prop · H503232 · 2018-04-19 00:00:00 — Re- geln bör därför, till skillnad från vad anser men i likhet med vad utredningen föreslår, utformas så att sekretess gäller om det kan antas att tillsynsmyndighetens möjlighet att bedriva tillsyn mot- verkas om uppgiften röjs. Det är samma rekvisit som finns i sekretessre- geln till skydd för det internationella samarbetet vid tillsyn över mark- naderna för el och naturgas. De tillämpningsproblem som Journalistför- bundet och Tidningsutgivarna pekar på att det skulle vara svårt att på förhand veta vilka konsekvenser ett utlämnande av en viss uppgift kan komma att få för möjligheten att bedriva tillsyn ska enligt regeringen inte överdrivas. Vid sekretessprövningen bör bl.a. vägas in vilken effekt ett offentliggörande av uppgiften skulle få på det framtida samarbetet och på den svenska tillsynsmyndighetens möjligheter att få bistånd i sin tillsyn från andra medlemsstater. Det bör också beaktas vilket sekretesskydd eller motsvarande skydd uppgiften har hos den medlemsstat som har lämnat uppgiften. Av paragrafen bör det alltså framgå att sekretess gäller i tillsyns- myndighetens verksamhet enligt ramlagen för uppgift som, utan samband med en svensk begäran, har lämnats av en tillsynsmyndighet i en annan medlemsstat, om det kan antas att den svenska tillsynsmyndighetens möjlighet att bedriva tillsyn motverkas om uppgiften röjs. I stället för att som utredningen föreslår använda formuleringen ”tillsynsmyndighet i en medlemsstat” i bestämmelsen och hänvisa till brottsdatalagens definition av medlemsstat, bör den av Lagrådet föreslagna formuleringen ”tillsynsmyndighet i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES) eller i ” användas. 2017/18:232 Sekretesstiden och sekretessbestämmelsens placering Vid utrikessekretess, internationellt rättsligt samarbete och annat tillsyns- samarbete är sekretesstiden högst . Samma sekretesstid bör gälla för nu aktuella uppgifter. Den nya sekretessbestämmelsen skulle kunna placeras antingen i kapi- tel 17, som reglerar sekretess till skydd för bl.a. myndigheters verksam- het för tillsyn, eller i kapitel 15, som reglerar sekretess till skydd för rikets förhållande till andra stater. Regeringen anser att den bör placeras i kapitel 17, där det redan finns bestämmelser med liknande skydds- intressen. Rätten att meddela och offentliggöra uppgifter Enligt 3 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen innebär sekretess ett förbud att röja uppgift, vare sig det görs muntligen, genom utlämnande av allmän handling eller på något annat sätt. När en ny sekretessbe- stämmelse införs måste därför ställning tas till om den tystnadsplikt som följer av den föreslagna sekretessbestämmelsen bör ges företräde framför meddelarfriheten enligt 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen. Enligt förarbetena till sekretesslagen bör som grundprincip alltid gälla stor återhållsamhet vid prövningen av om undantag ska göras från rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Den enskilda sekretessbestäm- melsens konstruktion kan ge viss vägledning. När det är fråga om be- stämmelser om absolut sekretess kan det finnas större anledning att över- väga undantag från rätten att meddela och offentliggöra uppgifter än i andra fall (prop. 1979/80:2 Del A, s. 110 f.). Undantag från huvudregeln är framför allt aktuellt ifråga om sekretessregler utan skaderekvisit eller med omvänt skaderekvisit. Att undantag görs med hänsyn till allmänna intressen är ovanligt. De undantag som finns rör särskilt viktiga skyddsintressen (prop. 2012/13:7 s. 18 f. och prop. 2012/13:192 s. 38). Enligt regeringen bör något undantag från huvudregeln inte göras i detta fall. En sekretessbrytande regel för Regeringens förslag: får, om det är förenligt med svenska intressen, lämna ut en uppgift till en behörig tillsyns- myndighet i annan medlemsstat, även om uppgiften är sekretess- Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna yttrar sig särskilt om Skälen för regeringens förslag Enligt 10 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen hindrar sekretess inte att en uppgift lämnas till en myndighet, om uppgiften behövs där för tillsyn över eller revision hos den myndighet där uppgiften förekommer. Ordet myndighet syftar som tidigare nämnts på svenska myndigheter. Bestämmelsen möjliggör utlämnande till bl.a. ombudsmän, . Sekretess hindrar enligt 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen inte heller att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndig- het, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Syftet med paragrafen är att förhindra att sekre- tessregleringen gör det omöjligt för en myndighet att sköta de uppgifter som den är skyldig att utföra. Enligt 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen får en uppgift för vilken sekretess gäller inte röjas för en utländsk myndighet eller en mel- lanfolklig organisation, om inte utlämnande görs med stöd av en särskild föreskrift i lag eller förordning, eller uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intres- sen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller till den mellanfolkliga organisationen. Lagen (1978:801) om internationellt sam- arbete rörande kriminalvård i frihet och lagen (2000:1219) om interna- tionellt tullsamarbete är exempel på författningar med sådana särskilda föreskrifter. Det behövs en ny sekretessbrytande bestämmelse För att kunna utöva tillsyn behöver tillsynsmyndigheten få tillgång till all information som rör viss behandling av personuppgifter. För det ändamå- let måste tillsynsmyndigheten inte sällan själv lämna ut sekretessbelagda uppgifter för att kunna få svar på förfrågningar. Regleringen i 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen möjliggör för tillsynsmyndigheten att lämna ut information till andra myndigheter, för att kunna få den infor- mation som behövs för tillsynen. När det gäller utlämnande till en ut- ländsk tillsynsmyndighet ska 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen beaktas. I avsnitt 11.10.1 föreslås att tillsynsmyndigheten på begäran ska bistå tillsynsmyndigheter i andra medlemsstater. På motsvarande sätt ska till- synsmyndigheten, som framgår av avsnitt 11.10.2, kunna begära bistånd av en annan medlemsstat. Internationellt bistånd kan innefatta utbyte av information som omfattas av sekretess. Det är tveksamt om tillsynsupp- giften i sig innebär en sådan uppgiftsskyldighet som avses i 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen. Om myndigheten bedömer att den måste lämna ut sekretessbelagda uppgifter för att få internationellt bi- stånd kan det finnas grund för att bryta sekretessen med stöd av 8 kap. 3 § och 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen. Enligt förarbetena ska dock den senare paragrafen tillämpas restriktivt. Sekretessen får efterges bara när ett utlämnande av sekretessbelagda uppgifter är en nödvändig förutsättning för att en myndighet ska kunna fullgöra ett visst åliggande (prop. 1979/80:2 Del A, s. 465 och 494). För att genomföra direktivet och för att tillsynsmyndighetens internationella arbete ska underlättas bör det i ramlagen tas in en särskild bestämmelse som bryter sekretessen vid samarbete med en utländsk tillsynsmyndighet. 2017/18:232 Av bestämmelsen bör framgå att en sekretessbelagd uppgift får lämnas ut till en behörig tillsynsmyndighet i en annan medlemsstat om det är för- enligt med svenska intressen. Den prövningen bör endast få göras av den som enligt myndighetens arbetsordning eller motsvarande har rätt att fatta sådana beslut på myndighetens vägnar (jfr Lenberg m.fl., s. 8:3.1). Skulle det vid en sådan prövning bedömas vara oförenligt med svenska intressen att lämna ut uppgifterna, bör begäran om bistånd vägras med hänvisning till att det skulle strida mot lag att tillmötesgå den. Sekretess för rapporter om Regeringens bedömning: Det finns inte skäl att ändra sekretessregle- ringen för personuppgiftsincidenter. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Tidningsutgivarna instämmer i bedömningen. Datainspektionen anser att absolut sekretess alternativt sekretess med omvänt skaderekvisit ska gälla i tillsynsmyndighetens verksamhet för begäran om förhandssamråd och anmälningar av personuppgiftsinci- Skälen för regeringens bedömning: En nyhet i direktivet är kravet på rapportering av personuppgiftsincidenter till tillsynsmyndigheten. väcker frågan om det kräver någon justering i sekretessregleringen. gäller viss sekretess för rapporter om it-incidenter. 18 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretessen för bl.a. brottsanmälningar och förundersökningar i 18 kap. 1 och 2 §§ offentlig- hets- och sekretesslagen inte bara hos de brottsbekämpande myndighe- terna utan även hos andra myndigheter när de biträder en brottsbekäm- Myndigheter som står i begrepp att göra en anmälan till en brottsbekämpande myndighet förfogar över det underlag som utgör grunden för anmälan. Sekretessen i 18 kap. 3 § kompletterar den sekre- tess som gäller enligt 18 kap. 1 och 2 §§. Sekretessen gäller såväl hos myndigheter som har anmälningsskyldighet som hos andra. sonuppgiftsincident leder till en brottsanmälan skyddas alltså det underlag som en behörig myndighet eller tillsynsmyndigheten tar fram genom regleringen i 18 kap. 3 §. Regeringen håller med utredningen om att den sekretessen är tillräcklig för att tillgodose behovet av att skydda uppgifter om sådana personuppgiftsincidenter som kan utgöra brott. Enligt 18 kap. 8 § 3 offentlighets- och sekretesslagen gäller vidare sek- retess för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om säker- hets- eller bevakningsåtgärd, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs och åtgärden avser telekommunikation eller system för automatiserad behandling av information. oavsett var uppgiften finns. Uppgifter om de tekniska system som en personuppgiftsincident berör skyddas genom den sekretessbestämmelsen, som har ett rakt skaderekvisit. Datainspektionen har i en skrivelse till regeringen begärt att vissa sek- retessfrågor ska utredas (Ju2017/06035/L6). I skrivelsen och i remissytt- randet över utredningens förslag anger Datainspektionen att sekretessen för uppgifter i bl.a. incidentrapporter inte är tillräcklig och att det krävs Prop. 2017/18:232 ett starkare sekretesskydd. Att bestämmelsen i 18 kap. 8 § 3 offentlig- hets- och sekretesslagen har ett rakt skaderekvisit innebär inte, som Data- inspektionen anför, att sekretesskyddet är svagt. Ett rakt skaderekvisit innebär visserligen en presumtion för offentlighet, vilket också är ut- gångspunkten för den svenska offentlighetsprincipen, men presumtionen bryts om det kan antas att en sådan skada som anges i sekretessbestäm- melsen uppstår om uppgiften röjs. Bestämmelsen i 18 kap. 8 § 3 offentlighets- och sekretesslagen har i ett tidigare lagstiftningsärende ansetts innebära att uppgifter om ingivare av incidentrapportering avseende säkerhetsbrister i it-system till , liksom uppgifter om innehållet i rapporterna, omfattas av sekretess (prop. 2003/04:93 s. 82). Utredningen om genomförande av NIS-direktivet har utrett om bestämmelsen behöver ändras för att känslig information i incidentrapporter som lämnas till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska kunna skyddas. Den utredningen kon- staterar i sitt betänkande att 18 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen ger ett tillräckligt skydd för uppgifter som kan komma att rapporteras vid en incident (SOU 2017:36 s. 247–257). Regeringen gör ingen annan be- dömning i propositionen Informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster (prop. 2017/18:205 s. 81 f.). Regeringen gör dessutom i samband med förslaget om en ny dataskyddslag bedömningen att den be- fintliga sekretessregleringen ger ett väl avvägt skydd i nu aktuellt avse- ende. I det ärendet uttalar regeringen både att incidentrapporter kan inne- hålla sådan skyddsvärd information rörande säkerhetsåtgärder som avses i 18 kap. 8 § 3 offentlighets- och sekretesslagen och att uppgift om vem som har lämnat in en sådan rapport i sig kan omfattas av sekretess enligt bestämmelsen (prop. 2017/18:105 s. 126 f.). Mot denna bakgrund instämmer regeringen i utredningens bedömning att det inte finns skäl att ändra regleringen avseende sekretess för sådan personuppgiftsincidentrapportering som förutsätts ske enligt den nya ramlagen. Det finns inte heller behov av att införa ytterligare sekretess- bestämmelser för den typen av information som kan lämnas till tillsyns- myndigheten i samband med en begäran om förhandssamråd. Den sekre- tessreglering som finns , bl.a. i 18 kap. offentlighets- och sekretess- lagen, är tillräcklig också i det avseendet. 15.2.6En hänvisningsbestämmelse bör införas Regeringens förslag: Det ska göras en hänvisning i offentlighets- och sekretesslagen till regeln om användningsbegränsning i ramlagen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har något att erinra mot för- Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 11.10.2 föreslås en särskild regel om hur den information som tillsynsmyndigheten hämtar in från en tillsynsmyndighet i en annan medlemsstat får användas. En sådan användningsbegränsning har företräde framför andra författningsregler. 9 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen räknas det upp ett antal 2017/18:232 sådana bestämmelser. En hänvisning till regeln i ramlagen bör införas i den paragrafen. Regeringens förslag: Den som fullgör uppgift som dataskyddsombud ska inte obehörigen få röja det som han eller hon vid fullgörandet av sin uppgift har fått kännedom om. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället offentlighets- och sek- retesslagen. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Enligt utredningens förslag ska den som fullgör uppgift som dataskyddsombud inte obehörigen få röja eller utnyttja det som han eller hon har fått veta om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Remissinstanserna: Datainspektionen tillstyrker förslaget och påpekar att tystnadsplikten bör regleras på samma sätt som på dataskyddsförord- ningens område. Även Sala kommun uttrycker sig positivt om förslaget. anser att rekvisitet obehörigt röjande inte uppfyller kra- ven på förutsägbarhet och att bestämmelsen därför bör förtydligas genom en uppräkning eller en exemplifiering av vad som inte anses utgöra ett obehörigt röjande. Övriga remissinstanser lämnar inga synpunkter på för- slaget. Skälen för regeringens förslag Behovet av en bestämmelse om tystnadsplikt Det är inte bara myndigheterna i rättskedjan som ska tillämpa brottsdata- lagen utan även andra myndigheter. I vissa fall ska även andra aktörer tillämpa lagen. I avsnitt 9.5.2 föreslås att alla som ska tillämpa ramlagen ska utse dataskyddsombud och anmäla till tillsynsmyndigheten när data- skyddsombud utses och entledigas. Det gäller således även andra aktörer än myndigheter. Eftersom det kommer att finnas dataskyddsombud hos behöriga myn- digheter som inte tillämpar offentlighets- och sekretesslagen behövs det en regel om tystnadsplikt för sådana ombud. För dataskyddsombud hos myndigheter får däremot den sekretessreglering som gäller för myn- digheterna anses tillräcklig. Förbud för myndigheter att röja en sekretess- belagd uppgift gäller enligt 2 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen också för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställ- ning eller uppdrag hos myndigheten, tjänsteplikt eller på annan liknande grund. Enligt regeringen måste ett dataskyddsombud anses delta i myn- dighetens verksamhet på det sätt som avses i bestämmelsen (prop. 2017/18:105 s. 132). En bestämmelse om tystnadsplikt införs i ramlagen Dataskyddsombud som utses av myndigheter ska alltså tillämpa bestäm- melserna i offentlighets- och sekretesslagen. Regeringen instämmer i ut- redningens uppfattning att det inte behövs någon ytterligare reglering av deras tystnadsplikt. Samma bedömning görs när det gäller dataskyddsför- ordningens tillämpningsområde (prop. 2017/18:105 s. 130 f.). De dataskyddsombud som kommer att vara verksamma inom ram- lagens tillämpningsområde och som inte träffas av regleringen i offent- lighets- och sekretesslagen kommer sannolikt att ha uppgifter enligt både ramlagen och dataskyddsförordningen. Det är då lämpligt att, som Data- inspektionen framhåller, reglerna om tystnadsplikt är utformade på samma sätt. Utredningen föreslår därför en bestämmelse om tystnadsplikt för dataskyddsombud som är utformad efter mönster av den bestämmelse som föreslår. Utredningens förslag innebär att den som fullgör uppgift som dataskyddsombud inte obehörigen får röja eller utnyttja det som han eller hon har fått veta om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. När det gäller förslaget till en ny data- skyddslag med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförord- ning gör regeringen dock bedömningen att tystnadspliktens omfattning inte bör avgränsas till enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Regeringen anser att tystnadsplikten enligt den lagen bör gälla för alla slags uppgifter som dataskyddsombudet vid fullgörandet av sin uppgift har fått kännedom om (prop. 2017/18:105 s. 133 f.). Det saknas skäl att göra en annan bedömning i fråga om tystnadsplikten enligt ramlagen. anser att bestämmelsen bör konstrueras på ett mer förutsägbart sätt genom att det direkt av lagtexten framgår i vilka fall det inte är fråga om ett obehörigt röjande. Som regeringen uttalar i proposi- tionen Ny dataskyddslag är det dock inte lämpligt att uttömmande reglera i vilka fall utlämnande får ske. Detta måste bedömas utifrån omständig- heterna i det enskilda fallet. Uppgifter kan dock normalt lämnas ut med samtycke från den uppgiften avser, till tillsynsmyndigheten eller annars som en följd av en skyldighet i lag eller författning. Det finns i svensk rätt flera bestämmelser om tystnadsplikt där obehörighetsrekvisitet används. Den praxis som finns rörande dessa bestämmelser bör i fråga om rekvisitets innebörd kunna tjäna som ledning även vid tolkningen och tillämpningen av den nu föreslagna bestämmelsen (prop. 2017/18:105 s. 134). Enligt regeringen bör alltså den bestämmelse som föreslås ange att den som fullgör uppgift som dataskyddsombud inte obehörigen får röja det som han eller hon vid fullgörandet av sin uppgift har fått kännedom om. Av bestämmelsen bör också framgå att offentlighets- och sekretess- lagen gäller i det allmännas verksamhet. Bestämmelsen bör placeras i 3 kap. brottsdatalagen. 2017/18:232 15.4 Sekretess för sammanställningar av känsliga Regeringens bedömning: Någon förändring av den sekretessregle- ring som är tillämplig i behöriga myndigheters verksamhet behövs inte när det gäller uppgifter i sammanställningar av känsliga personupp- gifter. Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens bedöm- ning. Utredningen föreslår att det införs en regel om absolut sekretess till skydd för enskilda i offentlighets- och sekretesslagen. Den absoluta sek- retessen föreslås gälla hos en behörig myndighet för uppgift i en sam- manställning av känsliga personuppgifter. Enligt förslaget ska sekre- tessen gälla i högst och någon meddelarfrihet ska inte gälla för sådana uppgifter. Remissinstanserna: anser att skälen till att någon motsvarande sekretessbestämmelse inte införts i domstolsdatalagen (2015:728) fortfarande torde vara aktuella för domstolarnas del. är positiv till en bestämmelse om absolut sekretess, men är inte övertygad om att meddelarfriheten bör begränsas utan anser att den frå- gan bör övervägas ytterligare. avstyrker utredning- ens förslag om absolut sekretess och föreslår i stället att bestämmelsen förses med ett omvänt skaderekvisit. avstyrker även förslaget att meddelarfrihet inte ska gälla. Tidningsutgivarna förordar att bestämmelsen utformas med ett omvänt skaderekvisit och avstyrker utredningens förslag om att begränsa meddelarfriheten. anser att föremålet för sekretessen är otydligt formulerat i bestämmelsen och efterfrågar därför ett klargörande. Övriga instanser yttrar sig inte i den här delen. Skälen för regeringens bedömning: I avsnitt 8.1.4 föreslår regeringen att det i ramlagen införs ett generellt förbud mot vissa sökningar. Det ska vara förbjudet att utföra sökningar i syfte att få fram ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter. Enligt utredningen bör det införas en sekretessregel som knyts till regeln om sökförbud i ramlagen. Utred- ningens skäl för att införa en sådan sekretessregel är att allmänheten inte med stöd av offentlighetsprincipen ska kunna få ut uppgifter i samman- ställningar som utgör resultatet av sådana sökningar som sökförbudet är avsett att förhindra. Enligt utredningens förslag ska sekretessen vara absolut så att en behörig myndighet inte ska behöva göra en otillåten sökning för att kunna bedöma sekretessfrågan om uppgifter begärs ut (jfr prop. 2011/12:157 s. 17). I likhet med utredningen anser regeringen att det är av stor vikt att en- skildas integritet skyddas. Som utredningen påpekar rör det sig här om personuppgifter som omgärdas av starka dataskyddsregler. finns sekretessreglering som skulle aktualiseras om allmänheten begär ut känsliga personuppgifter sammanställda av behöriga myndigheter genom sökning. Som exempel kan nämnas att det i 18 kap. 1–2 §§ offentlighets- och sekretesslagen finns sekretessregler till skydd för det allmännas brottsförebyggande och brottsbeivrande verksamhet. I 35 kap. 1 § samma lag finns också en regel om sekretess till skydd för enskildas intressen i förundersökning och annan brottsbekämpande verksamhet. 2017/18:232 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen gäller vidare sekretess för personuppgifter om det kan antas att uppgifterna efter ett utlämnande kommer att behandlas i strid med regleringen om hur personuppgifter får behandlas. Några av remissinstanserna har haft synpunkter på utformningen av den av utredningen föreslagna sekretessbestämmelsen. Enligt regeringens bedömning ger den befintliga sekretessregleringen ett väl avvägt skydd för både enskilda och allmänna intressen i nu aktuellt avseende. Till skillnad från utredningen anser regeringen därför ett en regel om absolut sekretess för uppgifter i sammanställningar av känsliga personuppgifter hos behöriga myndigheter inte behöver införas. Som anges i avsnitt 8.1.4 ska tryckfrihetsförordningen tillämpas vid utlämnande av en allmän handling som sker på begäran av en enskild. Om en enskild begär att en behörig myndighet ska ta fram vissa uppgifter för ett utlämnande har myndigheten att ta ställning till om de uppgifter som efterfrågas utgör en allmän handling hos myndigheten. Utgör uppgifterna en allmän handling ska de lämnas ut såvida de inte omfattas av sekretess. Det gäller även om det är fråga om känsliga personuppgifter som har sammanställts genom sökning. Som nämnts finns det befintliga sekretessregler som kom- mer att aktualiseras när det gäller sammanställningar av känsliga person- uppgifter. Mot den bakgrunden anser regeringen att det inte behövs någon ändring av den sekretessreglering som är tillämplig i behöriga myndigheters verksamhet när gäller uppgifter i sådana sammanställ- ningar. 16.1Ett fåtal helt nya krav eller arbetsuppgifter men skärpta krav i vissa fall Förslaget till brottsdatalag genomför dataskyddsdirektivet. gångspunkt har varit att sträva efter lösningar som ansluter till nuvarande systematik för reglering av personuppgiftsbehandling. också varit att ligga så nära dataskyddsförordningen som möjligt, när samma fråga behandlas i båda instrumenten och det inte finns sakliga skäl att välja en annan lösning för brottsdatalagens tillämpningsområde. Direktivet innebär framför allt en harmonisering inom EU.