prop · H503231 · 2018-04-19 00:00:00 — Utgångspunkten bör i stället vara att förbättra möjligheterna att få tillstånd också till sådan kamerabevakning som sker med hjälp av ett fordon eller en drönare. I enlighet med vad som framgår i avsnitt 6.4 bör en och samma ansökan med tillhörande gemensam konsekvensbedömning kunna omfatta en personuppgiftsansvarigs användning av kamerautrustade fordon eller drönare generellt. Förfarandet blir därmed i praktiken mycket likt ett sådant förhandssamråd på systemnivå som När det gäller användning av kamerabevakning med fordon eller drönare av mer tillfällig karaktär föreslås dessutom både en förlängning och en utvidgning av och Säkerhetspolisens tillfälliga undantag (se avsnitt När det gäller användningen av kamerautrustade drönare förespråkar flera remissinstanser, bl.a. Lantmäteriet och , någon form av undantag från tillståndskravet för myndigheter generellt. Den främsta anledningen till ett sådant undantag skulle vara att underlätta för exempelvis tillsynsverksamhet, mätningar och annan verksamhet som endast i undantagsfall innebär risker för att människor filmas eller Tillämpningsområdet för den nya lagen föreslås emellertid i avsnitt 5.3.3 bli snävare än tillämpningsområdet för kamera- Det bör därigenom finnas goda förutsättningar att se till att användning av drönartekniken för de ovan angivna ändamålen inte innebär en varaktig eller regelbundet upprepad personbevakning. fall blir den nya lagen inte tillämplig. Enligt regeringens bedömning är därför behovet av ett särskilt undantag i lagen från tillståndsplikten vid användning av kamerautrustade drönare litet. betydande integritetsrisker med tekniken om den används på ett sätt som Något generellt undantag från tillståndskravet för myndigheters användning av kamerautrustade drönare bör därför inte Den nya lagens snävare tillämpningsområde bör även medföra att sådan användning av kameror som exempelvis Försvarsmakten har behov av oftare kommer att falla utanför lagens tillämpningsområde. den bakgrunden inte skäl att justera Försvarsmaktens nuvarande undantag från tillståndskravet enligt myndighetens önskemål. forskningsinstitut (FOI) bör ha bättre möjligheter att prova utrustning för Försvarsmaktens räkning utan att omfattas av den nya lagens Den typ av provverksamhet som FOI bedriver förväntas nämligen inte uppfylla den nya lagens krav på varaktig eller regelbundet upprepad personbevakning. Undantagen från tillståndskravet är som FOI uppmärksammar ofta kopplade till att en viss aktör bedriver bevakningen. Vem som ska anses bedriva bevakningen måste avgöras från fall till fall och det finns inget hinder mot att den som bedriver bevakningen anlitar någon annan att faktiskt utföra bevakningen (se bl.a. prop. 2012/13:115 s. 57). således möjligt för Försvarsmakten att anlita någon annan att utföra bevakningen för myndighetens räkning. Det aktuella undantaget bör mot denna bakgrund även fortsättningsvis avse sådana fall där Försvarsmakten ska anses bedriva bevakningen. När det gäller undantaget som tar sikte på bevakning som sker för säkerheten i trafiken anser bl.a. Transportstyrelsen att det är för snävt Enligt det undantaget gäller tillståndskravet inte för sådana kameror som för säkerheten i trafiken eller arbetsmiljön är uppsatt på ett fordon, en maskin eller liknande för att förbättra sikten för föraren eller Undantaget omfattar exempelvis sådana backkameror som aktiveras när föraren backar fordonet och hjälper föraren att manövrera fordonet på ett trafiksäkert sätt. Att utvidga det aktuella undantaget till att t.ex. omfatta all sådan kamerateknik som kan krävas vid användning av självkörande fordon skulle innebära en betydande Prop. 2017/18:231 utvidgning. Det saknas underlag för att lägga fram ett sådant förslag i detta Det kan dock konstateras att kamerabevakningslagens tillståndskrav inte kommer att gälla för de flesta privaträttsliga subjekt som använder självkörande fordon. Utredningen om självkörande fordon på väg (N 2015:07) har dessutom haft i uppdrag att överväga och lämna författningsförslag i syfte att skapa bättre rättsliga förutsättningar för försök med självkörande fordon i allmän trafik och för introduktion av sådana fordon i allmän trafik (dir. 2015:114). Utredningen, som redovisade sitt slutbetänkande , föreslår att det aktuella undantaget i kameraövervakningslagen ska breddas genom att rekvisitet för att förbättra sikten för föraren eller användaren tas bort. Frågan bereds inom . Flera remissinstanser, däribland , och , förespråkar att undantaget för tunnelbanevagnar och tunnelbanestationer utvidgas till att omfatta i princip all järnvägs- och kollektivtrafik. Det kan först konstateras att det undantag för tunnelbanestationer som föreslås också är avsett att omfatta områden innanför stationens spärrlinje som är avsedda för annan spårbunden trafik, exempelvis pendeltåg. Enligt regeringens uppfattning finns det goda argument för att därtill införa ett utökat undantag från tillståndskravet för järnvägs- och kollektivtrafik. Det finns emellertid inte underlag att behandla frågan i detta lagstiftningsärende. Den utredning om förenklade möjligheter till kameraövervakning som regeringen har tillsatt har dock fått i uppdrag att analysera om ett utökat undantag från tillståndsplikten för kameraövervakning av allmänna transportmedel och stationer bör införas (dir. 2017:124). Regeringen avser alltså att återkomma i frågan. Det bör också framhållas att den nya kamerabevakningslagen kommer innebära förbättrade möjligheter att få tillstånd vid kamerabevakning av övriga allmänna transportmedel och stationer för brottsbekämpande och trygghetsskapande syften (se avsnitt 6.3). Det saknas underlag att i detta sammanhang närmare överväga ett undantag från tillståndskravet för viss kamerabevakning inom hälso- och sjukvården. Möjligheterna att få tillstånd för kamerabevakning på platser av det aktuella slaget där det finns problem med brottslighet och andra störningar kommer dessutom att förbättras genom regeringens förslag eftersom det vid tillståndsprövningen ska beaktas särskilt om kamerabevakningen behövs för att platsen är brottsutsatt eller för att det av särskild anledning finns risk för angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person eller på egendom (se avsnitt 6.3). 6.6Även de tillfälliga undantagen ska behållas och utvidgas Regeringens förslag: Från kravet på tillstånd till kamerabevakning görs följande tillfälliga undantag som i huvudsak motsvarar de tillfälliga undantagen från tillståndsplikten enligt kamera- övervakningslagen: 1.Viss kamerabevakning som bedrivs av eller Säkerhetspolisen i samband med risk för allvarlig brottslighet. Jämfört med den nuvarande regleringen förlängs undantaget till att gälla . Undantaget utvidgas dessutom till att omfatta alla typer av allvarlig brottslighet och även innefatta kamerabevakning som sker i syfte att upptäcka sådan brottslighet eller utreda eller lagföra sådana brott. 2.Viss kamerabevakning som bedrivs av eller den som är räddningsledare i samband med olyckor. Jämfört med den nuvarande regleringen utvidgas undantaget till att även omfatta bevakning i syfte att minska risken för nya olyckor. 3.Kamerabevakning som bedrivs av den som är räddningsledare om bevakningen är av vikt för att efterforska en försvunnen person. Om en ansökan om tillstånd görs inom den föreskrivna tiden ska bevakningen få bedrivas utan tillstånd till dess att ansökan har prövats. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att det tillfälliga undantaget för och Säkerhetspolisen ska gälla under högst en månad och fortsätta vara begränsat till vissa angivna typer av allvarlig brottslighet. Utredningen föreslår inte någon utvidgning av undantaget som rör räddningsinsatser. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter på det. anser att det nuvarande rekvisitet allvarlig brottslighet i det tillfälliga undantaget borde bytas ut mot brottslighet. Detta eftersom sådan brottslighet som enskilt inte når upp till rekvisitet allvarlig brottslighet men som sammantaget utgör en betydande belastning på samhället, t.ex. narkotikahandel, återkommande hot- och skadegörelse, sexuella ofredanden under festivaler, stölder och eldning av bilar inte kan bekämpas med de nuvarande eller föreslagna tillfälliga undantagen. Det tidsbegränsade undantagen bör enligt i vart fall omfatta än vad som är fallet, förslagsvis , innan en ansökan om tillstånd behöver göras. Även kommun efterlyser ett längre tidsbegränsat undantag för . anser att myndigheten också bör omfattas av det tillfälliga undantaget från tillståndskravet för och Säkerhetspolisen. Detta då inte sällan hanterar organiserad brottslighet med bl.a. grov narkotikasmuggling. Enligt skulle motsvarande möjligheter dessutom underlätta samarbetet mellan de berörda myndigheterna i arbetet mot den organiserade brottsligheten. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) föreslår att det tillfälliga undantaget från tillståndskravet i föreslagna 11 § första stycket 2 och 3 utformas mer generellt för att omfatta alla räddningsinsatser enligt 1 kap. 2 § lagen om skydd mot olyckor. MSB bedömer att det finns ett värde av att undantagen utvidgas till att även avse efterföljande åtgärder enligt 3 kap. 9 § och 4 kap. 7 § lagen om skydd mot olyckor med hänsyn till risken för nya olyckor. Sådan efterbevakning skulle vara särskilt värdefull vid större skogsbränder. efterlyser förtydliganden om undantagen även gäller när biträder de angivna myndigheterna eller en räddningsledare i aktuella situationer. Kommuner och Landsting anser att det också finns skäl för att utvidga de aktuella undantagen till att även omfatta en sådan ambulans- och akutsjukvårdsinsats som utförs inom hälso- och sjukvården och som Prop. 2017/18:231 inte bedrivs av en räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor. anser att användning av exempelvis drönare som en del i en vård- och behandlingsåtgärd inom ramen för hälso- och sjukvårdslagen eller smittskyddslagen (2004:168) borde vara undantagen från tillståndsplikten på samma sätt som vid räddningsinsatser enligt lagen om skydd mot olyckor. Skälen för regeringens förslag I 11 § kameraövervakningslagen finns tillfälliga undantag från tillståndskravet som innebär att vissa subjekt får bedriva kameraövervakning för vissa specifika och angelägna ändamål utan att en ansökan om tillstånd har gjorts. Om ansökan om tillstånd görs inom en månad från det att övervakningen inleds får övervakningen dessutom bedrivas utan tillstånd till dess att ansökningen har prövats. Undantagen avser 1) övervakning som bedrivs av eller den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om övervakningen är av vikt för att avvärja en hotande olycka eller för att begränsa verkningarna av en inträffad olycka, 2) övervakning som bedrivs av den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om övervakningen är av vikt för att efterforska en försvunnen person, och 3) övervakning som bedrivs av eller Säkerhetspolisen, om det av särskild anledning finns risk för att allvarlig brottslighet som innebär fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom kommer utövas på en viss plats och syftet med övervakningen är att förebygga och förhindra brott. Regeringen anser att samtliga tillfälliga undantag i kameraövervakningslagen är relevanta också i förhållande till tillståndskravet i kamerabevakningslagen. Undantagen bör därför behållas. Det bör dessutom övervägas om något eller några av undantagen ska utvidgas för att underlätta ytterligare för angelägen kamerabevakning av tillfällig karaktär. Undantaget för och Säkerhetspolisen vid allvarlig brottslighet bör förlängas och utvidgas Ett av de tillfälliga undantagen i 11 § kameraövervakningslagen tar sikte på sådan övervakning som bedrivs av eller Säkerhetspolisen. Undantaget är tillämpligt om det av särskild anledning finns risk för att allvarlig brottslighet som innebär fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom kommer utövas på en viss plats och syftet med övervakningen är att förebygga eller förhindra brott. Övervakning med stöd av undantaget får ske under högst en månad utan att en ansökan om tillstånd har gjorts. Undantaget kan tillämpas för att tillfälligt kamerabevaka på platser där det av särskild anledning finns risk för exempelvis allvarliga våldsbrott, systematiska fall av sexuella övergrepp eller eldning av bilar och har bl.a. använts av i samband med uppsättandet av kameror i vissa områden med grov gängkriminalitet (se bl.a. i beslut 2017-11- 10, 2112-24799-2017). Som utredningen föreslår bör det nuvarande undantaget utvidgas till att också innefatta sådan kamerabevakning som sker i syfte att upptäcka sådan brottslighet som omfattas av undantaget, eller utreda eller lagföra sådana Det blir därmed tydligt att undantaget är tillämpligt även när den brottspreventiva effekten förväntas vara låg eller obefintlig om bevakningen kan bidra till att brott kan upptäckas, utredas och lagföras. Begreppet utreda och lagföra brott syftar precis som i andra bestämmelser i kamerabevakningslagen på brott som ännu inte har begåtts och inte på arbetet i en pågående förundersökning. anser att undantaget bör utvidgas till att avse all brottslighet och inte bara viss allvarlig brottslighet. skulle i praktiken innebära ett heltäckande undantag, om än tidsbegränsat, från tillståndskravet för och Säkerhetspolisens kamerabevakning i den brottsbekämpande verksamheten. pass omfattande undantag från tillståndskravet bör övervägas inom ramen för den pågående utredningen på området (dir. 2017:124). Enligt regeringens mening bör dock undantaget redan nu kunna utvidgas för att möjliggöra tillfällig kamerabevakning i flera av de fall som Till skillnad mot vad utredningen föreslår bör undantaget därför inte längre vara begränsat till vissa typer av allvarlig brottslighet utan omfatta allvarlig brottslighet generellt. undantaget kan tillämpas även vid kamerabevakning av exempelvis platser med omfattande narkotikahandel. Det bör i sammanhanget också framhållas att det inte krävs en misstanke om ett visst konkret brott för att undantaget ska vara tillämpligt utan det räcker med att det av särskild anledning finns risk för allvarlig brottslighet. Regeringen anser i likhet med att det även finns skäl att förlänga tiden för det aktuella undantaget. minskad administration, ökad flexibilitet och en klar förbättring av och Säkerhetspolisens möjligheter att i särskilt angelägna fall bedriva kamerabevakning utan att i förväg behöva söka Enligt regeringen bör den tid som anges i undantaget utsträckas En utvidgning av det aktuella undantaget från innebär bl.a. förbättrade möjligheter för och Säkerhetspolisen att i händelse av ett förhöjt terrorhot snabbt sätta in kamerabevakning på strategiska platser under en längre men ändå begränsad tid. lättare att bedriva kamerabevakning av en viss plats vid flera på varandra följande publika evenemang, t.ex. . kamerabevakning kan bedrivas tillståndsfritt i stället för en månad ger dessutom myndigheterna nya möjligheter att utvärdera och tillståndsförfarandet för att visa på behovet av en mer varaktig Undantaget bör även fortsättningsvis vara förbehållet Vad anför om att myndigheten också bör undantas bör i stället övervägas inom ramen för den pågående utredningen om förenklade möjligheter till kameraövervakning. Mot denna bakgrund bör undantaget som innebär att eller Säkerhetspolisen i vissa fall får bedriva kamerabevakning utan att en ansökan om tillstånd har gjorts utvidgas från att gälla under högst en månad till att gälla . Undantaget ska dessutom omfatta alla typer av allvarlig brottslighet och även innefatta sådan kamerabevakning som sker i syfte att upptäcka sådan brottslighet eller utreda eller lagföra sådana brott. Räddningsinsatser och skydd mot olyckor I 11 § kameraövervakningslagen finns också tillfälliga undantag som tar sikte på övervakning vid olyckor respektive vid efterforskande av försvunna personer. Även dessa undantag har en övre tidsgräns på en månad innan en ansökan måste göras. Enligt det ena undantaget får övervakning bedrivas utan tillstånd av den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, förkortad LSO, om övervakningen är av vikt för att efterforska en försvunnen person. Enligt det andra undantaget får övervakning bedrivas av eller den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om övervakningen är av vikt för att avvärja en hotande olycka eller för att begränsa verkningarna av en inträffad olycka. I enlighet med vad Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) anför finns anledning att anpassa undantaget ytterligare till regleringen i lagen om skydd mot olyckor. Det bör bl.a. tydliggöras att även sådan kamerabevakning som sker vid efterföljande åtgärder i samband med olyckor för att minska risken för nya olyckor omfattas av undantaget. Sådan efterbevakning kan som MSB framhåller vara särskilt värdefull vid större skogsbränder. Även i övrigt bör en viss språklig anpassning av begreppen ske till regleringen i lagen om skydd mot olyckor. En räddningsledare får anses ansvarig för kamerabevakningen även om den utförs av en myndighet eller kommun som lämnar biträde enligt 6 kap. 7 § LSO. Den myndighet eller kommun som lämnar biträde får alltså anses utföra övervakningen för räddningsledarens räkning (se prop. 2012/13:115 s. 57). Detta innebär att undantaget från tillståndsplikten är tillämpligt om exempelvis biträder räddningsledaren med kamerabevakning. Motsvarande får anses gälla i de fall en myndighet biträder . Några remissinstanser, bl.a. , efterfrågar ytterligare tillfälliga undantag som bl.a. omfattar drönare som används som en del i en vård- och behandlingsåtgärd. Det saknas dock närmare utredning om vilka behov som finns av detta och hur ett sådant undantag i så fall skulle avgränsas. Det bör i sammahaget framhållas att kamerabevakningslagen får ett snävare tillämpningsområde än kameraövervakningslagen. Det innebär att endast sådan användning av kameror som innebär en varaktig eller regelbundet upprepad personbevakning kommer att omfattas av tillämpningsområdet och tillståndskravet. Sammanfattningsvis bör undantaget som innebär att eller den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor i vissa fall får bedriva kamerabevakning utan att en ansökan om tillstånd har gjorts utvidgas till att även omfatta bevakning i syfte att minska risken för nya olyckor. 2017/18:231 7 Ett särskilt upplysningskrav vid Regeringens förslag: Upplysning om kamerabevakning ska lämnas genom tydlig skyltning eller på annat verksamt sätt. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid bevakningen, ska en särskild upplysning lämnas om detta. Enskildas rätt till information om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakningen innebär ska regleras av bestämmelser i dataskyddsförordning och annan tillämplig personuppgiftsreglering. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att det ska preciseras vilken information som ska lämnas genom tydlig skyltning eller på annat liknande verksamt sätt, bl.a. identiteten hos och kontaktuppgifter till den som bedriver bevakningen samt kontaktuppgifter till eventuellt dataskyddsombud. föreslår också att viss annan information, bl.a. ändamålet och grunden för kamerabevakningen, ska göras tillgänglig för dem som kan bli Remissinstanserna: Enligt Datainspektionen kan de särskilda förhållanden vid kamerabevakning – särskilt när den sker från t.ex. drönare – göra det svårt att helt uppfylla kraven på information i dataskyddsförordningen och det nya dataskyddsdirektivet. inte är möjligt att ha en bestämmelse om upplysningsskyldighet i kamerabevakningslagen som begränsar rätten till information enligt EU- regleringen avstyrker Datainspektionen förslaget. anser att det är angeläget att ett upplysningskrav införs i den svenska lagen så att den som blir föremål för kameraövervakning blir informerad om detta på ett tydligt sätt. i anser också att det krävs en särskild reglering i kamerabevakningslagen om vilken information som ska lämnas eftersom den information som ska lämnas enligt EU-regleringen är omfattande. upplysningskravet är viktigt och att dess föreslagna utformning är väl framhåller vidare att det inte bör vara tillåtet att sätta upp skyltar med upplysning när kamerabevakning inte förekommer, eftersom effekterna av en sådan skyltning i många fall kan vara lika integritetskränkande som när kamerabevakning faktiskt pågår. framhåller att det blir praktiskt komplicerat att upplysa om kamerabevakning vid flygningar över vatten i skiftande områden men att verksamheten i så fall torde kunna åberopa något av de byggindustrier efterfrågar fler exempel på hur upplysningskravet ska följas i praktiken. förslaget behöver kompletteras med en tydlig reglering om var upplysningsskyltar ska placeras i förhållande till en kamera. remissinstanser, däribland , , Svensk handel, och , anser att det föreslagna upplysningskravet är för omfattande, särskilt när det gäller kontaktuppgifter till enskilda personer. Detta riskerar enligt flera av dessa remissinstanser att leda till hot och trakasserier. Dessutom framhålls att skyltar måste specialtillverkas och bytas ut, exempelvis om ett byte av dataskyddsombud sker. föreslår att viltbevakningskameror i första hand undantas från kravet på skyltning eftersom de annars lätt blir ett eftertraktat stöldgods. anför att en person skulle kunna uppge sitt jägar-ID enligt jaktkortsregister som identifikation på upplysningen vid kamerabevakningen i stället för sitt namn. Enligt bör det räcka med att kontaktuppgifter till enskilda fysiska personer görs tillgängliga genom upplysningar på exempelvis myndighetens webbplats. konstaterar att det föreslagna kravet på upplysning innebär att ganska omfattande information ska lämnas av en privatperson vid användning av viltkameror, t.ex. för inventering eller bevakning av en åtel. Skälen för regeringens förslag: Enligt 25 § kameraövervakningslagen ska som huvudregel upplysning om kameraövervakning lämnas genom tydlig skyltning eller på något annat verksamt sätt. Upplysning ska också lämnas om vem som bedriver övervakningen om detta inte framgår av förhållandena på platsen. Upplysningsplikten inträder redan när kameran sätts upp och är alltså inte beroende av om kameran används. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid övervakningen ska en särskild upplysning lämnas om detta och den som bedriver övervakning ska också lämna upplysning om ändamålen med övervakningen, om den övervakade eller den som kan komma att bli övervakad begär det. Dataskyddsförordningen och det nya dataskyddsdirektivet innehåller en omfattande reglering av de registrerades rättigheter. En av dessa rättigheter är rätten att få information från den personuppgiftsansvarige om personuppgiftsbehandling. Såväl förordningen som direktivet innehåller krav på vilken information som ska lämnas till den enskilde i olika situationer samt bestämmelser om hur detta ska ske. Enligt dataskyddsförordningen (artiklarna 13 och 14) ska den enskilde som huvudregel bl.a. få information om den personuppgiftsansvariges identitet och kontaktuppgifter, om dataskyddsombudets kontaktuppgifter i tillämpliga fall samt om ändamålen med och den rättsliga grunden för behandlingen. Utöver detta ska den enskilde bl.a. få information om rätten att inge klagomål till tillsynsmyndigheten. Motsvarande reglering finns i det nya dataskyddsdirektivet (artiklarna 12 och 13) och kommer att genomföras i svensk rätt genom brottsdatalagen. I direktivet görs däremot skillnad på sådan allmän information som ska göras tillgänglig för den registrerade (artikel 13.1) och sådan information som i specifika fall ska lämnas till den registrerade (artikel 13.2). Kamerabevakning skiljer sig från övrig personuppgiftsbehandling eftersom enskilda i praktiken måste upplysas om personuppgifts- behandlingen i förväg.