prop · H503147 · 2018-03-14 00:00:00 — i län och anser att förprövning inte räcker till eftersom verksamhetsutövaren har mycket stor betydelse. i menar å sin sida att kravet på lämplighet enligt § 16 är svårbedömt och att man baserar bedömningen på verksam- hetsutövarens utbildning och hur denne har följt djurskyddsbestämmel- serna. i menar att verksamheter som är öppna för allmänheten eller som utbildar nya djurhållare måste föregå med gott exempel och därför bör en lämplighetsbedömning göras innan § 16-tillstånden bör därför finnas kvar och även På samma sätt så anser SLU att det är extra viktigt att yrkesmässig hästhållning fungerar tillfredsställande, eftersom verksamhetsutövarna fungerar som kunskapsspridare. Kammarrätten i menar att den förebyggande kontrollen för- svinner om man ersätter tillstånden med anmälningsplikt och förpröv- Dessutom försvinner länsstyrelsernas möjligheter till ingripande om lämplighetskravet tas bort. Föreläggande kan meddelas, men möjlig- heten att besluta att verksamheten ska upphöra finns inte. , kommun, Djurskyddsinspektörernas Riksför- ening och påpekar att den förebyggande kontrollen kommer att försvinna, vilket man anser vara ett problem eftersom vissa verksamheter, t.ex. oseriösa hunduppfödare, uppvisar Även Länsstyrelserna i och län samt SLU anser att tillståndsprövningen har varit värdefull för det i län menar att en anmälningsplikt skulle verka förebyggande på samma sätt som § 16- tillstånden, förutsatt att kontrollmyndigheten har resurser att kontrollera verksamheten inom rimlig tid efter anmälan. , , Länsstyrelserna i , och län, , Svenska Djurskydds- ser positivt på förenkling och likriktning av förprövning, men är inte övertygad om fördelarna med att ersätta § 16-tillstånden med ett lokalgodkännande och menar att man måste säkerställa att det nya systemet ger samma resultat. kommun menar dock att förslaget tycks vara mer komplicerat än Hästföretagarna anser att samma krav bör ställas på alla djurägare, inte enbart vid yrkesmässig eller storskalig djurhållning. LRF och ytterligare åtta organisationer inom lantbruksnäringen samt Hästföretagarna och anser att det finns behov av att klargöra förprövningens juridiska status. LRF och ytterligare åtta organisationer inom lantbruksnäringen och anser att förslagen om förprövning inte är tillräckligt utredda och organisationerna inom lantbruksnäringen samt nar vidare att förslagen är orealistiska och oproportionerliga och att de leder till att förprövningen utökas kraftigt. anser att systemet måste bli mer förutsägbart och att målen med förpröv- ningen inte blir tydligare med de tillägg som utredningen presenterar. Vidare framhålls att en för strikt tillämpning av förprövningskravet kan Skälen för regeringens förslag och bedömning Nuvarande bestämmelser om förprövning och verksamhetstillstånd Enligt 3 a § första stycket första punkten djurskyddslagen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela 2017/18:147 föreskrifter om skyldighet att låta förpröva stall och andra förvarings- utrymmen för djur samt hägn. Av 5 § djurskyddsförordningen följer att sådana utrymmen eller hägn för hästar, för djur som föds upp eller hålls för produktion av livsmedel, ull, skinn eller pälsar samt för djur som används i sådan undervisning som inte är djurförsök på förhand ska god- kännas från djurskydds- och djurhälsosynpunkt. vid uppförande och vid till- eller ombyggnad. när ett utrymme eller hägn ändras på ett sätt som är av väsentlig bety- delse från djurskydds- eller djurhälsosynpunkt eller när ett utrymme eller hägn som förut har använts för annat ändamål tas i anspråk eller inreds för sådan djurhållning eller djuruppfödning. I 37 § djurskyddsförord- ningen anges att en zoologisk trädgård, djurpark eller liknande anlägg- ning inte får tas i bruk för offentlig förevisning av djur innan den har Detsamma gäller vid omflyttning av djuren och vid ny-, till- eller ombyggnad av någon betydelse. Enligt 55 § första stycket djurskyddsförordningen får anläggningar och andra förvarings- utrymmen för försöksdjur inte uppföras, byggas till eller byggas om utan att på förhand har godkänt anläggningarna eller förva- ringsutrymmena från djurskydds- och djurhälsosynpunkt. gäller när sådana anläggningar eller utrymmen ändras på ett sätt som är av väsentlig betydelse från djurskydds- eller djurhälsosynpunkt eller när en befintlig anläggning eller ett utrymme som har använts för annat ändamål tas i anspråk eller inreds som en anläggning eller ett för- varingsutrymme för försöksdjur. I förarbetena till den nuvarande djurskyddslagen angavs att förpröv- ning av djurstallar, liksom tidigare, bör vara ett uttryck för en strävan att med en god stallmiljö och lämpliga skötselmetoder öka förutsättningarna för ett gott hälsotillstånd hos djuren samt att prövningen bör omfatta alla faktorer i miljö och skötsel som har betydelse för djurhälsa och djurbete- ende och därmed för djurskyddet (prop. 1987/88:93, Djurskyddslag, m.m., s. 20). Enligt 16 § första stycket djurskyddslagen krävs tillstånd till verksam- heten för den som yrkesmässigt eller i större omfattning håller, föder upp, upplåter eller säljer sällskapsdjur eller tar emot sällskapsdjur för förvaring eller utfordring. Detsamma gäller den som yrkesmässigt eller i större omfattning håller, föder upp, upplåter eller säljer hästar eller tar emot hästar för förvaring eller utfodring eller använder hästar i ridskole- Slutligen gäller tillståndsplikt för den som yrkesmässigt eller i större omfattning föder upp pälsdjur. Vid tillståndsprövningen ska en- ligt tredje stycket särskild hänsyn tas till att den sökande kan anses vara lämplig att bedriva verksamheten och att de anläggningar i vilka verk- samheten ska bedrivas är lämpliga från djurskyddssynpunkt. eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt fjärde stycket meddela föreskrifter om villkoren för att en verksamhet ska anses vara av större omfattning och undantag från kravet på tillstånd enligt första I förarbetena konstaterades att det krav på tillstånd för bl.a. kennlar och som hade införts hade medfört en mycket god stan- dard när det gällde hanteringen av hundar i dessa verksamheter. tementschefen ansåg därför att tillståndsplikten borde behållas och att den också borde utökas till ridskoleverksamhet, hästuthyrning och päls- djursuppfödning (se prop. 1987/88:93, s. 30–31). utökades till- ståndskravet till nuvarande lydelse. Det konstaterades att bl.a. uthyrning av vakthundar och fodervärdsverksamhet för hästar också är verksamhet- er som är av sådan karaktär att de kräver att den ansvariga personen har goda kunskaper om djur och även i övrigt har förutsättningar att driva en dylik verksamhet, t.ex. för ändamålet lämpliga faciliteter. Detsamma ansågs gälla även yrkesmässig hantering eller hantering i större omfatt- ning av andra sällskapsdjur än hundar, t.ex. reptiler. Det kunde även antas att vissa av dessa verksamheter inte sällan styrs av ekonomiska intressen på bekostnad av djurens välfärd (se prop. 2001/02:93, Ändring- ar i djurskyddslagen, m.m., s. 19). Utredningens förslag att ersätta tillståndskrav med utökad förprövning Utredningen föreslår att det nuvarande kravet enligt 16 § djurskydds- lagen på tillstånd till vissa verksamheter tas bort och att kravet på för- prövning i stället ska framgå av lagen och omfatta alla lokaler där djur hålls yrkesmässigt eller annars i en verksamhet av större omfattning. Den lämplighetsprövning av den sökande som görs enligt 16 § tredje stycket djurskyddslagen bör enligt utredningen ersättas med ett utökat krav på kompetens och utbildning (se avsnitt 7.3). Utredningens förslag föranleds av en ambition att förenkla lagstiftningen och likrikta de krav som ställs på olika djurverksamheter så att de blir mer enhetliga och logiska till sin struktur. De eventuella skillnader i omfattningen av för- prövning som bör gälla mellan olika djurverksamheter bör enligt utred- ningen anges i myndighetsföreskrifter. Fortsatt krav på förprövning och verksamhetstillstånd Regeringen tog i propositionen En livsmedelsstrategi för – fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet (prop. 2016/17:104) ställning till att förprövningen även fortsättningsvis bör vara obligatorisk, men bedömde att bör se över möjligheter att förenkla och förbättra processen. Regeringen anser, i likhet med utredningen, att både förpröv- ning av lokaler och tillståndsprövning av vissa verksamheter fyller en viktig funktion för att förebygga att djurskyddsproblem uppstår. Regeringen har i avsnitt 7.3 föreslagit att ett grundläggande kompe- tenskrav bör införas men bedömt att det inte bör införas något krav på utbildning i djurskyddslagen. Som vissa remissinstanser, bl.a. Kammar- rätten i , påpekar måste det också anses att den lämplighets- prövning av verksamhetsutövaren som ska göras enligt 16 § tredje stycket djurskyddslagen möjliggör att hänsyn kan tas till fler omständig- heter som kan vara av betydelse för djurhållningen än enbart kompetens och utbildning. Regeringen gör därför bedömningen att det föreslagna kompetenskravet inte i tillräcklig utsträckning kan ersätta lämplighets- bedömningen vid tillståndsprövningen enligt nuvarande 16 § och att det, i vart fall , inte är lämpligt att ta bort kravet på tillstånd för vissa verksamheter. Bestämmelsen om krav på tillstånd bör därför i stora delar föras över till den nya lagen. Regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer bör liksom tidigare ges bemyndigande att föreskriva om undantag från kravet. Bestämmelser om under vilka förutsättningar en verksamhet kan anses vara av större omfattning bör däremot kunna 2017/18:147 meddelas i form av verkställighetsföreskrifter med stöd av regeringens restkompetens enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Det behövs ingen upp- lysning om detta i författningstexten. Det bör också förtydligas under vilka förutsättningar tillståndet kan När tillståndskravet ursprungligen infördes angavs i lagtexten att tillståndet kunde återkallas ”om skäl äro därtill”, se 8 a § i djurskyddslagen (1944:219). anges i 16 § djurskyddslagen endast att ett tillstånd får återkallas och det fördes inga resonemang i förarbetena till den nuvarande lagen om innebörden av detta. tolkning av nuvarande bestämmelse är dock att tillståndet bör kunna återkallas om tillståndshavaren eller anläggningarna där verksamheten bedrivs inte längre uppfyller kraven på lämplighet i 16 § tredje stycket. Regeringen föreslår att detta tydliggörs genom en ny bestämmelse. När det gäller förprövning stöder regeringen i och för sig utredningens målsättning att göra lagstiftningen enklare samt mer överskådlig och logisk för den som ska tillämpa den. Djurhållning kan dock ske i många olika former och de risker som från djurskyddssynpunkt är förknippade med en verksamhet varierar därför också. Behovet av förprövning kan med andra ord vara olika stort. En ambition att likrikta bestämmelser får inte medföra att onödiga och onyanserade krav ställs på vissa djurhållare och heller inte öka den administrativa bördan för djurhållare eller ansva- Utredningen anför också att det vid en förprövning bör anläggas mer av en helhetssyn där fler faktorer som är viktiga för att skapa ett gott djurskydd och en god djurhälsa ska beaktas, t.ex. möjligheten till betes- hållning och smittskyddsaspekter vid hanteringen av djur. stanser, bl.a. SLU, menar att förprövningen bör omfatta annat än själva byggnaden, t.ex. lastningsbrygga, lastrum, drivgångar, samlingsfålla för utegångsdjur och utgödslingssystem. Regeringen kan konstatera att avsikten redan när den nuvarande djur- skyddslagen infördes var att förprövningen skulle omfatta alla fak- torer i miljö och skötsel som har betydelse för djurhälsa och djurbeteende och därmed för djurskyddet (prop. 1987/88:93, s. 20). Att förvaringsutrymmen utformas på ett sätt som så långt som möjligt allmänt förebygger sjukdom och ohälsa hos djur bör därmed liksom tidigare kunna beaktas. En förprövning enligt djurskyddslagen kan dock inte innefatta sådana mer specifika smittskyddskrav som följer av annan lagstiftning, t.ex. föreskrifter meddelade med stöd av epizooti- lagen (1999:657), zoonoslagen (1999:658) och lagen (2006:806) om provtagning på djur, m.m. Utredningen lämnar inte heller något författningsförslag som tydliggör att förprövningen ska utökas till annat än själva förvaringsutrymmet, t.ex. möjligheten till beteshållning, varför det saknas beredningsunderlag i den Regeringen anser att fokus , som angavs i prop. 2016/17:104, bör vara att förenkla och förbättra processen. Enligt den nuvarande bestämmelsen i 3 a § djurskyddslagen omfattas även hägn av bemyndigandet avseende förprövning. ringen uttalade i motiven till lagändringen att även hägn för t.ex. vilt och strutsar bör omfattas av lagens bestämmelser om krav på tillräckligt utrymme och skydd och om krav på förprövning (se prop. 2001/02:93, s. 14–15). Utredningen anger inte i sitt förslag till lagtext att skyldigheten till förprövning ska omfatta hägn. Utredningen motiverar dock inte var- Prop. 2017/18:147 för hägn inte längre bör omfattas. Regeringen anser sig därför inte ha tillräckligt underlag för att bedöma om kravet på förprövning av hägn bör tas bort. Tillsvidare bör därför bemyndigandet när det gäller förprövning omfatta även hägn. Regeringen bedömer därför sammantaget att det nuvarande bemyndi- gandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet att förpröva stall och andra förva- ringsutrymmen för djur samt hägn bör föras över till den nya lagen. När det gäller verksamhetstillstånd och godkännande av anläggning för för- söksdjur vill regeringen erinra om att utredningens förslag om att flytta ansvaret för dessa uppgifter från till be- handlades i propositionen Ändringar i djurskyddslagen (prop. 2013/14:41, s. 23). I propositionen gjorde regeringen bedömningen att det finns ett behov av att renodla myndigheternas uppgifter inom för- söksdjursområdet men att frågan bör utredas vidare. Regeringen har också beslutat att ge i uppdrag att utreda om det är lämpligt att överföra ansvaret för bl.a. beslut i frågor om verksam- hetstillstånd och godkännande av anläggningar för försöksdjur till läns- styrelserna (N2017/04501/DL). Uppdraget ska redovisas . Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelse om förbud mot an- vändning av stall, annat förvaringsutrymme för djur eller hägn i de fall en förprövningspliktig åtgärd har vidtagits utan föregående förpröv- ning förs över till den nya lagen utan ändring i sak. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: I 3 b § djurskyddslagen anges att om en åtgärd i fråga om stall, annat förvaringsutrymme för djur eller hägn som kräver förprövning enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 3 a § första stycket första punkten har vidtagits utan sådan prövning, ska den myndighet som regeringen bestämmer förbjuda att utrymmet eller hägnet används för att hysa djur. Förbud ska dock inte meddelas, om myndigheten finner att åtgärden kan godkännas i efterhand. Varken utredningen eller remissinstanserna föreslår någon ändring i sak av bestämmelsen. Regeringen ser inte heller något skäl att ändra bestämmelsen och föreslår därför att den förs över till den nya lagen utan ändring i sak. 11.3Godkännande av ny teknik Regeringens förslag: Nuvarande bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på att låta förpröva ny teknik inom djurhållningen förs över till den nya lagen utan ändring i sak. 2017/18:147 Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslår inte något bemyndigande utan förslaget inne- bär att det i lagen anges att nya tekniska system och ny teknisk utrustning innan de får användas ska godkännas från djurhälso- och djurskyddssyn- punkt av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Utredningen föreslår också att regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om prövningen och undantag från kravet på godkännande. Remissinstanserna: Förslaget kommenteras av 15 remissinstanser, varav inte någon avstyrker. tillstyrker försla- get och 12 remissinstanser ställer sig positiva till förslaget, men med vissa synpunkter. () anser att även ny teknik för djurtransporter och slakt samt i djurparker, bör omfattas av nyteknikprövning. Djurens Rätt anser att även ny träningsutrustning och nya tävlingsverksamheter bör omfattas av en prövning. Finns det inte någon forskning inom området bör ett begränsat tillstånd ges för att kunna studera frågan. och ytterligare nio organisationer inom lantbruksnäringen anser att det bör framgå att pröv- ningen kan genomföras utan att djuren klassas som försöksdjur i de fall som djuren inte vållas smärta, lidande, ångest eller bestående men. påpekar vikten av att hänsyn till förebyggande smittskydd tas redan vid prövningen så att man inte bygger in problem. Skälen för regeringens förslag: I 3 a § första stycket andra punkten djurskyddslagen föreskrivs att regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet att låta för- pröva ny teknik inom djurhållningen. I 7 § djurskyddsförordningen före- skrivs att nya tekniska system och ny teknisk utrustning för djurhållning ska ha godkänts från djurhälso- och djurskyddssynpunkt innan de får användas. får meddela föreskrifter om undantag från kravet på godkännande. Av 8 § djurskyddsförordningen följer att frågor om godkännande av ny teknik prövas av . Bemyndigandet beträffande godkännande av ny teknik infördes . I motiven angavs att detta bedömdes vara angeläget för att förbättra djur- skyddet (prop. 1987/88:93, s. 20). Utredningens förslag innebär att bestämmelser som finns i djur- skyddsförordningen förs in i lagen. Som SLU och Djurens Rätt påpekar kan det emellertid finnas skäl att återkommande se över vilken typ av teknik som ska förprövas. I avsnitt 5.2 har regeringen redovisat sin över- gripande syn på frågan om vilken lagstiftningsnivå som är lämplig för olika typer av bestämmelser. Regeringen anser att sådana mer detaljerade bestämmelser som de om förprövning av teknik liksom bör finnas på förordningsnivå och att nuvarande bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att reglera skyldigheten att låta förpröva ny teknik inom djurhållningen bör föras över till den nya lagen. Märkning och registrering av katter Regeringens bedömning: Ett obligatoriskt krav på märkning och re- gistrering av katter bör utredas ytterligare. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens bedöm- ning. Utredningen föreslår att det i lagen ska införas bestämmelser med krav på märkning och registrering av katter. Remissinstanserna: En stor majoritet av de remissinstanser som har kommenterat förslagen om märkning och registrering av katter är posi- tiva eller mycket positiva till de nya kraven. Till dessa hör Rikspolissty- relsen (numera ), 15 länsstyrelser, lantbruks- universitet (SLU), Bodens kommun, kommun, kommun, , Djurens Rätt, Djurskyddet , Katthjälp, , , , Föreningen ges Offentliga Tropikanläggningar, Svensk Djursjukvård, Svenska Blå Stjärnan och . Fördelar som remissinstanser- na lyfter fram är att åtgärderna bidrar till ett ökat ägaransvar, ökar skyddet för djuren, bidrar till att höja katters status och till ett minskat lidande för förvildade katter samt till att förenkla och effektivisera hand- läggningen av ärenden om övergivna och förvildade djur hos myndighet- erna. Svenska Blå Stjärnan anser vidare att förslaget är viktigt från smitt- skyddssynpunkt. , i , Statens veteri- närmedicinska anstalt och Djurens jurister ställer sig tveksamma eller negativa till förslaget och efterlyser en fördjupad analys och en mer nog- grann avvägning mellan samhällsnytta samt kostnader och administrativ börda av förslaget. Remissinstanserna efterlyser en redogörelse för kon- trollen av efterlevnaden av sådana krav. () och ytterligare nio organisationer inom lantbruksnäringen anser att kravet på märkning och registrering bör begränsas till tätorter och stadsplanerade områden. i anser att behovet av att märka och registrera katter begrän- sar sig till de katter som rör sig fritt utomhus. Statskontoret avstyrker förslaget med hänvisning till att kostnaderna inte bedöms stå i proportion till nyttan med registret. Flera djurskyddsföreningar – Föreningen , Djurens jurister och Katthjälp – lyfter fram risker och problem med förslaget, bl.a. att kravet främst kommer att efterlevas av de redan sköt- samma kattägarna. Kravet kan leda till att fler överger sina katter och konsekvensen kommer i praktiken bli att hemlösa katter massavlivas. Djurens jurister påpekar att regleringar som inte efterlevs riskerar att urholka förtroendet för rättsväsendet och kravet tar fokus och resurser från effektiva åtgärder. Flera remissinstanser lämnar synpunkter på utformningen av kraven på registrering och märkning. Datainspektionen och efterlyser noggrannare överväganden avseende registrets inverkan på den personliga integrite- ten. Tre länsstyrelser efterlyser att registret ska få användas för djur- 2017/18:147 skyddskontrolländamål eller andra eventuella ändamål där det finns en anknytning till djurskyddslagens hantering av katter. Flera remissinstanser pekar på att det finns ett hundregister som regle- ras i lagen (2007:1150) om tillsyn över hundar och katter och menar att registren bör regleras i samma lagstiftning. Ett flertal remissinstanser har lämnat synpunkter om den närmare re- gleringen av ett krav på märkning och registrering, t.ex. om vem som är skyldig att registrera, förfarande vid ägarbyte, teknik för märkning och sanktioner. Skälen för regeringens bedömning: Det finns stora problem som är förknippade med övergivna och förvildade katter och dessa har beskrivits i avsnitt 4.4. Regeringen ser, i likhet med de remissinstanser som är posi- tiva till förslaget, att en obligatorisk märkning och registrering av katter kan vara ett sätt att underlätta för de inblandade myndigheterna att skilja ägda katter från övergivna och förvildade katter som därigenom bidrar till att öka skyddet för de övergivna och förvildade katterna. Regeringen anser dock, i likhet med flera av remissinstanserna, däribland Jordbruks- verket och Statskontoret, att det behövs ytterligare utredning av konse- kvenserna av ett sådant krav. Det finns också, som flera remissinstanser påpekar, ett behov av att ytterligare överväga hur regleringen av ett even- tuellt register bör utformas när det gäller hantering av personuppgifter. Hänsyn måste i dessa delar också tas till den nya EU-förordning om dataskydd (och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på be- handling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG [allmän dataskyddsförord- ning]). som ska börja tillämpas . Regeringen avser mot den bakgrunden att utreda frågan om ett krav på märkning och registrering av katter i särskild ordning. 12.1Grundläggande krav för att använda försöksdjur Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelse om att djurförsök end- ast får äga rum under förutsättning att det syfte som avses med verk- samheten inte kan uppnås med någon annan tillfredsställande metod utan användning av djur, att så få djur som möjligt används, att verk- samheten utformas så att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är absolut nödvändigt och att det vid verksamheten inte används andra djur är sådana som har fötts upp för ändamålet (destinationsupp- födning) förs över till den nya lagen utan ändring i sak. Det införs därutöver ett särskilt bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från kravet på destinationsuppfödning. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag.