prop · H503178 · 2018-03-26 00:00:00 — Regeringens proposition 2017/18:178 Kompletterande bestämmelser till EU:s Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår att det ska införas en ny lag som syftar till att anpassa svensk rätt till EU:s förordning om gasanordningar. Förordningen, som ersätter det tidigare direktivet på området, innehåller bl.a. de krav som ställs på utformningen av gasanordningar för att de ska få tillhandahållas på EU:s inre marknad. Kraven på gasanordningar är i allt väsentligt desamma som . I den nya lagen anges att marknadskontrollen, dvs. tillsynen över att förordningen följs, ska utövas av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. ska bl.a. få meddela de förelägganden och förbud som behövs för att regelverket ska följas. Dessutom ska marknadskontrollmyndigheten i vissa fall kunna ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om utdömande av sanktionsavgift. Den föreslagna lagen innehåller även bestämmelser om hjälp från , ekonomisk ersättning, tystnadsplikt och överklagande. Lagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar .......................................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Gällande svensk reglering ................................................................. Genomförandet av EU:s direktiv om gasanordningar ........ Lagen om brandfarliga och explosiva varor ....................... 4.4Elektrisk utrustning och elektromagnetisk 4.5EU:s förordning om ackreditering och Lagen om ackreditering och teknisk kontroll ................... 5 EU:s förordning om gasanordningar ............................................... Syfte, tillämpningsområde och definitioner ..................... De ekonomiska aktörernas skyldigheter........................... 5.4Organ som ska göra en bedömning av överensstämmelse mellan gasanordningar och de krav som ställs i förordningen .......................................... Bestämmelser om marknadskontroll ................................ Delegerade akter, slutbestämmelser och Kompletterande svenska bestämmelser till EU:s förordning 6.1En ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar ................................ Ackreditering och teknisk kontroll ................................... Marknadskontroll av gasanordningar ............................... Föreläggande och förbud i samband med Ersättning för kostnader .................................. Tystnadsplikt och sekretess ............................. Förordning (EU) nr 2016/426 om anordningar för förbränning .................................av gasformiga bränslen Förordning (EG) nr 765/2008 om ackreditering och Sammanfattning av promemorian Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar (Ju2017/09045/L4)............................... Förteckning över remissinstanserna .............................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... 2017/18:178 1 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar. 2Förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser som kompletterar och rådets förordning (EU) 2016/426 av om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen och om upphävande av direktiv /142/EG, i den ursprungliga lydelsen (EU:s förordning om gasanordningar). Förordningen innehåller krav som ska vara uppfyllda för att gasanordningar och tillbehör ska få tillhandahållas på marknaden. 2 § Den eller de myndigheter som regeringen bestämmer ska utöva marknadskontroll enligt EU:s förordning om gasanordningar och denna lag. Bestämmelser om marknadskontroll finns även i artiklarna 15.3 och 16– 29 i och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93, i den ursprungliga lydelsen (EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll). 3 § På begäran av marknadskontrollmyndigheten ska lämna den hjälp som behövs när myndigheten vidtar åtgärder enligt artikel 19.1 i EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll, om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan vidtas utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. 4 § får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att EU:s förordning om gasanordningar ska följas. 5 § Ett föreläggande eller förbud enligt 4 § eller ett beslut om åtgärd enligt EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. 6 § får bestämma att ett beslut enligt 4 § eller enligt EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll ska gälla . 7 § En tillverkare, tillverkares representant, importör eller distributör (ekonomisk aktör) ska ersätta marknadskontrollmyndigheten för provtagning och undersökning av ett prov, om det vid en kontroll visar sig att anordningen eller tillbehöret inte uppfyller kraven i EU:s förordning om gasanordningar. ska ersätta den ekonomiska aktören för varuprover och liknande, om det finns särskilda skäl för det. 8 § Den som har befattat sig med ett ärende som gäller marknadskontroll enligt EU:s förordning om gasanordningar och denna lag får inte obehörigen röja eller utnyttja det som han eller hon då har fått veta om någons affärs- eller driftförhållanden. I det allmännas verksamhet tillämpas offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 9 § En ekonomisk aktör ska åläggas att betala en sanktionsavgift, om aktören eller någon som handlar för dennes räkning uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot de skyldigheter som gäller för ekonomiska aktörer enligt EU:s förordning om gasanordningar. En sanktionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har förenats med vite. I övrigt ska i fråga om sanktionsavgift 37 § andra stycket och 39–43 §§ produktsäkerhetslagen (2004:451) tillämpas. 10 § En marknadskontrollmyndighets beslut enligt 4 eller 7 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning antog och rådet förordning (EU) 2016/426 om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen och om upphävande av direktiv /142/EG, här kallad EU:s förordning om gasanordningar, se bilaga 1. Förordningen trädde i kraft och ska tillämpas i dess helhet fr.o.m. . Förordningen innehåller bl.a. de krav som ställs på utformningen av gasanordningar. EU:s förordning om gasanordningar innebär en anpassning till och rådets beslut nr 768/2008/EG av om en gemensam ram för saluföring av produkter och upphävande av rådets beslut 93/465/EEG och syftar till att uppnå en större enhetlighet i regleringen av gasanordningar och tillbehör inom EU. och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93, här kallad EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll, är en del av detta paket. Den sist nämnda förordningen innehåller regler om ackreditering, marknadskontroll, kontroll av produkter från tredjeländer och om CE- märkning och ska i vissa fall tillämpas på gasanordningar och tillbehör och finns i bilaga 2. Inom har promemorian Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar upprättats. I promemorian föreslås kompletterande regler i de fall EU:s förordning om gasanordningar ger medlemsstaterna beslutanderätt eller där det annars finns behov av nationella föreskrifter. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. Promemorians lagförslag finns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2017/09045/L4). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. I förhållande till lagrådsremissen har vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. Genomförandet av EU:s direktiv om Det ursprungliga direktivet om gasanordningar, direktiv /396/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om 2017/18:178 anordningar för förbränning av gasformiga bränslen, kom att ändras genom flera ändringsdirektiv. Detta ledde till att direktivet kodifierades, dvs. gavs ut på nytt i en konsoliderad version, direktiv /142/EG. EU:s direktiv om gasanordningar är genomfört i olika svenska myndigheters regelverk. I huvudsak är direktivet genomfört i Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps föreskrifter. I vissa delar är emellertid direktivets bestämmelser omhändertagna genom , Kemikalieinspektionens respektive regelverk. När det gäller Myndigheten för samhällsskydd och beredskap finns bestämmelserna om gasanordningar i föreskrifter (SÄIFS 2000:6) om gasapparater. Verksamheten ingick sedan i . ingår verksamheten i Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Av föreskrifter om gasapparater framgår att gasapparater och tillbehör endast får släppas ut på marknaden eller tas i bruk om de är konstruerade och tillverkade så att de fungerar säkert och inte utgör fara för brand eller explosion vid normal användning (3.1). Föreskrifterna innehåller även bestämmelser om konstruktion och funktion, material, utsläpp av oförbränd gas, tändning, förbränning, rationell energianvändning, temperatur och livsmedel och vatten för sanitära ändamål (3.2–9). Några av bestämmelserna innehåller information om att krav avseende vissa av de nämnda riskerna finns i , och föreskrifter. föreskrifter innehåller även bestämmelser om bedömning av överensstämmelse, förfarande för bedömning av överensstämmelse och dokumentation för bedömning av överensstämmelse (kap. 4–6). Vidare finns bestämmelser om CE- märkning och påskrifter (kap. 7). I den avslutande delen av föreskrifterna anges att bestämmelser om ansvar finns i lagen om brandfarliga och explosiva varor (kap. 8). När det gäller Kemikalieinspektionen finns bestämmelser om gasapparater i 11 kap. Kemikalieinspektionens föreskrifter (KIFS 2017:7) om kemiska produkter och biotekniska organismer. Bestämmelserna gäller sådana anordningar som omfattas av föreskrifter (SÄIFS 2000:6) om gasapparater och innehåller föreskrifter om nämnda anordningars konstruktion och utförande. 4.2Lagen om brandfarliga och explosiva varor Lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor syftar till att hindra, förebygga och begränsa skador på liv, hälsa, miljö eller egendom som kan uppkomma genom brand eller explosion förorsakad av brandfarliga eller explosiva varor. Lagen ska även förebygga obehörigt förfarande med varorna. Lagen omfattar hantering, överföring, import och export av brandfarliga och explosiva varor och sådana förberedande och efterföljande åtgärder som behövs med hänsyn till brand- och explosionsrisken och till konsekvenserna av en brand eller en explosion (1 §). Förberedande åtgärder har lagts till i lagens tillämpningsområde för att tydliggöra vikten av dessa. Detta förtydligar att lagen bl.a. innehåller Prop. 2017/18:178 krav som ska förbereda för ett så bra och säkert resultat som möjligt vid hantering, överföring och import av brandfarliga varor. Kraven avser exempelvis aktsamhet, utredning, kompetens, föreståndare, byggnader, anläggningar, anordningar, förvaring, förpackning, godkännande och information (prop. 2009/10:203 s. 25 f). Lagen om brandfarliga och explosiva varor omfattar i vissa delar gasanordningar. Enligt lagen ska bl.a. byggnader och andra anläggningar där brandfarliga eller explosiva varor hanteras samt anordningar för hantering av sådana varor vara inrättade på ett betryggande sätt med hänsyn till brand- och explosionsrisken samt konsekvenserna av en brand eller en explosion (10 §). Lagen om brandfarliga och explosiva varor innehåller även bestämmelser om marknadskontroll. Enligt 22 § utövar Myndigheten för samhällsskydd och beredskap marknadskontroll över brandfarliga och explosiva varors egenskaper, utsläppande och tillhandahållande på marknaden, samt sådana produkter som används för hanteringen av brandfarliga och explosiva varor och för vilka myndigheten har utfärdat föreskrifter. Därmed omfattas även gasanordningar. Även förordningen (2010:1075) om brandfarliga och explosiva varor innehåller bestämmelser om marknadskontroll (23 och 24 §§). I lagen om brandfarliga och explosiva varor finns bestämmelser om ansvar (28–32 §§). Av bestämmelserna framgår att den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen kan dömas till böter (28 §). föreskrifter får betraktas som en sådan föreskrift. Produktsäkerhetslagen (2004:451) syftar till att säkerställa att varor och tjänster som tillhandahålls konsumenter inte orsakar skada på person. Lagen genomför och rådets direktiv /95/EG av om allmän produktsäkerhet (1 §). Direktivet ställer övergripande krav på att endast säkra varor får släppas ut på marknaden. Produktsäkerhetslagen omfattar alla varor som tillhandahålls konsumenter (2 §). Lagens bestämmelser om säkerhetskrav, presumtion för uppfyllande av säkerhetskraven och bedömningskriterier ska dock inte tillämpas på varor när det gäller risker som omfattas av särskilda säkerhetskrav i någon annan författning eller i en EU-förordning. Lagens övriga bestämmelser ska inte tillämpas på varor, om det i någon annan författning som genomför ett EU-direktiv eller i en EU-förordning finns bestämmelser som reglerar samma fråga och som har samma syfte. Dessa bestämmelser i lagen ska inte heller tillämpas på varor i den utsträckning det i annan lagstiftning om produktsäkerhet som inte är av unionsrättsligt ursprung finns motsvarande bestämmelser med samma syfte, förutsatt att de nationella bestämmelserna uppfyller lagens krav (4 §). 2017/18:178 Tillsynsmyndigheterna har möjlighet att meddela förelägganden och förbud (26–30 §§). Ett föreläggande eller förbud ska förenas med vite om det inte av särskilda skäl är obehövligt (31 §). Den näringsidkare som uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot bl.a. bestämmelserna om att varor och tjänster som tillhandahålls av näringsidkare ska vara säkra kan åläggas att betala en sanktionsavgift (37 § första stycket). Sanktionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller föreläggande som har meddelats vid vite (38 §). Sanktionsavgiften prövas av förvaltningsrätt efter ansökan av tillsynsmyndigheten (39 §). Sanktionsavgiften ska fastställas till lägst fem tusen och högst . Den får dock inte överstiga av näringsidkarens årsomsättning under föregående räkenskapsår. Om överträdelsen har skett under näringsidkarens första verksamhetsår, eller om uppgifter om årsomsättning annars saknas, kan antas vara missvisande eller är bristfälliga, får årsomsättningen i stället uppskattas (40 §). När sanktionsavgiften fastställs ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. I ringa fall ska någon sanktionsavgift inte dömas ut. Avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det (41 §). För sanktionsavgiften gäller en femårig preskriptionstid (42 §). Beslut om förelägganden eller förbud kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol (44 §). Även bestämmelserna i produktsäkerhetslagen kan komma att tillämpas på gasanordningar i de fall där det saknas motsvarande bestämmelser i förordning om gasanordningar eller EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll Av produktsäkerhetsförordningen (2004:469) framgår att är den myndighet som utövar tillsyn över efterlevnaden av bestämmelserna i produktsäkerhetslagen samt de föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen. utövar därmed tillsyn över de gasanordningar som inte omfattas av om gasanordningar. 4.4Elektrisk utrustning och elektromagnetisk kompatibilitet Gasanordningar kan omfattas av och rådets direktiv /35/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av elektrisk utrustning (3.1.7 i bilaga 1 till EU:s förordning om gasanordningar). Gasanordningar kan även omfattas av och rådets direktiv /30/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet, om de kriterier för utrustning som anges i de direktiven är uppfyllda (3.1.8 i bilaga 1 till EU:s förordning om gasanordningar). Vidare kan gasanordningar omfattas av bestämmelserna i och rådets direktiv /53/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande Prop. 2017/18:178 av radioutrustning. Bestämmelser om säkerhetskrav för elektrisk utrustning finns i elsäkerhetsförordningen (2017:218). Bestämmelser om skyddskrav för elektromagnetisk kompatibilitet finns i förordningen (2016:363) om elektromagnetisk kompatibilitet. 4.5EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll) tillämpas på produkter som omfattas av harmoniserad unionslagstiftning och omfattar således även gasanordningar. Förordningen innehåller ett övergripande ramverk med regler och principer för ackreditering och marknadskontroll. Förordningen innehåller även krav på ackrediteringsorganens oberoende och opartiskhet. I förordningen fastställs också allmänna principer för CE- märkning och i dess bilaga 2 finns en utförlig beskrivning av kraven på utformningen av CE-märkningen. Förordningens tredje kapitel innehåller bestämmelser om marknadskontroll som bl.a. ska tillämpas vid marknadskontroll av gasanordningar. Marknadskontrollmyndigheterna kan vidta mer specifika åtgärder som föreskrivs i det ovan nämnda produktsäkerhetsdirektivet (2001/95/EG) än vad som följer av förordningen (artikel 15.3). Marknadskontrollen ska säkerställa att varor som inte uppfyller tillämpliga krav dras tillbaka, förbjuds eller hindras från att tillhandahållas på marknaden (artikel 16). Marknadskontrollmyndigheterna ska göra lämpliga kontroller i tillräcklig omfattning, genom både dokumentkontroll och fysisk kontroll. De får kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som behövs för kontrollverksamheten, att de lämnar tillträde till sina lokaler och att de lämnar provexemplar. Myndigheterna får också förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk obrukbara om de anser det vara en nödvändig åtgärd (artikel 19). Produkter som utgör en allvarlig risk ska återkallas, dras tillbaka eller förbjudas (artikel 20). Myndighetsåtgärder ska vidare vara proportionella och beslutas först efter att den berörda ekonomiska aktören getts tillfälle att yttra sig inom rimlig tid (artikel 21). Det finns också bestämmelser om att Europeiska kommissionen och de andra medlemsstaterna ska informeras om myndighetsåtgärder som en medlemsstat vidtar. 4.6Lagen om ackreditering och teknisk kontroll Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll finns i lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll respektive i förordningen (2011:811) om ackreditering och 2017/18:178 teknisk kontroll. I lagen pekas Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) ut som nationellt ackrediteringsorgan och därmed ansvarig för ackreditering enligt EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll (4 §). I lagen anges hur organ för bedömning av överensstämmelse utses och anmäls (7–9 §§). Det framgår också att Swedac utövar tillsyn över dessa organ (18 §). Swedac får också meddela föreskrifter i fråga om anmälda organ (33 § andra stycket lagen om ackreditering och teknisk kontroll och 6 § första stycket förordningen om ackreditering och teknisk kontroll). I lagen om ackreditering och teknisk kontroll finns även bestämmelser om när CE-märkning får ske, om skyldighet att vidta rättelse om en produkt märkts felaktigt och om ansvar (14–17 §§). finns det ett svenskt anmält organ för bedömning av gasapparater. 5 EU:s förordning om gasanordningar EU:s förordning om gasanordningar trädde i kraft och ska tillämpas i sin helhet fr.o.m. . Förordningen har tillkommit för att klargöra och uppdatera några av det tidigare direktivets regler. Avsikten är att genom detta skapa rättslig säkerhet i fråga om definitionerna av tillämpningsområdet, innehållet i medlemsstaternas meddelanden om vilka typer av gas och motsvarande anslutningstryck som används på deras territorium och vissa grundläggande krav. Med anledning av att tillämpningsområdet, de grundläggande kraven och förfarandet för bedömning av överensstämmelse måste vara identiska i alla medlemsstater, ansåg och rådet att det var lämpligt att ersätta direktivet med en förordning. En sådan reglering anses möjliggöra tydliga och detaljerade regler som gäller utan att medlemsstaterna ges utrymme för olikartade införlivanden. För att säkerställa enhetlighet med annan sektorspecifik produktlagstiftning har förordningen utformats med utgångspunkt i och rådets beslut nr 768/2008/EG. Beslutet ingår i det s.k. varupaketet och är ett rambeslut i vilket det fastställs gemensamma principer och referensbestämmelser som ska ge en enhetlig grund för sektorspecifik reglering. EU:s förordning om gasanordningar följer rambeslutet både till struktur och till innehåll. I varupaketet ingår även EU:s förordning om ackreditering och marknadskontroll. 5.1 Syfte, tillämpningsområde och definitioner Syftet med EU:s förordning om gasanordningar är att åstadkomma en fungerande inre marknad för anordningar och för tillbehör i fråga om gassäkerhetsrisker och energieffektivitet (skäl 11). EU:s förordning om gasanordningar inleds med en bestämmelse som anger förordningens tillämpningsområde (artikel 1). bl.a. att förordningen ska tillämpas på anordningar och tillbehör. 2017/18:178 Förordningen ska emellertid inte tillämpas på anordningar som är särskilt konstruerade för att användas i industriella processer som utförs i industrianläggningar, i luftfartyg och på järnväg eller för forskningssyften i laboratorier. Förordningen ska inte påverka medlemsstaternas skyldighet att anta åtgärder för att främja användningen av energi från förnybara källor och energieffektivitet i byggnader i enlighet med direktiven /28/EG, 2010/31/EU och 2012/27/EU. Av de definitioner som finns i förordningen (artikel 2) framgår bl.a. att med anordning menas en anordning för förbränning av gasformiga bränslen avsedd för matlagning, kylning, luftkonditionering, uppvärmning, varmvattenberedning, belysning eller tvätt, samt även fläktgasbrännare och uppvärmningsanordningar som ska förses med en sådan brännare. Med tillbehör avses säkerhetsanordningar, styr- eller reglerdon samt delkomponenter av dessa som konstruerats för att ingå i en anordning eller sättas samman för att utgöra en anordning. Fri rörlighet ska gälla för anordningar och tillbehör som uppfyller de krav som ställs i förordningen. Det innebär att medlemsstaterna inte får förhindra att sådana anordningar eller tillbehör tillhandahålls på marknaden. Den fria rörligheten medför också att en medlemsstat inte får förhindra att anordningar eller tillbehör som inte överensstämmer med kraven i förordningen visas vid handelsmässor, utställningar, demonstrationer eller liknande evenemang, under förutsättning att det tydligt och klart anges att anordningarna eller tillbehören inte överensstämmer med kraven i förordningen och inte är till salu förrän de gör det (artikel 6).