prop · H503269 · 2018-06-19 00:00:00 — Andra stycket upplyser om att den grundläggande bestämmelsen om att personuppgifter inte får behandlas än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen finns i 2 kap. 17 § första stycket brottsdatalagen. I övriga paragrafer i kapitlet anges hur länge vissa typer av personuppgifter får behandlas inom den ram som sätts av denna huvudregel. Oavsett vilken bedömning som görs av nyttan med behandlingen av en viss personuppgift får den inte behandlas längre än vad som anges i respektive paragraf. Personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga I paragrafen, som motsvarar 4 kap. 3 § skattebrottsdatalagen, anges hur länge uppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga får behandlas. Någon ändring av hur länge personuppgifterna får behandlas görs inte (se prop. 2016/17:89 s. 156). Övervägandena finns i avsnitt 5.5.2. I första stycket anges hur länge uppgifterna får behandlas. Enligt andra stycket gäller inte bestämmelsen i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen vid tillämpningen av denna paragraf. Det innebär att personuppgifterna inte får arkiveras digitalt. Utgångspunkten är alltså att all automatiserad behandling av uppgifterna ska upphöra när den tid som anges i paragrafen har löpt ut, vilket innebär att de ska tas bort. Endast om det har meddelats uttryckliga föreskrifter som innebär att uppgifterna i fråga får behandlas för arkivändamål av allmänt intresse eller för vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål får de behand- las automatiserat längre än vad som anges i denna paragraf (jfr 9 §). Tredje stycket klargör att paragrafen inte ska tillämpas på ärenden om utredning av brott. Gemensamt tillgängliga uppgifter i ärenden om utredning av brott I paragrafen, som motsvarar 4 kap. 5 § skattebrottsdatalagen, anges hur länge personuppgifter i en anmälan om brott får behandlas (se prop. 2016/17:89 s. 157). Enligt paragrafen inskränks enbart behandlingen av personuppgifter för de ändamål som regleras i lagen, vilket innebär att uppgifterna får fort- sätta att behandlas automatiserat för bl.a. arkivändamål efter de tidpunk- ter som anges i paragrafen. Frågan behandlas i avsnitt 5.5.3. Paragrafen, som motsvarar 4 kap. 6 § skattebrottsdatalagen, reglerar hur länge personuppgifter i förundersökningar och andra utredningar som handläggs enligt bestämmelserna i 23 kap. får behandlas (se prop. 2016/17:89 s. 157 f.). Övervägandena finns i avsnitt 5.5.3. Enligt paragrafen inskränks enbart behandlingen av personuppgifter för de ändamål som regleras i lagen, vilket innebär att uppgifterna får fort- sätta att behandlas automatiserat för bl.a. arkivändamål efter de tidpunk- ter som anges i paragrafen. Paragrafen, som motsvarar 4 kap. 7 § skattebrottsdatalagen, reglerar vad som gäller i fråga om personuppgifter som rör någon som har varit misstänkt i en förundersökning som har lagts ned eller där åtal har lagts ned eller frikännande dom har fått laga kraft (se prop. 2016/17:89 s. 158). Övriga gemensamt tillgängliga uppgifter Av paragrafen, som delvis motsvarar 4 kap. 8 § skattebrottsdatalagen, framgår att det i de följande paragraferna finns bestämmelser om hur länge vissa typer av gemensamt tillgängliga uppgifter, som inte förekommer i ärenden om utredning av brott, får behandlas. Övervägandena finns i avsnitt 5.5.2. I första stycket finns en upplysning om att de aktuella personuppgifterna som längst får behandlas som anges i 7 och 8 §§. Enligt andra stycket gäller inte bestämmelsen i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen om arkivlagstiftningens företräde vid tillämpningen av 7 och 8 §§. Det innebär att personuppgifterna inte får arkiveras digitalt. Utgångspunkten är alltså att all automatiserad behandling av personuppgifterna ska upphöra när den tid som anges i 7 och 8 §§ har löpt ut, vilket innebär att uppgifterna ska tas bort. Endast om det har meddelats uttryckliga föreskrifter som innebär att uppgifterna i fråga får behandlas för arkivändamål av allmänt intresse eller för vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål får de behandlas automatiserat längre än vad som anges i de följande paragraferna (jfr 9 §). Paragrafen, som motsvarar 4 kap. 8 § andra stycket skattebrottsdatalagen, reglerar hur länge personuppgifter får behandlas i underrättel- severksamhet (se prop. 2016/17:89 s. 159). I paragrafen tydliggörs i förhållande till dagens reglering att fristen för hur länge personuppgifter får behandlas endast ska påverkas av om det görs en ny registrering beträffande personens anknytning till brottslig verksamhet. Andra uppgifter som tillförs, t.ex. uppgifter om ändrade bostadsförhållanden eller annat som inte har betydelse för anknytningen till den brottsliga verksamheten, påverkar alltså inte hur länge personuppgifterna får behandlas. Övervägandena finns i avsnitt 5.5.4. skattebrottsdatalagen, reglerar hur länge uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden får behandlas. Sådana uppgifter får inte behandlas längre än efter utgången av det kalenderår då ärendet som uppgifterna behandlades i avslutades. Rätt att meddela föreskrifter I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 4 kap. 2 § skattebrottsdatalagen, finns en upplysning om att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om att vissa kategorier av personuppgifter får fortsätta att behandlas för ändamål inom lagens tillämpningsområde än vad som anges i 3, 4, 7 och 8 §§. En förutsättning för sådana föreskrifter är att de tidsfrister som sätts för behandlingen hålls inom de ramar som ges i 2 kap. 17 § första stycket brottsdatalagen. Vidare anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter dels om att personuppgifter, trots att den tillåtna tiden för behandling har löpt ut, får fortsätta att behandlas för arkivändamål av allmänt intresse och vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål, dels om begränsning av behandlingen av personuppgifter för ändamål inom lagens tillämpningsområde vid digital arkivering. 5 kap. Övriga bestämmelser Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i skattebrottsdatalagen, reglerar vid vilka överträdelser av bestämmelser i lagen som en sanktionsavgift får tas ut. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.2. De grundläggande bestämmelserna om hur personuppgifter får behandlas inom brottsdatalagens tillämpningsområde finns i brottsdatalagen. Enligt 6 kap. brottsdatalagen får sanktionsavgift tas ut vid överträdelser av angivna bestämmelser i den lagen. 2017/18:269 I första stycket anges uttömmande vid vilka överträdelser av brottsdatalag som en sanktionsavgift får tas ut av den personuppgiftsansvarige. avgör i det enskilda fallet om det är påkallat att ta ut sanktionsavgift, vilket framgår av formuleringen att avgift får tas ut. Sanktionsavgift kan tas ut för överträdelse av bestämmelserna om tillåtna rättsliga grunder, särskilda upplysningar och längsta tid som personuppgifter får behandlas. Brottsdatalagens förfaranderegler när det gäller sanktionsavgift tillämpas även vid överträdelser enligt förevarande lag. I andra stycket anges att sanktionsavgiften ska bestämmas till högst . I paragrafen regleras den registrerades rätt till skadestånd för behandling av personuppgifter i strid med denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. Paragrafen hänvisar till 7 kap. 1 § brottsdatalagen, som ska tillämpas vid behandling av personuppgifter i strid med denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Det innebär att den personupp- giftsansvarige ska ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som behandlingen av personuppgifter har orsakat. Med skada avses personskada, sakskada eller ren förmögenhets- skada. Med kränkning avses ideell skada som består i att den enskildes integritet kränkts genom behandlingen. Se vidare författningskommenta- ren till 7 kap. 1 § brottsdatalagen (prop. 2017/18:232 s. 486 f.). I paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.4.4, finns en upplysning om att det i 7 kap. brottsdatalagen finns bestämmelser om överklagande. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna tas upp i avsnitt 16. Punkt 1 föreskriver när lagen ska träda i kraft. Av punkt 2 framgår att skattebrottsdatalagen upphävs genom lagen. En sanktionsavgift får enligt punkt 3 beslutas endast för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. 18.5Förslaget till lag om åklagarväsendets behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område I enlighet med Lagrådets synpunkt upphävs åklagardatalagen och ersätts av en ny lag om åklagarväsendets behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (åklagarväsendets brottsdatalag). åklagarväsendets brottsdatalag motsvarar till stora delar innehållet i Prop. 2017/18:269 åklagardatalagen. Anpassningen av regelverket till brottsdatalagen innebär dock att omfattande redaktionella och strukturella ändringar görs i förhållande till dagens reglering. Som en anpassning till brottsdatalagen tillkommer ett nytt kapitel om administrativa sanktionsavgifter, skadestånd och överklagande. Bestämmelser om föreskrifter införs i förekommande fall i slutet av varje kapitel. Bestämmelserna om längsta tid för behandling av personuppgifter samlas i ett särskilt kapitel. 1 kap. Allmänna bestämmelser I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i åklagardatalagen, anges lagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 11.2. Lagen gäller utöver brottsdatalagen när eller , som tillsammans utgör åklagarväsendet, i egenskap av behörig myndighet enligt brottsdatalagen behandlar personuppgifter i åklagarverksamhet för vissa i lagen angivna syften. Lagen är tillämplig även när myndigheterna behandlar personuppgifter inom ramen för det internationella samarbetet, t.ex. i syfte att gagna utländsk brottsbekämpande verksamhet. Att lagen gäller utöver brottsdatalagen innebär att de grundläggande bestämmelserna om hur personuppgifter får behandlas finns i brottsdata- lagen. Den nu aktuella lagen innehåller preciseringar, undantag eller av- vikelser från bestämmelserna i brottsdatalagen. Bestämmelserna i lagen måste följaktligen läsas tillsammans med regleringen i brottsdatalagen och tolkas i ljuset av den regleringen. Av 1 kap. 3 § brottsdatalagen följer att lagen bara gäller för sådan be- handling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad och för annan behandling av personuppgifter som ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Uttrycken behö- rig myndighet, personuppgift och behandling av personuppgifter definie- ras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen. Lagen gäller när eller be- handlar personuppgifter i åklagarverksamhet om syftet med behand- lingen är att förebygga eller förhindra brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller handlägga frågor om ändring eller verkställighet av straffrättsliga påföljder eller upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. Vad det innebär utvecklas i författningskommentaren till 2 kap. 1 §. En förutsättning för att lagen ska gälla är att personuppgiftsbehand- lingen utförs i åklagarverksamhet. Med det avses behandling av person- uppgifter i samband med att åklagare fullgör åklagaruppgifter, t.ex. som förundersökningsledare eller fattar beslut i fråga om lagföring. Lagen gäller inte när åklagaruppgifter utförs för andra syften än de som anges i paragrafen, t.ex. när åklagare fattar beslut enligt lagen (2011:111) om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 2 kap. 3 § åklagardatalagen, reglerar myndigheternas personuppgiftsansvar. Personuppgiftsansvarig är den behöriga myndighet som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen med och medlen för behandlingen av personuppgifter (1 kap. 6 § brottsdatalagen). Personuppgiftsansvarigas skyldigheter regleras i 3 kap. brottsdatalagen. Övervägandena såvitt avser gränsdragningen mot personuppgiftsansvar finns i avsnitt 7.2.2. Behandling av uppgifter om juridiska personer I paragrafen anges vilka bestämmelser i lagen och i brottsdatalagen som gäller för behandling av uppgifter om juridiska personer. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.1. Uppräkningen i paragrafen av bestämmelser som gäller vid behandling av uppgifter om juridiska personer motsvarar nuvarande reglering i 1 kap. 4 § åklagardatalagen. Grundläggande bestämmelser om behandling Paragrafen reglerar de tillåtna rättsliga grunderna för behandling av per- sonuppgifter. Den motsvarar delvis nuvarande 2 kap. 5 § åklagar- datalagen. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. Paragrafen, som är anpassad till hur de rättsliga grunderna för behand- ling av personuppgifter är utformade i 2 kap. 1 § första stycket brottsdatalagen, gäller i stället för den bestämmelsen. I 2 kap. 1 § andra stycket brottsdatalagen anges att med en behörig myndighets uppgift avses en uppgift som framgår av en lag, en förordning eller ett särskilt beslut i vilket regeringen uppdragit åt myndigheten att ansvara för uppgiften (se vidare prop. 2017/18:232 s. 440). Åklagarväsendet får enligt bestämmelsen behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att utföra vissa uppgifter. Bestämmelsen bildar den yttre ramen för när behandling av personuppgifter är tillåten. I 2 kap. 2 § brottsdatalagen ges myndigheterna rättsligt stöd för att i vissa fall behandla personuppgifter enbart för diarieföring och viss nödvändig handläggning. Enligt punkt 1 får personuppgifter behandlas om det är nödvändigt för att förebygga eller förhindra brottslig verksamhet. Med förebygga brotts- lig verksamhet avses brottsförebyggande arbete. I det ingår att lämna information om ekonomisk brottslighet till andra myndigheter, kommuner, näringsliv, organisationer och allmänheten. Med uttrycket att förhindra brottslig verksamhet avses bl.a. de uppgif- ter som åklagare vid utför enligt lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, t.ex. att an- söka om tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation Prop. 2017/18:269 och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. ling av överskottsinformation med stöd av 27 kap. 23 a § rättegångsbal- ken omfattas, om syftet är att förhindra brott. Åklagarväsendet får enligt punkt 2 behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att utreda eller lagföra brott. Med utreda brott avses fram- för allt att leda förundersökning och besluta om förundersökningsbe- gränsning enligt 23 kap. . Personuppgiftsbehandling inom ramen för den form av förenklat utredningsförfarande som regleras i 23 kap. 22 § omfattas också. Den gäller även för andra utredningar som genomförs enligt bestämmelserna i 23 kap. rättegångs- balken. Termen brott avser konkreta brott, men det kan vara fråga om både brott som bevisligen har begåtts och brott som det enbart finns misstankar om. Misstankarna behöver inte vara riktade mot någon be- stämd person. Med lagföra brott avses främst beslut i fråga om åtal eller annan talan vid domstol, t.ex. särskild förverkandetalan, och att utfärda strafföreläg- gande. Beslut i fråga om åtalsunderlåtelse och om särskild åtalsprövning är andra exempel. Hit hör också att föra talan om eller vara motpart i fråga om resning och andra extraordinära rättsmedel. Enligt punkt 3 får åklagarväsendet behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att handlägga frågor om ändring eller verkställighet av straffrättsliga påföljder. Det rör sig om bl.a. ärenden om ändring eller undanröjande av påföljd. Exempel på handläggning av frågor om verk- ställighet av straffrättsliga påföljder är yttranden om rättspsykiatrisk vård eller utfärdande av arresteringsorder som rör straffverkställighet. Ytterli- gare ett exempel på vad som omfattas är de åtgärder som vidtas inom ramen för verkställighet av ett strafföreläggande. Frågor om resning kan, om de inte faller under punkten 2, också omfattas. Personuppgifter får enligt punkt 4 behandlas om det är nödvändigt för att handlägga frågor som rör upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. Punkten är tillämplig när åklagare utreder och prövar frågor om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. Åklagarväsendet får enligt punkt 5 behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Den tar sikte på förpliktelser i syfte att gagna utländsk brotts- bekämpande verksamhet. har exempelvis åtaganden enligt ett flertal konventioner där åklagare har vissa uppgifter (se prop. 2014/15:63 s. 140 f.). Handläggning av frågor som rör internationell rättslig hjälp i brottmål omfattas som regel av punkt 2 eller 3 men kan i övrigt omfattas av denna punkt. Behandling för nya ändamål I paragrafen, som saknar motsvarighet i åklagardatalagen, anges att förutsättningarna för att personuppgifter ska få behandlas för nya ändamål regleras i 2 kap. 4 och 22 §§ brottsdatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. 2017/18:269 Innan personuppgifter får behandlas för ett nytt ändamål inom eller utanför brottsdatalagens tillämpningsområde måste en prövning enligt 2 kap. 4 eller 22 §§ brottsdatalagen göras. Vad prövningen innebär utvecklas i prop. 2017/18:232 s. 126 f. I paragrafen begränsas tillämpningen av bestämmelserna om särskilda upplysningar i 2 kap. 3 § andra stycket, 9 och 10 §§ brottsdatalagen. Bestämmelsen har inte någon motsvarighet i åklagardatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.4. Endast personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 3 kap. 2 § ska i vissa fall förses med särskilda upplysningar. Det innebär att när personuppgifter behandlas av bara ett fåtal personer behö- ver särskilda upplysningar inte lämnas. Eftersom åklagare normalt bi- träds av polisen vid förundersökningar och samma reglering gäller för polisen, framgår de upplysningar som ska lämnas enligt paragrafen nor- malt av sammanhanget och någon särskild upplysning behövs i så fall inte heller när det gäller uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. I paragrafen, som reglerar när det är tillåtet att använda känsliga person- uppgifter vid sökning, görs det undantag från det generella sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 3 kap. 4 § andra stycket åklagardatalagen. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.3. Undantaget gäller vid sökning i alla slags personuppgifter, dvs. både personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och personuppgif- ter som inte har det. Sökförbudet hindrar inte att brottsrubriceringar eller uppgifter som beskriver en persons utseende används som sökbegrepp, även om det skulle leda till ett urval av personer grundat på känsliga personuppgifter. Med uppgifter som beskriver en persons utseende avses t.ex. uppgifter om kroppsbyggnad, ansiktsform, hår- och hudfärg, klädsel och fysiska kännetecken som födelsemärken, blindhet och tatueringar. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana uppgifter som sök- ningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av käns- liga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdatalagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. Paragrafen innehåller sekretessbrytande bestämmelser om utlämnande av personuppgifter till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisa- tioner. Den motsvarar i huvudsak nuvarande 2 kap. 13 § åklagar- datalagen. Sekretessen bryts och personuppgifter får lämnas ut till någon av de mottagare som anges i första stycket om mottagaren behöver dem för att förebygga eller förhindra brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, handlägga frågor om ändring eller verkställighet av straffrättsliga påföljder, handlägga frågor om upprätthållande av allmän ordning och säkerhet eller fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Detta följer av hänvisningen till 2 kap. 1 §. Det innebär att möjligheterna till utlämnande vidgas något i förhållande till dagens reglering eftersom lagen även gäller vid upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. Vid överföring av personuppgifter till tredjeland ska regleringen i 8 kap. brottsdatalagen också tillämpas. Bestämmelsens tredje stycke skiljer sig endast redaktionellt från den nuvarande lydelsen. Paragrafen innehåller en bestämmelse som bryter viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myndigheter. Den motsvarar nuvarande 2 kap. 14 § åklagardatalagen. Det tydliggörs att sekretessen bryts om den mottagande myndigheten behöver uppgifterna för något av de syften som anges i 1 kap. 2 § brotts- datalagen. Paragrafen reglerar när personuppgifter får lämnas ut elektroniskt. Över- vägandena finns i avsnitt 5.6.4. I första stycket, som delvis motsvarar nuvarande 2 kap. 16 § åklagardatalagen, föreskrivs att personuppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt. Med sådant utlämnande avses bl.a. utlämnande genom e-post eller annan elektronisk överföring eller på ett usb-minne eller annat motsvarande medium. Det har betydelse vem mottagaren är för frågan om det är olämpligt att lämna ut uppgifter elektroniskt. Som regel kan det inte anses vara olämp- ligt att lämna ut uppgifter på det sättet till en myndighet (se prop. 2014/15:148 s. 113). När det gäller utlämnande till enskilda krävs en mer nyanserad bedöm- ning. Om det finns en författningsreglerad skyldighet att sända en hand- ling till en viss person får det avgöras om elektroniskt utlämnande är olämpligt med hänsyn till bl.a. innehållet i handlingen, vem som är mot- tagare, behovet av att kunna visa att personen i fråga har tagit del av handlingen och andra omständigheter. Är det fråga om processmaterial som översänds till parter eller ombud bör även principen om parternas likställdhet i processen beaktas. Frågan om elektroniskt utlämnande till enskilda är särskilt svårbedömd när det på grund av uppgifternas art, struktur, antal eller någon annan särskild omständighet finns anledning att befara att utlämnandet kan leda till integritetsrisker (jfr prop. 2014/15:148 s. 114). Bedömer den utläm- nande myndigheten att det finns risk för att personuppgifterna kan komma att missbrukas om de lämnas ut elektroniskt gäller sekretess 2017/18:269 enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). De får då inte lämnas ut till följd av sekretess. Det kan också finnas särskild anledning att iaktta försiktighet när det gäller utlämnande av bild- och ljudupptagningar (jfr prop. s.51 f.). Vid prövningen av om personuppgifter bör lämnas ut elektroniskt bör givetvis även informationssäkerheten vägas in. Om någon begär att få tillgång till en allmän handling med stöd av tryckfrihetsförordningen får myndigheten inte efterforska syftet med begäran, vilket kan ha betydelse vid prövningen av om det i ett enskilt fall är lämpligt att lämna ut en handling med personuppgifter elektro- niskt. Andra stycket motsvarar nuvarande 2 kap. 17 § åklagardatalagen och innehåller en upplysning om att direktåtkomst endast är tillåten i den utsträckning som anges i lagen. Rätt att meddela föreskrifter 8 § I paragrafen anges att regeringen kan meddela föreskrifter om utläm- nande av personuppgifter. Det gäller föreskrifter om dels att personupp- gifter får lämnas ut även i andra fall än som anges i 5 och 6 §§ (vilket motsvarar nuvarande 2 kap. 15 § första stycket åklagardatalagen), dels begränsning av möjligheten att lämna ut personuppgifter elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. 3 kap. Gemensamt tillgängliga uppgifter Allmän bestämmelse 1 § Av paragrafen, som i huvudsak motsvarar nuvarande 3 kap. 1 § åklagar- datalagen, framgår att kapitlet innehåller särskilda bestämmelser för behandling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt till- gängliga.