prop · H50389 · 2018-02-20 00:00:00 — •enskilda, om verksamheten är av betydelse för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism. Utredningen har föreslagit att regleringen avseende vilka verksamheter som lagen gäller för ska förenklas. Eftersom det enligt utredningens mening inte finns något behov av att göra en uppdelning mellan företagsformer över vilka det allmänna har ett rättsligt bestämmande inflytande och företagsformer där ett sådant inflytande inte finns, föreslås den nya lagen gälla för all verksamhet hos staten, kommuner, landsting och enskilda som är av betydelse för säkerhet eller som omfattas av ett internationellt säkerhetsskyddsåtagande (säkerhetskänslig verksamhet). Ingen remissinstans har invänt mot förslaget i denna del. Säkerhetsskyddslagens huvudsakliga funktion är att säkerställa ett skydd för de verksamheter som är allra mest skyddsvärda för nationen. Den typen av verksamhet kan finnas i såväl offentlig som enskild regi och det saknas skäl att göra skillnader i lagens tillämpningsområde beroende på verksamhetsform. Regeringen delar utredningens bedömning att det tydligt bör framgå av lagen att den gäller för alla typer av verksamheter som bedriver säkerhetskänslig verksamhet. Till skillnad från utredningen anser regeringen att det inte behöver anges i lagtext att regleringen ska gälla för stat, kommuner, landsting och enskilda utan att det i stället bör anges att regleringen gäller för den som till någon del bedriver verksamhet 2017/18:89 som är av betydelse för säkerhet eller som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd. Förslaget innebär i sak detsamma som utredningens förslag. Verksamheter som särskilt behöver skyddas mot terrorism innefattas i uttrycket säkerhet Enligt 6 § nuvarande säkerhetsskyddslag avses med säkerhetsskydd dels skydd mot vissa brott som kan hota rikets säkerhet, dels skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt OSL och som rör rikets säkerhet. Därutöver avses även skydd mot terroristbrott, även om brotten inte hotar rikets säkerhet. Regleringen bygger på bedömningen att terroristbrott, oavsett om de utgör ett hot mot rikets säkerhet eller inte, innebär ett angrepp på de politiska spelreglerna i samhället och att skydd mot terrorism i vart fall kan anses ligga nära värnet om rikets säkerhet (prop. 1995/96:129 s. 25). Utredningen har föreslagit att tillägget om terrorism ska tas bort ur lagstiftningen. Som skäl har utredningen angett att tillägget i be- skrivningen av den nuvarande lagens tillämpningsområde medför en otydlighet i förhållande till uttrycket säkerhet och att det numera inte behövs en åtskillnad mellan verksamheter av betydelse för rikets säkerhet och verksamheter som särskilt behöver skyddas mot terrorism. Uttrycket säkerhet bör i princip vara tillräckligt för att täcka in även sådana skyddsvärda verksamheter som bestämmelserna om säkerhetsskydd till skydd mot terrorism tar sikte på. Denna uppfattning delas av bl.a. Säkerhetspolisen. Ett antal remissinstanser har dock framfört synpunkter på utredningens förslag. Kommuner och Landsting (SKL) samt har t.ex. anfört att utredningens förslag kommer att begränsa möjligheterna för kommuner och landsting att tillämpa säkerhetsskyddslagen på vissa verksamheter som kan vara hotade av terrorism. Dessa remissinstanser menar att det i deras verksamheter kan förekomma anläggningar som inte anses vara del i verksamhet som gäller säkerhet, men som ändå kan behöva skyddas mot terrorism på grund av att de är samhällsviktiga. Regeringen delar utredningens uppfattning att det finns goda skäl att ta bort tillägget om terrorism i en ny säkerhetsskyddslag. Skydd mot terrorism hör till frågan mot vad det behövs ett skydd och bör inte ingå i beskrivningen av vad som ska skyddas. Enligt förslaget till ny lag ska säkerhetsskydd, utöver skydd av verksamheter som hanterar säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter, även riktas mot verksamheter som av annan anledning behöver säkerhetsskydd, dvs. i övrigt säkerhetskänslig verksamhet. Dessa verksamheter motsvaras delvis av de verksamheter som skyddas inom ramen för skydd mot terrorism, vilket i huvudsak är verksamheter som bedrivs vid skyddsobjekt enligt skyddslagen. Det skyddsvärda området bör dock inte avgränsas genom regleringen om skyddsobjekt utan även omfatta annan säkerhetskänslig verksamhet för vilken skyddslagen inte är tillämplig, t.ex. hantering av informations- system. Syftet med den nya lagstiftningen är inte att snäva in det skyddsvärda området utan att ge det en vidare och tydligare ram . Sammanfattningsvis bedömer regeringen att uttrycket säkerhet är tillräckligt för att täcka in även sådana särskilt skyddsvärda verksamheter som bestämmelserna om säkerhetsskydd till skydd mot Prop. 2017/18:89 terrorism tar sikte på. Säkerhetsskyddet bör inte heller i den nya lagen omfatta skydd mot terrorism för sådana verksamheter som inte är säkerhetskänsliga. Samhällets arbete med att förebygga, förhindra och försvåra terrorism som inte riktas mot säkerhetskänslig verksamhet bör i stället genomföras på annat sätt. 5.2Vad avses med säkerhetsskydd? Regeringens förslag: Med säkerhetsskydd avses skydd av säkerhetskänslig verksamhet mot spioneri, sabotage, terroristbrott och andra brott som kan hota verksamheten samt skydd i andra fall av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Med säkerhetsskydds- klassificerade uppgifter avses uppgifter som rör säkerhetskänslig verksamhet och som av den anledningen omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen eller som skulle ha omfattats av sekretess enligt den lagen, om den hade varit tillämplig. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte några invändningar mot förslaget. Statens servicecenter och anser att det bör förtydligas att det med uttrycket säkerhetsskydd avses skydd mot antagonistiska hot. anför att definitionen av säkerhetsskydds- klassificerade uppgifter är svår att begripa och sannolikt även att tillämpa i praktiken. Att införa ett slags fiktiv offentlighets- och sekretessprövning i syfte att omfatta även tillgänglighet och riktighet blir svårbegripligt och svårtillämpbart. Bedömningar kommer göras inom vitt skilda organisa- tioner med olika resurser och kunskap, vilket kan få till följd att någon enhetlig och överblickbar praxis inte kommer att råda. anser att det är absolut avgörande för den nya lagens tillämpning vilka typer av sekretessreglerade uppgifter som ska anses falla in i kategorin säkerhetskyddsklassificerade uppgifter. För att avgöra detta krävs enligt myndighetens mening att vad som är av betydelse för säkerhet eller internationella säkerhetsskyddsåtaganden på något sätt ramas in eller definieras. Otydlighet i denna fråga riskerar att kullkasta arbetet med samordning och samsyn inom säkerhetsskydds- området samt kan leda till att mycket omfattande mängder information, inom exempelvis rättsväsendet, ges ett säkerhetsskydd i strid med lagstiftarens intentioner. Detta skulle i så fall medföra onödiga kostnader samt omotiverade integritetsingrepp. Förvaltningsrätten i konstaterar att uttrycket säkerhetsskyddsklassificerade finns i lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, förkortad LUFS, och påpekar att flera definitioner av ett uttryck i olika författningar kan ge upphov till tolknings- och tillämpningsproblem. 2017/18:89 Skälen för regeringens förslag Lagstiftningen bör även fortsättningsvis ge ett skydd mot antagonistiska hot I nuvarande 6 § säkerhetsskyddslagen anges mot vilka företeelser ett skydd behövs. Bestämmelsen anger bl.a. att säkerhetsskyddet ska förebygga spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet samt terroristbrott, även om brotten inte hotar rikets säkerhet. Säkerhetsskydd innebär, som angetts tidigare, olägenheter bl.a. i form av intrång i enskildas privatliv, ökade kostnader och negativa konse- kvenser för effektivitet och administration. Det finns därför skäl att begränsa lagen till att avse sådana hot som på grund av sin karaktär kan motivera och stå i proportion till sådana negativa effekter. Ingen remiss- instans har invänt mot utredningens bedömning att det även av en reformerad säkerhetsskyddslag bör framgå att det som lagen ska skydda mot i första hand är antagonistiska hot som spioneri, sabotage och terroristbrott. Regeringen delar bedömningen och har svårt att, i enlighet med synpunkterna från Statens servicecenter och , se att detta kan förtydligas ytterligare utöver att det anges i lagtexten. När det gäller terroristbrott har det konstaterats ovan att det saknas skäl att låta detta hot ha en särställning på ett sådant sätt som det har i nuvarande lagstiftning. Terroristbrott bör i stället läggas till i den generella exempli- fieringen av brott som lagen ska skydda mot. Enligt utredningens förslag ska lagen också syfta till att skydda säkerhetskänslig verksamhet mot andra brott som kan ge konsekvenser för säkerhet, även om detta inte varit brottets primära syfte. Detta överensstämmer med gällande reglering. Det kan röra sig om t.ex. förmögenhetsbrott, dataintrång, olaga intrång eller skadegörelse. Utred- ningen anger som exempel att en stöld av datorer i ett luft- övervakningssystem kan medföra begränsningar i skyddet av territorium trots att detta inte var avsikten med stölden. Ingen remissinstans har invänt mot förslaget i denna del. Med hänsyn till det höga skyddsvärdet hos den verksamhet som lagen gäller för delar regeringen utredningens bedömning och anser att säkerhetsskyddsåtgärder även fortsättningsvis bör syfta till att skydda mot alla typer av brott som på något sätt kan hota säkerhet. Skyddet för sekretessbelagda uppgifter som gäller rikets säkerhet behöver utvidgas I 6 § 2 nuvarande säkerhetsskyddslag anges att med säkerhetsskydd avses även skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess och rör rikets säkerhet. Syftet med bestämmelsen är att ge skydd inte bara mot brott som kan hota rikets säkerhet utan också skydd i andra fall av sekre- tessbelagda uppgifter som rör rikets säkerhet. Säkerhetsskyddet är i hög grad inriktat mot ett skydd för hemliga uppgifter. Med hemliga uppgifter avses i säkerhetsskyddsförordningen uppgifter som omfattas av sekretess enligt OSL och som rör rikets säkerhet. Säkerhetsskyddsåtgärderna informationssäkerhet, tillträdesbe- gränsning och säkerhetsprövning syftar alla till att förebygga att hemliga uppgifter röjs, ändras eller förstörs. med inriktning mot skydd av hemliga uppgifter kompletteras genom bestämmelser om säkerhetsskydd för verksamheter som särskilt behöver skyddas mot terrorism. Tillämpningsområdet i fråga om sådant säkerhets- skydd avgränsas, i vart fall i fråga om möjligheter till registerkontroll, i hög grad till verksamhet som bedrivs vid skyddsobjekt enligt skyddslagen. Regeringen delar utredningens uppfattning att nuvarande lagstiftning, med en tydlig koppling till bestämmelser om sekretess, har brister. Hänvisningen till bestämmelser om sekretess som rör rikets säkerhet medför i och för sig att en avsevärd delmängd av vad som är mest skyddsvärt för nationen kan avgränsas förhållandevis enkelt och tydligt, men innebär att tillämpningsområdet tenderar att bli för snävt i flera avseenden. Ett problem med nuvarande lagstiftning är den begränsade möjligheten att ställa krav på säkerhetsskydd i enskilda verksamheter. Kopplingen till OSL innebär att säkerhetsskydd främst är en angelägenhet för myndigheter och andra offentliga organ för vilka den lagen gäller. Genom de omfattande avregleringar av offentlig verksamhet som skett i under bedrivs verksamhet som gäller säkerhet i relativt stor utsträckning även i enskild regi. Ett annat problem är att lagen inte enbart bör ge skydd för säker- het utan också borde omfatta sådana förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Regeringen bedömer att en reformerad säker- hetsskyddslag behöver ge ett större utrymme för och vara tydligare när det gäller skydd av uppgifter i all säkerhetskänslig verksamhet. Regeringen instämmer i utredningens slutsats att hänvisningen till OSL är grundläggande för att identifiera uppgifter som behöver omfattas av krav på säkerhetsskydd. Som utredningen har anfört är det svårt att se några lämpliga alternativ till den identifiering av känsliga uppgifter som behövs. Ett alternativ är det system som enligt utredningen används i . Där sker identifiering och klassificering av känsliga uppgifter på nationell nivå och anges i förordningstext. Det finns som utredningen konstaterar flera argument mot att välja en sådan lösning. Dels riskerar det att få en cementerande verkan på vad som ska anses vara särskilt skyddsvärt, dels är det varken möjligt eller önskvärt att utforma en uttömmande lista över vad som är skyddsvärt för nationen. Ett avgörande skäl för att inte välja en sådan lösning är dock att ett sådant förfarande skulle stå i strid med den grundläggande tanken bakom säkerhets- skyddslagen. Identifiering och klassificering av känsliga uppgifter måste i första hand göras på verksamhetsnivå och också kontinuerligt omprövas och uppdateras. Den säkerhetsskyddsanalys som myndigheter och andra ska utföra är en viktig komponent för att säkerhetsskyddet därigenom ska träffa rätt och få en väl avvägd omfattning. Som utredningen har konstaterat medför hänvisningen till OSL i nuvarande säkerhetsskyddslag en begränsning i fråga om krav på säkerhetsskydd när uppgifter som är av betydelse för säkerhet eller som ska skyddas enligt internationella säkerhetsskyddsåtaganden förekommer i andra verksamheter än sådana där bestämmelser om sekre- tess gäller. Detta förhållande i kombination med att säkerhetskänsliga uppgifter i allt högre grad förekommer i enskild verksamhet medför allvarlig risk för ett otillräckligt skydd för förhållanden som kan vara av stor betydelse för den nationella säkerheten. Regeringen anser i likhet med utredningen att det bör införas ett tillägg om att säkerhetsskydd inte endast 2017/18:89 avser skydd för uppgifter som omfattas av sekretess enligt OSL utan också för uppgifter som skulle ha omfattats av sekretess om uppgiften förekommit i verksamhet där bestämmelserna om sekretess i OSL gäller. Genom tillägget tydliggörs att säkerhetsskyddslagen ska tillämpas i såväl allmän som enskild verksamhet. Förslaget innebär att en enskild verksamhetsutövare som inte omfattas av OSL ska bedöma om uppgifterna i verksamheten är sådana att säkerhetsskyddslagen är tillämplig på verksamheten. Verksamhets- utövaren behöver alltså enligt förslaget göra en fiktiv sekretessbedömning. Särskilt relevant för vägledning i fråga om vilka uppgifter som till sin natur medför krav på säkerhetsskydd är den s.k. försvarssekretessen i 15 kap. 2 § OSL. Paragrafen gäller för uppgift som rör verksamhet för att försvara landet eller planläggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet eller som i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs. Enskilda aktörer som bedriver verksamhet som har betydelse för totalförsvaret torde därför omfattas av kraven i säkerhetsskyddslagen till någon del. Även andra sekretessbestämmelser som delvis överlappar försvarssekretessen bör kunna tjäna som vägledning till vilka förhållanden som är av betydelse för säkerhet. Känsliga uppgifter som ska skyddas enligt ett internationellt säkerhetsskydds- åtagande omfattas i regel av bestämmelser om sekretess i förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation, den s.k. utrikessekretessen i 15 kap. 1 § OSL. Även andra bestämmelser om sekretess kan vara tillämpliga på denna typ av uppgifter, t.ex. bestämmelsen i 15 kap. 1 a § OSL om sekretess i det internationella samarbetet och, i vissa fall, bestämmelsen om förundersökningssekretess i 18 kap. 1 § och om underrättelseverksamhet i 18 kap. 2 § OSL. Ett upplägg som innebär att krav på säkerhetsskydd ska gälla inte bara för sekretessbelagda uppgifter i offentlig verksamhet utan även för uppgifter som skulle ha omfattats av sekretess om de förekommit i en verksamhet där OSL gäller är emellertid inte utan invändningar. Detta har påpekats av , som har anfört att definitionen av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter är svår att begripa och sannolikt även att tillämpa i praktiken. Det är ofrånkomligt att bedömningen av om en viss uppgift skulle ha omfattats av sekretess om den förekommit i offentlig verksamhet kan vara svår att göra för enskilda verksamhetsutövare som i övrigt inte har att tillämpa OSL. Regeringen konstaterar dock att det även i annan lagstiftning förekommer att enskilda måste tillämpa sekretessbestämmelser trots att de inte omfattas av den lagstiftningen. Så är exempelvis fallet enligt 27 § personuppgiftslagen (1998:204) där det regleras att en personuppgiftsansvarig som inte är en myndighet i vissa fall får vägra att lämna ut information till registrerade i motsvarande fall som avses i OSL. Den problematik som den föreslagna bestämmelsen kan komma att ge upphov till får enligt regeringens uppfattning lösas i samverkan med Säkerhetspolisen, Försvarsmakten och de övriga tillsynsmyndigheterna. Eftersom avsikten i huvudsak inte är att ändra eller utvidga kopplingen till vilka bestämmelser i som kan vara relevanta vid bedömningen anser regeringen, till skillnad från vad anför, inte att det finns anledning att särskilt ange vilken typ av sekretessbelagda uppgifter som omfattas. Uppgifter som ska skyddas ska betecknas säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter Utredningen har föreslagit att de uppgifter för vilka krav på säkerhetsskydd ska gälla ska sammanfattas i ett gemensamt uttryck, ”säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter”. Uttrycket används bl.a. som översättning av det engelska uttrycket classified information i den officiella översättningen av rådets beslut av om säkerhetsbestämmelser för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU- uppgifter (2013/488/EU). Uttrycket används också i lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, förkortad LUFS. Som utredningen pekat på är det därför logiskt att samma uttryck används i en ny säkerhetsskyddslag. Därvid måste dock, som Förvaltningsrätten i har framfört, beaktas att definitionen i förslaget avviker från hur uttrycket definieras i 2 kap. 22 § LUFS. Där avses med säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter ”information och material oavsett form, karaktär eller överföringsteknik som omfattas av krav på en viss säkerhetsnivå eller en viss skyddsnivå och som med hänsyn till rikets säkerhet enligt lagar och andra författningar måste skyddas mot intrång, förstörelse, avlägsnande, spridning, förlust eller åtkomst av någon obehörig person, eller någon annan typ av risk”. Denna definition är hämtad från direktivet 2009/81/EG om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa kontrakt för byggentreprenader, varor och tjänster av upphandlande myndigheter och enheter på försvars- och säkerhetsområdet (LUFS-direktivet). Utredningen har utförligt (s. 438 f.) resonerat kring användandet av en annan definition för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter än den som används i LUFS och dragit slutsatsen att de uttryck som föreslås i den reformerade säkerhetsskyddslagen måste anses ha samma innebörd som i LUFS-direktivet. Regeringen instämmer i Förvaltningsrätten i synpunkt att flera definitioner av ett uttryck i olika författningar kan ge upphov till tolknings- och tillämp- ningsproblem. När det gäller förhållandet mellan säkerhetsskyddslagen och LUFS medför dock den hänvisning till säkerhetsskyddslagen som införs i 2 kap. 22 § LUFS att risken för feltolkningar undanröjs. Regeringens bedömning utvecklas i avsnitt 9.2. Sammanfattningsvis anser regeringen att det även i en reformerad säkerhetsskyddslag bör finnas en bestämmelse liknande nuvarande 6 § 2. Det kan tilläggas att digitaliseringen av information medfört att det utöver skydd mot röjande, ändrande och förstörande också handlar om ett skydd mot att uppgifterna görs otillgängliga. Regeringens förslag: Den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet ska utreda behovet av säkerhetsskydd (säkerhetsskyddsanalys). Analysen ska dokumenteras. Med utgångspunkt i analysen ska verksamhetsutövaren planera och vidta de säkerhetsskyddsåtgärder som behövs med hänsyn till verksam- hetens art och omfattning, förekomst av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och övriga omständigheter. Verksamhetsutövaren ska även kontrollera säkerhetsskyddet i den egna verksamheten, anmäla och rapportera sådant som är av vikt för säkerhetsskyddet och i övrigt vidta de åtgärder som krävs enligt den nya Så långt det är möjligt ska säkerhetsskyddsåtgärderna utformas så att de inte medför skada eller annan olägenhet för andra allmänna eller Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som krävs för att verksamhetsutövarna ska fullgöra sina skyldigheter avseende säkerhetsskyddsanalys, anmälan klassificering samt säkerhetsskyddsavtal. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I utredningens förslag anges dock att skyldigheterna gäller för den som är ansvarig för en säkerhetskänslig verksamhet. Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att uttrycket ”den som är ansvarig för en säkerhetskänslig verksamhet” bör klargöras genom ett förtydligat krav på verksamheterna att i interna föreskrifter eller instruktioner tydligt peka ut en ansvarig. försvarsunderrättelseverksamheten anmärker att det bör framgå av den nya lagen att även den som är ansvarig eller utövar kontrollverksamhet för verksamheter som hanterar säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter omfattas av skyldigheterna enligt nya lagen. När det gäller säkerhets- skyddsanalys framför Kriminalvården, , , läns landsting, läns landsting och att det är positivt att ett krav på säkerhetsskyddsanalys förs in i den nya säkerhetsskyddslagen. landsting anger att man stödjer betänkandets resonemang kring genomförandet av säkerhetsskyddsanalyser och att denna analys särskilt bör lyftas fram som en viktig del av säkerhetsskyddsarbetet. servicecenter anser att uttrycket säkerhetsskyddsanalys bidrar till ett förtydligande av vad en sådan analys ska omfatta jämfört med det nu rådande uttrycket säkerhetsanalys. bedömer att det är viktigt och relevant att med jämna mellanrum göra uppdaterade säkerhets- Säkerhetsföretagen ser en risk med att brister och variationer i hur analyser genomförs och följs upp kan öka och förvärras om inte verksamhetsansvaret tydligt åtföljs av tillsyn och stöttning. enhetlig tillämpning och systematik är nödvändig för att säkerställa uppgift i att lägga grund för samsyn och likställda krav. 2017/18:89 myndigheten understryker vikten av att kravställd kvalificerad personal (säkerhetschef alternativt säkerhetsskyddschef) utför alla former av analyser inom säkerhetsskydd. Vidare framhåller myndigheten att säkerhetshotbedömningen är av betydelse i arbetet med att ta fram en säkerhetsanalys, varför Säkerhetspolisens och Försvarsmaktens uppgift bör förtydligas avseende ansvar att förmedla hotbild till de verksamheter som är av betydelse för säkerhet och som omfattas av säkerhets- skyddslagen. Skälen för regeringens förslag Tydligare regler om vilka skyldigheter lagen innebär Säkerhetsskyddslagen innebär skyldigheter i olika avseenden för myndig- heter, kommuner, landsting och enskilda verksamhetsutövare. Skyldigheterna framgår både explicit och indirekt av den nuvarande säkerhetsskyddslagen och den tillhörande förordningen. Kravet på att genomföra en säkerhetsanalys för att identifiera vad som ska omges av ett säkerhetsskydd anges i 5 § säkerhetsskyddsförordningen. Att den som omfattas av lagen är skyldig att vidta säkerhetsskyddsåtgärder framgår endast indirekt av 5 § säkerhetsskyddslagen. I bestämmelsen anges att i verksamhet där lagen gäller ska det säkerhetsskydd finnas som behövs med hänsyn till verksamhetens art, omfattning och övriga omständlig- heter.