prop · H503100 · 2018-04-16 00:00:00 — Det har haft en något dämpande effekt på den ökade inkomstsprid- ningen. Tabell 2.3 Olika inkomstslags bidrag till Gini-koefficienten -0,021 -0,006 -0,014 -0,028 -0,030 -0,015 -0,144 -0,108 -0,010 -0,036 -0,027 -0,004 -0,022 -0,018 Skatt på räntor och utdelningar -0,006 -0,014 -0,009 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995 och Statistiskt analysregister () 2016. Metoden beskrivs närmare i bilaga till Fördelningspolitisk redogörelse på . Källor: och egna beräkningar. Övriga skatter (dvs. exklusive kapitalinkomst- skatt) har däremot bidragit till de ökade inkomst- skillnaderna 1995–2016. ökade skatternas utjämnande effekt, bl.a. genom införandet av den s.k. värnskatten och egenavgifterna i pensionssystemet. har inkomstskatternas utjämnande ef- fekt minskat till följd av bl.a. kompensationen för egenavgiften , det successiva införandet av jobbskatteavdraget samt avskaffandet av fastighets- och förmögenhets- skatten. Att skatterna bidrar mindre till utjäm- ningen 2016 än 1995 beror på att skatternas stor- lek i relation till disponibel inkomst har minskat. Skatternas koncentration till hög- respektive låg- inkomsttagare är däremot i stort sett oförändrad sett över hela perioden. De sammanlagda transfereringarnas bidrag till Gini-koefficienten har legat på en låg nivå och har minskat något. 2017/18:100 Bilaga 2 noteras att det handlar om ett stort antal olikart- ade transfereringar. De skattepliktiga transfere- ringarna (t.ex. pensioner och, arbetslöshetsersätt- ning) är relativt jämnt fördelade mellan personer med högre respektive lägre disponibla inkomster men ger ett visst bidrag till inkomstspridningen. De har dock blivit något mindre koncen- trerade till personer med högre inkomster, sam- tidigt som deras andel av de disponibla inkom- sterna har minskat. Totalt sett har deras bidrag till inkomstspridningen därför minskat. De skatte- fria transfereringarna (t.ex. bostadsbidrag och ekonomiskt bistånd) är starkt koncentrerade till de lägre inkomstskikten, men de bidrog mindre till inkomstutjämningen än 1995. Skillnaderna har ökat både inom och mellan olika befolkningsgrupper Ett tredje sätt att analysera den ökade inkomst- spridningen är att studera hur inkomstrelationer- na har förändrats inom och mellan olika befolk- ningsgrupper när individer grupperas efter andra karaktäristika än inkomstnivån, t.ex. efter hus- hållssammansättning. Spridningen kommer att vara större inom vissa grupper än i andra. Det kommer också att finnas systematiska skillnader i medelinkomst mellan grupperna – skillnader som t.ex. kan bero på att åldersstrukturen, arbets- marknadsanknytningen eller andra faktorer som varierar mellan grupper. Dessa inkomstskillnader inom och mellan grupper kommer tillsammans med gruppernas relativa storlek att bestämma den samlade fördelningens utseende. Om skillnad- erna mellan och/eller inom grupperna ökar kom- mer också den totala inkomstspridningen att öka. För att undersöka i vilken utsträckningen den samlade ökningen i inkomstspridningen kan hän- föras till förändringar i inkomstspridningen mel- lan och inom olika grupper har befolkningen ord- nats i grupper utifrån fyra olika indelningsgrun- der: 1) ålder, kön och familjetyp, 2) arbetsmark- nadsstatus, 3) kommungrupp och 4) vistelsetid i . Inom var och en av de fyra kategorierna är grupperna ömsesidigt uteslutande. Totalt stu- deras 32 (delvis överlappande) grupper. En ut- förlig redovisning finns i tabell a.2 i tabellbilagan. På ett övergripande plan går det att identifiera två tydliga utvecklingstrender. För det första har inkomstspridningen, mätt med Gini-koefficien- ten, ökat inom i stort sett samtliga grupper. För det andra har skillnaderna i genomsnittlig ekono- misk standard ökat mellan grupper med relativt låg respektive relativt hög ekonomisk standard. Den ekonomiska standarden ökade visserligen för alla grupper 1995–2016, men för de flesta med förhållandevis låg ekonomisk standard, t.ex. en- samstående föräldrar, personer med ekonomiskt bistånd och utrikes födda, ökade inkomsterna långsammare än för befolkningen som helhet. För dessa ökade därför det relativa avståndet till medelvärdet i den totala inkomstfördelningen (se diagram 2.5). För grupper med relativt hög eko- nomisk standard, t.ex. heltidsarbetande, samman- boende utan barn och personer som bor i stor- städer, ökade i stället inkomsterna i de flesta fall snabbare än för befolkningen som helhet. Diagram 2.5 Relativ ekonomisk standard för olika grupper Relativ ekonomisk standard 1995 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995 och Statistiskt analysregister () 2016. Grupperna i tabell a.2 representeras av en punkt i diagrammet. Den relativa ekono- miska standarden för en viss grupp definieras som kvoten mellan medelinkomsten för gruppen och medelinkomsten för befolkningen som helhet. Denna kvot multiplice- ras med 100 för att uttrycka relationen i procent. Källor: och egna beräkningar. För att undersöka hur stor del av den ökade inkomstspridningen 1995–2016 som förklaras av ökade skillnader inom grupper respektive mellan grupper krävs ett mått på den totala spridningen som kan delas upp på detta sätt. Ett sådant mått är mean log deviation (MLD). Med detta mått kan den totala spridningen uttryckas som sum- man av spridning inom respektive mellan grup- per.4 4 Inomgruppsspridningens bidrag till den totala spridningen är en vägd summa av spridningen inom varje grupp, där vikten utgörs av gruppens be- folkningsandel. Mellangruppsspridningen fångar den spridning som skulle råda om varje individ hade sin respektive grupps exakta medelinkomst. Analysen har också utförts med två andra välkända spridningsmått, Theils index och kvadraten av variationskoefficienten. Alla väsentliga slutsatser förblir dock desamma med dessa mått. Givet de gruppindelningar som gjorts är inom- gruppsspridningen den klart dominerande kom- ponenten (se tabell 2.4). Både inom- och mel- langruppsspridningen har visserligen ökat , och båda har således bidragit till den ökade totala inkomstspridningen. Mellangruppssprid- ningens relativa betydelse har ökat något när individer sorteras efter kommungruppstillhörig- het eller vistelsetid och minskat när sorteringen sker efter kön, ålder och familjetyp eller arbets- marknadsstatus. Den övergripande slutsatsen är dock att ökade skillnader mellan grupper (t.ex. stad/landsbygd, ensamstående/sammanboende, äldre/yngre, kvinnor/män, inrikes/utrikes födda etc.) är av mindre betydelse för den ökade in- komstspridningen . Ökning- en står i stället främst att finna i ökade skillnader inom var och en av de studerade grupperna. Tabell 2.4 Uppdelning av inkomstspridningen på inom- och Mean log deviation*1000. Kön, ålder och familjetyp Anm.: Se tabell a.2 i tabellbilagan för en beskrivning av de grupper som analysen baseras på. Metoden förutsätter att de grupper som urskiljs täcker hela befolk- ningen och att de är ömsesidigt uteslutande. Det är därför endast möjligt att be- räkna inom- resp. mellangruppsspridningen för en indelningsgrund i taget. För en närmare beskrivning av metoden, se bilaga till Fördelningspolitisk redogörelse på . Källor: och egna beräkningar. 5 Om inkomsterna mäts exklusive kapitalvinster, och om individer också rangordnas efter inkomst exklusive kapitalvinster, ändras inte den över- gripande profilen i diagram 3.1. Avståndet mellan den yttersta toppen och grupperna strax under har ökat , men toppen har inte dragit ifrån 2017/18:100 Bilaga 2 3Inkomster i toppen av inkomst- fördelningen Toppinkomsterna har dragit ifrån, men de årsvisa variationerna är stora I avsnitt 2 visades att den ekonomiska standarden har ökat avsevärt snabbare i den översta delen än i resten av inkomstfördelningen. Avståndet mellan den yttersta toppen och percentil- grupperna strax under toppen har ökat successivt (se diagram 3.1). Inkomsterna allra högst upp i inkomstfördelningen varierar dock mer mellan olika år än inkomster längre ner i fördelningen. Detta beror i hög utsträckning på att personer med höga inkomster från kapitalvinster tenderar att hamna högt upp i inkomstfördelningen och på att de samlade kapitalvinsterna varierar förhållandevis mycket mellan olika år till följd av bl.a. utvecklingen på aktie- och bostadsmarknaden. var de samlade kapitalvinsterna avsevärt högre än intilliggande år. Därför ökade topprocentens inkomster relativt kraftigt, vilket syns som toppar i kurvan för p100 i diagram 3.1.5 Diagram 3.1 Ekonomisk standard i den översta tiondelen av inkomstfördelningen Genomsnittlig ekonomisk standard (kronor, priser) Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2016. Källor: och egna beräkningar. Den ökade inkomstspridningen 1995–2016 illu- streras också av förändringen i olika gruppers an- delar av de totala inkomsterna. Den översta tion- delen av inkomstfördelningen förfogade 1995 av de samlade inkomsterna. lika mycket och inkomsterna uppvisar inte lika stora variationer mellan olika år. 2017/18:100 Bilaga 2 2016 hade denna andel ökat till (se diagram 3.2). Merparten av ökningen förklaras av en ökad inkomstandel för den översta procenten av fördelningen. För övriga i den översta tion- delen har inkomstandelarna i stort sett legat på en nivå, eller endast ökat svagt. Diagram 3.2 Inkomstandelar i den översta tiondelen av inkomstfördelningen 95 96 97 98 99 00 01 02 03 04 05 06 07 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2016. Källor: och egna beräkningar. Kapitalinkomsterna har ökat i betydelse för toppinkomsttagarna I avsnitt 2 visades kortfattat att inkomststruktu- ren, dvs. inkomsternas sammansättning, ser olika ut i olika delar av inkomstfördelningen. I de nedre nio tiondelarna av fördelningen (p1–p90) är inkomsterna från kapital mycket små (se diagram 3.3). I denna del av fördelningen har kapital- inkomstandelen, dvs. kapitalinkomsternas andel av totala bruttoinkomster, legat stabilt 1995–2016. Det går inte heller att ur- skilja någon tydlig trend i kapitalets olika del- komponenter; kapitalvinsternas andel av totala kapitalinkomster varierar något mellan olika år, men har i genomsnitt utgjort ungefär en tredjedel av gruppens kapitalinkomster. Merparten av kapi- talinkomsterna, ca två tredjedelar, har i stället ut- gjorts av räntor och utdelningar. Inom olika delar av den översta tiondelen i för- delningen finns betydande skillnader i olika in- komstslags nivåer och trender. För de lägsta nio tiondelarna (p91–p99) har kapitalinkomstandelen ökat från 1995–2016 (se diagram 3.4). Arbetsinkomsterna är dock fortfarande den klart dominerande inkomstkällan i denna del av fördelningen. Inte heller här går det att urskilja någon tydlig förskjutning mellan kapitalets olika delkomponenter; kapitalvinsternas andel av totala kapitalinkomster varierar mellan olika år, men har i genomsnitt utgjort av gruppens samlade kapitalinkomster. Diagram 3.3 Bruttoinkomstens sammansättning för de nedre nio tiondelarna (p1–p90) av inkomstfördelningen Genomsnittlig bruttoinkomst (kronor, priser) 95 96 97 98 99 00 01 02 03 04 05 06 07 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2016. Med arbetsinkomster avses inkomster från tjänst och närings- verksamhet. Diagrammet visar genomsnittlig bruttoinkomst av respektive inkomstslag för individer som är eller äldre. Källor: och egna beräkningar. Diagram 3.4 Bruttoinkomstens sammansättning för den översta tiondelen exkl. topprocenten (p91–p99) Genomsnittlig bruttoinkomst (kronor, priser) 95 96 97 98 99 00 01 02 03 04 05 06 07 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2016. Källor: och egna beräkningar. För den översta procenten (p100) har inkomst- strukturen förändrats mer påtagligt än i övriga de- lar av fördelningen (se diagram 3.5). har förvärvsinkomster gått ifrån att vara topprocentens största inkomstkälla till att bli mindre än såväl kapitalvinster som övriga kapi- talinkomster. Topprocentens samlade förvärvs- inkomster ökade , medan de samlade kapitalinkomsterna ökade med . Kapitalinkomsternas andel i toppro- centen ökade därmed från 1995–2016. Kapitalvinster utgör huvuddelen av topprocentens kapitalinkomster. Övriga kapital- inkomster har dock ökat i betydelse de senaste 10–15 åren, och särskilt gäller detta inkomster från utdelningar i s.k. fåmansbolag som har ökat Till viss del kan denna utveckling sannolikt kopplas till de gynnsammare skatteregler för fåmansbolag som infördes och som bl.a. innebar att gränsen för hur mycket som får tas ut i form av utdelning höjdes. Diagram 3.5 Bruttoinkomstens sammansättning för topp- procenten (p100) Genomsnittlig bruttoinkomst (kronor, priser) 95 96 97 98 99 00 01 02 03 04 05 06 07 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2016. Källor: och egna beräkningar. Vinsterna från bostadsförsäljningar är stora och tillfaller relativt få personer uppgick hushållens totala kapitalinkom- ster till , eller ca 50 000 kro- nor i genomsnitt per vuxen i befolkningen (se tabell 3.1 och diagram 3.6). Kapitalvinster6 var det dominerande kapitalinkomstslaget. De stod för av de samlade kapitalinkomsterna. av vinsterna kom från fastig- hetsrelaterade transaktioner, medan resterande del kom från avyttringar av finansiella instrument. Eftersom fastigheter omsätts i lägre takt än värde- papper redovisar betydligt färre personer kapital- vinster från fastigheter än från finansiella instru- ment. gjorde ca 250 000 personer kapi- talvinster från fastighetsaffärer, medan ca 1,2 mil- joner personer gjorde finansiella kapitalvinster. Övriga kapitalinkomster består av olika typer av ränte- och utdelningsinkomster. Räntor och utdelningar stod 2016 för av de samlade kapitalinkomsterna. Av dessa var utdel- ningsinkomster det dominerande inkomstslaget. Utdelningsinkomster har uppvisat en trendmäs- sig ökning , vilket i huvudsak 6 Med kapitalvinster avses nettot av kapitalvinster och kapitalförluster. 2017/18:100 Bilaga 2 kan kopplas till ökade utdelningar i fåmansbolag. kom två tredjedelar av de totala utdel- ningsinkomsterna från utdelningar i fåmansbolag. var andelen knappt en tredjedel. Tabell 3.1 Kapitalinkomster i befolkningen 2016 (miljarder kronor) >0 (1000-tal per- Anm.: Belopp i kronor är uttryckta priser. I beräkningsunderlaget ingår den vuxna befolkningen eller äldre. Ränteinkomster inkluderar bl.a. bank- ränta, schablonintäkt på investeringssparkonto och intäkt vid uthyrning av privatbostad. Källor: och egna beräkningar. Diagram 3.6 Kapitalinkomsternas sammansättning 2016 Medelinkomst (kronor, priser) Källor: och egna beräkningar. Kvinnor har i genomsnitt hälften så stora kapital- inkomster som män Kapitalinkomster är ungefär lika vanligt före- kommande bland kvinnor som bland män. av alla vuxna kvinnor och män redo- visade 2016 någon form av inkomst från kapital. Kapitalinkomsten var dock i genomsnitt betyd- ligt lägre för kvinnor () än för män 2017/18:100 Bilaga 2 Det finns också stora skillnader i sammansättningen av kvinnors och mäns kapi- talinkomster. stod kapitalvinster kopp- lade till bostadsförsäljningar (reala tillgångar) för av kvinnors samlade kapital- inkomster. För män var motsvarande andel end- ast . För utdelningar i fåmansbolag är förhållandet det omvända. För kvinnor utgör detta inkomstslag ca en tiondel av de samlade kapitalinkomsterna. För män står de för ca en fjärdedel av de samlade kapitalinkomsterna. Mer än hälften av kapitalinkomsterna tillföll topprocenten De samlade kapitalinkomsterna är skevt fördela- de, och en stor del går till hushåll i den yttersta toppen av inkomstfördelningen (se tabell 3.2). tillföll av de totala kapitalin- komsterna den hundradel av befolkningen som hade högst ekonomisk standard. Finansiella kapi- talvinster och utdelningar i fåmansbolag är de inkomstslag som är mest koncentrerade till den yttersta toppen av inkomstfördelningen. Tabell 3.2 De olika kapitalinkomstslagens fördelning på inkomstgrupper 2016 Anm.: Tabellen visar hur de olika inkomstslagen fördelas på olika inkomstgrup- per. Varje rad summerar därför till (avvikelser kan dock förekomma till följd av avrundningar). Källor: och egna beräkningar. av de samlade kapitalinkom- sterna tillföll 2016 de nedre nio tiondelarna av in- komstfördelningen. Ränteinkomster och övriga aktieutdelningar går i högre grad än kapitalvinster och utdelningar i fåmansbolag till personer som inte befinner sig i den översta tiondelen av in- komstfördelningen. Det är inte samma personer som befinner sig i topprocenten under olika år De inkomstskillnader som observeras ett visst år beror till viss del på att individers årsinkomster varierar till följd av tillfälliga händelser. Det kan t.ex. handla om arbetslöshet, sjukdom eller en bostadsförsäljning som realiserar en stor kapital- vinst och ger en kraftig inkomstökning ett spe- cifikt år. Skillnader i årsinkomster har dock även sin grund i mer varaktiga skillnader i ekonomiska resurser som inte jämnas ut över tiden.7 I detta avsnitt undersöks i vilken utsträckning de individer som tillhör topprocenten ett visst år är varaktiga eller mer temporära toppinkomsttag- are.8 Individer som observeras tillhöra toppro- centen ett visst år sorteras in i tre olika grupper beroende på var de befann sig före och efter observationsåret: –Individer är varaktiga toppinkomsttagare om de också tillhör topprocenten minst fyra av de sex intilliggande åren. –Individer är tillfälliga toppinkomsttagare om de inte tillhör topprocenten något av de sex intilliggande åren. –Individer tillhör övriga toppinkomsttagare om de varken är varaktiga eller tillfälliga. Eftersom 2016 är senaste tillgängliga utfallsår, och analysen utnyttjar uppgifter om in- komster , blir 2013 det sista möjliga analysåret i detta avsnitt. Resultaten visar att det finns en viss rörlighet i topprocenten (se diagram 3.7). Andelen varaktiga toppinkomsttagare sjönk under den senare delen av , men har sedan ökat och utgjorde ca en tredjedel av topprocenten. Andelen personer som endast tillhör topprocenten det aktuella året, men inte något intilliggande år, ut- gör också en betydande del av topprocenten. De tillfälliga toppinkomsttagarnas andel ökade under den senare delen av , och andelen har 7 Inkomströrlighet, och särskilt den relativa betydelsen av tillfälliga resp. mer långsiktiga inkomstskillnader, har analyserats i flera tidigare fördel- ningspolitiska redogörelser; se t.ex. avsnitt 4 fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2013/14:100 bilaga 2). 8 En sådan analys av inkomströrligheten kräver att individers inkomster kan följas under flera perioder. I detta avsnitt utnyttjas därför longitudinella s.k. LINDA-databas. Databasen beskrivs mer i detalj i bilaga till Fördelnings- politisk redogörelse på . Res- terande del av topprocenten, dvs. personer som tillhör toppen det aktuella året och även något eller några enstaka intilliggande år, har minskat kontinuerligt och utgjorde knappt tre tiondelar av den översta procenten. Diagram 3.7 Andel varaktiga, tillfälliga resp. övriga topp- inkomsttagare Anm.: Longitudinell Individdatabas () 1992–2016. Källor: och egna beräkningar. Både de varaktiga och de tillfälliga toppinkomst- tagarnas sammansättning skiljer sig från befolk- ningen i stort men på olika sätt (se tabell 3.3). 2017/18:100 Bilaga 2 Tabell 3.3 Olika gruppers över- resp. underrepresentation i topprocenten 2013 0–19 år 20–29 år 30–49 år 50–64 år Lever i hushåll där kapital- inkomst är största inkomstslag Lever i hushåll där kapitalvinst Lever i hushåll där ränta/utdel- ning är största inkomstslag Anm.: Med över- resp. underrepresentation avses att gruppens relativa storlek i är större resp. mindre än gruppens andel av befolkningen som helhet. Källor: och egna beräkningar. För varaktiga toppinkomsttagare är räntor och utdelningar den viktigaste kapitalinkomsten Män, svenskfödda och personer är i varierande grad överrepresenterade bland de var- aktiga toppinkomsttagarna. Personer i åldern 50– är särskilt överrepresenterade. Personer som lever i hushåll där någon typ av kapitalinkomst utgör den främsta inkomstkällan är tydligt överrepresenterade både bland de var- aktiga och de tillfälliga toppinkomsttagarna. Ut- märkande för de varaktiga toppinkomsttagarna är dock att räntor och utdelningar utgör den viktig- aste kapitalinkomsten. De är i mycket liten ut- sträckning beroende av kapitalvinster för att till- höra topprocenten. Om befolkningen i stället hade rangordnats efter inkomster exklusive kapi- talvinster hade av de varaktiga toppin- komsttagarna 2013 tillhört topprocenten, och hade tillhört de översta (se diagram 3.8). 2017/18:100 Bilaga 2 Diagram 3.8 Toppinkomsttagarnas position i inkomstfördel- ningen 2013 när inkomsterna mäts exklusive kapitalvinster Anm.: Longitudinell Individdatabas () 1992–2016. Källor: och egna beräkningar. Äldre är överrepresenterade bland tillfälliga toppinkomsttagare Bland de tillfälliga toppinkomsttagarna är perso- ner eller äldre kraftigt överrepresenterade utgjorde de av gruppen De tillfälliga toppinkomsttagarna återfanns i olika delar av inkomstfördelningen åren strax före och strax efter 2013 (se diagram 3.9). En klar majori- tet, , tillhörde dock den övre halvan av inkomstfördelningen, och ca 40 pro- cent tillhörde den översta tiondelen av fördel- ningen. Många av de tillfälliga toppinkomsttagarna till- hör topprocenten till följd av att de har haft till- fälligt höga kapitalvinster det aktuella året (t.ex. pensionärer som säljer sina hus och realiserar värdeökningar som ackumulerats ). hade endast av de till- fälliga toppinkomsttagarna tillhört topprocenten om befolkningen hade rangordnats efter inkom- ster exklusive kapitalvinster (se diagram 3.8 ovan). Diagram 3.10 bekräftar bilden av kapital- vinsternas betydelse för de temporära toppin- komsttagarna. Både åren strax före och strax efter 2013 utgjorde kapitalvinster av grup- pens samlade bruttoinkomster. det år de observerades tillhöra topprocenten, steg kapitalvinsternas andel av gruppens samlade brut- toinkomster till . Diagram 3.9 tillfälliga toppinkomsttagares position i inkomstfördelningen intilliggande år Anm.: Longitudinell Individdatabas () 1992–2016. visas inte i diagrammet, eftersom alla individer detta år tillhörde p100. Källor: och egna beräkningar. Diagram 3.10 tillfälliga toppinkomsttagares inkomststruktur 2013 och intilliggande år Anm.: Longitudinell Individdatabas () 1992–2016. Källor: och egna beräkningar. 4Inkomster i den nedre delen av inkomstfördelningen Inkomsterna har ökat långsammare i den nedre delen än i mitten av inkomstfördelningen I avsnitt 2 framgick att den ekonomiska stan- darden har ökat även i den nedre delen av in- komstfördelningen. Inkomsttillväxten har dock varit svagare i lägre inkomstlägen än i högre, vilket har ökat avståndet mellan mitten och fördelning- ens nedre del. hade exempelvis en genomsnittlig individ i den tionde percentilgrup- pen av medianinkomsttagarens eko- nomiska standard. hade denna andel sjunkit till (se tabell 2.1 ovan). Avståndet mellan mitten och den nedre delen av inkomstfördelningen har ökat gradvis sedan mitten av (se diagram 4.1). En viktig bidragande orsak till detta är att andelen individer som får sin huvudsakliga försörjning från olika typer av transfereringar är större i de lägre in- komstskikten än i de högre (se diagram 2.3 ovan). Transfereringarna är vanligtvis kopplade till pris- utvecklingen, eller justeras diskretionärt. Exem- pelvis förblir taket i arbetslöshetsförsäkringen nominellt oförändrat i avsaknad av politiska be- slut, men det har justerats sedan mit- ten av . Merparten av transfereringarna har vuxit något snabbare än prisutvecklingen se- dan mitten av men inte i takt med den genomsnittliga löneutvecklingen.9 Diagram 4.1 Inkomsttillväxt i den nedre delen av fördelningen 95 96 97 98 99 00 01 02 03 04 05 06 07 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2016. Källor: och egna beräkningar.