåtal . Vid direkta infrianden bedöms statens S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 återvinning av utbetalda medel i genomsnitt bli relativt låg. Skillnaden i återvinning mellan enskilda ersättningsfall kan dock vara betydande. Insättningsgarantins bidrag i resolution bedömer att risken för stora förluster med anledning av insättningsgarantins möjliga bidrag i resolution är låg. De institut som bedöms bedriva verksamhet som är kritisk för det finansiella systemet och därmed ska hanteras genom resolution (systemviktiga institut) har en god kreditvärdighet, där sanno- likheten för resolution är låg. Om ett ingripande ändå sker krävs mycket betydande förluster i insättningsgarantin ska behöva bidra i resolution. Det gäller i synnerhet för de institut som vid ett resolutionsingripande har mer eget kapital och nedskrivningsbara skulder än vad som krävs för att uppfylla det minimikrav på nedskrivningsbara skulder som ställs på instituten. Givet att insättningsgarantin skulle tvingas bidra i resolution bedömer Riksgälds- kontoret att det är mer sannolikt att bidraget avser återkapitalisering än förlusttäckning, vilket är en positiv faktor för statens återvinning av utbetalda medel. Nationellt intygande samt avgifter till och bidrag från EU S k r . 2 01 7 / 1 8: 1 0 1 6 Nationellt intygande samt avgifter till och bidrag från EU I detta avsnitt lämnar regeringen ett intygande avseende EU-medel under delad förvaltning mellan Europeiska kommissionen och . I avsnittet beskrivs även avgift till EU och samtliga bidrag från EU inklusive medel som tas emot direkt från kommissionen av svenska myndigheter och inte redovisas mot inkomsttitlar och anslag på statens budget. I avsnittet redogörs dessutom för Europeiska revisionsrättens granskningar avseende komm- issionens genomförande av EU:s budget 2016. Avsnitten 6.1–6.4 lämnas även till kommissionen och till revisionsrätten. Av den anledningen innehåller avsnittet en redo- görelse för den svenska förvaltningsmodellen och en kort beskrivning av de redovisnings- principer som tillämpas i årsredovisningen för staten. 6.1Redovisningsskyldighet för EU- medel i den svenska statsförvaltningen Regeringen är inför ansvarig för hur den styr riket. Regeringen är redovisnings- skyldig inför för statens medel och övriga tillgångar som står till dess disposition. Regeringen lämnar en årsredovisning för staten till . Årsredovisningen innehåller bl.a. utfallet på budgetens inkomst- titlar och anslag, konsoliderade resultat- och balansräkningar samt finansieringsanalys avseende samtliga statliga myndigheter, inklusive affärsverken, under och regeringen samt de fonder och andelar i bolag som myndigheterna innehar. avgift till EU och återflödet från EU-budgeten redovisas i såväl budgetens inkomsttitlar och anslag som i de konsoliderade resultat- och balansräkningarna i årsredovisningen för staten. Regeringen har i hög grad delegerat besluts- fattandet avseende genomförandet av EU- program till förvaltningsmyndigheterna som är regeringens organ för att verkställa den fastlagda politiken. och regeringen beslutar om inriktningen och förut- sättningarna för den statliga verksamheten och vilka verksamhets- och ansvarsområden som tilldelas myndigheterna. Myndigheterna har sedan långtgående befogenheter i sitt dagliga och operativa arbete. Det är dock regeringens uppgift att styra myndigheterna och försäkra sig om att myndigheterna fullgör sitt verksamhetsansvar. Innehållet i regeringens nationella intygande avseende EU-medel Regeringens nationella intygande avseende EU-medel omfattar EU-medel hänförliga till de fleråriga budgetramarna 2007–2013 och 2014–2020, även kallade programperioder. Den tidigare håller på att avslutas.