prop · H503216 · 2018-04-24 00:00:00 — för en risk för att en eller flera kunders intressen skadas, dels förfaranden som ska följas och åtgärder som ska vidtas för att hantera sådana konflikter och hindra dem från att skada kundens intressen. När det gäller förfaranden och åtgärder ska de, om tillämpligt, in- begripa bl.a. att förebygga eller kontrollera visst utbyte av information, tillsyn över relevanta personer, avlägsnande av alla direkta samband mellan vissa betalningar, och en policy för gåvor och förmåner (artik- el 5). Försäkringsdistributörer ska se över riktlinjerna minst en gång om året (artikel 7). Genomförande i svensk rätt De ovan redovisade reglerna i försäkringsdistributionsdirektivet mot- svarar i huvudsak regler som finns i MiFID II (artikel 16.3). har i svensk rätt genomförts i en bestämmelse i lagen om värdepappersmarknaden (8 kap. 12 §). På motsvarande sätt bör reglerna i försäkringsdistributionsdirektivet genomföras i en bestämmelse i den nya lagen om försäkringsdistribution. Genom enhetliga bestämmelser i de båda lagarna kan man undvika omotiverade bördor i form av regel- skillnader för de aktörer som tillhandahåller både försäkringsdistribution och investeringstjänster. Det är även viktigt för att uppnå målet med en enhetlig spelplan och konkurrensneutralitet för liknande verksamheter. Svensk Försäkring påpekar att enligt förslaget kommer kraven att gälla för alla försäkringsdistributörer, oavsett om de ägnar sig åt direkt- försäljning eller inte. Regeringen konstaterar att förslaget innebär att kraven gäller för en försäkringsdistributör i fråga om intressekonflikter som kan uppkomma i samband med försäkringsdistribution, i förhållande till kunder. Som Svensk Försäkring påpekar är reglerna dock inte endast tillämpliga vid direktförsäljning, utan även när försäljningen förmedlas av en försäkringsförmedlare. Skälet till det är att även försäkringsföretag som distribuerar sina försäkringsbaserade investeringsprodukter genom en försäkringsförmedlare, bör fastställa och tillämpa effektiva organisa- toriska och administrativa förfaranden för att förhindra intressekonflikter. Systemen för att förebygga intressekonflikter ska vara proportionerliga De system som en försäkringsdistributör ska fastställa och tillämpa för att förebygga intressekonflikter ska enligt försäkringsdistributions- direktivet vara proportionerliga i förhållande till den verksamhet som bedrivs, de försäkringsprodukter som säljs och arten av distributör (artikel 27 andra meningen). Det innebär i allmänhet att högre ställda krav ställs på verksamheter och produkter där risken för intresse- konflikter är större. Särskilt höga krav bör enligt regeringens uppfattning t.ex. ställas om verksamheten är omfattande eller i hög grad finansieras genom tredjepartsersättningar, personalen ersätts med provision, eller de försäkringsbaserade investeringsprodukterna är av särskilt komplicerad art. Det kan på motsvarande sätt finnas skäl att ställa något lägre krav vid endast distribution av traditionellt förvaltade försäkringar än sådan som även omfattar fond- eller depåförsäkringar. Det anförda bör komma till uttryck i den ovan nämnda bestämmelsen i den nya lagen om försäk- ringsdistribution genom att det i den anges att alla rimliga åtgärder ska vidtas för att förhindra att kundernas intressen påverkas negativt av intressekonflikter. Försäkringsdistributörer som erbjuder eller tar emot ersättning enligt olika bestämmelser och regelverk När det gäller de organisatoriska och administrativa förfarandenas för- hållande till tredjepartsersättningar gör regeringen följande bedömning. Försäkringsdistributörer bör ha en sådan organisation och sådana arrangemang fastställda som säkerställer att verksamhet där ersättningar från tredjepart är tillåtna eller är föremål för mindre stränga regler inte blandas samman med verksamhet där ersättningar från tredjepart är förbjudna eller mer begränsade. I annat fall riskerar kundskyddet att bli delvis illusoriskt eftersom ersättningar från olika verksamheter kan sammanblandas och därmed tas emot trots att detta kan vara förbjudet, vilket givetvis inte är i kundens bästa intresse. Ett exempel på detta kan 2017/18:216 vara när en försäkringsdistributör tillhandahåller både rådgivning grundad på en opartisk och personlig analys och sådan som inte är det. Vissa distributörer ägnar sig åt både försäkringsdistribution och investeringstjänster (se avsnitt 6.4). För sådana tjänster gäller delvis olika begränsningar avseende bl.a. tredjepartsersättningar. Försäkrings- distributörer bör därför ha sådan kontroll över sina tjänster och verk- samhet i övrigt att den behöriga myndigheten ska kunna utföra sina tillsynsuppgifter. Kravet att en försäkringsdistributör ska fastställa och tillämpa effektiva organisatoriska och administrativa förfaranden så att alla rimliga åtgärder vidtas för att förhindra att kundernas intressen påverkas negativt av intressekonflikter bör således innebära även att distributören ska säkerställa att verksamhet där ersättningar från tredje- part är tillåtna inte blandas samman med verksamhet där sådana ersättningar är mer begränsade eller förbjudna. Vidare bör verksamheten också dokumenteras av distributören på ett sådant sätt att intern kontroll möjliggörs och att i efterhand kan kontrollera att reglerna följts. En försäkringsdistributör bör således på fråga från kunna visa upp dokumentation av vilka åtgärder som har vidtagits för att särskilja verksamhet som är finansierad genom tredjepartsersättningar från sådan verksamhet där ersättningar från tredjepart är mer begränsade eller förbjudna. Detta bör alltså även omfatta dokumentation av hur distributören har säkerställt att transaktioner i den verksamhet där ersättningar från tredjepart är mer begränsade eller förbjudna inte ingår bland de transaktioner som ligger till grund för beräkningen av ersättningen. 11.3.2Identifiering och hantering av intressekonflikter Regeringens förslag: En försäkringsdistributör ska vidta alla lämpliga åtgärder för att identifiera, förhindra och hantera intressekonflikter. Om de förfaranden som en försäkringsdistributör har fastställt och tillämpar för att förebygga intressekonflikter inte räcker för att förhindra att kundens intressen kan komma att påverkas negativt, ska kunden informeras om arten eller källan till intressekonflikten innan ett försäkringsavtal ingås. Informationen ska lämnas på ett varaktigt medium och vara tillräckligt tydlig och detaljerad för att kunden ska kunna fatta ett välgrundat beslut. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Svensk Försäkring framför samma syn- punkter som när det gäller förslaget i avsnitt 11.3.1. Skälen för regeringens förslag Enligt försäkringsdistributionsdirektivet ska en försäkringsförmedlare eller ett försäkringsföretag som utför distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter vidta alla lämpliga åtgärder för att identifiera intressekonflikter (artikel 28). Med intressekonflikter avses dels sådana konflikter mellan företaget självt – inbegripet ledning och personal m.fl. – och kunder, dels sådana konflikter mellan olika kunder (artikel 28.1). Detta inkluderar även de intressekonflikter som orsakas av att försäk- ringsdistributören tar emot eller erbjuder ersättningar när det gäller tredjepart, distributörens eget ersättningssystem eller andra incitaments- strukturer. Om de organisatoriska och administrativa förfaranden som försäkrings- distributören infört och tillämpar inte räcker för att rimligen förhindra risken för att kundens intressen påverkas negativt, ska företaget klart och tydligt informera kunden om intressekonflikternas allmänna karaktär eller ursprung innan ett försäkringsavtal ingås (artikel 28.2). Informationen ska lämnas på ett varaktigt medium och vara tillräckligt tydlig och detaljerad med hänsyn till kundens art, för att kunden ska kunna fatta ett välgrundat beslut när det gäller den försäkrings- distributionsverksamhet där intressekonflikten uppstår (artikel 28.3). I den delegerade förordningen anges vissa kriterier enligt vilka försäk- ringsdistributörer ska identifiera och bedöma huruvida de, en relevant person eller någon annan person med direkt eller indirekt koppling till dem genom kontroll, har ett intresse av resultatet av försäkringsdistribu- tionsverksamheten som innebär en risk för negativ inverkan på kundens intressen (artikel 3). Begreppet relevant person definieras i förordningen (artikel 2.1). Kriterierna innefattar bl.a. att det ska beaktas om de som omfattas av bedömningen sannolikt skulle göra en ekonomisk vinst eller undvika en ekonomisk förlust på eventuell bekostnad av kundens intressen. Det ska även beaktas om någon av dem har ekonomiska incitament eller andra incitament till förmån för en annan kund eller kundgrupp, på bekostnad av kundens intressen (artikel 3.2). Vad som avses med incitament definieras i förordningen (artikel 2.2). Genomförande i svensk rätt De ovan redovisade reglerna i försäkringsdistributionsdirektivet mot- svarar i huvudsak regler som finns i MiFID II (artikel 23). De reglerna har i svensk rätt genomförts i bestämmelser i lagen om värdepappers- marknaden (9 kap. 9 §). På motsvarande sätt bör reglerna om identifie- ring och hantering av intressekonflikter i försäkringsdistributionsdirek- tivet genomföras i bestämmelser i den nya lagen om försäkringsdistri- bution (se avsnitt 11.3.1 om enhetliga bestämmelser i de båda lagarna). Som anges ovan innebär de åtgärder som löpande ska vidtas i verk- samheten att de aktörer som distribuerar försäkringsbaserade investe- ringsprodukter ska identifiera samt informera om de eventuella intresse- konflikter som uppstått i verksamheten, trots de system som införts för att förebygga och förhindra uppkomsten av desamma (artikel 28.1 i försäkringsdistributionsdirektivet). Om intressekonflikter identifieras förefaller det emellertid enligt regeringens uppfattning naturligt att försäkringsdistributören i första hand förhindrar att dessa riskerar att skada kundernas intressen. Det innebär dock en skyldighet som inte uttryckligen framgår av ordalydelsen i direktivet (artikel 28.2), men däremot av den delegerade förordningen (artikel 6.1 i förordningen). 2017/18:216 motsvaras även av vad som gäller enligt den ovan nämnda bestämmelsen i lagen om värdepappersmarknaden. Det bör därför på motsvarande sätt gälla att först om de åtgärderna inte räcker till för att förhindra riskerna för att kundernas intressen skadas, bör kunden som en sista utväg klart och tydligt informeras om de identifierade intressekonflikternas allmänna karaktär eller ursprung (se även artikel 6 i den delegerade förordningen). Regeringen anser att kretsen av personer som ska tas med i bedöm- ningen avseende intressekonflikter bör vara vid. Det finns inte någon anledning att vissa personer inte skulle omfattas, om deras intressen kan riskera att hamna i konflikt med kundens. I direktivet används uttrycket ”koppling […] genom kontroll”, vilket skulle kunna leda till oklarheter i det avseendet (artikel 28.1). Det kan dock konstateras att även sådana personer bör omfattas (se även artikel 2.1 i den delegerade förordningen). När det gäller Svensk Försäkrings synpunkter gör regeringen samma bedömning som i fråga om motsvarande synpunkter beträffande förslaget i avsnitt 11.3.1. I övrigt hänvisas till de överväganden som regeringen gjorde med anledning av genomförandet i svensk rätt av MiFID II (prop. 2016/17:162 s. 413–418). Information till kunder om Regeringens förslag: Kunder ska innan ett avtal ingås förses med lämplig och lättbegriplig information avseende försäkrings- distributionen och de försäkringsbaserade investeringsprodukterna. Informationen ska bl.a. omfatta lämplig information avseende alla kostnader och tillhörande avgifter. Informationen ska även ge kunden rimliga möjligheter att förstå arten av och vilka risker som är förknippade med den försäkrings- distribution och de försäkringsbaserade investeringsprodukter som När rådgivning tillhandahålls ska informationen till kunden omfatta närmare information om på vilka grunder rådgivningen lämnas. Om information inte tillhandahålls enligt ovan ska även marknads- Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att i promemorian föreslås inte att även marknadsföringslagen ska tillämpas. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. påpekar att enligt för- slaget ska det i den nya lagen om försäkringsdistribution finnas särskilda bestämmelser om information vid distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter, bl.a. om förköpsinformation. I förslaget finns även bestämmelser om information som ska ges när en produkt marknadsförs och information om kostnader och avgifter. marknadsföringslagen emellertid inte tillämpas om sådan information Det innebär att den informationsgivningen inte kommer att Prop. 2017/18:216 omfattas av tillsyn. skulle vara lämpligt att det även är marknadsrättsligt sanktionerat att inte lämna sådan information som enligt förslaget ska lämnas vid distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter. Svensk Försäkring konstaterar att i promemorian hänvisas när det gäller den information som ska lämnas till kund vid distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter till hur det föreslås att motsvarande regler i MiFID II ska genomföras i svensk rätt. Svensk Försäkring anser dock att det föreligger stora skillnader mellan reglerna om information i MiFID (särskilt när det gäller de rättsakter som kommis- sionen har antagit och riktlinjer från Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, ) och dem i försäkringsdistributions- direktivet. När det gäller det sistnämnda direktivet har inte heller kommissionen några möjligheter att anta delegerade rättsakter. Enligt Svensk Försäkring är det viktigt att information ska kunna lämnas till kund enligt regelverket för försäkringsdistribution även vid distribution av fondförsäkring som inte tillhandahålls i samband med investerings- tjänster. Svensk Försäkring hänvisar vidare till de problem som är för- enade med promemorians förslag om att viss distribution av försäkring ska regleras enligt bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden. Skälen för regeringens förslag Enligt försäkringsdistributionsdirektivet ska en försäkringsförmedlare eller ett försäkringsföretag som utför distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter innan ett avtal ingås tillhandahålla kunder lämplig information avseende distributionen av försäkringsbaserade investeringsprodukter samt avseende alla kostnader och tillhörande av- gifter (skäl 42 och artikel 29.1 första stycket). Informationen ska åtminstone omfatta följande. –När rådgivning lämnas, huruvida försäkringsförmedlaren eller försäkringsföretaget kommer att ge kunden en regelbunden bedömning av lämpligheten hos den försäkringsbaserade investeringsprodukten som det rekommenderar den kunden. –När det gäller information om försäkringsbaserade investerings- produkter och föreslagna placeringsstrategier, lämplig vägledning om och varningar för de risker som är förknippade med investeringar i de försäkringsbaserade investeringsprodukterna eller särskilda föreslagna placeringsstrategier. –När det gäller informationen om samtliga kostnader och tillhörande avgifter som ska lämnas, information om distributionen av den försäk- ringsbaserade investeringsprodukten, inbegripet eventuell kostnad för rådgivning, kostnaden för den försäkringsbaserade investeringsprodukt som rekommenderas eller marknadsförs till kunden och information om hur kunden får betala för den, inbegripet eventuella tredjeparts- betalningar. Informationen om alla kostnader och avgifter, inbegripet kostnader och avgifter som har samband med distributionen av den försäkringsbaserade investeringsprodukten, som inte orsakas av förekomsten av under- liggande marknadsrisk, ska räknas samman så att kunden kan förstå den totala kostnaden liksom den kumulativa verkan på investeringens avkast- ning, och när kunden så begär, ska en uppdelning av kostnaderna och avgifterna per post ges. Sådan information ska i förekommande fall ges till kunden regelbundet, och åtminstone , under investeringens hela livscykel (artikel 29.1 andra stycket). Information ska tillhandahållas i begriplig form på ett sådant sätt att kunder har rimlig möjlighet att förstå arten av och den risk som är för- knippad med den försäkringsbaserade investeringsprodukt som erbjuds och därigenom är väl informerade inför investeringsbeslutet (artikel 29.1 tredje stycket). Den delegerade förordningen innehåller inte några bestämmelser när det gäller information avseende försäkringsdistributionen och de försäkrings- baserade investeringsprodukterna. Genomförande i svensk rätt De ovan redovisade reglerna i försäkringsdistributionsdirektivet mot- svarar i huvudsak regler som finns i MiFID II (artikel 24.4). De reglerna har i svensk rätt genomförs i bestämmelser i lagen om värdepappers- marknaden (9 kap. 14, 15 och 17 §§). På motsvarande sätt bör reglerna om information i försäkringsdistributionsdirektivet genomföras i bestäm- melser i den nya lagen om försäkringsdistribution (se avsnitt 11.3.1 om enhetliga bestämmelser i de båda lagarna). De krav på transparens som reglerna ger uttryck för är av central betydelse för kundskyddet. De bedöms dock inte ensamt kunna åtgärda de problem som finns på marknaden för försäkringsdistribution (se avsnitt 11.5). Den ståndpunkten bör ses i ljuset av att kunder ofta har en begränsad kunskapsnivå när det gäller de ifrågavarande tjänsterna och produkterna. Välinformerade kunder är emellertid en förutsättning för att i allmänhet öka medvetenheten och på så sätt minska försäkrings- distributörers kunskapsöverläge, vilket i förlängningen bedöms bidra till att minska förekomsten av olämplig försäkringsdistribution. Tillsammans med de andra krav och begränsningar som föreslås innebär detta en betydande höjning när det gäller kundskydd. Förslaget innebär att det ska gälla ett krav på att försäkrings- distributören ska förse kunden med lämplig och lättbegriplig information. Det innebär att en försäkringsdistributör, för att uppfylla det kravet, bör anpassa informationen med hänsyn tagen till den aktuella typen av försäkringsdistribution och de försäkringsbaserade investeringsprodukter som distribueras. Om de tjänster och produkter som tillhandahålls är av komplicerat slag medför det att högre krav bör ställs på informationen. Detta gäller särskilt i förhållande till avancerade investeringsalternativ och komplicerade strukturer avseende kostnader och avgifter. När det gäller försäkringsbaserade investeringsprodukter som säljs direkt av ett försäkringsföretag torde företaget i de allra flesta fall ha till- gång till samtliga uppgifter som behövs för att kunna sammanställa informationen. Vid försäljning genom en försäkringsförmedlare behöver förmedlaren däremot ofta få viss information avseende t.ex. under- liggande kostnader och avgifter från försäkringsföretaget som ska ingå Prop. 2017/18:216 försäkringsavtalet med försäkringstagaren, för att kunna uppfylla informationskraven i förhållande till kunden. Information om en försäkringsbaserad investeringsprodukt torde i hög utsträckning framgå av det produktfaktablad som den som utvecklar en sådan produkt ska upprätta enligt Priip-förordningen. Enligt den förord- ningen ska den som säljer eller ger råd om en försäkringsbaserad investeringsprodukt lämna ett sådant produktfaktablad till kunden. framför att det inte bara näringsrättsligt utan även marknadsrättsligt bör kunna sanktioneras om någon inte fullgör sina skyldigheter när det gäller att lämna den nu aktuella informationen. Regeringen instämmer med att detsamma bör gälla för de nu aktuella bestämmelserna om information i den nya lagen om försäkringsdistribution som enligt förslaget i denna proposition ska gälla för övriga bestämmelser om information i den lagen (se avsnitt 10.12). Det innebär att även marknadsföringslagen bör tillämpas om sådan information inte tillhandahålls, med undantag av bestämmelserna om marknadsstörningsavgift. Svensk Försäkring ifrågasätter den hänvisning som görs i promemorian till om hur motsvarande regler om information i MiFID II har genomförts i svensk rätt. Enligt Svensk Försäkring är det viktigt att information ska kunna lämnas till kund enligt regelverket för försäkringsdistribution även vid distribution av fondförsäkring som inte sker i samband med investe- ringstjänster. Regeringen anser att det i sammanhanget först finns anled- ning att poängtera värdet av enhetliga bestämmelser i den nya lagen om försäkringsdistribution och lagen om värdepappersmarknaden (se avsnitt 11.3.1 om enhetliga bestämmelser i de båda lagarna). Enligt förslaget i denna proposition ska, utöver de krav som anges uttryckligen i den nya lagen om försäkringsdistribution, regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om vad en försäkrings- distributör ska iaktta för att uppfylla kraven avseende information till kunder (se avsnitt 11.8). I propositionen görs emellertid, till skillnad från i promemorian, bedömningen att distribution som innebär att tjänster som motsvarar investeringstjänster som utförs när det gäller försäkrings- baserade investeringsprodukter och vissa pensionsförsäkringar ska anses som försäkringsdistribution (se avsnitten 6.3 och 6.4). Det innebär att det är den nya lagen om försäkringsdistribution och inte lagen om värde- pappersmarknaden som ska gälla för sådan distribution och att den nu aktuella informationen ska lämnas till en kund enligt den nya lagen. I övrigt hänvisas till de överväganden som regeringen gjorde med anledning av genomförandet i svensk rätt av MiFID II (prop. 2016/17:162 s. 364–369). 2017/18:216 11.5 Begränsningar och förbud avseende ersättningar till eller från tredjepart Regeringens förslag: En försäkringsdistributör ska i samband med distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter bara få erbjuda eller ta emot ersättning från någon annan än kunden om ersättningen inte har någon negativ inverkan på distributionstjänsten eller försäkringsprodukten och den inte försämrar förutsättningarna att uppfylla skyldigheterna att agera hederligt, rättvist och professionellt i enlighet med kundens bästa intresse. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att det är viktigt att de regler som specifikt gäller för distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter utformas på ett konsekvent sätt med de rörelse- regler som föreslås i den nya lagen om försäkringsdistribution. Konsu- mentverket tar som exempel upp skillnader när det gäller utformningen av bestämmelser om ersättning. Enligt bör kraven när det gäller specifikt försäkringsbaserade investeringsprodukter inte ställas lägre än enligt de generella rörelseregler som enligt förslaget ska gälla för verksamheten. anser att det är mycket angeläget att det görs en utvärdering i särskild ordning av behovet av ytterligare regle- ring mot skadliga ersättningsformer. anser att det är angeläget att regler om tredje- partsersättningar utformas på ett enhetligt sätt. Förslaget innebär att tredjepartsersättningen inte får ha någon negativ inverkan på kvaliteten på tjänsten. I MiFID II ställs det i stället krav på att ersättningar ska höja kvaliteten på tjänsten för att vara tillåtna. Det senare innebär enligt föreningen att reglerna kräver att intressegemenskap uppnås mellan distributören och kunden, dvs. att kunden liksom distributören ska få någon extra som ett resultat av ersättningen.