prop · H503250 · 2018-04-26 00:00:00 — För en kommentar hänvisas till kommentaren till den bestämmelsen. Vidare ska vid tillämpningen av 22 § i den upphävda lagen om beräkning av strafftid m.m. gälla att med hänvisningen till 19 § andra stycket och 19 a § samma lag samt 33 kap. 7 § även avses lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Det innebär att tillgodoräknande av tid för frihetsberövande enligt den nya lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande även ska ske vid tillämpning av 22 § den upphävda strafftidslagen när det frihetsberövande som ska tillgodoräknas den dömde ägt rum efter ikraftträdandet. Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:603) Prop. om verkställighet av sluten ungdomsvård 11 § I fråga om beräkning av den tid som verkställigheten ska pågå och avbrott i verkställigheten, ska 17–19 §§ och 20 § första stycket strafftidslagen (2018:000) samt 12 a kap. 1 § fängelselagen (2010:610) tillämpas. Så snart domen på sluten ungdomsvård har börjat verkställas, ska fastställa dagen för verkställighetens slut. Styrelsen ska fastställa en ny sådan slutdag om omständigheterna ger anledning till det. Paragrafen behandlar frågan om hur beräkningen av tiden för verkställighet av sluten ungdomsvård ska ske. Övervägandena finns i avsnitt 10.3 och 10.9. I paragrafens första stycke görs de ändringar som föranleds av förslaget till ny strafftidslag. I 17 § strafftidslagen regleras tidpunkten för strafftidens början, bestämmelserna gäller i tillämpliga delar vid verkställighet av sluten ungdomsvård. I 18 § samma lag anges att när ett straff ska verkställas ska strafftiden beräknas . Ett straff i månader och år ska omräknas till dagar så att med en månad ska avses och med . Bestämmelserna ska tillämpas på motsvarande sätt när det gäller verkställighet av sluten ungdomsvård. Det gäller även 19 § och 20 § första stycket samma lag. Av 19 § följer att om flera straff verkställs , ska den sammanlagda läggas till grund för beräkningen av strafftiden. I 20 § första stycket finns en upplysningsbestämmelse om att i lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande finns bestämmelser om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljd. I 12 a kap. 1 § fängelselagen finns bestämmelser om avbrott i verkställigheten och hur ett avbrott i verkställigheten påverkar strafftiden. Bestämmelserna är tillämpliga även vid verkställighet av sluten ungdomsvård. Även vissa språkliga ändringar görs. Andra stycket ändras endast språkligt. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 11 § första stycket i den äldre lydelsen gäller fortfarande för den som före ikraftträdandet meddelats ett strafftidsbeslut enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Dock ska vid tillämpningen av bestämmelsen i 22 § den upphävda lagen om beräkning av strafftid m.m. med 19 § andra stycket och 19 a § samma lag samt 33 kap. 7 § även avses lagen (2018:000) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i avsnitt 13. Enligt punkt 1 träder bestämmelserna i kraft . Enligt punkt 2 ska bestämmelserna i 11 § första stycket i den äldre lydelsen fortfarande gälla för den som före ikraftträdandet meddelats ett strafftidsbeslut enligt lagen om beräkning av strafftid m.m. En liknande reglering finns i punkt 3 d i övergångsbestämmelserna till strafftidslagen (2018:000). För en kommentar hänvisas till kommentaren till den Vidare ska vid tillämpningen av 22 § i den upphävda lagen om beräkning av strafftid m.m. gälla att med hänvisningarna till 19 § andra 2017/18:250 stycket och 19 a § samma lag samt 33 kap. 7 § även avses lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Det innebär att tillgodoräknande av tid för frihetsberövande enligt den nya lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande även ska ske vid tillämpning av 22 § den upphävda lagen om beräkning av strafftid m.m. när det frihetsberövande som ska tillgodoräknas den dömde ägt rum efter ikraftträdandet. 15.10Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder 4 § Om den som ska överlämnas avger en förklaring om att han eller hon avstår från överklagande och medger att beslutet om överlämnande får verkställas, får verkställighet ske även om beslutet inte har fått laga kraft. I fråga om en sådan förklaring tillämpas 11 § andra stycket samt 12 § och 13 § första stycket strafftidslagen (2018:000). Paragrafen innehåller bestämmelser om att den som ska överlämnas enligt en europeisk arresteringsorder kan påskynda verkställigheten av rättens beslut om överlämnande. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. I paragrafen görs vissa justeringar till följd av ändrade regler om formkrav och handlingsregler för nöjdförklaring i förslaget till ny strafftidslag. Genom hänvisningen till 11 § andra stycket strafftidslagen framgår inför vilka myndigheter en förklaring får lämnas. Av 12 § framgår vilka formkrav som ska vara uppfyllda för att en förklaring ska vara giltig. Vidare framgår av 13 § första stycket att en förklaring inte får tas tillbaka. För kommentarer hänvisas till kommentarerna till de bestämmelserna. I bestämmelsen görs även vissa språkliga ändringar. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 6 kap. 4 § i den äldre lydelsen gäller fortfarande för prövning av en förklaring som lämnats före ikraftträdandet. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i avsnitt 13. Enligt punkt 1 träder bestämmelserna i kraft . Enligt punkt 2 ska bestämmelserna om förklaring i 6 kap. 4 § i den äldre lydelsen fortfarande gälla för prövning av en förklaring som lämnats före ikraftträdandet. 15.11 Förslaget till lag om ändring i fängelselagen 2§ Den som är intagen i anstalt får under verkställigheten vistas utanför anstalten i enlighet med vad som föreskrivs i denna lag. En intagen får under verkställigheten även vistas utanför anstalten om det sker med stöd av bestämmelser i annan lag om tillfälligt överförande av frihetsberövade personer till en annan stat. Som vistelse utanför anstalt anses inte att en intagen, genom Kriminalvårdens försorg, transporteras utanför en anstalt med anledning av att ett beslut enligt lagen ska verkställas. Vid vistelse utanför anstalt enligt 11 kap. 1 § första stycket 2–4 gäller inte 2– Paragrafen innehåller vissa grundläggande bestämmelser om vistelse utanför anstalt. Tillägget i andra meningen motsvarar delvis innehållet i hittillsvarande 19 § andra stycket lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Övervägandena finns i avsnitt 10.8. Första stycket första meningen ändras språkligt, någon ändring i sak är inte avsedd. Genom ändringen framgår att en intagen i anstalt under verkställigheten får vistas utanför anstalten i enlighet med vad som föreskrivs i denna lag. Sådana föreskrifter finns i 9 kap. 1 §, 10 kap. 1 – 4 §§ och 11 kap. 1 §. Genom tillägget i andra meningen framgår att en intagen under verkställigheten även får vistas utanför anstalten om det sker med stöd av bestämmelser i annan lag om tillfälligt överförande av frihetsberövade personer till en annan stat. Sådana bestämmelser finns i 4 kap. 29, 29 a eller 31 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål (överförande för förhör eller konfrontation i samband med en förundersökning eller rättegång, jfr prop. 1999/2000:61 s. 74–76) och 2 kap. 12 § eller 3 kap.3 § lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder (överförande för förhör m.m. i samband med bevisinhämtning, jfr prop. 2016/17:218 s. 59). Att en intagen under verkställigheten får vistas utanför anstalten på det sätt som anges innebär att den tid han eller hon vistas utanför anstalten ska räknas som verkställd tid. Det utesluter dock inte att det kan uppkomma avbrott i verkställigheten. Avbrott regleras i 12 a kap. 1 – 3 §§. kommentar hänvisas till kommentarerna till de bestämmelserna. 3 § Bestämmelser om när fängelsestraff får verkställas och hur strafftid ska beräknas finns i strafftidslagen (2018:000). Paragrafen ändras till följd av förslaget till ny strafftidslag. 4 a § I anslutning till omplacering får en intagen placeras i häkte 1. i avvaktan på anstaltsplacering, om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten, eller 2. om det behövs med hänsyn till transportförhållandena. 2017/18:250 Den intagne får i de fall som avses i första stycket tillfälligt placeras i polisarrest. Är den intagne under får han eller hon placeras i polisarrest endast om det är absolut nödvändigt. Paragrafen, som är ny, anger under vilka förutsättningar en intagen tillfälligt får placeras i häkte eller polisarrest. Paragrafen har viss motsvarighet i hittillsvarande 11 § lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., som tillämpats även när en intagen ska omplaceras från en kriminalvårdsanstalt till en annan sådan anstalt (omplacering). Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Enligt första stycket får en intagen i anslutning till omplacering placeras i häkte i avvaktan på anstaltsplacering, om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten, eller om det behövs med hänsyn till transportförhållandena. Bestämmelsen är tillämplig både i förhållande till en planerad omplacering och i förhållande till en omplacering som uppstår akut t.ex. när det till följd av misskötsamhet uppstått risker kring den intagne. Den är också tillämplig i de fall en intagen som efter att ha avvikit inte ska återföras till den kriminalvårdsanstalt från vilken han eller hon avvek, utan omplaceras. Med ”i avvaktan på anstaltsplacering” ska förstås den faktiska placeringen och inte beslutet om placering. Det innebär att placeringen i häkte får bestå på den grunden även sedan placeringsbeslutet har meddelats. För en placering enligt punkt 1 krävs att det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten. Det innebär att anstalten i första hand ska försöka hantera frågan på plats t.ex. genom inre differentiering eller avskildhetsplacering, eller om det är möjligt genom omplacering direkt till en annan anstalt. Det är alltså först sedan sådana åtgärder inte är möjliga att vidta eller tillräckliga som en placering i häkte enligt punkten 1 bör tillgripas. Bestämmelsen i denna del torde framför allt vara tillämplig på akuta situationer. När det gäller punkt 2 finns en motsvarande reglering i 9 § strafftidslagen (2018:000). För ytterligare kommentarer hänvisas till kommentaren till den paragrafen. Enligt andra stycket får den intagne tillfälligt placeras i polisarrest. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas endast om placering i häkte inte är möjligt. En placering i polisarrest ska vara tillfällig och får inte fortgå längre än . Genom bestämmelsen föreskrivs vidare att en ung intagen under får tas in i polisarrest endast om det är absolut nödvändigt. Förvar i polisarrest kan vara absolut nödvändigt om det uppstår en situation där den intagnes hälsotillstånd eller en akut situation som rör säkerheten gör att det inte är lämpligt att föra honom eller henne direkt till den anstalt som han eller hon ska placeras i och den dömde inte kan placeras i häkte. Som exempel på akut situation som rör säkerheten kan nämnas att den intagne under transporten blir våldsam eller att det framkommer att hot riktas mot honom eller henne. Bestämmelser om en placering enligt paragrafens första stycke får fortgå framgår av 4 b §. 4 b § Tiden i häkte med stöd av 4 a § första stycket får inte vara längre än nödvändigt och inte längre än , om det inte finns särskilda skäl för . Även om det finns särskilda skäl får tiden inte vara längre än . Vid tillämpning av första stycket ska tid i polisarrest räknas som tid i häkte. Paragrafen som är ny anger en placering i häkte som Prop. 2017/18:250 avses i 4 a § första stycket får pågå. En motsvarande reglering finns i 10 § strafftidslagen (2018:000). För ytterligare kommentarer hänvisas till kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. 8 § Under utredning av frågor enligt 12 kap. 1 § denna lag eller enligt 26 kap. 6 a och 7 §§ får en intagen tillfälligt hållas avskild från andra intagna i den utsträckning det är absolut nödvändigt för att syftet med utredningen inte ska äventyras. Den intagne får inte hållas avskild än . En intagen som hålls avskild från andra intagna enligt första stycket får vägras kontakt med andra personer genom besök, elektronisk kommunikation eller försändelser, om det är absolut nödvändigt för att syftet med utredningen inte ska äventyras. Om ett avskiljande enligt första stycket inte kan verkställas i anstalt, får den intagne placeras i häkte. Paragrafen innehåller bestämmelser om avskildhet vid utredning av misskötsamhet. Paragrafen justeras till följd av att den bestämmelse som funnits i 6 § andra stycket flyttas till en ny 6 a § samma balk. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12. 2 § Bestämmelser om att den villkorliga frigivningen kan skjutas upp finns i 26 kap. 6 a och 7 §§ . Paragrafen hänvisar upplysningsvis till bestämmelser om uppskjutande av villkorlig frigivning. Paragrafen justeras till följd av att den bestämmelse som funnits i 6 § andra stycket flyttas till en ny 6 a § samma balk. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12. 3 § Frågor om varning enligt 1 § eller uppskjutande av villkorlig frigivning enligt 26 kap. 6 a och 7 §§ ska avgöras skyndsamt. Enligt paragrafen gäller ett skyndsamhetskrav vid handläggning av ärenden som rör varning och uppskjuten villkorlig frigivning. Paragrafen justeras till följd av att den bestämmelse som funnits i 6 § andra stycket flyttas till en ny 6 a § samma balk. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12. 5 § I mål och ärenden om uppskjuten villkorlig frigivning enligt 26 kap. 6 a och 7 §§ ska ett offentligt biträde förordnas för den intagne, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Innan ett beslut om uppskjuten villkorlig frigivning meddelas ska den intagne ges tillfälle att yttra sig. Paragrafen innehåller bestämmelser om handläggningen i mål och ärenden om uppskjuten villkorlig frigivning. Paragrafen justeras till följd av att den bestämmelse som funnits i 6 § andra stycket flyttas till en ny 6 a § samma balk. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12. 1 § Om verkställigheten avbryts ska den tid under vilken avbrottet varat inte räknas som verkställd tid. Verkställigheten anses inte avbruten om en intagen häktas med anledning av misstanke om brott eller med anledning av brott som prövats i ett mål eller som en påföljd avser. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om avbrott och hur ett avbrott påverkar verkställigheten. Paragrafen har viss motsvarighet i hittillsvarande 18 och 23 §§ lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Övervägandena finns i avsnitt 10.9. Av första stycket framgår att om verkställigheten avbryts ska den tid under vilken ett avbrott varat inte räknas den intagne till godo som verkställd tid. Av bestämmelsen följer att verkställigheten kan avbrytas av olika skäl. Det kan handla om en intagen som avviker från kriminalvårdsanstalt, permission eller annan vistelse utanför anstalt. Den intagne kan även avvika från häkte eller rättspsykiatrisk enhet om han eller hon är placerad där under pågående verkställighet. Med att en intagen avviker avses framför allt att han eller hon rymmer eller olovligen ger sig i väg under en permission eller annan vistelse utanför anstalt. Även en intagens brott mot villkor i samband med permission eller annan vistelse utanför anstalt kan beroende på omständigheterna anses som ett avvikande. Det förutsätter dock att Kriminalvården inte längre har kontroll över den dömde, t.ex. inte längre vet var den dömde befinner sig och avsaknaden av kontroll inte endast är tillfällig. Att en intagen i strid med de villkor som uppställts inför en permission inte hör av sig eller på annat sätt gör sig okontaktbar kan nämnas som exempel på en sådan situation. När det gäller under vilka förutsättningar en dömd får vistas utanför anstalt utan att detta ska betraktas som ett avvikande hänvisas till kommentaren till 1 kap. 2 §. Verkställigheten av ett fängelsestraff kan även avbrytas i andra situationer. En sådan situation är att en intagen under pågående verkställighet överlämnas till en annan stat för lagföring eller verkställighet av en frihetsberövande påföljd med anledning av t.ex. en begäran om överlämnande enligt en europeisk arresteringsorder (jfr lagen [2003:1156] om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder). Vidare finns i 12 kap. 9 § regeringsformen bestämmelser om att regeringen på grund av nåd i vissa fall kan besluta om avbrott i verkställigheten . Likaså kan rätten i samband med t.ex. en ansökan om resning eller återställande av försutten tid eller vid klagan över domvilla enligt 58 eller 59 kap. besluta att en dom eller ett beslut tills vidare inte får verkställas. Vidare finns i t.ex. och särskilda bestämmelser om inhibition. Ett annat exempel på när avbrott i verkställigheten kan uppstå är när en dömd avtjänat tingsrättens dom och frigivits från det straffet innan högre rätt skärper straffet. Att den tid under vilken ett avbrott varat inte ska räknas som verkställd tid innebär vid beräkning av strafftiden att det antal dagar som avbrottet varat ska läggas till den tidigare beräknade slutdagen och eventuell tidigare beräknad dag för villkorlig frigivning, se avsnitt 10.7. Av andra stycket framgår att det inte är att anse som ett avbrott i Prop. 2017/18:250 verkställigheten om den intagne häktas med anledning av misstanke om brott eller med anledning av brott som prövats i ett mål eller som en påföljd avser. Det innebär att något avbrott i verkställigheten inte ska ske om den intagne som han eller hon verkställer fängelsestraff, häktas i ett annat mål på grund av misstanke om nya brott, eller sedan huvudförhandling hållits i målet, på grund av brott som prövats vid förhandlingen eller t.ex. på grund av en begäran om överlämnande enligt en nordisk eller europeisk arresteringsorder eller en framställning om utlämning, eller överförande av straffverkställighet till enligt t.ex. lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Verkställigheten avbryts dock om den intagne häktas av annan anledning än vad som sagts, t.ex. för att tvinga någon att uppfylla en skyldighet, som att vittna (jfr 36 kap. 21 § ) eller avlägga bouppteckningsed under konkurs (jfr 2 kap. 16 § jämförd med 4 kap. 14 eller 15 § eller 16 kap. 13 § utsökningsbalken). 2 § Frågor om avbrott i verkställigheten med anledning av att en intagen avvikit ska prövas utan dröjsmål när verkställigheten återupptas. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om handläggningen av ett ärende om avbrott i verkställigheten på grund av att en intagen avvikit. Övervägandena finns i avsnitt 10.9. Enligt paragrafen gäller ett skyndsamhetskrav vid handläggning av ärenden om avbrott i verkställigheten med anledning av att en intagen avvikit. Kravet innebär att sådana frågor ska prövas så snart den intagne påträffats och återförts eller om verkställigheten på annan grund återupptagits. Prövningen ska avse frågan om huruvida ett avbrott har förekommit och i förekommande fall, (vilken dag) avbrottet inleddes samt när det avslutades och verkställigheten återupptogs. Det antal dagar som ska läggas till den i strafftidsbeslutet beräknade slutdagen fastställs genom ett ändringsbeslut (se 22 § strafftidslagen [2018:000]). 3 § Innan ett beslut om avbrott i verkställigheten enligt 2 § meddelas ska förhör hållas med den intagne. I paragrafen, som är ny, anges att ett beslut om avbrott i verkställigheten på grund av att den intagne avvikit inte får meddelas utan att förhör hållits med den intagne. Ett sådant förhör syftar till att belysa vad som har inträffat och ge den intagne tillfälle att ge sin syn på saken. Övervägandena finns i avsnitt 10.9. 2 a § Påträffas en intagen som avvikit ska han eller hon återföras till verkställighet av fängelsestraffet. ska förpassa den intagne till ett häkte eller en kriminalvårdsanstalt. 2017/18:250 Vad som sägs i 2 kap. 4 a § första stycket 2 och andra stycket samt 4 b § ska gälla också beträffande den som enligt första stycket ska återföras till den kriminalvårdsanstalt från vilken han eller hon avvek. Paragrafen, som är ny, innehåller en särskild förpassningsregel för det fallet att en intagen som avvikit påträffas. Första stycket motsvarar innehållet i hittillsvarande 10 § fjärde stycket lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Andra stycket har viss motsvarighet i hittillsvarande 11 § samma lag som tillämpats även om en dömd ska återföras till anstalt efter att ha avvikit. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.1. Enligt första stycket ska en intagen som påträffas efter att ha avvikit återföras till verkställighet av fängelsestraffet. ska förpassa den intagne till häkte eller anstalt, oavsett en begäran av Kriminalvården om förpassning. I de fall den intagne när han eller hon påträffas inte ska återföras till den kriminalvårdsanstalt som han eller hon avvek ifrån utan i stället omplaceras, gäller att den intagne i enlighet med bestämmelserna i 2 kap. 4 a och 4 b §§ tillfälligt kan placeras i häkte eller polisarrest i avvaktan på anstaltsplacering eller om det behövs med hänsyn till transportförhållandena. För ytterligare kommentarer hänvisas till kommentarerna till de bestämmelserna. Bestämmelsen i andra stycket tar sikte på det fallet att den som avvikit ska återföras till den kriminalvårdsanstalt från vilken han eller hon avvek. Även i ett sådant fall ska det vara möjligt att tillfälligt placera den intagne i häkte eller polisarrest, dock endast om det behövs med hänsyn till transportförhållandena. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Den upphävda lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. gäller dock fortfarande i fråga om tillfällig placering i häkte eller polisarrest som med tillämpning av 11 § den lagen pågår vid ikraftträdandet. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i avsnitt 13. Enligt punkt 1 träder bestämmelserna i kraft . Av punkt 2 följer att den upphävda lagen om beräkning av strafftid m.m. fortfarande gäller i fråga om tillfällig placering i häkte eller polisarrest som med tillämpning av 11 § den lagen pågår vid ikraftträdandet. Bestämmelsen är tillämplig vid sådan placering som sker i samband med omplacering eller då en intagen som avvikit ska återföras till den kriminalvårdsanstalt varifrån han eller hon avvikit för fortsatt verkställighet av fängelsestraffet. 15.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder 3 § Om den som ska överlämnas avger en förklaring om att han eller hon avstår från överklagande och medger att beslutet om överlämnande får verkställas, får verkställighet ske även om beslutet inte har fått laga kraft. I fråga om en sådan förklaring tillämpas 11 § andra stycket samt 12 § och 13 § första stycket strafftidslagen (2018:000). Paragrafen innehåller bestämmelser om att den som ska överlämnas enligt en nordisk arresteringsorder kan påskynda verkställigheten av rättens beslut om överlämnande. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. I paragrafen görs vissa justeringar till följd av ändrade regler om formkrav och handlingsregler för nöjdförklaring i förslaget till ny strafftidslag. Genom hänvisningen till 11 § andra stycket strafftidslagen framgår inför vilka myndigheter en förklaring kan lämnas. Av 12 § framgår vilka formkrav som ska vara uppfyllda för att en förklaring ska vara giltig. Vidare framgår av 13 § första stycket att en förklaring inte får tas tillbaka. För kommentarer hänvisas till kommentarerna till de bestämmelserna. I bestämmelsen görs även vissa språkliga ändringar. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 5 kap. 3 § i den äldre lydelsen gäller fortfarande för prövning av en förklaring som lämnats före ikraftträdandet. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i avsnitt 13. Enligt punkt 1 träder bestämmelserna i kraft .