prop · H503146 · 2018-03-20 00:00:00 — Framväxten av olika märkningssystem bidrar till en omläggning av produktions-och konsumtionsmönster. Det är viktigt att framväxten av olika märkningssystem inte bidrar till handelshinder för företag och exportörer, särskilt i utvecklingsländer. Regeringen verkar för att ska vara ett föregångsland för en fri och rättvis världshandel bl.a. genom att motverka protektionism och driva att frågor om utveckling, fattigdomsbekämpning, arbetsvillkor, jämställdhet och miljö integreras i handelspolitiken. är också en betydande givare av handelsrelaterat utvecklingssamarbete. Regeringen arbetar för progressiva internationella handelsavtal, där handelshinder rivs och där frågor om utveckling, fattigdomsbekämpning, arbetsvillkor, jämställdhet, miljö och hälsa integreras. EU:s frihandelsavtal med tredjeland ska bidra till social rättvisa och en bättre folkhälsa och miljö. Avtalen ska också uppmuntra genomförandet av internationella arbetsrättsliga avtal och miljöavtal. Samarbete sker kring frågor som är relevanta för de aktuella länderna, t.ex. hållbart fiske, användning av kemikalier samt frågor som rör hållbart företagande. Utbildning på alla nivåer, liksom forskning och nyttiggörande av forskningsresultat, har en avgörande betydelse för att ge medborgare kunskap och färdigheter att bidra till en omställningsprocess samt för att möta företagens behov av rätt kompetens för en grön omställning. För att främja en hållbar konsumtion är det även viktigt att sätta in åtgärder i produktionsländerna, så nära källan till problemet som möjligt. Det kan exempelvis röra sig om kapacitetsutveckling av relevanta myndigheter i utvecklingsländer och om hjälp till att ställa om produktionen i dessa länder. Det är viktigt att utvecklingsländernas vetenskapliga och tekniska kapacitet stärks och stöds för att främja hållbara konsumtions- och produktionsmönster. Hållbara livsmedelssystem och att minska matsvinnet är centralt. Svinnet förekommer i hela livsmedelskedjan, från producent till konsument. I utvecklingsländer står primärproduktionen för en stor del av det totala svinnet, medan det i den utvecklade delen av världen är hushållen som slänger mest. Jordbruket, liksom utvinningen av produkter från havet, medför miljö- och klimatpåverkan. Regeringen har presenterat en livsmedelsstrategi som bl.a. omfattar ökad ekologisk produktion och minskat livsmedelssvinn ur ett livscykelperspektiv. Ett hållbart jordbruk är en utmaning för många utvecklingsländer. Exempelvis går det ofta åt stora mängder vatten och energi för primärproduktionen, resurser som ofta är en bristvara i utvecklingsländer och särskilt för människor som lever i fattigdom i dessa länder. En ohållbar bekämpningsmedelsanvändning har allvarliga negativa effekter på människors hälsa och miljön. Det finns en stor potential att minska dessa miljöproblem genom anpassade åtgärder i jordbruksproduktionen, men också genom att minska onödigt livsmedelssvinn i livsmedelskedjan. Regeringen avser att stärka den offentliga sektorns roll som beställare av innovativ miljöteknik med hög miljöprestanda samt att verka för ökad hänsyn till miljömässiga, inklusive resurseffektiva sociala och ekonomiska effekter i offentliga upphandlingar både nationellt och internationellt. Detta görs bl.a. genom att ta fram en vägledning för ett sammanhållet agerande gentemot multilaterala organisationer för att säkerställa hållbar upphandling av dessa organisationer. Det finns också goda förutsättningar för trovärdiga märkningar med höga miljö- och 2017/18:146 resurseffektivitetskrav som kan guida konsumenter till miljö- och klimatsmarta val, som dessa inte blir handelshindrande. Strategin för hållbar konsumtion kommer att genomföras. Ambitionen är även att sprida kunskap om behov av och verktyg för hållbar konsumtion och utbildning för att uppnå en hållbar utveckling globalt genom ledarskapet tillsammans med för det globala programmet om hållbara livsstilar och utbildning. Att stärka hållbar konsumtion och produktion och övergången till en resurseffektiv cirkulär ekonomi globalt är angeläget och kan ske, bl.a. genom dialog med näringslivet, inrättande av en omvärldsbevakande delegation för cirkulär ekonomi och flygskatt. Det finns också en samverkan inom kring industriellt träbyggande för ökad klimatnytta och ökat bostadsbyggande. Samverkan avser också arkitektur- och designlösningar för hållbara konsumtions- och produktionsmönster och bedrivs i arbetet med . Vidta omedelbara åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna och deras konsekvenser 3.13.1Exempel på PGU-område: Klimat och utveckling (Huvudansvarig: Miljö-och . Andra berörda departement är och övriga departement.) från skapar förutsättningar för ökat stöd till utvecklingsländer, både för att begränsa utsläppen och för att anpassa sig till klimatförändringarna. Fattiga och sårbara länder som inte har resurser att anpassa sig samt kvinnor, män, flickor och pojkar som lever i fattigdom och utsatthet drabbas särskilt hårt av klimatförändringar. Åtnjutandet av de mänskliga rättigheterna kan påverkas av miljöförstöring och klimatförändringar, inklusive ursprungsbefolkningars rättigheter. Fattigdomsbekämpningen riskerar att avstanna eller gå om intet om inte klimatförändringarna hejdas, på grund av klimatförändringarnas effekter som t. ex. extremare väder som torka, skyfall och stormar, vilket i sin tur också påverkar bl.a. vattentillgång och livsmedelsproduktion, men också stabilitet och säkerhet samt migrationsflöden. som syftar till att reducera riskerna för, och minska konsekvenserna av, olyckor och katastrofer är också viktigt för anpassningen till ett förändrat klimat. ska gå före i klimatfrågan som är en mänsklighetens största Alla länder måste ställa om till ett hållbart samhälle med låga utsläpp och hög motståndskraft mot klimatförändringarnas effekter. kräver ett sammanhållet globalt och nationellt klimatarbete samt att klimatarbetet, såväl utsläppsminskningar som anpassning, integreras på ett samstämmigt sätt i alla politikområden. ska fortsatt vara en pådrivande part för genomförandet av klimatavtalet från , inte minst i förhållande till utvecklingsländer. som har ett särskilt ansvar för att gå före genom ambitiösa utsläppsmål. På regeringens förslag har antagit ett klimatpolitiskt ramverk med en lag och några av världens mest långtgående klimatmål. ska bli världens första fossilfria välfärdsland. driver på inom EU för en ambitiös klimatpolitik samt arbetar aktivt med andra länder och aktörer för att stärka allianser och samarbeten. är också ett av de mest aktiva länderna i EU vad gäller att driva utvecklingen av ambitiösa hållbarhetskapitel i EU:s regionala och bilaterala frihandelsavtal. Fokus ligger bl.a. på frågor som rör miljö och hälsa (samarbete kring hållbart fiske, användning av kemikalier, hållbar konsumtion m.m). Regeringen driver också att konsekvensbedömning av avtalets effekt på hållbar utveckling (Sustainability Impact Assessment) ska få ett större inflytande både under förhandlingar och i uppföljningen av avtal. har för handelsrelaterat utvecklingssamarbete (Aid for Trade) reviderats och har fått gehör för skrivningar som betonar vikten av att inkludera miljö- och klimathänsyn. är en ledande givare till, och en aktiv styrelsemedlem i, ett flertal globala klimatfonder och arbetar för att tillgången till klimatfinansieringen ska underlättas, inte minst för de fattigaste och mest sårbara länderna. Dessutom arbetar aktivt, i exempelvis Gröna klimatfonden, med att stärka kopplingar mellan fondernas arbete och jämställdhets- och konfliktperspektiven. stöder vidare ICTSD () som arbetar med handels- och miljörelaterade frågor. bidrar till att främja kapacitetsuppbyggnad, teknikutveckling och innovativa lösningar för minskade utsläpp och klimatanpassning inte minst i utvecklingsländer. ska också bidra till att stödja utvecklingsländernas genomförande av de nationella klimatplanerna. Kopplingarna mellan utvecklingsstrategier och klimatplanerna bör därmed också stärkas. Det är dock viktigt att även utvecklingsländerna har åtaganden under det nya avtalet och att fler länder uppmuntras att bidra till klimatfinansiering. I budgetpropositionen har regeringen presenterat en satsning på 2018 och till internationella klimatinsatser i syfte att bidra till ökad ambition i genomförandet av . Satsningen är en av flera som ska finansiera klimatinsatser som utvecklar nya internationella samarbetsformer och resultatbaserad klimatfinansiering inom ramen för . vidtar stärkta insatser för att stötta utvecklingsländerna i deras genomförande av sina nationella klimatåtaganden (National Determined Contributions) i deras nationella utvecklingsplaner och budget. stödjer även insatser vad gäller kapacitetsuppbyggnad och teknikspridning för att stödja genomförandet av klimatavtalet från . Regeringen verkar också för att öka synergierna mellan arbetet för att minska luftföroreningar och begränsad klimatpåverkan. innehar ordförandeskapet i 2018. Genom ordförandeskapet stärker vi potentialen för grön omställning och ökad fokus på ambition, ledarskap och erfarenhetsutbyte inom klimatområdet. bidrar till utvecklingsländers arbete att höja ambitionen i deras klimatarbete genom det nya anslaget för internationella klimatinsatser och fortsatt ambitiösa 2017/18:146 bidrag till de globala klimatfonderna. medordförandeskap i gröna klimatfondens styrelse 2018 innebär en möjlighet att visa ledarskap i multilateral klimatfinansiering och därigenom befästa viktiga roll i de internationella klimatförhandlingarna. verkar även för ambitiösa målsättningar på miljö- och klimatområdet för internationella finansieringsinstitutioner, vilket inkluderar att avsevärt öka investeringar i förnybar energi som investeringar i fossil energi fasas ut, att verka för ökad transparens i finansieringsinstitutionernas upphandlingsregelverk, konkreta och ambitiösa målsättningar i institutionernas resultatramverk och att stärka formuleringar i policyer på området. verkar även för att EU- kommissionen (DG Echo) i sitt arbete med katastrofriskreducering beaktar frågor som hållbar utveckling, klimat och miljö och att EU:s bilaterala och regionala handelsavtal främjar genomförandet av internationella miljökonventioner och höga skyddsnivåer på miljöområden. Bevara och nyttja haven och de resurserna på ett hållbart sätt för en hållbar utveckling 3.14.1Exempel på PGU-område: Hållbara hav (Huvudansvarig: Miljö- och . Andra berörda departement är t.ex.: och .) Havens resurser är viktiga för den globala livsmedelsförsörjningen, inte minst i många fattiga länder och regioner. Detta gäller i hög utsträckning för människor som är beroende av kustnära fiske. fiskesubventioner som leder till ohållbart fiske, som sker inom ramen för WTO-förhandlingarna, är centralt. Att utveckla och införa vetenskapligt baserade förvaltningsplaner i syfte att återställa fiskbestånden till över de nivåer som kan ge maximal hållbar avkastning är nödvändigt för att säkra livsmedelsförsörjning, inte minst i utvecklingsländer. En annan central del i arbetet för ett globalt hållbart fiske är att stoppa olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, s.k. IUU-fiske, som beräknas stå för av de årliga globala fångsterna, samt att stärka den globala fiskeriförvaltningen och tillgången till vetenskapligt baserade data. Havens resurser och ekosystemtjänster är också av stor betydelse för utveckling av en långsiktig hållbar blå ekonomi. utvecklingen av kustnära turism till ekonomisk och social utveckling i Tillståndet för kustvatten och haven är mycket allvarligt. och därmed havets ekosystemtjänster påverkas negativt av bl.a. klimatförändringar, havsförsurning, utvinning av mineraler och ohållbara fiskemetoder, marin nedskräpning och miljögifter. och förmågan att ta upp och bryta ner näringsämnen och gifter, reglering av klimat m.m. försämras. Många fiskbestånd minskar kraftigt och arter Miljötillståndet är ett allvarligt hot mot hållbara fiskebestånd. Marint skräp påverkar kust- och havsbaserade näringar negativt. Exempelvis förväxlar fisk och andra arter plast med föda och riskerar undernäring. Turismen är beroende av attraktiva miljöer med friska kustvatten. För att bidra till arbetet med hållbara hav behövs samarbete över landgränser och samstämmiga åtgärder mellan flera politikområden, inklusive miljö-, fiske-, jordbruks-, närings-, sjöfarts-, utbildnings- och utrikespolitiken. Sedan Agenda 2030 antogs 2015 har intagit en ledande roll i genomförandet av mål 14. ”” arrangerades med och som initiativtagare och ordförande i . En ambitiös och åtgärdsinriktad politisk deklaration, ”Call for Action”, antogs. Deklarationen tar ett helhetsgrepp om de havsrelaterade utmaningarna och syftar till att aktivt vända den nedåtgående trenden och främja en hållbar utveckling för världens hav. Konferensen bidrog till ett globalt momentum för havsfrågan och till en tydligare placering av havsfrågan på den globala utvecklingsagendan. Detta speglas inte minst genom tillsättningen av ett särskilt FN-sändebud för havet. Under konferensen registrerades över 1 400 frivilliga åtaganden av såväl stater som organisationer och näringsliv. Regeringen registrerade eller deltog i 26 åtaganden, flertalet inom regeringens prioriterade områden inför konferensen vilka var följande: 1) minska utsläpp av föroreningar och nedskräpning av haven, 2) hållbart nyttjande av resurser inom havsbaserade näringar samt 3) tydliggöra kopplingen mellan hav, kust och klimat. I samband med genomförandet av konferensen har stärkt de aspekterna i samarbetet med flertalet organisationer, exempelvis GEF, UNDP och FAO. har drivit havsfrågan inom FN-systemet och arbetat för att stärka genomförandet av internationella avtal och konventioner. gav regeringen även riktade stöd till organisationer och konventioner som t.ex. , , , Icri, , , m.fl. för deras arbete med havsmiljön inom ramen för utvecklingssamarbetet. Regeringen fortsätter att främja långsiktigt hållbara havsbaserade näringar bl. a genom att inom ramen för WTO driva på arbetet för förbud mot skadliga fiskesubventionen som bidrar till ohållbart fiske. Genom stöd till The Pacific – European Union (Peump) bidrar till att stärka regionala, nationella och lokala insatser för en hållbar blå ekonomi som främjar de mest utsatta grupperna, inklusive kvinnor, barn och unga. Regeringen har särskilt lyft frågor om föroreningar och marint skräp bl.a. vid (Unea-3). Regeringen verkar för ett stärkt genomförande av existerande instrument, inklusive diskussionen om ett globalt bindande avtal för marint skräp. Regeringen arbetar även för ett bindande internationellt ramverk för farliga kemikalier. Åtgärder nära källan är grundläggande för att effektivt motverka att landbaserade föroreningar och marint skräp når haven. En välfungerande mottagning av avfall från näringar i hamnar är en förutsättning för att minska 2017/18:146 marin nedskräpning. Åtgärder som främjar hållbar stadsutveckling och miljömässig hållbar och säker kemikalie- och avfallshantering är centrala. – 2020 bidrar till IUCN:s arbete med att möjliggöra för intressenter i och att minska nedskräpningen av plast i havet. Regeringen verkar aktivt för att stärka utvecklingssamarbetet i EU:s maritima politik och i EU:s gemensamma fiskeripolitik. är även aktiv inom den internationella sjöfartsorganisationen (IMO) för att bidra till en minskad miljöpåverkan från internationell sjöfart. Regeringens maritima strategi är en viktig utgångspunkt i arbetet nationellt för hållbara hav. Regeringen verkar även för att få till stånd ett ambitiöst genomförandeavtal till Unclos för skydd av biologisk mångfald i områden bortom nationell jurisdiktion (BBNJ). Ett viktigt syfte med det nya avtalet är att utveckla samarbetsskyldigheten och skapa samordning och samarbete mellan berörda organisationer för att täta luckorna i det globala förvaltningssystemet. 3.14.2Mål- och intressekonflikt: Klimat och hav Klimatförändringarna har stor påverkan på haven. av växthusgaser påverkar klimatet, värmer och försurar haven samt leder Klimatförändringarna leder även till havsnivåhöjning och därmed till ökad sårbarhet för kustnära ekosystem och samhällen. får ödesdigra konsekvenser för den biologiska mångfalden. kustnära ekosystem som sjögräsängar, mangroveträsk och korallrev har i Detta gäller särskilt i de minst utvecklade länderna samt små önationer under utveckling och andra Klimatförändringarna leder också till mer extremt väder med stormar och översvämningar som påverkar i synnerhet kustområden och kustnära bebyggelse. Världshaven är av en stor betydelse för jordens klimatsystem. producerar hälften av syret i atmosfären och tar upp ca en tredjedel av våra utsläpp av koldioxid. biologisk mångfald har betydelse för riskreducering och anpassning. Vissa kustnära ekosystem har stor kapacitet att lagra kol, som de också kan läcka ut koldioxid om deras ekosystemsfunktioner försämras eller förstörs. Att långsiktigt skydda och bevara den biologiska mångfalden i havet och i kustområden är därför betydelsefullt för att dämpa växthuseffekten. skapa resiliens, dvs. motståndskraft och återhämtningsförmåga, i kustnära ekosystem genom att förbättra insatser för skydd och bevarande, har därför en allt större betydelse för att motverka klimatförändringens I omställningen till ett mer förnybart och fossilfritt energisystem sker investeringar i havsbaserad våg- och vindkraft. Målkonflikter kan uppstå i ambitionen att bygga ut fossilfria energisystem och i att skydda havsmiljöer liksom att öka sjötransporter för att minska Exempel på en annan målkonflikt är arbetet mot fattigdomsbekämpning bl.a. genom utveckling av turism som å ena sidan medför exploatering och bebyggelse av kustzonen och som, om den utförs felaktigt kan motverka resiliensen mot klimatförändringar. Ett tydligt exempel är exploatering av mangroveskogar och sjögräsängar. Regeringen verkar för att uppmärksamma kopplingen mellan hav och klimat i arbetet med (UNFCCC). Frågor kring havens resiliens och klimatanpassning inkluderas även successivt i flera olika globala konventioner och processer, t.ex. inom CBD och Unea. Även i det havsregionala samarbetet som t.ex. Uneps Regional Seas Programme, () och de regionala ekonomiska samarbetena är klimatfrågorna av växande betydelse. Regeringen anser därför att det behövs förbättrad styrning och samarbete i havsfrågorna på global och regional nivå, inklusive inom utvecklingssamarbetet. Detta behövs för att utveckla synergier mellan olika agendor, undvika målkonflikter och bidra till ökad samstämmighet och ett effektivt havsmiljöarbete på klimatområdet. Att stärka det tvärsektoriella samarbetet. mellan miljö, fiske, havsbaserad energiproduktion och turismutveckling är särskilt viktigt. För att skapa förutsättningar för ett långsiktigt hållbart användande av kust- och havsområden väljer allt fler länder att utveckla fysisk planering, så kallad kustzons- och havsplanering. Med en ekosystembaserad planering görs avvägningar kring hur en ökad mänsklig påverkan och flera påverkansfaktorer på kust- och havsområden (utsläpp, sjöfart, fiske, energi) ska hanteras för att kunna skydda och bevara havets biologiska mångfald och ekosystemtjänster. Ett annat viktigt verktyg är nätverk av skyddade områden. Det är viktigt att dessa nätverk aktivt planeras och utformas med hänsyn till klimatförändringar. Ett exempel är att skydda områden som kan bli viktiga som lek- och uppväxtområden för fisk eller som refugier för korallrev. Detta främjas exempelvis genom stödet till den nyinrättade fonden , i vars styrelse innehar en observatörspost, men även genom fortsatt riktat stöd och nära samarbete med regionala och internationella organisationer. Skyddet och planeringen av kust- och havsmiljöer är av stor betydelse för att utveckla en hållbar blå ekonomi. Regeringen avser att fortsätta förtydliga den integrerade målbilden i den hållbara blå ekonomin, sträva efter en ekosystembaserad förvaltning samt stärka incitament för hållbara maritima verksamheter. Inom ramen för maritima strategin, EU:s integrerade havspolitik och Agenda 2030 strävar regeringen för att uppnå en hållbar blå ekonomi som har ”Konkurrenskraftiga, innovativa och hållbara maritima näringar som kan bidra till ökad sysselsättning, minskad miljöbelastning och en attraktiv livsmiljö.” Regeringen kommer även fortsättningsvis att lägga stor vikt vid havsfrågor i det internationella utvecklingssamarbetet och ska bidra till ett globalt genomförande av mål 14 och tillhörande delmål. Regeringens nya globala strategi för miljö, klimat och hav, samt hållbart nyttjande av naturresurser 2018– 2022 blir central för att stärka arbetet för hållbara hav inom utvecklingssamarbetet. Liksom inför fortsätter nu att arbeta utifrån ett antal prioriterade områden som alla har bäring på delmålen i mål 14. Särskilt prioritet läggs vid att 1) stärka ekosystembaserad förvaltning och skydd av områden, 2) 2017/18:146 främjande av hållbara maritima näringar, 3) minska föroreningar och marint skräp samt att 4) stärka havsfrågorna i klimatarbetet. står bakom och ska arbeta vidare med resultaten från klimatkonventionens möte i (COP23) där framsteg gjordes för att uppmärksamma havsfrågan i klimatförhandlingarna. För att driva detta kommer bland annat att vara medordförande för initiativet som särskilt syftar till att undersöka möjligheterna att tydliggöra havens roll i klimatarbetet inom klimatkonventionen, inklusive i medlemsländernas klimatåtaganden. fortsätter även att stödja och arbeta för en större spridning av deklarationen Because the . ska fortsätta driva det globala havsarbetet i genomförandet av internationella avtal och överenskommelser som berör haven eller verksamheter till havs. Ett starkt stöd behövs för och initiativ till en uppföljande om havet 2020. FN:s särskilda sändebud för havet kan bidra till att FN arbetar mer effektivt och koordinerat med havsfrågorna. Ambitionen är också att förhandlingskonferenserna för ett bindande avtal till för skydd av biologisk mångfald utanför nationell jurisdiktion (BBNJ-processen) resulterar i ett genomförandeavtal. Att fortsätta att stärka det havsregionala samarbetet och fördjupa arbetet med sektorsintegrering är viktigt för att nå de globala målen om skydd av kust- och havsområden, liksom att utveckla ekosystembaserad havsplanering och en mer hållbar förvaltning av resurser. Det internationella arbetet med Source to Sea-ansatsen, dvs. påverkan på vatten från källa till hav, behöver stärkas, samt kopplingen mellan mål 6 och mål 14 tydliggöras. Detta är viktigt för att långsiktigt minska tillflödet av marint skräp och mikroplaster för att utveckla en miljömässigt hållbar och säker avfallshantering och hållbar stadsutveckling. Användningen av mikroplaster i produkter behöver minska. Den externa dimensionen i EU:s gemensamma fiskeripolitik behöver följas och utvecklingsländernas förutsättningar behöver tas till vara. Inom behöver kopplingen mellan hav och klimat och vikten av hållbart skydd och förvaltning av havens och kusternas ekosystem för att bibehålla havens resiliens uppmärksammas. 3.15Ekosystem och biologisk mångfald Skydda, återställa och främja ett hållbart nyttjande av landbaserade ekosystem, hållbart bruka skogar, bekämpa ökenspridning, hejda och vrida tillbaka markförstöringen samt hejda förlusten av biologisk mångfald 3.15.1Exempel på PGU-område: Samarbete inom den internationella naturvårdsunionen IUCN (Huvudansvariga: Miljö- och och . Andra berörda departement är t.ex.: , , och .) Fungerande ekosystem och biologisk mångfald är grunden för de processer som förser oss med mat, vatten, energi, kläder etc. Skydd, bevarande av och hållbart nyttjande och restaurering av ekosystem och naturresurser samt bevarande av biologisk mångfald är därför nödvändigt. De viktiga sambanden mellan ekonomisk och social utveckling och behovet av att skydda och bevara ekosystem, inklusive biologisk mångfald, behöver tydliggöras.