prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — Som har anförts i avsnitt 15.1 och 15.6 finner inte regeringen att överträdelser av kravet på förprövning dessutom ska vara straff- belagda. Det finns därför inte längre något behov av att, som i nuvarande 37 § andra stycket djurskyddslagen, undanta den som ålagts att betala avgift från ansvar för brott. 16Överklagande, ikraftträdande och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelse om överklagande av en regional djurförsöksetisk nämnds beslut i ett ärende om god- kännande av användning av djur i djurförsök, och om återkallelse av ett sådant godkännande, förs över till den nya lagen. Detsamma gäller bestämmelsen om överklagande av andra förvaltningsbeslut enligt lagen och om partsställningen vid överklagande av beslut som har meddelats av en officiell veterinär som förordnats enligt lagen om officiella veterinärer. Nuvarande bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om i vilka fall ett beslut ska gälla även om det överklagas, förs över till den nya lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslår att det i bestämmelsen om överklagande av en regional djurförsöksetisk nämnds beslut ska anges att beslutet får över- klagas av den sökande om beslutet gått denne emot. Utredningen föreslår inte att beslut som gäller Försvarsmakten ska överklagas till regeringen. Utredningen föreslår också att det ska anges att beslut enligt de föreskrif- ter som har meddelats med stöd av lagen och enligt de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen får överklagas. Remissinstanserna: , och samt Södra djurförsöksetiska nämnd anser att reglerna för vilka ärenden som kan överklagas och av vem, behöver klargöras. Dju- rens Rätt och Djurens jurister anser att djurskyddsorganisationer ska ges rätt att överklaga beslut om godkännande av användning av djur i djur- försök som gynnar den sökande. samt och anser att det alltid måste vara möjligt att överklaga ett beslut åtminstone en gång. Detta bör även gälla ärenden som har överlämnats till den centrala djur- försöksetiska nämnden. anser att den som söker om djurförsöksetiskt godkännande av rättssäkerhetsskäl bör kunna få sin sak prövad i domstol. Ridskolornas anser att omedelbar verkställighet end- ast ska användas när så är motiverat av akuta djurskyddsskäl. Enligt organisationen saknas vidare bärande skäl för att frågor rörande djur- skydd inte skulle kunna prövas av två instanser, dvs. i förvaltningsrätt och i kammarrätt. måste betraktas som en part och kan därför inte ses som en fristående första instans. Katthjälp anser att beslut om avlivning endast ska få verk- ställas innan beslutet har vunnit laga kraft om det finns uppenbara djur- skyddsmässiga skäl. Med uppenbara djurskyddsmässiga skäl avses, en- ligt organisationen, när djuret är utsatt för ett lidande som inte kan lindras med enklare insatser. Skälen för regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser om en cen- tral djurförsöksetisk nämnd i 21 b–21 e §§ djurskyddslagen och om överklagande av beslut från regionala djurförsöksetiska nämnder i 37 a § djurskyddslagen infördes genom en lagändring som trädde i kraft . Regeringen redogjorde i förarbetena för de bedömningar som ligger till grund för bestämmelserna (se prop. 2011/12:138, Skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål, s. 65–75). Regeringen ser inte något skäl att nu ändra bestämmelsen om överklagande av beslut av regionala djurförsöksetiska nämnder, som därför oförändrad bör över- föras till den nya lagen. I 38 § första stycket djurskyddslagen föreskrivs att en statlig förvalt- ningsmyndighets beslut i ett enskilt fall får, i andra fall än vad som sägs i 37 a §, överklagas till allmän förvaltningsdomstol, om det har meddelats enligt lagen, enligt de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen eller enligt de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen. I bestämmelsens andra och tredje stycken anges att detsamma gäller beslut som har med- delats av en officiell veterinär som förordnats enligt lagen (2009:1254) om officiella veterinärer samt att den myndighet som förordnat den offi- ciella veterinären ska föra det allmännas talan hos allmän förvaltnings- domstol. Därtill föreskrivs i fjärde och femte styckena att prövnings- tillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten och att andra beslut av en statlig förvaltningsmyndighet får överklagas till regeringen. Slutligen anges i femte stycket, enligt en lagändring som trädde i kraft den 1 okto- ber 2017, att beslut som gäller Försvarsmakten, trots första stycket, över- klagas till regeringen. Rörande skälen för lagändringen, se prop. 2016/17:144, Tillsyn och kontroll på hälso- och miljöområdet inom för- svaret, s. 43. Regeringen bemyndigas också enligt 39 § djurskyddslagen att meddela föreskrifter om i vilka fall ett beslut enligt lagen, enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen ska gälla även om det överklagas. Regeringen bedömer i likhet med utredningen att de nu gällande be- stämmelserna i 38 och 39 §§ i stora delar bör föras över till den nya lagen utan ändring i sak. Det bör dock, i enlighet med utredningens förslag, inte längre anges att andra beslut än sådana som avser enskilda fall får överklagas till regeringen. Ett beslut med generell räckvidd, dvs. beslut om föreskrifter, kan inte anses angå någon på ett sådant sätt att han eller hon har rätt att överklaga det (jfr 30 § myndighetsförordningen [2007:515]). Det finns därför inte behov av någon bestämmelse som anger att sådana överklaganden ska ske till regeringen. Det är inte heller nödvändigt att ange att bestämmelsen avser beslut i enskilda fall, eftersom det endast är sådana beslut som det finns möjlighet att över- klaga. Regeringen anser inte heller att det i bestämmelsen bör anges att beslut enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller EU- bestämmelser som lagen kompletterar får överklagas. Möjligheten att överklaga beslut enligt EU-bestämmelser följer av allmänna förvaltnings- rättsliga principer och av förvaltningslagen (2017:900) och behöver såle- des inte anges i den nya lagen. Frågor om överklagande av beslut enligt föreskrifter på lägre normhierarkisk nivå bör inte regleras i lagen (jfr t.ex. propositionen Ny lag om leksakers säkerhet, prop. 2010/11:65, s. 84). Det behöver enligt regeringens bedömning inte heller i bestämmelsen anges att det är statliga förvaltningsmyndigheters beslut som får överkla- gas utan det är tillräckligt att ange att beslut enligt lagen får överklagas. Med den omformuleringen behöver det inte längre särskilt anges att även beslut som har meddelats av en officiell veterinär som har förordnats enligt lagen om officiella veterinärer omfattas av rätten att överklaga. Däremot bör den nuvarande bestämmelsen om att den myndighet som har förordnat den officiella veterinären ska föra det allmännas talan hos allmän förvaltningsdomstol föras över till den nya lagen. De synpunkter som har framförts av Ridskolornas och Katthjälp om vilka beslut som bör få verkställas även om de överklagas får beaktas vid beredning av föreskrifter enligt det före- slagna bemyndigandet. Regeringens förslag: Den nya djurskyddslagen och de föreslagna följdändringarna i andra lagar ska träda i kraft då den nuvarande djurskyddslagen ska upphöra att gälla. bud och andra beslut som innan ikraftträdandet har meddelats med stöd av äldre bestämmelser ska dock fortsätta att gälla. enligt 9 kap. 1 § får, i de fall de förhållanden som ligger till grund för beslutet har inträffat före ikraftträdandet, beslutas endast om förutsätt- ningarna för djurförbud enligt den upphävda lagen är uppfyllda. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- Utredningen föreslår även en bestämmelse om att föreskrifter som gäller vid lagens ikraftträdande ska anses meddelade med stöd av mot- svarande bestämmelser i lagen. Däremot föreslår utredningen inte någon särskild övergångsregel för beslut om djurförbud. Remissinstanserna: Inte några remissinstanser har synpunkter på ut- redningens förslag i dessa delar. Skälen för regeringens förslag: Den nya lagen bör träda i kraft så snart som möjligt. Det är enligt regeringens bedömning inte nödvändigt att särskilt ange att föreskrifter som har meddelats med stöd av äldre bestämmelser ska anses beslutade med stöd av lagen. förtydligas att beslut som har meddelats med stöd av äldre bestämmelser alltjämt ska gälla. Detta gäller t.ex. beslut om djurförbud meddelade enligt nu gällande bestämmelser. I de fall omprövning av besluten begärs eller i övrigt ska ske ska dock de vid omprövningstillfället gällande be- De ändringar som regeringen föreslår i bestämmelsen om djurförbud innebär, så som har angetts i avsnitt 14.1, att djurförbud ska beslutas i delvis andra situationer . Ändringarna både ökar och in- skränker djurförbudens tillämpningsområde i jämförelse med dagens Regeringen anser inte att det är lämpligt att beslut om djurförbud meddelas med tillämpning av de nya bestämmelserna om beslutet grundas på omständigheter som har inträffat innan ikraftträdan- det av den nya bestämmelsen och som inte skulle ha kunnat ligga till grund för ett beslut om djurförbud enligt den då gällande bestämmelsen. Bestämmelsen om djurförbud bör alltså inte tillämpas retroaktivt till nackdel för den enskilde. Regeringen föreslår därför att det införs en särskild övergångsbestämmelse som klargör detta. Ny strafflagstiftning får inte ges retroaktiv verkan. Enligt 2 kap. 10 § regeringsformen får ingen dömas till straff eller annan brottspåföljd för en gärning som inte var belagd med straff när den begicks. heller dömas till svårare brottspåföljd för gärningen än den som var före- En motsvarande reglering finns i artikel 7 i Europakon- ventionen, som gäller som svensk lag. Om annan lag gäller när dom meddelas, ska enligt 5 § andra stycket lagen (1964:163) om införande av den lagen tillämpas om den leder till frihet från straff eller Bestämmelsen bör tillämpas analogiskt även inom spe- cialstraffrätten (se t.ex. NJA 1986 s 525). bestämmelser behövs därför inte för de föreslagna nya straffbestämmel- serna i djurskyddslagen. 17.1Följdändringar i andra lagar Regeringens förslag: Hänvisningarna till djurskyddslagen i lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård, lagen om djurskydds- kontrollregister och läkemedelslagen ändras. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen förslår inte ändringar i lagen (2009:619) om djur- skyddskontrollregister eller läkemedelslagen (2015:315). Remissinstanserna: Inte någon remissinstans yttrar sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Förslaget till ny djurskyddslag inne- bär att följdändringar måste göras i andra författningar som omnämner djurskyddslagen. I förhållande till lagrådsremissen bör även en följdänd- ring i lagen om djurskyddskontrollregister läggas till. Ändringen föreslås i den lydelse av 5 och 6 §§ som föreslogs i propositionen EU:s data- skyddsförordning och lagstiftningen inom ansvarsområden, prop. 2017/18:122, och som syftar till att anpassa be- stämmelserna till och rådets förordning (EU) 2016/679 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upp- hävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). Regeringens bedömning: Förslaget om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer ska ges rätt att meddela föreskrifter och beslut om undantag från djurskyddslagen vid en krissituation samt att meddela ytterligare föreskrifter som gäller hantering av krissituat- ioner behöver utredas vidare. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens bedöm- Utredningen föreslår att regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer bemyndigas att, när det föranleds av en krissituation som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa hos människor eller djur, allvarlig fara för miljön eller om stora ekonomiska värden hotas, meddela särskilda föreskrifter eller fatta beslut i enskilda fall som innebär undan- tag från bestämmelserna i lagen. Föreskrifter och beslut ska gälla för en Vidare föreslås att regeringen eller den myndighet som regering- en bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter som gäller hantering av Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har lämnat syn- punkter på utredningens förslag. Många av dessa är generellt positiva till en reglering på området. Flera remissinstanser, bl.a. , anser att uttrycket kris måste definieras tydligare och har synpunkter på formuleringarna i lag- 2017/18:147 texten. Man bör också ta ställning till om den myndighet som föreskriver eller beslutar om undantag själv kan avgöra om en krissituation före- ligger eller om bedömningen ska avgöras av en särskild en- het/myndighet. framhåller att det är mycket viktigt att ett beslut om undantag kan tas och utan fördröjningar. Vidare framhåller att det är viktigt att möjligheterna till undan- tag inte är begränsade till situationer i direkt tidsmässig anslutning till en kris. i anser att det i lagtexten ska framgå att undantag beträffande den primära skötseln inte ska medges. anser att det är viktigt att djurskydds- bestämmelsernas konsekvenser för smittskyddsarbetet samt för djur- och folkhälsan beaktas. Djurens Rätt anser att det kan finnas behov av undantag, men att dessa endast ska kunna göras om det gynnar de drabbade djurens välfärd. Man vänder sig emot att hot mot stora ekonomiska värden föreslås vara en giltig grund för att göra undantag från djurskyddslagen. anser att utredningen verkar mest inriktad på möjligheten att mer storskaligt ge undantag från vissa regler vid stora olyckor och liknande. Organisationen anser dock att det också är viktigt att även mindre krissituationer, för enskilda djurägare, kan hanteras på ett rimligt sätt. anser att det föreslagna undantaget i sig, och de undantagssituationer som avses, bör begränsas och specificeras. Det finns flera bestämmelser i lagförslaget där något undantag aldrig kan behövas ens i en krissituation. Skälen för regeringens bedömning: Krissituationer som drabbar samhället kan vara av högst skiftande slag. Det kan handla om stora olyckor, naturkatastrofer eller andra extraordinära händelser. Sådana händelser kan beröra hela eller stora delar av samhället eller vara av- gränsade till sin natur så att effekterna av dem berör begränsade områ- den. Även om djurhållare drabbas av krissituationer på samma sätt som samhället i övrigt kan konsekvenserna i vissa fall bli mer omfattande och svårhanterade, särskilt inom lantbrukssektorn. Vid ett utsläpp av radio- aktiva ämnen efter t.ex. en kärnkraftsolycka kan det för djurhållande lantbrukare bli nödvändigt att vidta åtgärder som rör djurens skötsel och utfodring. Det kan t.ex. vara nödvändigt att stalla in betesdjur och det kan därför vara omöjligt att uppfylla djurskyddslagstiftningens krav på betes- gång. Andra exempel på händelser som kan drabba djurhållning särskilt kan vara vid utrymningar som har aktualiserats av t.ex. bränder, kemika- lieolyckor eller översvämningar. Utrymning av djur som är föranledd av en krissituation kan få svåra konsekvenser för djurhållningen och möjlig- heten att upprätthålla ett acceptabelt djurskydd. Inte enbart lantbrukets djur utan även t.ex. sällskapsdjur, djurparksdjur, djur i zoologiska butiker och försöksdjur kan drabbas. Frågeställningar såsom att djuren ska trans- porteras eller drivas ut ur det utrymda området, släppas på bete eller stallas in, slaktas eller avlivas kan uppkomma. Regler som annars gäller för djurtransporter, t.ex. förbudet mot att transportera högdräktiga djur eller utrymmeskrav kanske inte kan följas och transporttider kan behöva överskridas. i Tjernobyl och stormen 2005 är ex- empel på kriser som har drabbat och som även har inneburit konsekvenser för djurhållningen. Utredningen konstaterar att det finns extraordinära händelser i form av olyckor eller väderkatastrofer där undantag från djurskyddslagstiftningen kan behöva göras. Enligt nu gällande lagstiftning har vare sig regeringen eller något bemyndigande att meddela särskilda föreskrifter föranledda av en kris- situation eller att i en sådan situation besluta om undantag från be- stämmelser i lag. Regeringen och har endast vissa möj- ligheter att föreskriva om undantag eller i enskilda fall bevilja dispens från bestämmelser i förordning och föreskrifter. Utredningen föreslår att en bestämmelse ska tas in i den nya djur- skyddslagen som innebär att regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får, när det föranleds av en krissituation som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa hos människor eller djur, allvarlig fara för miljön eller om stora ekonomiska värden hotas, meddela särskilda före- skrifter eller fatta beslut i enskilda fall som innebär undantag från djur- skyddslagens bestämmelser. Regeringen anser att det är angeläget att det finns en möjlighet att i krissituationer kunna föreskriva om eller i enskilda fall fatta beslut som innebär att det får göras nödvändiga undantag från djurskydds- bestämmelser. Det är också viktigt att hanteringen av sådana föreskrifter eller beslut kan ske skyndsamt. Regeringen delar sålunda utredningens bedömning att det i vissa situationer kan uppstå ett behov av att snabbt kunna besluta om generella undantag från djurskyddsbestämmelser i lag. Det är dock, enligt regeringens bedömning, viktigt att de situationer som ska kunna möjliggöra sådana åtgärder är avgränsade på ett lämpligt sätt. Regeringen anser, i likhet med flera remissinstanser, att den av ut- redningen föreslagna lydelsen i vissa avseenden är alltför vid. Det är t.ex. inte möjligt att avgöra vilka situationer som avses när hot mot stora eko- nomiska värden ska kunna ligga till grund för undantag. För att i detta sammanhang kunna benämnas kris bör det vara fråga om inträffade händelser som har effekter inte enbart för enstaka djurhållare utan för en större krets djurhållare eller för det omgivande samhället. Det kan också finnas situationer som inte tydligt omfattas av utredningens förslag, t.ex. händelser som innebär hot mot andra viktiga samhällsfunktioner. Det starka skydd för djur som är motiverat under fredstid kan dessutom behöva frångås vid krig eller liknande förhållanden, då försvaret av Sve- rige kan kräva åtgärder som under normala förhållanden inte bör vara tillåtna (se propositionen Tillsyn och kontroll på hälso- och miljöområdet inom försvaret, prop. 2016/17:144. s. 50–51). Det kan således behövas olika bestämmelser rörande skyddet för djur och hur den offentliga kon- trollen ska utövas i fredstid jämfört med under höjd beredskap. Regeringen bedömer att frågan om undantag från djurskyddslagstift- ningen vid krissituationer och höjd beredskap behöver utredas vidare och avser att uppdra till att genomföra en sådan utredning. 2017/18:147 18 Sekretessbrytande regel för hälso- och 18.1Tidigare behandling av sekretessfrågan I utredningens direktiv (dir. 2009:57) uppmärksammades att andra myn- digheter eller aktörer än kontrollmyndigheten för djurskydd ibland kan upptäcka tecken på djurskyddsproblem i samband med olika kontakter med eller kontroller hos djurägare. Det kan exempelvis handla om perso- nal från hemtjänst, vård eller socialtjänst som vid hembesök hos vård- tagare m.fl. observerar att djur far illa. Enligt de nuvarande sekretess- reglerna kan sådana djurskyddsproblem inte rapporteras och problemen kan därför fortgå utan åtgärd. Regeringen ansåg att det borde utredas vilka åtgärder som kan vidtas för att lösa detta problem med beaktande av vikten av att värna den personliga integriteten. På hälso- och sjukvårdsområdet finns bestämmelser om sekretess för uppgifter som rör enskildas hälsotillstånd och andra personliga för- hållanden. Sekretessen gäller enligt 25 kap. 1 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400), förkortad OSL, om det inte står klart att en uppgift kan avslöjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Enligt 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen (2010:659) får den som tillhör eller har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen inom den enskilda hälso- och sjukvården inte obehörigen röja vad han eller hon i sin verk- samhet har fått veta om en enskilds hälsotillstånd eller personliga för- hållanden. Detsamma gäller enligt 6 kap. 16 § samma lag den som, utan att tillhöra hälso- och sjukvårdspersonalen, till följd av anställning eller uppdrag eller på annan liknande grund deltar eller har deltagit i enskilt bedriven hälso- och sjukvård. Sekretess för uppgift som rör den enskildes personliga förhållanden gäller också inom om det inte står klart att en uppgift kan avslöjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men, vilket framgår av 26 kap. 1 § OSL. Med socialtjänst jämställs enligt bestämmelsen bl.a. verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt soci- altjänstlagen (2001:453) får inte heller obehörigen röja vad han eller hon därvid har fått veta om enskildas personliga förhållanden (se 15 kap. 1 § socialtjänstlagen). Detsamma gäller den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, för- kortad LSS, se 29 §. En uppgift som är sekretesskyddad får enligt 8 kap. 1 § OSL inte heller avslöjas för andra myndigheter om inte något annat framgår av OSL eller annan lagstiftning. I vissa fall har det ansetts vara nödvändigt att myn- digheter kan utbyta uppgifter. Därför har vissa sekretessbrytande be- stämmelser införts, t.ex. den s.k. generalklausulen i 10 kap. 27 § första stycket OSL. Enligt denna bestämmelse får sekretessbelagd uppgift läm- nas till en annan myndighet om det är uppenbart att intresset av att upp- gifterna lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska Prop. 2017/18:147 skydda. Viss sekretess har emellertid ansetts vara särskilt angelägen att upprätthålla i förhållande till andra myndigheter. Hälso- och sjukvårds- sekretessen och socialtjänstsekretessen har enligt 10 kap. 27 § andra stycket OSL därför undantagits från generalklausulens tillämpnings- område. Detta innebär att utlämnande av sekretessbelagda uppgifter på hälso- och sjukvårdens samt områden till andra myndig- heter får ske endast i de fall som anges i OSL eller i annan författning. Någon sådan särskild bestämmelse som gör det möjligt för personalen att lämna ut uppgifter om djur som far illa finns dock inte . Bestämmelserna om sekretess och tystnadsplikt för såväl offentlig- anställd som privatanställd personal inom hälso- och sjukvård och social- tjänst medför därmed att personalen, om den uppmärksammar miss- handel eller annan vanvård av djur, inte kan anmäla detta till kontroll- myndigheten för djurskydd, dvs. Utredningen sammankallade en referensgrupp med representanter för bl.a. Kommuner och Landsting, och länsstyrel- serna. Utredaren ställde också frågor till myndigheter som kan komma i kontakt med problematiken, bl.a. vissa länsstyrelser och stadsjurist- kontoren i , och . Vissa länsstyrelser uppgav att de relativt ofta kom i kontakt med pro- blemet. i uppgav t.ex. att ett tiotal djur- skyddsärenden troligen hade kunnat avstyras eller att ett ingri- pande hade kunnat göras i ett tidigare skede om inte sekretess hade hind- rat anmälan. i uppgav att man vid en grov uppskattning kommer i kontakt med ett tiotal ärenden där det finns sekretessbestämmelser som hindrar ett öppet informationsutbyte. Vidare bedömer man att mörkertalet är stort. i uppgav att man har haft konkreta ärenden där djur har utsatts för lidande därför att inte fått information eller har fått den för sent beroende på att andra myndigheter inte har lämnat uppgifter.