prop · H503235 · 2018-04-16 00:00:00 — ska kompletteras med hänvisningar till båda de paragrafer i den nya lagen som innehåller bestämmelser om åtgärder när handläggningen försenas (11 och 12 §§ i den nya förvaltningslagen). Till skillnad från Sala kommun ser regeringen inte några risker för att de nya skyldigheterna kommer att vara av särskilt betungande slag. Promemorians förslag i denna del bör När offentliga förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning överlämnas åt privaträttsliga organ, till exempel en förening, ett bolag eller en stiftelse, brukar det i allmänhet anges i en särskild författning att vissa av förvaltningslagens bestämmelser ska tillämpas vid handläggningen av De allmänna förvaltningsrättsliga principer som gäller för myndigheternas handläggning är bara i begränsad utsträckning direkt tillämpliga i de privaträttsliga organens verksamhet. dock principerna om legalitet, objektivet och saklighet, som har sin grund i regeringsformen (1 kap. 1 och 9 §§). Uppräkningar som rör de privaträttsliga organens ärendehandläggning bör enligt regeringens uppfattning regelmässigt kompletteras med bestämmelsen om legalitet, objektivitet och proportionalitet i 5 § i den nya förvaltningslagen. av de specialförfattningar som avser privaträttsliga organs ärendehandläggning innehåller regleringar som avviker från vad som gäller enligt den nya förvaltningslagen. Avvikande reglering finns till exempel när det gäller handläggningstiden och verkställighet av beslut. vissa fall rör det sig om författningar som till stora delar grundar sig på EU-rättslig reglering såsom fördelning av olika former av ekonomiskt Sådana bestämmelser finns i till exempel lagen om europeiska grupperingar för territoriellt samarbete och lagen (2013:363) om kontroll av ekologisk produktion. Mot denna bakgrund bedömer regeringen, i likhet med promemorian, att hänvisningar till andra bestämmelser i den nya förvaltningslagen än bestämmelserna om utredningsansvaret i 23 § och om dokumentation av beslut i 31 § inte bör göras i uppräkningar som avser privaträttsliga organs När det gäller bestämmelsen om utredningsansvaret Prop. konstateras att det får förutsättas att privaträttsliga organ vid sin ärendehandläggning utreder ärenden som rör enskilda i den utsträckning som krävs. Det framstår därför som både lämpligt och rimligt att de privaträttsliga organen ska vara skyldiga att följa den nya förvaltningslagens bestämmelser om utredningsansvaret. rättssäkerhetens krav framstår det också som angeläget att skyldigheten att dokumentera skriftliga beslut gäller för de privaträttsliga organen på samma sätt som för myndigheterna. En hänvisning till 23 § och 31 § i den nya förvaltningslagen bör enligt regeringen därför tas in i de relevanta Regeringen föreslår att ändringar i enlighet med detta görs i 11 a § växtskyddslagen (1972:318), 13 § lagen om kontaktförbud, 30 § lagen om 11 kap. 8 § socialtjänstlagen, 5 kap. smittskyddslagen, 11 § lagen om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang, 6 § lagen (2005:340) om överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter till den ideella föreningen , 7 kap. 10 § lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden, 6 § lagen om europeiska grupperingar för territoriellt samarbete, 3 § lagen (2009:1254) om officiella veterinärer, 12 § lagen om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen, 29 kap. 10 § skollagen (2010:800), 18 § lagen om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser och 7 § lagen om kontroll av ekologisk produktion. I vissa fall saknar de aktuella specialförfattningarna en hänvisning till bestämmelsen om muntligt uppgiftslämnande i 14 § i den nuvarande I den nya förvaltningslagen finns en motsvarande bestämmelse om muntligt uppgiftslämnande (nya 24 §), dock utan den begränsning till uttrycket myndighetsutövning som avgränsar dag (prop. 2016/17:180 s. 151–153). bestämmelsen i den nya förvaltningslagen följer att en myndighet ska ge en enskild part tillfälle att lämna uppgifter muntligt i ett ärende om parten vill det, om det inte framstår som obehövligt. detta ska ske. Även om bestämmelsen riktar sig särskilt till myndigheter bör bestämmelsen tillämpas även av privaträttsliga organ i de fall dessa har i uppgift att på det specialreglerade området handlägga ärenden och fatta beslut som rör enskilda. Regeringen föreslår att en hänvisning till bestämmelsen om muntligt uppgiftslämnande (nya 24 §) görs i 11 a § växtskyddslagen och 3 § lagen om officiella veterinärer. Förhållandet mellan förvaltningslagen och Förvaltningslagen är tillämplig i domstolarnas och förvaltnings- myndigheternas ärenden om upphandling enligt lagen (2016:1145) om offentlig upphandling (), lagen (2016:1146) om upphandling inom försörjningssektorerna (LUF), lagen (2016:1147) om upphandling av 2017/18:235 koncessioner () och lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet (LUFS). Upphandlingsområdet kan delas in i direktivstyrda upphandlingar, icke direktivstyrda upphandlingar och upphandlingar som undantas från upphandlingslagarnas tillämpningsområde. Flera förfaranderegler i förvaltningslagen, som till exempel de om rätten för en part att ta del av uppgifter i ett ärende och myndigheternas skyldighet att kommunicera handlingar i ärendet, gäller enligt nuvarande ordning inte i upphandlingsärenden eftersom beslut som fattas i samband med upphandling, som innebär att ett ärende avgörs genom att myndigheten ingår ett civilrättsligt avtal med en enskild, inte anses innefatta myndighetsutövning mot någon enskild (se till exempel prop. 2006/07:128 del 1 s. 142–143 och Lagrådets yttrande, del 2 s. 598). Uttrycket myndighetsutövning används inte i den nya förvaltningslagen för att avgränsa tillämpningsområdet för olika förfarandebestämmelser och i likhet med den nuvarande lagen är den nya lagen subsidiär i förhållande till avvikande bestämmelser i annan lag eller förordning, se avsnitt 4. Det är enligt regeringens mening nödvändigt att borttagandet av uttrycket myndighetsutövning i förfarandereglerna i den nya förvaltningslagen inte förändrar den nuvarande ordningen på upphandlingsområdet. Det finns därför skäl att överväga införandet av avvikande regleringar, bl.a. i fråga om rätten till partsinsyn och om krav på kommunikation innan en myndighet fattar beslut i ett sådant ärende. 6.2Undantag från rätten till partsinsyn och kommunikation Regeringens förslag: I lagen om offentlig upphandling, lagen om upphandling inom försörjningssektorerna, lagen om upphandling av koncessioner och lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet införs bestämmelser som anger att upphandlande myndigheter och enheter vid upphandling inte ska tillämpa bestämmelserna i den nya förvaltningslagen om partsinsyn och kommunikation. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på promemorians förslag. Sala kommun betonar att förslaget bidrar till en ökad tydlighet för både enskilda och myndigheter. , , och Kommuner och Landsting konstaterar att det finns andra bestämmelser i den nya förvaltningslagen som får effekt på offentlig upphandling och anser att detta ytterligare bör analyseras för att säkerställa att den nuvarande ordningen på upphandlingsområdet inte förändras på ett negativt sätt. Skälen för regeringens förslag: I 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, finns en reglering som brukar beskrivas som en kollisionsnorm. Den anger vad som ska gälla vid konflikt mellan regler om partsinsyn och sekretess. Av paragrafen följer att sekretess som huvudregel inte hindrar att den som är part i ett ärende inför en myndighet och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handläggningen, tar del av en handling eller annat material i ärendet. En handling i ett ärende får dock inte lämnas ut till en part om det med hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att en sekretessbelagd uppgift i handlingen inte röjs. I sådana fall ska myndigheten i stället lämna parten upplysningar om innehållet i handlingen, om det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. Möjligheten att begränsa en parts rätt att ta del av handlingarna i ett ärende är således mycket liten, om förfaranderegleringen ger parten rätt till partsinsyn. Regler om sekretess till skydd för det allmännas ekonomiska intressen finns i 19 kap. OSL. En särskild bestämmelse om sekretess i upphandlingsärenden finns i 19 kap. 3 § OSL. Av andra stycket i denna paragraf följer att sekretessen för uppgifter i anbud och liknande är absolut mot alla andra än anbudsgivaren själv fram till dess att ett tilldelningsbeslut har fattats. Förvaltningslagens bestämmelse om partsinsyn enligt gällande ordning är inte tillämplig i upphandlingsärenden. Den absoluta anbudssekretessen enligt 19 kap. 3 § andra stycket OSL ger således inte vika för det insynsintresse som annars normalt ges företräde enligt den i 10 kap. 3 § OSL angivna kollisionsnormen. Det är av största vikt att denna ordning inte rubbas. För att åstadkomma detta anser regeringen att regleringen bör utformas så att möjligheten till partsinsyn i upphandlingsärenden begränsas (jfr prop. 2016/17:180 s. 54). Den nya förvaltningslagen innehåller inte några bestämmelser om undantag från rätten till partsinsyn i upphandlingsärenden. Skälet till det är i huvudsak att regleringen i den nya förvaltningslagen i stor utsträckning ska vara begränsad till sådana bestämmelser som mera generellt kan bli tillämpliga i förfaranden hos förvaltningsmyndigheter som rör enskilda. Från rättssäkerhets- och förutsebarhetssynpunkt finns det dessutom en fördel med att samla bestämmelser som gäller upphandling i de lagar som reglerar det förfarandet. Regeringen anser att den mest ändamålsenliga lösningen är att i upphandlingslagarna reglera vilka bestämmelser i förvaltningslagen som inte ska tillämpas vid upphandling. Förvaltningslagen gäller bl.a. förvaltningsmyndigheternas handläggning av ärenden. Däremot är sådana organ som inte är myndigheter inte skyldiga att tillämpa lagen. Uttrycket förvaltningsmyndighet har i förvaltningslagen samma innebörd som i regeringsformen. Det innebär att lagen inte är tillämplig på bolag och andra organ som är organiserade i privaträttsliga former (jfr prop. 2006/07:128 s. 142). Det innebär att ett genomförande av promemorians förslag om ändring i upphandlingslagarna enbart kommer att träffa sådana upphandlande myndigheter och enheter som tillämpar förvaltningslagen. Bolag och andra organ som är organiserade i privaträttsliga former berörs inte av förslaget. Enligt 25 § i den nya förvaltningslagen ska en myndighet innan den fattar ett beslut i ett ärende underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet, om det inte är uppenbart obehövligt (kommunikation). 2017/18:235 Denna underrättelseskyldighet gäller dock, på samma sätt som enligt motsvarande bestämmelse i den nuvarande förvaltningslagen (17 §), med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § OSL. Av regleringen följer att en myndighet inte behöver kommunicera handlingar eller annat material i ett ärende med en annan part i ärendet, om parten inte får ta del av uppgifterna till följd av en bestämmelse om sekretess. Om parten har rätt till partsinsyn kan myndigheten låta bli att kommunicera materialet på grund av sekretess bara om parten vid en tillämpning av kollisionsnormen inte får ta del av detta. Regeringen föreslår att rätten till partsinsyn, på samma sätt som enligt nu gällande ordning, inte ska gälla i upphandlingsärenden. Det innebär att myndigheternas skyldighet att kommunicera handlingar i ett sådant ärende inte kommer att gälla. Ett undantag från kommunikationsskyldigheten är mot denna bakgrund inte absolut nödvändigt. är det väsentligt att lagstiftningen på upphandlingsområdet är tydlig och att avvikelser från förvaltningslagen är lättillgängliga och enkla att förstå såväl för individer och leverantörer som för upphandlande myndigheter och enheter. I likhet med promemorian anser därför regeringen att det finns starka praktiska skäl som talar för att en motsvarande avvikande reglering som undantar rätten till partsinsyn i upphandlingsärenden även förs in när det gäller kommunikations- skyldigheten i upphandlingslagarna. Regeringen föreslår därför att det i lagen om offentlig upphandling, lagen om upphandling inom försörjningssektorerna, lagen om upphandling av koncessioner och lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet införs bestämmelser som reglerar undantag från tillämpningen av bestämmelserna i den nya förvaltningslagen om partsinsyn och kommunikation. , , och Kommuner och Landsting konstaterar att det finns andra bestämmelser i den nya förvaltningslagen som får effekt på offentlig upphandling och anser att detta ytterligare bör analyseras. Det är inte aktuellt att göra en sådan översyn inom ramen för detta lagstiftningsärende. Vid behov kan det dock finnas anledning att återkomma till frågan i ett annat sammanhang. 6.3Andra förfaranderegler i förvaltningslagen där uttrycket myndighetsutövning tas bort Regeringens förslag: Bestämmelsen i den nya förvaltningslagen om när man får lämna uppgifter muntligt i ett ärende ska inte tillämpas i upphandlingsärenden enligt lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Regeringens bedömning: På upphandlingsområdet behöver det i övrigt inte införas regleringar som avviker från den nya förvaltningslagen i fråga om muntligt uppgiftslämnande, dokumentation av uppgifter, motivering av beslut och underrättelse om innehållet i beslut. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. I promemorian föreslås inte att det vid handläggning enligt lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet ska göras undantag från bestämmelsen i den nya förvaltningslagen om när man får lämna uppgifter muntligt i ett ärende. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på promemorians förslag. Några remissinstanser, såsom Kammarrätten i , anser att det på samma sätt som i övriga upphandlingslagar bör finnas en särreglering som tar sikte på muntligt uppgiftslämnande och dokumentation av muntliga uppgifter i lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. och Kommuner och Landsting menar att det bör göras mera tydligt vilka bestämmelser som ska tillämpas i den nya förvaltningslagen när upphandlingsregelverken innehåller motsvarande bestämmelser och att det kan vara nödvändigt med ytterligare undantag från den nya förvaltningslagen. Till exempel menar och Kommuner och Landsting att det är lämpligt med ett uttryckligt undantag från överklagandebestämmelserna som finns i den nya förvaltningslagen. Skälen för regeringens bedömning Uttrycket myndighetsutövning används inte i den nya förvaltningslagen I den nuvarande förvaltningslagen finns ett antal förfaranderegler som är tillämpliga i ärenden som avser myndighetsutövning. Uttrycket myndighetsutövning finns bl.a. i bestämmelser om muntligt uppgiftslämnande, om dokumentationsskyldighet, om motivering av beslut och om underrättelse om innehållet i beslut. I den nya förvaltningslagen används uttrycket emellertid inte i någon av lagens bestämmelser (jfr avsnitt 6.1). Det innebär att de förfaranderegler som inte har tillämpats i upphandlingsärenden nu blir tillämpliga. Det gäller dock inte om det finns avvikande bestämmelser i någon annan författning. Frågan om huruvida en bestämmelse i en specialförfattning innebär en avvikelse från lagen får avgöras med tillämpning av sedvanliga tolkningsmetoder. Av särskild betydelse torde då ofta vara vilket syfte specialregleringen har och hur fullständigt den reglerar förfarandet. De avvikande bestämmelserna i en specialförfattning kan till exempel i en viss typ av ärenden innebära att högre krav ställs på en myndighet att tillgodose enskildas rättssäkerhetsintressen än vad som allmänt gäller, exempelvis genom mer långtgående krav på dokumentation eller muntlighet i förfarandet (prop. 2016/17:180 s. 288–289). För det fall det inte finns avvikande bestämmelser i upphandlingsregelverken kommer förvaltningslagens bestämmelser att vara tillämpliga vid upphandlingsmyndigheternas handläggning av upphandlingsärenden. , , och Kommuner och Landsting konstaterar att det finns andra bestämmelser i den nya förvaltningslagen som får effekt på offentlig upphandling och anser att detta ytterligare bör analyseras. Det är inte aktuellt att göra en sådan översyn inom ramen för detta lagstiftningsärende. Vid behov kan det dock finnas anledning att återkomma till frågan i ett annat sammanhang. I flera upphandlingslagar finns bestämmelser om när muntlig kommunikation får användas (12 kap. 5 § , 12 kap. 5 § LUF och 10 kap. 5 § ). Muntlig kommunikation får användas av en upphandlande myndighet eller enhet vid annan kommunikation än den som avser de väsentliga delarna av upphandlingsförfarandet, under förutsättning att innehållet i den muntliga kommunikationen dokumenteras i tillfredsställande utsträckning. Muntlig kommunikation får dock inte användas vid upphandling enligt ett dynamiskt inköpssystem. De väsentliga delarna av upphandlingsförfarandet inbegriper upphandlingsdokument, anbudsansökningar, intresseförklaringar och anbud. Särskilt ska sådan muntlig kommunikation med anbudsgivare som väsentligen kan påverka innehållet i och bedömningen av anbuden dokumenteras i tillräcklig utsträckning och på lämpligt sätt (prop. 2015/16:195 del 1 s. 662). Enligt förarbetena avses med muntlig kommunikation samtal som äger rum vid fysiska möten liksom telefonsamtal, oavsett om samtalet äger rum via fast telefon eller mobiltelefon (prop. 2015/16:195 del 1 s. 663). I sammanhanget kan även, på ett generellt plan, noteras att en reglering i en specialförfattning som ställer upp ett särskilt formkrav – ett krav på skriftlig form – för en viss slags framställning, på goda grunder kan antas ge en myndighet starkt stöd för slutsatsen att ett muntligt uppgiftslämnande i fråga om de uppgifter som formkravet avser kan anses obehövligt i ärendet eftersom det inte har någon verkan i rättsligt hänseende. Allmänna bestämmelser om när man får lämna uppgifter muntligt i ett ärende finns i 24 § i den nya förvaltningslagen. Av bestämmelsen framgår att om en enskild part vill lämna uppgifter muntligt i ett ärende ska myndigheten ge parten tillfälle till det, om det inte framstår som obehövligt. Vidare anges att myndigheten bestämmer hur detta ska ske. Bestämmelserna innebär att en enskild part som huvudregel har rätt att lämna uppgifter muntligt. De ger dock inte någon ovillkorlig rätt att muntligt få framföra omständigheter som i och för sig är relevanta för ett ärende och är inte avsedda att innebära alltför långtgående krav på myndigheterna. Den enskilde ska exempelvis inte kunna begära att få lämna uppgifterna vid ett personligt möte med den som handlägger det aktuella ärendet. Det är myndigheten som avgör på vilket sätt detta lämpligen ska ske. Kravet på att en part ska ha fått lämna uppgifter muntligt kan t.ex. uppfyllas genom ett telefonsamtal som dokumenteras genom en tjänsteanteckning som tillförs akten i ärendet. Myndigheten kan också begränsa tillfället för uppgiftslämnandet genom att bestämma för t.ex. ett telefonsamtal eller möte, då uppgifterna får lämnas. Om uppgifterna är omfattande eller komplicerade kan myndigheten begära att den enskilde på lämpligt sätt kompletterar myndighetens dokumentation av det muntliga uppgiftslämnandet genom att själv ge in ett skriftligt underlag. Möjligheten att muntligen kommunicera med myndigheterna kommer även till uttryck i förvaltningslagens allmänna bestämmelser om service (6 §) och tillgänglighet (7 §), som gäller oavsett om det är fråga om ärendehandläggning eller inte (prop. 2016/17:180 s. 151–153 och 309–310.) Bestämmelserna om muntlig kommunikation i lagen om offentlig upphandling, lagen om upphandling inom försörjningssektorerna och lagen om upphandling av koncessioner får anses vara sådan avvikande reglering som ska ha företräde framför 24 § i den nya förvaltningslagen om när man får lämna uppgifter muntligt (jfr 4 § i den nya förvaltningslagen). I lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet finns, till skillnad från i de övriga upphandlingslagarna, inte några bestämmelser om när muntlig kommunikation får användas. Det innebär att 24 § i den nya förvaltningslagen blir tillämplig, om något särskilt undantag inte införs. anför att beskrivningen om särreglering och sambandet mellan muntligt uppgiftslämnande enligt 24 § i den nya förvaltningslagen och reglerna om muntlig kommunikation i lagen om offentlig upphandling, lagen om upphandling inom försörjningssektorerna och lagen om upphandling av koncessioner är ändamålsenligt. Myndigheten anser dock, i likhet med , att 24 § i den nya förvaltningslagen inte bör tillämpas vid upphandling enligt lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Regeringen konstaterar att ett sådant undantag skulle innebära att frågan om muntlig kommunikation i ärenden om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet lämnas oreglerad vid sidan av förvaltningslagens allmänna bestämmelser om service och tillgänglighet. Det är inte självklart att en sådan ordning är lämplig. Lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet bygger dock på äldre upphandlingsdirektiv och den lagen omarbetades inte i samband med införandet av upphandlingslagar. Det finns därför skäl att behålla det nuvarande rättsläget på det området. Införandet av ett undantag skulle innebära att regleringen i princip motsvarar nuvarande ordning. Regeringen anser sammantaget att det finns skäl att frångå promemorians bedömning i frågan om behovet av ett undantag från förvaltningslagens bestämmelser om muntligt uppgiftslämnande när det gäller upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Regeringen föreslår således att 24 § i den nya förvaltningslagen inte ska tillämpas i upphandlingsärenden enligt lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Dokumentation av muntliga uppgifter Enligt 27 § i den nya förvaltningslagen ska en myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet. Av dokumentationen ska det framgå när den har gjorts och av vem. I flera upphandlingslagar finns bestämmelser som innebär att en upphandlande myndighet eller enhet ska dokumentera genomförandet av en upphandling på det direktivstyrda området (12 kap. 14 § , 12 kap. 14 § LUF och 10 kap. 14 § ). För icke direktivstyrda upphandlingar gäller dock denna dokumentationsskyldighet enligt och endast upphandlingar vars värde uppgår till (19 kap. 30 § och 19 kap. 30 § LUF). Någon nedre gräns för dokumentations- plikten har inte införts i , vilket innebär att samtliga koncessions- upphandlingar ska dokumenteras. Dokumentationsplikten på upphandlingsområdet innebär att dokumentationen ska vara tillräcklig för 2017/18:235 att motivera myndighetens eller enhetens beslut under upphandlingens samtliga skeden och inbegriper bl.a. kommunikation med leverantörer, interna överläggningar, utformning av upphandlingsdokumenten, eventuella dialoger och förhandlingar samt urval och tilldelning av kontrakt (prop. 2015/15:195 s. 675). I promemorian konstateras att bestämmelserna om dokumentation i lagen om offentlig upphandling, lagen om upphandling inom försörjningssektorerna och lagen om upphandling av koncessioner är allmänt hållna och inte enbart tar sikte på dokumentation med anledning av muntligt uppgiftslämnande vilket är det som regleras i 27 § i den nya förvaltningslagen.