prop · H503145 · 2018-03-20 00:00:00 — Regeringen instämmer därför i utredningens bedömning att det finns ett behov av att ansökan om skyddad folkbokföring kan göras av någon annan än vårdnadshavarna i dessa situationer, om syftet med ansökan är att skydda barnet. befogenheter när ett barn bereds vård enligt LVU har ett särskilt ansvar för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden och för att förebygga att de far illa. En stor kompetens i dessa frågor finns därför hos socialnämnden. När en vårdnadshavare inte klarar av att tillgodose viktiga behov hos barnet är socialnämnden skyldig att agera. I första hand ska insatser utformas i samförstånd med den unge och dennes vårdnadshavare, men om den vård som behövs inte kan komma till stånd med samtycke av den eller dem som har vårdnaden eller, när den unge har fyllt , av honom eller henne själv, ska nämnden överväga att ansöka om vård enligt LVU. Beslut om vård enligt LVU meddelas av förvaltningsrätten. Under vissa förhållanden har även socialnämnden möjlighet att fatta beslut om ett omhändertagande av barnet. Ett sådant beslut fattas, och kan även verkställas, redan innan det blivit föremål för domstolsprövning (1–4 och 6 §§ LVU). Ett barn kan genom tvång skiljas från vårdnadshavare och placeras utanför hemmet på grund av omständigheter hänförliga till förhållandena i hemmet (2 § LVU) eller till barnet självt (3 § LVU). Det kan även finnas ett vårdbehov där båda fallen är aktuella och vården kan då komma att bedrivas med stöd av 2 och 3 §§ LVU. För att tvångsvård ska beredas ett barn utifrån 2 § LVU krävs att det finns en påtaglig risk att den unges hälsa eller utveckling skadas på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet. För vård enligt 3 § LVU krävs att den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Om ett barn vårdas med stöd av LVU har socialnämnden vissa befogenheter som inkräktar på vårdnadsansvaret. bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas . Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vården, får socialnämnden exempelvis besluta att den unges vistelseort inte ska röjas för föräldrar eller vårdnadshavare. kan även ansöka om särskilt förordnad vårdnadshavare för barnet (11 och 14 §§ LVU samt 6 kap. 7 och 8 §§ ). Skyddad folkbokföring förutsätter som huvudregel att barnet flyttar och har därmed nära anknytning till socialnämndens ansvar för barn som bereds vård enligt LVU. Även om de åtgärder som socialnämnden har att tillgripa med stöd av LVU normalt är tillräckliga kan det inte uteslutas att det kan förekomma situationer då ytterligare skyddsåtgärder behövs. För ett barn kan det vara aktuellt om vårdnadshavarna eller den som utgör hotet har särskilda möjligheter att få reda på var barnet vistas. Ett barn som är bosatt i ett familjehem ska normalt vara folkbokfört där. Barnet kan i och för sig ha en sekretessmarkering i folkbokföringsdatabasen, men det är inte alltid tillräckligt. Barn har enligt 6 kap 1 § rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Barn ska behandlas med aktning för sin person och egenart och får inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling. har samma ansvar som vårdnadshavaren för att den unges grundläggande rättigheter enligt 6 kap. 1 § tillgodoses (11 § femte stycket LVU). I likhet med utredningen bedömer regeringen att det kan anses ingå i denna befogenhet att ansöka om skyddad folkbokföring för barnet och att det finns skäl som talar för att införa en möjlighet för socialnämnden att ansöka om skyddad folkbokföring. Med hänsyn till hur ingripande det är för vårdnadshavarna och barnet bör en sådan ansökan bara kunna göras under vissa förhållanden. Förutsättningar för att socialnämnden ska vara behörig sökande De situationer då ett barn behöver skyddad folkbokföring utan vårdnadshavarnas samtycke kan oftast antas vara samma situationer som då vård med stöd av 2 § LVU är nödvändig. Det är därför rimligt att en grundläggande förutsättning för att socialnämnden ska få rätt att ansöka om skyddad folkbokföring för barns räkning bör knytas till ett lagakraftvunnet beslut om vård enligt 2 § LVU. Det är inte uteslutet att även omständigheter som uppkommit efter domstolens prövning av frågan om vård enligt 2 § LVU föranleder ett behov av skyddad folkbokföring. Det är angeläget att socialnämnden gör en noga avvägd bedömning av behovet av skydd och att en ansökan om skyddad folkbokföring inte görs slentrianmässigt. Att förutsättningarna enligt 2 § LVU är uppfyllda är inte nödvändigtvis desamma som att det finns ett behov av skyddad folkbokföring. Ett behov av att hemlighålla barnets vistelseort för föräldrar eller vårdnadshavare kan i vissa fall även tillgodoses genom att socialnämnden fattar ett sådant beslut enligt 14 § LVU. Enligt kan det inte uteslutas att det kan finnas ett behov för socialnämnden att ansöka om skyddad folkbokföring även för ett barn som bereds vård med stöd av 3 § LVU, t.ex. vid hedersrelaterat förtyck och våld i hemmet. Sådana förhållanden menar dock regeringen normalt hänför sig till hemförhållanden och inte det egna beteendet. Det kan därför antas att vården i sådana fall i första hand bedrivs enligt 2 § LVU eller i förekommande fall med stöd av såväl 2 som 3 §§ LVU. Det finns därför inte anledning att utsträcka socialnämndens behörighet att ansöka om skyddad folkbokföring till att även omfatta vård enligt 3 § LVU. 2017/18:145 Regeringen föreslår sammanfattningsvis att socialnämnden ska vara behörig att ansöka om skyddad folkbokföring för barn när barnet vårdas med stöd av ett lagakraftvunnet beslut enligt 2 § LVU och syftet med ansökningen är att skydda barnet mot dennes vårdnadshavare, mot den ena vårdnadshavaren när den andre inte vill eller förmår skydda barnet, eller mot någon annan person när vårdnadshavaren eller vårdnadshavarna inte vill eller förmår skydda barnet. Förslaget föranleder ändring i 30 § folkbokföringslagen. Några remissinstanser har lyft frågan om det bör vara möjligt att ansöka om skyddad folkbokföring . Ett beslut om vård enligt LVU kan ibland föregås av ett omhändertagande enligt LVU. Ett sådant beslut är ofta av akut karaktär och grundas på att det är sannolikt att barnet behöver vård enligt LVU. Underlaget för att bedöma barnets situation och riskfaktorer är i regel mycket knapphändigt vilket enligt regeringens mening ger skäl att ifrågasätta lämpligheten av att redan vid ett beslut om ett omhändertagande av barnet ge möjlighet för någon annan än vårdnadshavare att ansöka om skyddad folkbokföring för barnet. kan i stället utnyttja den möjlighet som redan finns att hemlighålla barnets vistelseort för föräldrar och vårdnadshavare . Det är för övrigt viktigt att socialnämnden fattar ett sådant beslut i ett tidigt skede för att undvika att barnet, om det beviljas skyddad folkbokföring, ska tvingas flytta från exempelvis det familjehem där barnet placerats. Innan ett beslut om vård enligt LVU har vunnit laga kraft är det vidare ovanligt att barnet folkbokförs i familjehemmet. Regeringen bedömer därför att ett beslut om omhändertagande inte kan utgöra tillräcklig grund för att motivera ytterligare ingrepp i vårdnadsansvaret genom att ge social- nämnden möjlighet att ansöka om skyddad folkbokföring. Upphörande av skyddad folkbokföring för barn som vårdas enligt LVU ska besluta att vården enligt LVU ska upphöra när den inte längre behövs. Vård som har beslutats med stöd av 2 § ska upphöra senast när den unge fyller (21 § första och andra stycket LVU). Vården kan även upphöra efter beslut av domstol. Regeringen föreslår att den skyddade folkbokföringen ska upphöra att gälla senast när vården enligt 2 § LVU upphör. Eftersom vården kan bedrivas enligt både 2 och 3 §§ LVU bör det för tydlighetens skull framgå av lagtexten att den skyddade folkbokföringen upphör att gälla när vården enligt 2 § LVU upphör. Vården kan därmed alltjämt pågå enligt 3 § LVU. Regeringens förslag innebär att kommer att behöva information från socialnämnden om när ett barn inte längre bereds vård enligt 2 § LVU eftersom den skyddade folkbokföringen därmed också ska upphöra. Det kan därför finnas anledning för regeringen att i det fortsatta arbetet överväga om det i förordning bör införas en sådan skyldighet för socialnämnden. Vissa remissinstanser har även framfört att det kan finnas behov av skyddad folkbokföring trots att vården enligt LVU upphör. Som redan framgått föreslås socialnämndens möjlighet att ansöka om skyddad folkbokföring grundas på de befogenheter som nämnden har enligt LVU. Det är mot denna bakgrund både rimligt och lämpligt, när vården enligt den lagen upphör, att även den skyddade folkbokföringen upphör. 2017/18:145 följer dock av socialnämndens uppföljningsansvar att vara lyhörd för barnets behov av skydd även efter att vården enligt LVU, och därmed även den skyddade folkbokföringen, har upphört. Om förhållandena har förändrats på så sätt att barnet inte längre har behov av skyddad folkbokföring bör medgivandet om skyddad folkbokföring kunna upphöra även om det fortfarande finns förutsättningar för vård enligt 2 § LVU. Den skyddade folkbokföringen är en ingripande skyddsåtgärd som inte bör fortgå längre än vad som är behövligt i det enskilda fallet. Regeringen föreslår därför att om social- nämnden anmäler hos att den skyddade folkbokföringen inte längre behövs ska besluta att den ska upphöra att gälla. Det ska även vara möjligt för att, på motsvarande sätt som gäller för skyddad folkbokföring i övrigt, upphäva beslutet om det finns särskilda skäl för det. Förutsättningarna för när skyddad folkbokföring efter ansökan av socialnämnden ska upphöra att gälla föreslås regleras i 17 § folkbok- föringslagen. Barnets inställning och förmåga ska utredas Som redan framkommit av avsnitt 4.3.1 är barn inte bara skyddsbehövande utan aktiva och kompetenta subjekt vilket ska beaktas vid prövning av skyddad folkbokföring för barn. Barn ska ha en rätt att uttrycka sin mening och höras i alla frågor som rör barnet och barnets åsikt ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Vid alla åtgärder som rör barn ska barnets bästa komma i främsta rummet. I dessa situationer där barnets och vårdnadshavarnas intressen uppenbart står i strid med varandra är det angeläget att barnet i förhållande till sin ålder och mognad får ett inflytande i frågan om skyddad folkbokföring är en lämplig skyddsåtgärd. Barnets inställning till åtgärden och personliga förutsättningar att leva med den måste därför utredas av socialnämnden i dialog med barnet innan ansökan görs. Sekretessen i förhållande till vårdnadshavarna Utredningen har föreslagit en bestämmelse i offentlighets- och sekretesslagen om att sekretessen i ärenden om skyddad folkbokföring för uppgift om en underårigs vistelseort också ska gälla gentemot den underåriges föräldrar eller annan vårdnadshavare, om socialnämnden har ansökt om skyddad folkbokföring för barnet. Enligt 12 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess till skydd för en enskild, om den enskilde är underårig, även i förhållande till offentlighets- och sekretesslagen normalt tillämpas för ärende om kvarskrivning, och som regeringen föreslår numera kommer att gälla för skyddad folkbokföring, gäller således även gentemot ett barns Av 12 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen framgår dock att sekretessen inte gäller i förhållande till vårdnadshavare i den skyldighet att bestämma i 2017/18:145 angelägenheter, såvida inte det kan antas att den underårige lider betydande men om uppgiften röjs för vårdnadshavaren, eller det annars anges i offentlighets- och sekretesslagen. Med hänsyn till att barns vistelseort i de angivna fallen kan hemlighållas i förhållande till föräldrar gör regeringen bedömningen att den av utredningen föreslagna bestämmelsen är obehövlig och därför inte bör införas. Överklagande och hänvisning i annan lagstiftning Vårdnadshavarna har tillsammans och var för sig enligt 40 § folkbokföringslagen en möjlighet att överklaga ett beslut om barnets folkbokföring. Regeringen föreslår att bestämmelsen ändras så att om en socialnämnd har ansökt om skyddad folkbokföring för ett barn får beslutet även överklagas av nämnden. Det följer redan av 40 § tredje stycket när ett sådant överklagande ska ha kommit in till . Den av utredningen föreslagna ändringen är i denna del därför inte nödvändig. Regeringen delar Kommuner och Landstings synpunkt att det i LVU bör införas en hänvisning till 30 § folkbokföringslagen om socialnämndens rätt att ansöka om skyddad folkbokföring för barn. Regeringen föreslår därför ett sådant tillägg i 14 § LVU. Genom ändringen blir det tydligt vilka åtgärder socialnämnden har att vidta för att skydda ett barn som bereds vård enligt LVU gentemot sina vårdnadshavare och andra. 4.3.8En skyldighet för att begära biträde av Regeringens förslag: Om det inte är obehövligt ska begära biträde av vid utredning av frågor om skyddad folkbokföring. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna: Justitiekanslern, i , Datainspektionen, , , , Fastighetsägarna , , , , , , , , , Arbetsförmedlingen, Säkerhetspolisen, , , , i , Transportstyrelsen, , , , för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) och tillstyrker eller har inte haft något att invända mot utredningens förslag. kommun instämmer i förslaget men undrar varför det inte också finns krav på medverkan från hälso- och sjukvården som kan ha viktiga upplysningar om personens förmåga att skydda sig. som utsätts för våld, hot och trakasserier har kontakt med hälso- och Prop. 2017/18:145 sjukvården utan att det kommer till kännedom. Kvinnors Nätverk befarar att förslaget riskerar att befästa ordningen att det i princip krävs brott som är polisanmälda för att beviljas skyddad folkbokföring, något som utredningen uttryckligen vill frångå. Farhågor om att kan bli inblandad riskerar att medföra att personer med skyddsbehov tvekar att söka nödvändigt skydd. Skälen för regeringens förslag: har en skyldighet att på begäran lämna biträde vid utredning av frågor om kvarskrivning eller sekretessmarkering i folkbokföringen (17 a § folkbokföringslagen). Det finns däremot inte någon skyldighet för att begära sådant biträde. I syfte att förtydliga betydelsen av medverkan i utredningar om skyddad folkbokföring har utredningen föreslagit att en skyldighet att begära biträde av ska införas för såvitt avser utredning av frågor om skyddad folkbokföring. I princip bör uppgifter från hämtas in i alla ärenden. är det viktigt att inte belastas i ärenden där myndigheten inte har något att tillföra. Utredningen föreslår därför att biträde endast ska begäras om det inte är obehövligt. Ett exempel på att det kan vara obehövligt är om det klart framgår i ärendet att inte har någon kunskap att bidra med. ska genom sin medverkan exempelvis bidra i bedömningen av karaktären på det brott den enskilde riskerar att utsättas för samt den hotandes vilja och förmåga att verkställa hoten eller andra liknande gärningar. Detta innebär inte, som Kvinnors Nätverk befarar, att det krävs polisanmälda brott för att skyddad folkbokföring ska kunna medges. Förslaget tydliggör dock att det är som är bäst lämpad att bedöma hotbilden medan bedömer hur behovet av skydd för personuppgifterna bäst kan tillgodoses. Det kan även finnas ett behov av att bidrar i bedömningen av den enskildes vilja och förmåga att ändra sitt liv så att åtgärden kan få avsedd effekt. Det kan dessutom finnas anledning för att hämta in generell information som inte rör enskilda personer, exempelvis information om hur gärningsmän brukar gå till väga i samband med hot och förföljelser. Regeringen föreslår därför att det införs en regel som innebär att om det inte är obehövligt ska begära biträde av Polismyndig- heten vid utredning av frågor om skyddad folkbokföring. Det finns enligt regeringens mening inte skäl att utvidga skyldigheten till att omfatta biträde av ytterligare parter. Eftersom den föreslagna regeln anknyter till 17 a § folkbokförings- lagen anser regeringen, till skillnad från utredningen, att denna skyldighet lämpligen bör införas i samma bestämmelse. Regeringens förslag: ska utan hinder av sekretess lämna uppgifter som behövs i ett ärende hos om skyddad Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår en annan redaktionell utformning. Remissinstanserna: Justitiekanslern, i , Datainspektionen, , , , Fastighetsägarna , , , , , , , , , Arbetsförmedlingen, Säkerhetspolisen, , , , i , Transportstyrelsen, , , , för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) och tillstyrker eller har inte haft något att invända mot utredningens förslag. kommun instämmer i förslaget men undrar varför det inte också finns krav på medverkan från hälso- och sjukvården som kan ha viktiga upplysningar om personens förmåga att skydda sig. Många människor som utsätts för våld, hot och trakasserier har kontakt med hälso- och sjukvården utan att det kommer till kännedom. Skälen för regeringens förslag har en möjlighet att begära biträde av socialnämnden vid utredning av frågor om kvarskrivning (17 a § folkbokföringslagen). Vid en sådan begäran har socialnämnden en skyldighet att lämna uppgift som den förfogar över, om inte uppgiften är sekretessbelagd eller det skulle hindra arbetets behöriga gång (6 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen). Inom råder sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men (26 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). Detta innebär att på grund av sekretess får inte alltid ut uppgifter om de personer som har ansökt om kvarskrivning. Om en sekretessbrytande bestämmelse är tillämplig på en uppgift, så innebär denna bestämmelse att uppgiften i just den situationen inte är sekretessbelagd och att en myndighet är skyldig att lämna uppgiften till den myndighet som begär det. Den s.k. generalklausulen i 10 kap. 27 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen utgör en sådan sekretessbrytande bestämmelse. Enligt generalklausulen hindrar sekretess inte att uppgift lämnas till myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse sekretessen ska skydda. I paragrafens andra stycke undantas dock uppgifter som omfattas av s.k. socialtjänstsekretess från general- klausulens område och bestämmelsen blir därför inte tillämplig. Det finns i övrigt ingen särskild sekretessbrytande bestämmelse som är tillämplig på det aktuella informationsutbytet. En rutinmässig informationsöverföring mellan socialnämnden och bör därför som regel vara författningsreglerad som en uppgiftsskyldighet. En uppgiftsskyldighet – en skyldighet enligt lag eller förordning att lämna uppgifter till en viss mottagare – innebär att Prop. 2017/18:145 utlämnandet av uppgifter kan ske utan hinder av sekretess när det görs till en myndighet (10 kap. 28 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen). Istället räcker det med en prövning av vilka uppgifter som kan lämnas ut med stöd av uppgiftsskyldigheten. Utredningen har därför föreslagit att det införs en sekretessbrytande uppgiftsskyldighet för socialnämnden gentemot för uppgifter som behövs i ett ärende om skyddad folkbokföring. kommer framför allt att behöva information av kunna bedöma om den skyddade folkbokföringen kan förväntas tillgodose behovet av skydd. Uppgifterna är inte av det slaget att de ska registreras i folkbokföringsdatabasen. De kommer därför endast att finnas i ärendet. kommer även att behöva information från socialnämnden om när ett barn som efter ansökan av socialnämnden beviljats skyddad folkbokföring inte längre bereds vård enligt 2 § LVU eftersom den skyddade folkbokföringen därmed ska upphöra. Det finns bestämmelser om sekretess i ärenden om kvarskrivning som är lika stark som den som gäller inom (se 22 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen och 26 kap. 1 § samma lag). Samma bestämmelser kommer genom regeringens förslag att gälla i ärenden om skyddad folkbokföring. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att det är både rimligt och lämpligt att från ska utan hinder av sekretess lämnas uppgifter till som behövs i ett ärende om skyddad folkbokföring. En uppgiftsskyldighet likt den som föreslås kan innebära att personuppgifter måste behandlas, först av socialnämnden och sedan av . och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), här kallad EU:s dataskyddsförordning, ska tillämpas i medlemsstaterna . har i betänkandet Dataskydd inom verksamhetsområde – en anpassning till EU:s dataskyddsförordning (SOU 2017:66) analyserat konsekvenserna av nämnda förordning för behandlingen av personuppgifter inom verksamhetsområde och föreslagit författnings- ändringar till följd av förordningen. Vidare redovisas vissa överväganden som har gjorts, där det har bedömts att dataskyddsförordningen inte kräver några ändringar och som därför inte har lett till författningsförslag. Regeringen beslutade lagrådsremissen Dataskydd inom verksamhetsområde – en anpassning till EU:s dataskyddsförordning. En motsvarande översyn har gjorts avseende bl.a. registerförfattningar i promemorian EU:s dataskyddsförordning: 2017/18:145 Anpassade regler om personuppgiftsbehandling inom skatt, tull och exekution (dnr Fi2017/02899/S3). Regeringen beslutade propositionen Anpassningar av vissa författningar inom skatt, tull och exekution till EU:s dataskyddsförordning (prop. 2017/18:95). förslag innebär en utvidgning av uppgiftsskyldigheter till att även omfatta uppgifter till som behövs i ärenden om skyddad folkbokföring. Befintliga bestämmelser om uppgiftsskyldigheter i socialtjänstlagen och den personuppgifts- behandling som regleras i tillämplig registerförfattning har bedömts ha rättslig grund och stöd i dataskyddsförordningen (se ovan nämnda lagrådsremiss s. 79–86). Likaså har den personuppgiftsbehandling som regleras i tillämpliga registerförfattning bedömts tillåten (se ovan nämnda proposition s. 40–46). Det nu aktuella förslaget medför ingen annan bedömning än den som gjorts i nämnda lagrådsremiss och proposition och är även förenligt med tillämpliga registerförfattningar. En bestämmelse om uppgiftsskyldighet Sammanfattningsvis föreslår regeringen, i likhet med utredningen, att det ska införas en uppgiftsskyldighet som innebär att utan hinder av sekretess ska lämna uppgifter till som behövs i ett ärende om skyddad folkbokföring. Regleringen föreslås ske genom ett tillägg i 12 kap. 10 § socialtjänstlagen. Behovet av informationsutbytet finns vid begäran av men kan även ske på eget initiativ av . Det har enligt regeringens bedömning inte framkommit skäl för att därutöver införa några ytterligare uppgiftsskyldigheter. 4.3.10Personer med skyddad folkbokföring ska få stöd av Regeringens förslag: ska lämna stöd till den som har medgetts skyddad folkbokföring så att skyddet kan upprätthållas. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens Utredningen föreslår ett delvis mer omfattande stöd och en annan lagteknisk utformning som innebär att ska bistå den som har medgetts skyddad folkbokföring vid kontakter med andra myndigheter och i övrigt lämna det stöd som krävs för att den skyddade folkbokföringen ska kunna upprätthållas. Remissinstanserna: Justitiekanslern, i , Datainspektionen, , , , , , Statens institutionsstyrelse, , , , , Kriminalvården, , i , Pensions- myndigheten, i , Transportstyrelsen, Patent- och registreringsverket, , , Centrala , , kommun, Kvinnors Nätverk och för kvinnojourer och tjejjourer i