prop · H503230 · 2018-04-12 00:00:00 — Regeringen har gjort bedömningen att de diffusa utsläppen av mikroplaster via dagvatten till sjöar och hav från gator och vägar, konstgräsplaner, kläder och andra källor behöver minskas väsentligt och kostnadseffektivt 2017/18:01, utg.omr. Regeringen satsar därför drygt 100 miljo- ner kronor för att minska problemen med plast i haven och naturen, vilket bidrar till flera miljökvalitetsmål. av betydelse för arbetet med att nå de globala hållbarhetsmålen Agenda 2030 och kopplar främst till delmål 3.9 och 6.3. medel för att främja utveckling av ny reningsteknik, utveckling av hållbara plaster och för att stärka myndigheters arbete med att begränsa spridningen Regeringens satsning möjliggör för att bland annat ge ekonomiskt stöd till en beställargrupp för att minska miljö- och hälsopå- verkan från konstgräsplaner. Genom beställargruppen är det möjligt att höja kvaliteten i offentlig upphandling genom att gemensamt bygga upp kunskap och att samverka kring krav och metoder. Ambitionen är att driva utvecklingen framåt för en hållbar miljö och hälsa kring konstgräsplaner genom att påverka kommande investeringar och innovations- och teknik- Beställargruppen organiseras av fritids- och kul- turchefers förening (SFK) och har medlemmar från bland annat kommun- ernas fritids- och miljöförvaltningar, fastighetsbolag, sportanläggningar, 2017/18:230 fotbollförbund och fotbollsklubbar. Arbetet genomförs i samverkan med . Konstgräs används framför allt till fotbollsplaner men också till andra idrottsplaner, golfgreener, trädgårdar, innergårdar, skolgårdar och på mässor. Antalet konstgräsplaner ökar i och 2016 gjordes en uppskattning att det finns 1 200–1 300 konstgräsplaner och att det byggs cirka 100 konstgräsplaner . Konstgräsplaner som använder granulat från återvunnet däckmaterial innehåller cirka 40 särskilt farliga ämnen inklusive allergiframkallande ämnen. Spridning av gummigranulat från konstgräsplaner sker exempelvis vid snöröjning, med regnvatten och med spelarnas skor och kläder och den totala årliga spridningen uppskattas till 1 640–. 4.6Jämlik och inkluderande stad Staden behöver utformas på ett sätt så att den är tillgänglig för alla i befolkningen. När vi bygger samhället smart och hållbart ska hela befolkningens behov och förutsättningar beaktas. Stadens utformning ska möjliggöra möten mellan människor och öka samhällsgemenskapen. Tillgänglighet i den byggda miljön är en förutsättning för inkludering och delaktighet för personer med funktionsnedsättning. Arbetet med en hållbar stad bör därför betraktas i ljuset av mångfalden i befolkningen och inkludera bl.a. funk- tionshinders-, jämställdhets-, jämlikhets-, äldre-, segregations-, brottsförebyggande- och barnrättsperspektiv. 4.6.1Den fysiska miljön i städer är viktig för tillgänglighet, trygghet och inkludering En hållbar stadsplanering som skapar trygghet och inkluderar hela befolkningen i alla områden behöver beakta olika behov och förutsättningar hos människor, flickor och pojkar, kvinnor och män i olika ålder, från olika bakgrund utifrån olika funktionsförmågor. Tillgänglighet i den byggda miljön är en förutsättning för trygghet, inkludering och delaktighet. En viktig aspekt i stadsplaneringen är exempelvis frågor om säkerhet och krisberedskap vilket behöver belysas utifrån olika gruppers behov i staden, så som personer med funktionsnedsättning. Personer med funktionsnedsättning upplever ofta en särskild utsatthet i samhället. Uppföljning visar att många känner sig otrygga och att de är särskilt utsatta för brott och då särskilt våld. En konsekvens av upplevd utsatthet kan vara att man avstår från att gå ut ensam på grund av rädsla, och det är betydligt vanligare bland kvinnor med funktionsnedsättning än bland män. Även bland personer utan funktionsnedsättning känner sig kvinnor mindre trygga än män med funktionsnedsättning. För att åstadkomma attraktiva, funktionella, jämställda och trygga utemiljöer har regeringen gett i uppdrag att lämna stöd till åtgärder för utemiljöer i bostadsområden med socioekonomiska utmaningar. Regeringen vill skärpa säkerheten i den offentliga miljön – alla ska kunna känna sig trygga på gator, torg, i kollektivtrafiken och vid konsertlokaler. Regeringen har därför gett Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) i uppdrag att verka för samordning i arbetet med att skapa ökad trygghet i det offentliga rummet. Inom ramen för uppdraget kommer MSB också att se över frågor som rör samhällsplanering och kollektivtrafik ur ett risk- och sårbarhetsperspektiv. Uppdraget ska redovisas . Brottsförebyggande aspekter i fysisk planering och bostadsbyggande I det nationella brottsförebyggande programmet, Tillsammans mot brott, nämns bl.a. att regeringen ska verka för att brottsförebyggande aspekter i högre grad beaktas i fysisk planering och bostadsbyggande. Den fysiska utformningen av samhället är en viktig del i den situationella brottspreventionen, vilken riktas mot tillfället, platsen eller sammanhanget där brottet begås, liksom mot brottsobjektet. Det kan handla om att genom kontroll eller övervakning på en plats eller vid ett objekt öka risken för upptäckt eller att minska brottsobjektets tillgänglighet genom t.ex. kameraövervakning, lås och larm. Kärnan i den situationella preventionen är att fokus inte ligger på individens motivation att begå brott utan på objektet, offret, platsen eller förutsättningarna i övrigt kring brottstillfället. Den fysiska utformningen av samhället är en viktig del i den situationella brottspreventionen. Det kan handla om alltifrån hur bostadsområden, parker, gågator och torg planeras och utformas till byggnadstekniska detaljer som lås, entréers utformning och belysning. Brottsförebyggande aspekter måste därför vara en naturlig del i plan- och byggprocessen, inte minst utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Målet för regeringens barnrättspolitik är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflytande. Barn och unga berörs inte enbart av specifika barn- och ungdomsverksamheter, utan också i allra högsta grad av beslut gällande exempelvis stadsplanering och utformningen av bostadsområden, trafik och miljö. Det är därför viktigt att alla verksamheter anammar ett barnrättsperspektiv, utreder på vilket sätt barn och unga berörs samt vilka konsekvenser besluten kan få för flickor och pojkar, unga kvinnor och unga män. Regeringen vill stärka barns och ungdomars tillgång till natur och utemiljöer. Den nära och lättillgängliga naturen skapar förutsättningar för spontan lek, lärande och fysisk aktivitet. Samverkan behövs mellan samhällsplanerare, civila samhällets organisationer, markägare, skola och förskola, landskapsarkitekter och andra berörda för att strategiskt arbeta med tätortsnära natur. –2018 satsar regeringen sammanlagt för att stimulera en upprustning av skolgårdar och förskolegårdar. Statsbidraget kan sökas hos av skolans huvudman eller fastighetsägare och finansierar av kostnaden för planering och genomförande. presenterade regeringen inriktningen för framtidens funktionshinderspolitik (prop. 2016/17:188) som utgår ifrån ett nytt nationellt mål för funktionshinderspolitiken med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt. Det nya nationella målet och inriktningen beslutades av (prop. 2016/17:188, bet. 2017/18:SoU5, rskr. 2017/18:86). Det nya målet för funktionshinderspolitiken är: ”att med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt, uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättning i ett samhälle med mångfald som grund. Målet ska bidra till ökad jämställdhet och till att barnrättsperspektivet beaktas”. Med utgångspunkt i det nationella målet och inriktningen har regeringen tillsatt en särskild utredare att se över styrningen inom funktionshinderspolitiken (dir. 2017:133). I ovan nämnda proposition gör regeringen även bedömningen att Trafikanalys bör ges i uppdrag att, utifrån ett ”hela-resan-perspektiv” kartlägga hinder för tillgänglighet och användbarhet inom kollektivtrafiksystemet för personer med funktionsnedsättning och lämna de förslag som bidrar till att nå såväl de transportpolitiska målen som mål i konventionen. Detta uppdrag har därefter givits till Trafikanalys i myndighetens regleringsbrev . Uppdraget ska redovisas till . har fått i uppdrag att analysera reglerna för enkelt avhjälpta hinder samt ta fram en vägledning för funktionshinderperspektivet i översiktsplanering (regleringsbrev ). Principen om universell utformning är en prioriterad inriktning igenomförandet av funktionshinderspolitiken. I ett som håller ihop ska samhället utformas så att det i största möjlig utsträckning kan användas av alla. Detta ökar möjligheten att vara ett samhälle som skapar tillgänglighet och delaktighet för personer med funktionsnedsättning. I den utredning som regeringen tillsatt ska även tillämpningen av principen beskrivas (dir. 2017:133). Ett effektivt sätt att långsiktigt öka tillgängligheten i den byggda miljön är att tillämpa principen om universell utformning och att planera och bygga tillgängligt redan från början. Artikel 9 i konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning slår tydligt fast att tillgänglighet är en förutsättning för att personer med funktionsnedsättning ska kunna leva oberoende, fullt ut och jämlikt delta i samhället, samt för att oinskränkt åtnjuta alla sina mänskliga rättigheter och grundläggande friheter på jämlika villkor. Kommunerna har en central uppgift i detta och ansvarar enligt PBL för den översiktliga fysiska planeringen inom kommunen. De mål som har beslutats inom ramen för FN:s Agenda 2030 utgör här en viktig del i arbetet. När vi bygger samhället smart och hållbart ska hela befolkningens behov och förutsättningar beaktas. 5Politiken i den svenska och internationella kontexten Frågan om en hållbar stadsutveckling är högst aktuell då en allt högre andel av världens befolkning bor i städer. handlar det om och denna siffra beräknas stiga till till 2050 enligt rapport från UNFPA (). Majoriteten av befolkning bor i och runt städer och tätorter. som urbaniseringen medför sociala och miljömässiga utmaningar utgör hållbar stadsutveckling också ett viktigt verktyg i arbetet med hållbar utveckling och för att uppnå de globala hållbarhetsmålen Agenda 2030. I har storstadskommuner och kommuner nära en större stad vuxit . Befolkningstillväxten sker i arbetsmarknadsregioner nära eller på pendlingsavstånd till städer. till urbaniseringsgrad har andelen av befolkningen som bor i tätort gått från 2010 då den senaste tätortsavgränsningen gjordes i . Urbaniseringen fortsätter, men inte främst på bekostnad av minskad befolkning på landsbygderna. Istället drivs urbaniseringen av en annan dynamik – befolkningstillväxten i storstadsregionerna är framför allt en effekt av födelseöverskott, ökande livslängd och utrikes inflyttning. Den omflyttning som sker från landsbygder till städer är kraftigt koncentrerad till åldersgruppen 18–. Det innebär en föryngring av befolkningen i städer och skapar en brist inom motsvarande åldersgrupp på landsbygderna. arbete med hållbara städer Regeringen har länge arbetat med hållbar stadsutveckling. – 2012 arbetade Delegationen för hållbara städer (dir. 2011:29) på regeringens uppdrag för att verka för en hållbar utveckling av städer, tätorter och bostadsområden. Inom sitt uppdrag ansvarade delegationen bl.a. för att fördela ett ekonomiskt stöd till stadsutvecklingsprojekt. Totalt delades ut till 98 projekt över hela . Projekten som fick stöd bedömdes bidra till skapandet av miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbara städer. Efter att Delegationen för hållbara städer avslutades har regeringen bl.a. fortsatt arbetet för en hållbar stadsutveckling genom en myndighetsgemensam plattform för frågor om hållbar stadsutveckling. Regeringen beslutade att avsluta Plattformen för hållbara städer och att inrätta ett Råd för hållbara städer. Regeringen gör bedömningen att Plattformen har spelat en viktig roll och att den har fullgjort sin uppgift genom att bl.a. utveckla en samverkan inom området hållbar stadsutveckling. 2017/18:230 Stadsregioner viktiga för ekonomisk utveckling Stora stadsregioner med globala nätverk är viktiga för den ekonomiska utvecklingen. Städer och tätorter samt gles- och landsbygder drar nytta av varandra och ska ses som sammanlänkade regioner. Städerna är motorer i en hållbar tillväxt och det är i städer många av jobben skapas. Landsbygderna däremot bidrar med produktion av livsmedel och naturmiljöer för rekreation och friluftsliv. Den generella bilden är att befolkningsmässigt större regioner, bl.a. städer med väl utvecklade kommunikationer och diversifierat näringsliv har bättre förutsättningar för hållbar tillväxt än befolkningsmässigt mindre regioner med stora avstånd till större städer. Bilden nyanseras av att ett antal befolkningsmässigt små regioner har särskilda förutsättningar, exempelvis genom råvaruresurser, attraktiv livs- och boendemiljö eller en särskild näringslivsstruktur. De täta miljöerna i städerna är viktiga för att skapa innovationsmiljöer kopplade till hållbara och resurseffektiva varor, tjänster, tekniklösningar och produktionssystem. De områden som inte är lika tätbefolkade måste dock kopplas samman med dessa innovationsmiljöer. I gles- och landsbygder finns många av de förnybara resurser som behövs för en positiv samhällsutveckling. Storstädernas och tätorternas roll för besöksnäringen är mycket stor, både i egenskap som nationella och regionala besöksmål och som transportnav. 5.2 Utblick – globalt, inom EU och Internationellt är hållbar stadsutveckling en fråga i fokus. Hållbar stadsutveckling är ett område med kopplingar till bl.a. energi, miljö och klimat, transporter, jämställhet, minskad segregation och fattigdomsbekämpning. Inom såväl FN, EU som är en hållbar stadsutveckling en viktig fråga, liksom i många projekt med finansiering från multilaterala utvecklings- och investeringsbanker. FN och de globala hållbarhetsmålen Agenda 2030 antog en historisk resolution med 17 globala mål för en bättre värld – Agenda 2030 för hållbar utveck- Agendan innebär att alla medlemsländer i FN förbundit sig att fram till 2030 tillsammans jobba för att uppnå en socialt, miljömässigt och eko- nomiskt hållbar utveckling. Som en del i genomförande av Agenda 2030 tillsatte regeringen en delegation med uppgift att stödja och stimulera arbetet (dir. 2016:18). Många av de 17 globala hållbarhetsmålen Agenda 2030 berör bostads- och landfrågor, varav mål 11 handlar om att städer och bosättningar ska vara inkluderande, säkra, motståndskraftiga och hållbara. facetterat och ska bidra till fullgoda, säkra och ekonomiskt överkomliga bostäder, hållbara transportsystem för alla inklusive kollektivtrafik. ska även bidra till deltagandebaserad, integrerad och hållbar planering, tillgängliga grönområden och offentliga platser samt minskad miljöpåver- kan, katastrofreducering, bättre luftkvalitet och avfallshantering, klimat- anpassning och utsläppsminskningar för att skydda klimatet, kopplingen mellan stad och land samt byggande med lokal råvara. Agenda 2030-delegationen lyfter i sitt förslag till handlingsplan för genomförandet av Agenda 2030 fram att genomförande av Agenda 2030 bör ske genom en prioritering av de områden som effektivt bidrar till den samhällsomställning som krävs för att nå en hållbar välfärd. Agenda 2030-delegationen har identifierat sex prioriterade områden som samlar flera av de största utmaningarna för nationella genomförande av agendan. Områdena är tätt sammankopplade och överlappar delvis varandra. I sin rapport – I riktning mot en hållbar välfärd – uppger Delegationen följande prioriterade områden: 1.Ett jämlikt och jämställt samhälle 3.En samhällsnyttig och cirkulär ekonomi 4.Ett starkt näringsliv med hållbara affärsmodeller 5.Hållbara och hälsosamma livsmedel 6.Stärkt kunskap och innovation. I rapporten uppges att en hållbar stadsutveckling är avgörande både för människors livskvalitet och för planetens välmående. Insatser på regional och lokal nivå spelar en avgörande roll för att skapa hållbara städer. Det faktum att många städer växer till ytan medför i sig större påfrestningar på invånare och större klimatavtryck genom bl.a. längre avstånd och mer ianspråktagen och hårdgjord yta. Städers förmåga att stå emot, anpassa eller återhämta sig och utvecklas efter miljömässiga och sociala påfrestningar (resiliens) är avgörande för hållbar utveckling. Delegationens rapport bereds i . Regeringens ambition är att utforma en övergripande och nationell handlingsplan för genomförandet av Agenda 2030. nationella genomförande av Agenda 2030 behöver tydligt relateras till vårt internationella Agenda 2030-arbete. Våra inhemska framsteg kan utgöra exempel och svensk teknik- och systemutveckling kan komma andra länder till godo, bland annat genom internationell verksamhet hos svenska exportföretag. Detta är i linje med de slutsatser som dragits internationellt, bl.a. genom Action Agenda (AAAA), om att resursmobilisering behöver ske inom näringslivet och genom dess affärskärnverksamheter för att FN:s hållbarhetsmål över huvud ska ha en chans att uppfyllas. FN:s nya agenda, New , antogs i samband med Habitat i , , 2016. Agendan utgör ett ramverk för det globala arbetet med hållbar stadsutveckling. Habitat III var den tredje konferensen med fokus på bostäder, byggande och stadsutveckling, och det var den första större efter att världens länder beslutat om de globala hållbarhetsmålen Agenda 2030 och klimatavtalet i . FN:s nya agenda ska ”förpassa slumområden till det förflutna, ta sig an långvariga ekonomiska problem och social marginalisering, urban fattigdom, ojämlikhet och nya former av diskriminering”. Den nya agendan ska vägleda arbetet för städers utveckling de kommande 20 åren, och den kommer att vara en viktig del för att genomföra och följa upp Agenda 2030 samt . Den nya agendan ska genomföras globalt, nationellt och lokalt. Agendan innehåller en mängd insatser som krävs för att skapa möjligheter till en framgångsrik, hållbar och inkluderande urban utveckling. Den tar också upp de olika steg, åtgärder och aktiviteter som behövs för att skapa möjligheter för en framgångsrik, hållbar och inkluderande urban utveckling. Det handlar t.ex. om byggande av bostäder och en hållbar stadsutveckling med en fungerande infrastruktur, hållbara transporter, finansiella medel till detta, god planering, en bra styrning och ledning. Detta har en tydlig koppling till svensk kompetens och innovationsförmåga. Städer och stadsutveckling spelar en nyckelroll i klimatomställningen. På en global nivå lyfter FN:s klimatpanel IPCC upp behovet av en hållbar samhällsbyggnad, där man bygger rätt från början, som en nyckel i att nå klimatmålen. Enligt IPCC är inriktningen särskilt viktig i de delar av världen där städer expanderar, men också när tidigt industrialiserade länder nu genomför återinvesteringar i den befintliga bebyggelsen och infrastrukturen. Vid i lyfte parterna vikten av att involvera städerna för att mobilisera starkare och ambitiösare klimatåtgärder och i välkomnades alla ansträngningar från städer, bland andra aktörer, att ta sig an och möta klimatförändringarna. FN:s mål för biologisk mångfald och ekosystemtjänster antog världens länder en strategisk plan med 20 delmål (de s.k. Aichimålen). Beslutet togs inom FN:s konvention för biologisk mångfald. Målen i planen ska nås genom att varje land sätter egna mål, anpassade efter nationella förutsättningar. Utifrån FN-planen tog EU 2011 fram en EU-strategi för biologisk mångfald med sex mål. Många aktörer i det svenska samhället arbetar för att integrera värdet av ekosystemtjänster i sin verksamhet och bidrar på så sätt till de nationella etappmålen, EU:s mål och de internationella målen om biologisk mångfald och ekosystemtjänster samt de globala hållbarhetsmålen Agenda 2030. Europeiskt samarbete om hållbar stadsutveckling Bostadspolitik är inte är ett harmoniserat politikområde i EU, men EU arbetar ändå med frågan eftersom flera andra harmoniserade politikområden, t.ex. miljö, får konsekvenser för bostadspolitik. Även på urbanområdet sker ett omfattande, informellt samarbete. 2016 antog EU:s ministrar med ansvar för hållbar stadsutveckling en urban agenda för EU. Denna syftar till att stärka förutsättningarna för hållbar utveckling i städer och fokuserar på att ge underlag för bättre och mer koordinerade regelverk, bättre tillgång till finansiering för städer och förbättrad kunskap och kunskapsspridning för hållbar stadsutveckling. Den agendan är koordinerad med arbetet inom EU:s sammanhållningspolitik och ska även bidra till genomförande av Agenda 2030, om klimat och FN:s nya agenda. agenda genomförs i en innovativ modell genom frivilligt samarbete mellan städer, medlemsstater, intresseorganisationer och inom tolv partnerskap som tar upp olika teman, exempelvis energiomställning i städer, tillgång på bostäder, klimatanpassning och urban mobilitet. Partnerskapen kartlägger problembilden på respektive område och tar fram en gemensam handlings- och åtgärdsplan. I deltar , , och i olika partnerskap. Inom EU:s sammanhållningspolitik har hållbar stadsutveckling fått ökat fokus –2020. På EU-nivå ska av medlen från regionalfonden öronmärkas för hållbar stadsutveckling. De nio regionalfondsprogrammen inom målet investeringar för tillväxt och sysselsättning syftar till stärkt regional konkurrenskraft och hållbar tillväxt. Utgångspunkten är att nationella och regionala satsningar ska komplettera varandra och skapa mervärden inom den regionala tillväxtpolitiken och verka för strukturförändrande insatser inom de prioriterade områdena innovation, entreprenörskap och grön ekonomi. I har tre av åtta regionala strukturfondsprogram valt att prioritera insatser för en hållbar stadsutveckling (, och ). Insatserna inom programmen för hållbar stadsutveckling handlar om att främja entreprenörskap, innovation samt insatser för en koldioxidsnål ekonomi. Inom sammanhållningspolitiken finns ett interregionalt samarbete, URBACT, som omfattar alla 28 medlemsstater och handlar om erfarenhetsutbyte och att sprida god praxis mellan regioner, städer och kommuner i hela unionen. Det handlar t.ex. om samarbete mellan regioner/länder som inte gränsar till varandra där man kan dela med sig av erfarenheter och utveckla nya metoder för stadsutveckling. Programmet URBACT omfattar samtliga länder i EU samt och . Nordiskt samarbete inom hållbar stadsutveckling Nordic Sustainable Cities, som är en del av statsministerinitiativet ”Nordiska lösningar på globala utmaningar”, lanserades är ett exempel på nordiskt samarbete inom hållbar stadsutveckling. Målet för Nordic Sustainable Cities är att stärka det nordiska varumärket, öka värdet på existerande handelsfrämjande insatser genom nordiskt samarbete och öka marknadspotentialen för nordiska företag. Projektet leds av och genomförs i nära samarbete med nationella expertorganisationer, kluster och näringslivet. I ämbetsmannakommittén för närings- och regional politik är hållbar stadsutveckling ett tema i programmet. har som en del av ordförandeskapet i 2018 initierat ett ordförandeskapsprojekt om hållbara nordiska städer med fokus på klimatsmart mobilitet. Projektet har en budget på 2018–20 och leds av och . Till projektet knyts en nordisk referensgrupp för att säkra ett regionalt mervärde och deltagande. I finns ett samarbete om stadsutvecklingsfrågor – Union of Baltic Cities (UBC). Arbetet är organiserat i sju kommissioner: Kultur- 2017/18:230 städer, inkluderande och hälsosamma städer, planerade städer, säkra städer, smarta och blomstrande städer, hållbara städer och ungdomliga städer. UBC grundades och inkluderar cirka 100 städer. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , Y , , , , , , , Bah Kuhnke, , , , , ,