prop · H503227 · 2018-04-10 00:00:00 — I artiklarna 15–29 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll finns en gemenskapsram för marknadskontroll och kontroll av produkter som förs in på gemenskapsmarknaden. 2017/18:227 9.2 Regeringens förslag: ska få besluta de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att EU:s däckmärkningsförordning ska följas. Ett beslut om ett sådant föreläggande eller förbud får förenas med vite. Detsamma ska gälla beslut enligt EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll. ska få bestämma att ett beslut om föreläggande eller förbud ska gälla . Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian anges att ett föreläggande eller förbud ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Remissinstanserna: avstyrker att utformningen av bestämmelsen ändras så att förelägganden och förbud ska förenas med vite om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Myndigheten anser att ändringen är oproportionell och inte säkert kommer att leda till en effektivare marknadskontroll. Myndigheten anser även att marknadskontrollmyndigheten bör kunna ta ut en sanktionsavgift vid vissa avvikelser och hänvisar till s. 256 i betänkandet – befogenheter och sanktionsmöjligheter (SOU 2017:69). Swedac konstaterar att resonemanget i den remitterade promemorian om att inget har framkommit om att de sanktionsmöjligheter som getts enligt lagen om märkning av energirelaterade produkter varit otillräckliga skiljer sig väsentligt från betänkandet av marknadskontrollutredningen, som i SOU 2017:69 föreslår en sanktionsavgift. Skälen för regeringens förslag: Enligt 15 § lagen om märkning av energirelaterade produkter får tillsynsmyndigheten besluta de förelägganden och förbud som behövs för att EU:s däckmärkningsförordning ska följas. Detta bör gälla även enligt den nya lagen. Ett föreläggande eller förbud enligt 15 § lagen om märkning av energirelaterade produkter får förenas med vite. Vitesanktionen bör finnas även i fortsättningen. Bestämmelsen om vite bör få samma utformning som i lagen om märkning av energirelaterade produkter och den föreslagna nya lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning. Se avsnitt 8.2, där även synpunkt när det gäller utformningen av vitesbestämmelsen bemöts. När det gäller marknadskontroll enligt EU:s energimärkningsförordning ska marknadskontrollmyndigheten enligt lagförslaget få bestämma att ett beslut om föreläggande eller förbud ska gälla (avsnitt 8.2). De skäl som anförs för det förslaget är relevanta också för marknadskontroll enligt EU:s däckmärkningsförordning. Det bör därför införas en motsvarande bestämmelse i den nya lagen som kompletterar EU:s däckmärkningsförordning. I avsnitt 8.2 bemöts synpunkterna från och Swedac avseende sanktionsavgift. Regeringens förslag: På begäran av marknadskontrollmyndigheten ska ge den hjälp som behövs när marknadskontrollmyndigheten vidtar åtgärder enligt artikel 19 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll, om –det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver användas, eller –det annars finns synnerliga skäl. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om märkning av energirelaterade produkter ska på begäran ge tillsynsmyndigheten den hjälp som behövs för att tillsynsmyndigheten ska kunna använda sin rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen (17 § andra och tredje styckena). Som framgår av skälen för förslaget till den nya lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning kan marknadskontrollmyndigheten behöva hjälp även när det gäller befogenheter enligt artikel 19 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll (avsnitt 8.3). En sådan reglering bör därför införas även i den nya däckmärkningslagen. Regeringens förslag: En leverantör ska ersätta marknadskontrollmyndigheten för kostnader för granskning av handlingar samt för provtagning och undersökning av prov, om det vid kontrollen visar sig att produkten inte uppfyller kraven enligt EU:s däckmärkningsförordning. ska ersätta en leverantör för varuprover och liknande, om det finns särskilda skäl för det. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian är bestämmelsen utformad som ett normgivningsbemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om ekonomisk ersättning. Föreskrifterna ska enligt promemorian rikta sig mot ekonomiska aktörer och inte leverantörer. Remissinstanserna har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 18 § första stycket 2 lagen om märkning av energirelaterade produkter får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om skyldighet för en leverantör att ersätta tillsynsmyndighetens kostnader för provtagning och undersökning av prov av däck enligt EU:s däckmärkningsförordning. Föreskrifterna får dock bara avse fall när undersökningen visar att produkten inte uppfyller kraven i EU:s däckmärkningsförordning. Regeringen har meddelat föreskrifter om avgifter i 5 § förordningen om tillsyn över energirelaterade produkter, som omfattas av bestämmelserna i lagen (2011:721) om märkning av energirelaterade produkter. 2017/18:227 Det bör även i fortsättningen finnas föreskrifter om att leverantörerna ska ersätta kostnader för granskning av handlingar och för provtagning och undersökning av prov, om det vid kontrollen visar sig att EU:s däckmärkningsförordning inte har följts. I denna fråga bör den nya lagen alltså utformas på samma sätt som lagen om märkning av energirelaterade produkter och anslutande förordning. Detta är en skillnad mot förslaget i promemorian, där skyldigheten att betala ersättning avser ekonomiska aktörer. Enligt promemorians förslag ska regeringen, på samma sätt som i lagen om märkning av energirelaterade produkter, få meddela föreskrifter om ersättningsskyldighet. En bestämmelse om ersättningsskyldighet kan dock med fördel tas in direkt i den nya lagen, jfr regeringens proposition Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om personlig skyddsutrustning (prop. I förslaget till den nya lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning finns en bestämmelse om att en leverantör ska få ersättning från marknadskontrollmyndigheten för varuprover och liknande, om det finns särskilda skäl för det (avsnitt 8.4). De skäl som anförts där för den bestämmelsen gäller också marknadskontroll enligt EU:s däckmärkningsförordning. Regeringens förslag: Den som har befattat sig med ett ärende som gäller marknadskontroll enligt EU:s däckmärkningsförordning och däckmärkningslagen ska inte få obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon har fått veta om någons affärs- eller driftförhållanden. I det allmännas verksamhet tillämpas offentlighets- och sekretesslagen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Det bör vara möjligt för marknadskontrollmyndigheten att anlita extern expertis. Av samma skäl som för marknadskontroll enligt EU:s energimärkningsförordning (avsnitt 8.5) bör det införas en bestämmelse om tystnadsplikt i den nya lagen som kompletterar EU:s däckmärkningsförordning. En upplysning om att offentlighets- och sekretesslagen tillämpas i fråga om den verksamhet som marknadskontrollmyndigheten bedriver bör också tas in i lagen. Regeringens förslag: beslut enligt de nya lagarna ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om märkning av energi- Prop. 2017/18:227 relaterade produkter får tillsynsmyndighetens beslut enligt lagen över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol (19 §). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Det är lämpligt att samma möjligheter till överklagande gäller även i fortsättningen. De beslut som marknadskontrollmyndigheten meddelar enligt de nya lagarna bör alltså få överklagas till allmän förvaltningsdomstol med krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Även marknadskontrollmyndighetens beslut med stöd av artikel 19 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll ska kunna överklagas, liksom andra beslut enligt EU-förordningarna, i den mån besluten innebär åligganden. Att sådana beslut kan överklagas följer av allmänna förvaltningsrättsliga principer och förvaltningslagens regler om överklagande och behöver således inte anges i den nya lagen (se t.ex. prop. 2010/11:65 s. 84 och 115 och prop. 2015/16:64 s. 73 f. och 90). Regeringens förslag: Lagarna ska träda i kraft . Genom lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning ska lagen om märkning av energirelaterade produkter upphävas. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för förelägganden och förbud som har beslutats före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian finns en övergångsbestämmelse i förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning om att äldre delegerade akter ska följas. Lagarna föreslås också träda i kraft . Remissinstanserna har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag EU:s energimärkningsförordning tillämpas . Energimärkningsdirektivet upphörde att gälla . Den nya lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning bör träda i kraft . Med hänsyn till den tid som lagstiftningsprocessen kan väntas ta bör ikraftträdandet sättas till dvs. något senare jämfört med promemorians förslag. Även lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s däckmärkningsförordning bör träda i kraft . Lagen om märkning av energirelaterade produkter bör upphöra att gälla när de nya lagarna träder i kraft. 2017/18:227 Övergångsbestämmelser Eftersom förelägganden och förbud kan ha meddelats med stöd av bestämmelser i lagen om märkning av energirelaterade produkter bör det även anges i övergångsbestämmelser i båda lagarna att äldre föreskrifter fortfarande ska gälla för beslut om förelägganden och förbud som har meddelats före ikraftträdandet. Det följer direkt av EU:s energi-märknings- förordning att äldre delegerade akter ska följas. Förslagen i propositionen syftar till att anpassa det svenska regelverket till EU:s nya energimärkningsförordning genom att dels upphäva bestämmelser som reglerar samma sak som förordningen, dels införa de kompletterande föreskrifter som krävs i . De som främst berörs av de kompletterande föreskrifterna är leverantörer och återförsäljare av energirelaterade produkter och . Det finns även skäl att särskilt beröra konsekvenser för och de allmänna förvaltningsdomstolarna. EU:s energimärkningsförordning innehåller den reglering som tidigare följde av energimärkningsdirektivet, som i genomförs med lagen (2011:721) om märkning av energirelaterade produkter. Förordningen innehåller till skillnad från direktivet tydligare bestämmelser om hur justeringen av skalan ska gå till i praktiken. Detta som en följd av beslutet att återgå till en A till G-skala, som inte tillåter ytterligare klasser över A-klassen. Syftet med det är att säkerställa att märkningen är tydlig för konsumenten. har det tidigare funnits en diskussion om hur en stängd A till G-skala i fortsättningen ska uppmuntra leverantörer att satsa på energieffektivare produkter. Det har även diskuterats hur missförstånd kan undvikas om det finns produkter i butikerna med både nya och gamla etiketter. För att märkningen även i fortsättningen ska uppmuntra till innovationer ska proceduren för en skalrevidering anpassas till när det finns information om att av produkterna som säljs på den inre marknaden uppnår kraven för A-klassen eller att uppnår kraven i A- och B-klassen. Särskilda bestämmelser gäller för justering av befintliga märkningar. För att säkerställa att energimärkningen förblir ett verktyg som uppmuntrar till innovation ska A-klassen alltid vara tom när en ny etikett tas fram. EU:s energimärkningsförordning innehåller en rad bestämmelser som ska hantera eventuella problem med missförstånd i butikerna i samband med att märkningar ska bytas ut. De omfattar såväl leverantörens som återförsäljarens skyldigheter. En medlemsstat är vidare skyldig att vid införandet av nya etiketter säkerställa att upplysnings- och informationskampanjer genomförs. EU:s energimärkningsförordning innehåller nya bestämmelser om en produktdatabas, som innebär delvis nya skyldigheter för leverantörer av fanns ett krav på leverantörer att lämna information på begäran av marknadskontrollmyndigheten. Enligt de nya bestämmelserna ska leverantörerna per automatik lämna information när en ny produkt sätts på marknaden. De nya kraven kan antas leda till begränsade merkostnader för företagen. innebär produktdatabasen en standardisering av hur informationen ska lämnas, och kan på så sätt innebära en förenkling för leverantören när det gäller att lämna teknisk information till såväl marknadskontrollmyndigheten som en återförsäljare som vill få tag på etiketten. Svensk Ventilation anser att en eventuell taxa för registrering i produktdatabasen måste sättas så att små och medelstora företag inte missgynnas. Några bestämmelser om avgift finns dock inte i den EU-förordning där regleringen av produktdatabasen finns, dvs. i och rådets förordning (EU) 2017/1369 av om fastställande av en ram för energimärkning och om upphävande av direktiv /30/EU. Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning kan inte tagen för sig antas medföra några kostnadsökningar för företagen. EU:s däckmärkningsförordning tillämpas . Förslaget till däckmärkningslag är främst en följd av att lagen om märkning av energirelaterade produkter upphävs och innebär inte att det införs nya materiella krav för företagen. Lagen ersätter de kompletterande bestämmelser som finns i lagen om märkning av energirelaterade produkter. är tillsynsmyndighet enligt lagen om märkning av energirelaterade produkter. Utgångspunkten är att kommer att fylla samma roll , i egenskap av marknadskontrollmyndighet enligt EU:s energimärkningsförordning och EU:s däckmärkningsförordning. När det gäller marknadskontrollmyndighetens befogenheter innebär lagförslagen i huvudsak inte några viktigare förändringar. En anpassning görs till EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll, och regelverket får en utformning som är mer i linje med annan produktlagstiftning. I de delarna bedöms förslagen inte leda till några kostnadsökningar för . Lagförslagen innehåller bestämmelser om ersättning från marknadskontrollmyndigheten för varuprover och liknande men bara om det finns särskilda skäl. Genom dessa föreskrifter kan det uppkomma nya kostnader för staten. Med hänsyn till att ersättning ska lämnas endast om det finns särskilda skäl kan dock kostnaderna för staten antas vara små och rymmas inom befintliga budgetramar. har redan enligt lagen om märkning av energirelaterade produkter möjlighet att begära hjälp av . Lagförslaget innebär i huvudsak inte någon utvidgning av denna möjlighet och bedöms inte leda till några kostnadsökningar för polismyndigheten. 2017/18:227 Domstolar I den remitterade promemorian var bedömningen att de nya reglerna inte skulle medföra någon ökning av antalet överklaganden till de allmänna förvaltningsdomstolarna eller på annat sätt medföra kostnadsökningar för domstolarna. Kammarrätten i anser att regeringen bör följa upp hur stor ökning av antalet mål förslaget ger upphov till och vid behov tillföra de allmänna förvaltningsdomstolarna ytterligare anslag. Förslagen i propositionen innebär dock inga ändringar i sak i förhållande till tidigare regelverk, i frågor som kan antas överklagas. Därför kvarstår bedömningen att ingen mål- eller kostnadsökning kommer att ske. Förslaget bedöms inte medföra några ökade kostnader för andra statliga myndigheter, kommuner eller landsting. 13.1Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning 1 § Denna lag kompletterar och rådets förordning (EU) 2017/1369 av om fastställande av en ram för energimärkning och om upphävande av direktiv /30/EU, i den ursprungliga lydelsen (EU:s energimärkningsförordning). I paragrafen anges att lagen kompletterar EU:s energimärkningsförordning. Hänvisningen till EU-förordningen är utformad så att den avser förordningen i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Det innebär att när det hänvisas till EU:s energimärkningsförordning i andra paragrafer är det dess ursprungliga lydelse som avses. Övervägandena finns i avsnitt 7. En redogörelse för EU-förordningen finns i avsnitt 4. 2 § I denna lag betyder EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll: och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93, i den ursprungliga lydelsen, och marknadskontrollmyndighet: den myndighet som utövar marknadskontroll enligt EU:s energimärkningsförordning, EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll och denna lag. behövs i ett enskilt fall för att EU:s I paragrafen anges vad som avses med EU:s förordning om ackreditering Prop. 2017/18:227 och marknadskontroll och med marknadskontrollmyndighet. en till EU-förordningen är utformad så att den avser förordningen i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Det innebär att när det hänvisas till EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll i andra paragrafer är det dess ursprungliga lydelse som avses. Valet av hänvisningsteknik behandlas i avsnitt 7. 3 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska vara marknadskontrollmyndighet. Bestämmelser om marknadskontroll finns i EU:s energimärkningsförordning och i artiklarna 16–29 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll. Av paragrafens första stycke, som ansluter till artikel 8 i EU:s energimärkningsförordning, framgår att regeringen bestämmer vilken myndighet som ska vara marknadskontrollmyndighet. Det framgår av definitionen av marknadskontrollmyndighet i 2 § att myndigheten ska utöva marknadskontroll enligt EU:s energimärkningsförordning, EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll och denna lag. I andra stycket finns en upplysningsbestämmelse om att bestämmelser om marknadskontroll finns både i EU:s energimärkningsförordning och i artiklarna 16–29 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll. EU:s energimärkningsförordning innehåller uttryckliga hänvisningar till artiklarna 16–29 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll. Artiklarna ska tillämpas på produkter som omfattas av EU:s energimärkningsförordning och av relevanta delegerade akter (artikel 8.1 i EU:s energimärkningsförordning). Marknadskontroll är enligt artikel 2.17 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll den verksamhet som bedrivs och de åtgärder som vidtas av de offentliga myndigheterna för att se till att produkterna överensstämmer med de krav som fastställs i relevant harmoniserad unionslagstiftning och inte hotar hälsan, säkerheten eller andra aspekter av skyddet av allmänintresset. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. En redogörelse för EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll finns i avsnitt 6. 4 § får besluta de förelägganden och förbud som energimärkningsförordning ska följas. Enligt paragrafen får marknadskontrollmyndigheten besluta de förelägganden och förbud som behövs för att EU:s energimärkningsförordning ska följas. Ett beslut enligt paragrafen kan t.ex. vara ett sådant åläggande som avses i artikel 9.2 i EU:s energimärkningsförordning. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. 5 § Ett beslut om föreläggande eller förbud enligt 4 § eller ett beslut enligt EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll får förenas med vite. 2017/18:227 Enligt paragrafen får vissa beslut av marknadskontrollmyndigheten förenas med vite. Ett föreläggande om att vidta rättelse i fråga om en energimärkningsetikett eller ett produktblad är exempel på beslut som kan förenas med vite. Allmänna bestämmelser om viten finns i viteslagen (1985:206). Övervägandena finns i avsnitt 8.2. 6 § får bestämma att ett beslut enligt 4 § eller enligt EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll ska gälla . I paragrafen anges att marknadskontrollmyndigheten får bestämma att myndighetens beslut enligt 4 § eller enligt EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll ska gälla . Om marknadskontrollmyndigheten konstaterar att det finns förutsättningar för ett föreläggande eller förbud, är det i regel ändamålsenligt att beslutet gäller och att verkställigheten inte förhalas i avvaktan på prövningen av ett överklagande. Detsamma gäller marknadskontrollmyndighetens beslut enligt EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. 7 § På begäran av marknadskontrollmyndigheten ska ge den hjälp som behövs när marknadskontrollmyndigheten vidtar åtgärder enligt artikel 19 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll, om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver användas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Enligt paragrafen kan marknadskontrollmyndigheten begära hjälp från , förutsatt att det finns ett verkligt behov av en polismans särskilda befogenheter att använda våld. Sådana särskilda omständigheter som avses i paragrafen kan exempelvis finnas om marknadskontrollmyndigheten inte får tillträde till lokaler för att utöva kontroll. Ett exempel på synnerliga skäl kan vara att det finns en överhängande risk att utrustning eller handlingar kommer att förstöras och att man därför inte kan avvakta med att verkställigheten löses på annat sätt. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. 8 § En leverantör ska ersätta marknadskontrollmyndigheten för kostnader för granskning av handlingar samt för provtagning och undersökning av prov, om det vid kontrollen visar sig att produkten inte uppfyller kraven enligt EU:s energimärkningsförordning. I paragrafen finns bestämmelser om ekonomisk ersättning från leveran- törer till marknadskontrollmyndigheten. Bestämmelsen motsvarar 18 § lagen (2011:721) om märkning av energirelaterade produkter och 4 § förordningen (2011:1022) om tillsyn över energirelaterade produkter, som omfattas av bestämmelserna i lagen (2011:721) om märkning av energirelaterade produkter. Bestämmelsen bör även ses mot bakgrund av artikel 8.5 i EU:s energimärkningsförordning. I artikel 2 i EU:s energimärkningsförordning definieras ordet leverantör. En leverantör är en tillverkare etablerad i unionen, en auktoriserad representant för en tillverkare som inte är etablerad i unionen, eller en importör, som släpper ut en produkt på unionsmarknaden. Även tillverkare, auktoriserad representant och importör definieras i artikeln. Övervägandena finns i avsnitt 8.4. 9 § ska ersätta en leverantör för varuprover och liknande, om det finns särskilda skäl för det. I paragrafen finns en bestämmelse om ekonomisk ersättning från marknadskontrollmyndigheten till leverantörer. Bestämmelsen saknar motsvarighet i lagen (2011:721) om märkning av energirelaterade produkter. Bestämmelsen har utformats med 34 § första stycket produktsäkerhetslagen och 30 § lagen om leksakers säkerhet som förebilder. Särskilda skäl för ersättning kan vara t.ex. att den undersökta produkten är dyrbar eller att fler provexemplar begärts in jämfört med vad som kan anses vara normalt (se prop. 1988/89:23 s. 115 och prop. 2003/04:121 s. 145). Övervägandena finns i avsnitt 8.4.