prop · H6034 · 2018-10-16 00:00:00 — Upplysningarna om de ytterligare bestämmelser om ett prospekts innehåll som finns i kommissionens förordning (EG) nr 809/2004 av om genomförande av och rådets direktiv /71/EG i fråga om informationen i prospekt, dessas format, införlivande genom hänvisning samt offentliggörande av prospekt och annonsering och i och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 av om kreditvärderingsinstitut, 2018/19:4 införs oförändrade i punkt 1 respektive punkt 2. I punkt 3 införs en upp- lysning om att det i artikel 29.2 i förordningen om referensvärden finns ytterligare bestämmelser om den information som ett prospekt ska inne- hålla. Övervägandena finns i avsnitt 11.2. 16.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder 4 kap. 15 § I paragrafen finns bestämmelser om den informationsbroschyr som ska finnas för varje värdepappersfond. Itredje stycket, som är nytt, införs en upplysning om att det i artikel 29.2 i förordningen om referensvärden finns ytterligare bestämmelser om inne- hållet i informationsbroschyren som gäller när värdepappersfonden hän- visar till ett referensvärde. Övervägandena finns i avsnitt 11.2. 16.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 30 kap. 6 b § Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess till skydd för uppgifter som kan avslöja en anmälares identitet. Iandra stycket införs en punktuppställning. I punkt 2 görs ett tillägg med anledning av den rapporteringsskyldighet avseende misstänkt marknads- missbruk som gäller för en administratör enligt artikel 14 i förordningen om referensvärden. På samma sätt som gäller för rapporterna enligt artikel 16 i marknadsmissbruksförordningen ska sekretess enligt första stycket inte gälla för sådana rapporter (se prop. 2016/17:22 s. 425). Uppgifter i en sådan anmälan kan dock omfattas av sekretess enligt 6 a §. Övervägandena finns i avsnitt 13. 16.5Förslaget till lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846) Paragrafen innehåller definitioner som har betydelse för tillämpningen av lagen. I paragrafen införs en definition av vad som avses med ett referensvärde. Definitionen innebär att med termen referensvärde avses det som anges i artikel 3.1.3 i förordningen om referensvärden. Definitionen har betydelse för tillämpningen av 6 b och 8 §§, se författningskommentarerna till de paragraferna. Övervägandena finns i avsnitt 11.1. Paragrafen genomför artikel 13.1 i bolånedirektivet, i lydelsen enligt förordningen om referensvärden (artikel 58), och innehåller bestämmelser om allmän information som ska tillhandahållas av näringsidkare som erbjuder bostadskrediter. Iandra stycket införs en ny punkt, punkt 6. Den innebär att för det fall näringsidkaren erbjuder kreditavtal som hänvisar till ett referensvärde ska viss information om referensvärdet lämnas. Termen referensvärde defini- eras i 2 §. Den typ av referensvärde som kan bli aktuellt i ett kreditavtal torde framför allt vara s.k. referensräntor, dvs. ett referensvärde som fast- ställs på grundval av den räntesats till vilka t.ex. banker kan låna ut till eller låna från andra aktörer på penningmarknaden (se artikel 3.1.22 i förordningen om referensvärden). Den information som ska anges är vilket referensvärde som kreditavtalet hänvisar till och vem som kontrollerar tillhandahållandet av referensvärdet. Den senare betecknas referensvärdets administratör i förordningen om referensvärden (se artikel 3.1.6). Informationen ska även innehålla en beskrivning av vad det innebär för konsumenten att referensvärdet används. Syftet med informationen är att konsumenten ska kunna bedöma lämpligheten av att referensvärdet används. Informationen bör därför innefatta en beskrivning av hur referensvärdet fastställs och hur en förändring av referensvärdet påverkar den ränta som konsumenten har att betala. Övervägandena finns i avsnitt 11.1. Paragrafen genomför artikel 5.1 i konsumentkreditdirektivet, i lydelsen enligt förordningen om referensvärden (artikel 57), och innehåller bestäm- melser om information som näringsidkaren ska ge konsumenten innan ett kreditavtal ingås. I ett nytt tredje stycke införs ett krav på information som ska lämnas för det fall kreditavtalet hänvisar till ett referensvärde. Den information som ska lämnas är av samma slag som den som ska lämnas enligt 6 b § andra stycket 6, se författningskommentaren till den paragrafen. Genom hänvis- ningen till första och andra styckena anges också i vilken form och informationen ska lämnas. Informationen ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten (se prop. 2009/10:242 s. 97). Informationen kan bifogas formuläret ”Standardiserad europeisk konsumentkreditinformation”. Övervägandena finns i avsnitt 11.1. 16.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 12 kap. 7 § Paragrafen innehåller informationskrav när det gäller specialfonder. Iförsta stycket införs ett nytt krav på informationsbroschyren för specialfonder som gäller när fonden hänvisar till ett referensvärde. Med att en fond hänvisar till ett referensvärde avses att referensvärdet används för 2018/19:4 att mäta resultatet för fonden på ett sådant sätt som beskrivs i artikel 3.1.7 e i förordningen om referensvärden. Informationsbroschyren för en sådan specialfond ska innehålla den information som anges i artikel 29.2 i förord- ningen om referensvärden, som är direkt tillämplig för värdepappers- fonder. Nuvarande andra meningen överförs till andra stycket, som är nytt. Övervägandena finns i avsnitt 11.2. 16.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning Paragrafen har införts till följd av artikel 30.2 första stycket e–g i marknadsmissbruksförordningen och innehåller bestämmelser om ingrip- ande genom förbud att inneha vissa befattningar eller att handla med finan- siella instrument. I paragrafen görs en språklig justering. Paragrafen har införts till följd av artikel 30.2 första stycket b i marknads- missbruksförordningen. Den innehåller bestämmelser om s.k. återföring (se prop. 2016/17:22 s. 386 f.). Paragrafen ändras genom att hänvisningen till att en kostnad undvikits till följd av överträdelsen tas bort. Eftersom en vinst som gjorts avser ett nettobelopp som omfattar de intäkter som erhållits och de förluster som undvikits, dvs. den fördel som erhållits, innebär detta inte någon ändring i sak (jfr författningskommentaren till 6–8 §§). I övrigt görs en språklig justering. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 7.6. 6–8 §§ Paragraferna har införts till följd av artikel 30.2 första stycket h–j och tredje stycket i marknadsmissbruksförordningen. I paragraferna görs förtydliganden och språkliga justeringar på samma sätt som har gjorts i motsvarande bestämmelser i andra lagar på finans- marknadsområdet (se t.ex. 25 kap. 9 § lagen om värdepappersmarknaden 2016/17:162 s. 15 f. och 640). Bestämmelserna om beräkning av den högsta sanktionsavgiften baserat på en juridisk persons omsättning när denne ingår i en koncern ändras på så sätt att det anges att det ska vara ”motsvarande omsättning på koncern- nivå” som ska ligga till grund för den beräkningen. omsättning” avses det som utgör omsättning enligt de redovisningsregler som gäller för den juridiska personen. Posterna för beräkningen av omsättningen på koncernnivå hämtas ur koncernredovisningen för det Ur denna redovisning hämtas alltså de relevanta intäktsposter som motsvarar omsättningen enligt de redovisningsregler Prop. 2018/19:4 som gäller för det företag som ingripandet riktas mot. Utifrån tillämpliga redovisningsregler finns tre typer av omsättning: omsättning från verk- samhet som redovisas enligt årsredovisningslagen, omsättning från verk- samhet som redovisas enligt lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen om årsredovisning i försäkringsföretag. Om den juridiska person som en sanktion ska riktas mot upprättar sin årsredovisning enligt årsredovisningslagen, är den omsättning som ska ligga till grund för sanktionsavgiften summan av nettoomsättningen och övriga rörelse- intäkter. Om sanktionsavgiften ska beräknas på koncernnivå ska mot- svarande årsomsättning, dvs. summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter, ligga till grund för beräkningen av sanktionsavgiften. För en beskrivning av vilka poster som ska anses utgöra omsättning i ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag, se prop. 2016/17:162 s. 764–766. Om det i koncernen finns verksamhet som redovisas enligt andra för- fattningar än den som gäller för den juridiska person som ingripandet riktas mot, ska den omsättningen inte räknas med när motsvarande omsättning på koncernnivå bestäms. De bestämmelser som avser beräkning baserat på de kostnader som undvikits till följd av överträdelsen tas bort. Eftersom det med den vinst som gjorts avses ett nettobelopp som omfattar de intäkter som erhållits och de förluster som undvikits, dvs. den fördel som erhållits, innebär detta inte någon ändring i sak. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.6. Paragrafen har införts till följd av artikel 31.1 c och d i marknadsmiss- bruksförordningen. I paragrafen anges vilka hänsyn som ska tas när sanktionsavgiftens storlek fastställs (se prop. 2016/17:22 s. 392). Paragrafen ändras genom att hänvisningen till de kostnader som und- vikits till följd av regelöverträdelsen tas bort. Eftersom det med den vinst som gjorts avses ett nettobelopp som omfattar de intäkter som erhållits och de förluster som undvikits, dvs. den fördel som erhållits, innebär detta inte någon ändring i sak (jfr författningskommentaren till 6–8 §§). I övrigt görs en språklig justering. Övervägandena finns i avsnitt 7.6. Europeiska unionens officiella tidning L 171/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2016/1011 om index som används som referensvärden för finansiella instrument och finansiella avtal eller för att mäta investeringsfonders resultat, och om ändring av direktiven /48/EG och 2014/17/EU och förordning (EU) nr 596/2014 (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Prissättningen av finansiella instrument och finansiella avtal är i många fall beroende av att referensvärdena är rättvisande och inte kan utsättas för otillbörlig påverkan. Allvarliga fall av manipulation på referensräntor såsom och , liksom påståenden att referensvärden för energi, olja och utländsk valuta har manipulerats, visar att referensvärden kan vara föremål för intressekonflikter. Användningen av skönsmässiga bedömningar, och svaga styrelseformer, gör referensvärdena mer sårbara för manipulation. Brister i index eller tvivel beträffande huruvida de är rättvisande eller har utsatts för otillbörlig påverkan kan undergräva marknadens förtroende, orsaka förluster för konsumenter och investerare och snedvrida realekonomin. Det är därför nödvändigt att se till att referensvärdena och förfarandena för att fastställa dem är rättvisande, väl underbyggda och inte kan utsättas för otillbörlig påverkan. (2)och rådets direktiv /65/EU (4) innehåller vissa krav på tillförlitligheten i de referensvärden som används för att prissätta ett noterat finansiellt instrument. och rådets direktiv /71/EG (5) innehåller vissa krav på referensvärden som används av emittenter. (1) EUT C 113, , s. 1. (2) EUT C 177, , s. 42. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (4) och rådets direktiv /65/EU av om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv /92/EG och av direktiv /61/EU (EUT L 173, , s. 349). (5) och rådets direktiv /71/EG av om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv /34/EG (EUT L 345, 31.12.2003, s. 64). L 171/2 Europeiska unionens officiella tidning och rådets direktiv /65/EG (1) innehåller vissa krav på företags för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) användning av referensvärden. och rådets förordning (EU) nr 1227/2011 (2) innehåller vissa bestämmelser som förbjuder manipulation av referensvärden som används för grossistenergiprodukter. Men dessa rättsakter omfattar bara vissa aspekter av vissa referensvärden och de täcker inte alla svagheter i tillhandahållandet av referensvärden och inte heller alla tillämpningar av finansiella referensvärden inom finanssektorn. (3)Referensvärden är avgörande vid prissättningen av gränsöverskridande transaktioner, och bidrar därmed till en effektivt fungerande inre marknad för ett stort antal olika finansiella instrument och tjänster. Många referensvärden som används som referensräntor i finansiella avtal, i synnerhet bolån, tillhandahålls i en medlemsstat men används av kreditinstitut och konsumenter i andra medlemsstater. Dessutom säkrar sådana kreditinstitut ofta sina risker eller erhåller finansiering för beviljandet av dessa finansiella avtal på den gränsöver skridande interbankmarknaden. Bara ett fåtal medlemsstater har antagit nationella regler om referensvärden, men deras respektive rättsliga ramar för referensvärden visar redan skillnader vad gäller sådana aspekter som tillämpningsområdets omfattning. Dessutom kom den internationella organisationen för värdepapperstillsyn (Iosco), överens om principer för finansiella referensvärden (Ioscoprinciperna för finansiella referensvärden), principer för organisationer som rapporterar oljepriser av (tillsammans Ioscoprinciperna), och eftersom dessa principer ger viss flexibilitet i fråga om deras exakta räckvidd och medel för genomförandet, är det sannolikt att medlemsstaterna kommer att anta regler på nationell nivå som skulle genomföra sådana principer på skilda sätt. (4)Dessa olika tillvägagångssätt skulle leda till en fragmentering av den inre marknaden, eftersom administratörer och användare av referensvärden skulle omfattas av olikartade regler i olika medlemsstater. Därför skulle referensvärden som tillhandahålls i en medlemsstat kunna hindras från att användas i andra medlemsstater. I avsaknad av en harmoniserad ram för att säkerställa att referensvärden som tillämpas för finansiella instrument och finansiella avtal, eller för att mäta investeringsfonders resultat, i unionen är rättvisande och utan otillbörlig påverkan är det därför troligt att skillnader i medlemsstaternas rätt kommer att skapa hinder för en smidigt fungerande inre marknad vid fastställandet av referensvärden. (5)Unionens konsumentskyddsregler omfattar inte frågan om korrekt information om referensvärden i finansiella avtal. Till följd av konsumenternas klagomål och tvister som rör tillämpningen av referensvärden i flertalet medlemsstater är det sannolikt att olikartade åtgärder, som bygger på legitima farhågor beträffande konsumentskyddet, skulle komma att antas på nationell nivå, vilket kan leda till fragmentering av den inre marknaden till följd av de olikartade konkurrensvillkor som är kopplade till de olika nivåerna av konsumentskydd. (6)För att den inre marknaden ska fungera korrekt och för att förbättra förutsättningarna för dess funktion, särskilt när det gäller finansmarknaderna, samt för att säkra ett starkt konsument- och investerarskydd är det lämpligt att fastställa en gemensam rättslig ram för referensvärden på unionsnivå. (7)Det är lämpligt och nödvändigt att den ramen antas i form av en förordning för att medföra direkta skyldigheter när det gäller tillhandahållande, rapportering och användning av referensvärden som tillämpas på samma sätt inom hela unionen. Eftersom en rättslig ram för tillhandahållande av referensvärden av nödvändighet omfattar åtgärder som anger exakta krav på aspekter som är kopplade till tillhandahållandet av referensvärden, kan även små skillnader om det tillvägagångssätt som vidtagits avseende en av dessa aspekter leda till betydande hinder vid gränsöverskridande tillhandahållande av referensvärden. Därför bör användningen av en förordning som är direkt tillämplig minska risken för att olikartade åtgärder vidtas på nationell nivå, och bör säkerställa ett konsekvent tillvägagångssätt och större rättssäkerhet, samt förhindra förekomsten av betydande hinder vid gränsöverskridande tillhandahållande av referensvärden. (8)Förordningen bör ha ett tillräckligt brett tillämpningsområde för att utgöra en förebyggande rättslig ram. Tillhandahållande av referensvärden inbegriper skönsmässiga bedömningar när det gäller fastställandet och är till sin natur föremål för vissa typer av intressekonflikter, vilket innebär att det finns möjligheter och incitament att (1) och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EUT L 302, 17.11.2009, s. 32). (2) och rådets förordning (EU) nr 1227/2011 av om integritet och öppenhet på grossist marknaderna för energi (EUT L 326, 8.12.2011, s. 1). Europeiska unionens officiella tidning L 171/3 Sådana riskfaktorer är gemensamma för alla referensvärden, och bör omfattas av lämplig styrning och kontrollkrav. Graden av risk varierar emellertid och detta kräver alltid olika åtgärder som är anpassade efter varje situation. Eftersom ett referensvärdes sårbarhet och betydelse varierar över tiden skulle en begränsning av tillämpningsområdet med hänvisning till index som är viktiga eller sårbara inte undanröja de risker som varje referensvärde innebär . Särskilt skulle referensvärden som inte är vanligt förekommande kunna komma att användas , med resultatet att även en mindre manipulation kan få betydande konsekvenser vid användningen av dem. (9)Den kritiska faktorn för den här förordningens tillämpningsområde är om beräkningen av ett referensvärde fastställer värdet på ett finansiellt instrument eller ett finansiellt avtal eller mäter en investeringsfonds resultat. Därför bör inte tillämpningsområdet vara beroende av typen av dataunderlag. Referensvärden som beräknas utifrån ekonomiskt dataunderlag, t.ex. aktiekurser och icke-ekonomiska siffervärden eller andra värden, som exempelvis väderparametrar, bör därför inkluderas. Ramen som anges i denna förordning bör också uppmärksamma att det finns ett stort antal referensvärden samt de olika följder dessa har för den finansiella stabiliteten och realekonomin. Denna förordning bör även göra det möjligt att vidta åtgärder som står i proportion till de risker som olika referensvärden medför. Den här förordningen bör därför omfatta referensvärden som används för att prissätta finansiella instrument som är börsnoterade eller omfattas av handel på reglerade handelsplatser. (10)Många konsumenter är parter i finansiella avtal, särskilt konsumentkreditavtal säkrade genom bolån, som hänvisar till referensvärden som är föremål för samma risker. Den här förordningen bör därför omfatta kreditavtal enligt definitionen i och rådets direktiv /48/EG (1) och 2014/17/EU (2). (11)Många investeringsindex medför betydande intressekonflikter och används för att mäta resultat i en fond, t.ex. ett fondföretags fond. Vissa av dessa referensvärden offentliggörs och andra görs kostnadsfritt eller mot betalning av en avgift tillgängliga till allmänheten eller den del av allmänheten som berörs, och om dessa utsätts för manipulation kan det inverka negativt på investerarna. Denna förordning bör därför omfatta index eller referensräntor som används för att mäta resultatet hos en investeringsfond. (12)Alla rapportörer av dataunderlag till referensvärden kan göra skönsmässiga bedömningar och är potentiellt föremål för intressekonflikter, och de riskerar därigenom att vara en källa till manipulation. Rapportering om referensvärden är en frivillig verksamhet. Om eventuella initiativ kräver att rapportörerna på ett betydande sätt ändrar sina affärsmodeller, kan de upphöra med rapporteringen. För enheter som redan omfattas av reglering och tillsyn förväntas inte krav på goda styrelseformer och kontrollsystem leda till betydande kostnader eller oproportionerlig administrativ börda. Därför införs genom denna förordning vissa skyldigheter om att rapportörer ska omfattas av tillsyn. Om ett referensvärde fastställs på grundval av lättillgängliga uppgifter bör källan till sådana uppgifter inte anses vara en rapportör. (13)Finansiella referensvärden används inte bara till att utfärda och framställa finansiella instrument och avtal. Finanssektorn använder också referensvärden för att mäta en investeringsfonds resultat i syfte att efterlikna avkastning eller fastställa en portföljs tillgångsallokering eller beräkna de resultatrelaterade avgifterna. Ett visst referensvärde kan användas direkt som en referens för finansiella instrument och finansiella avtal eller för att mäta investeringsfonders resultat, eller indirekt inom en kombination av referensvärden. Att fastställa och se över olika indexvikter inom en kombination av index i syfte att fastställa utbetalningen eller värdet av ett finansiellt instrument eller ett finansiellt avtal, eller att mäta en investeringsfonds resultat, räknas i det sistnämnda fallet också som användning, eftersom en sådan aktivitet inte är skönsmässig, till skillnad från tillhandahållandet av referensvärden. Innehav av finansiella instrument som hänvisar till ett visst referensvärde ska inte betraktas som användning av referensvärdet. (14)Centralbankerna uppfyller redan principer, standarder och förfaranden som säkerställer att de utövar sin verksamhet med integritet och på ett oberoende sätt. Det är därför inte nödvändigt att centralbankerna omfattas av denna förordning. När centralbankerna tillhandahåller referensvärden, i synnerhet om dessa referensvärden är avsedda för transaktionsändamål, är de själva ansvariga för att inrätta lämpliga interna förfaranden som säkrar att (1) och rådets direktiv /48/EG av om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv /102/EEG (EUT L 133, 22.5.2008, s. 66). (2) och rådets direktiv /17/ЕU av om konsumentkreditavtal som avser bostadsfastighet och om ändring av direktiven /48/EG och 2013/36/EU och förordning (EU) nr 1093/2010 (EUT L 60, 28.2.2014, s. 34). L 171/4 Europeiska unionens officiella tidning dessa referensvärden är rättvisande och inte har utsatts för otillbörlig påverkan, samt att de är tillförlitliga och oberoende, i synnerhet när det gäller insynen i styrningen och beräkningsmetoderna. (15)Dessutom bör offentliga myndigheter, inbegripet nationella statistikkontor, inte omfattas av denna förordning när de bidrar med uppgifter till, tillhandahåller eller kontrollerar tillhandahållandet av referensvärden för offentlig politiska ändamål, inklusive mått på sysselsättning, ekonomisk aktivitet och inflation. (16)En administratör är den fysiska eller juridiska person som kontrollerar tillhandahållandet av ett referensvärde och som särskilt administrerar arrangemangen kring fastställandet av referensvärdet, samlar in och analyserar dataunderlag, fastställer referensvärdet och offentliggör det. En administratör bör kunna lägga ut en eller flera av de funktionerna på en tredje part, inbegripet beräknandet eller offentliggörandet av referensvärdet, eller andra relevanta tjänster och verksamheter vid tillhandahållandet av referensvärdet.