urf · H5A5URF1 · 2018-02-14 00:00:00 — partimässiga fördelningen av delegationens sex platser har för den inneva- rande valperioden beslutats av talmannen efter samråd med gruppledarna (dnr 318-2014/15). För föregående valperiod fattades motsvarande beslut av riks- dagsstyrelsen medtilläggetattutrikesutskottetochförsvarsutskottetskulle an- svara för nomineringen av ledamöterna till delegationen (prot. 2012/13:1, dnr 2818-2011/12). uttalade sig 2011 om den pågående diskussionen om den parlamentariska kontrollen av EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspo- litik (utl. 2010/11:UU11 s. 20). såg ett värde i att ha en ge- mensaminterparlamentariskplattformförinformations-ocherfarenhetsutbyte vad gäller kontrollen av GSFP under ledning av nationella parlament, vilka utskottet noterade har huvudansvaret för den parlamentariska kontrollen på området i och med Lissabonfördraget. Utskottet menade att befintliga struk- turer för interparlamentariskt samarbete mellan berörda fackutskott, där även deltar, kunde ligga till grund för och vid behov utvecklas för samarbetet. Några nya institutioner såg utskottet inget behov av. ställningstagande delgavs av dåvarande talman som en utgångspunkt i diskussionen om att eta- blera konferensen (dnr 2296-2009/10). En något reviderad position från riks- dagens talman sändes i samband med att utformade en kompromiss (dnr 741-2011/12). Delegationen från utrikesutskottet och för- svarsutskottet till den nya konferensen följde sedan upp argumentationen med en skriftlig inlaga i samband med att konferensen fastställde sin arbetsordning (brev undertecknat delegationsledaren tillika utrikesut- skottets ordförande). 5.2.3 – stabilitet, ekonomisk samordning och styrning Under den ekonomiska och finansiella krisen slöt 25 av EU:s medlemsstater, bland dem , fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom Ekonomiska och monetära unionen (SSS-fördraget). I fördragets artikel 13 angavs att en interparlamentarisk konferens skulle inrättas för diskussion om de frågor som hanterades i fördraget. På grundval av detta inleddes en diskus- sion mellan EU:s parlament om att inrätta en ny konferens. En sådan ny konferens etablerades av vid mötet . Den nya konferensen höll ett första konstituerande sammanträde senare . Den kunde dock inte då, och inte heller vid de följande mötena, enas om en arbetsordning. återkom därför till frågan vid sitt möte då den lade fast ett antal principer för den nya konferensen, som på grundval av det kunde anta sin arbetsordning i slutet av året.25 25 Dokumentation från finns på . 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU Den interparlamentariska konferensen om stabilitet, ekonomisk samord- ning och styrning i Europeiska unionen () ska enligt sin ar- betsordning vara ett forum för debatt, utbyte av information och erfarenheter i genomförandet av fördragets bestämmelser och bidra till demokratiskt an- svarsutkrävande på området för ekonomisk styrning och budgetpolitik. ferensen ersätter de tidigare möten som hållits mellan ordförandena för parla- mentens relevanta utskott. sammanträder minst en gång i anslutning till den årliga tillväxtöversikten och de nationella reformprogrammen i den euro- hålls mötet i lokaler i och i ordförandeskapslandet. Även för denna konferens finns en ordförandetrojka som samarbetar i planeringen av konferensens mö- Då konferensen sammanträder i är ordförandeskapet delat mellan och parlamentet i rådsordförandeskapslandet.Ordförande- parlamentet tillhandahåller sekretariatstöd tillsammans med Europaparlamen- tet vid mötena i . Konferensen utgörs av ledamöter från parlamentens relevanta utskott. legationernas sammansättning och storlek bestäms av varje parlament. regimen liknar den som gäller för GUSP/. ordförandeparlament får presentera icke bindande slutsatser om resultatet av har deltagit vid SESS-konferensens möten med 1–5 ledamöter från finansutskottet och skatteutskottet. I behandlingen av godkännande av SSS-fördraget uttalade sig finansutskottet särskilt om den konferens som förutsågs i fördragets artikel 13 2012/13:FiU28 s. 15 f.). förordade att parlamenten i första hand skulle bygga vidare på det befintliga samarbetet på utskottsnivå. Det kunde enligt finansutskottet finnas behov av att utveckla och effektivisera befintliga möten mellan utskottsordförandena så att de bättre svarar mot den roll som anges i fördraget men att det borde vara de berörda mötesdeltagarnas uppgift att utvärdera samarbetet dem emellan och anpassa det på ett sätt som de anser är lämpligt. Utskottet såg inga skäl att etablera en ny interparlamen- tarisk institution med anledning av fördraget. Avslutningsvis ansåg finansutskottet att de nationella parlamenten har hu- vudansvaret för den parlamentariska förankringen och kontrollen av samord- ningen inom EU av medlemsstaternas ekonomiska politik och att fullföljer detta mest effektivt genom att verka genom regeringen. mindre ansåg utskottet att utbytet med andra parlament kan ge värdefulla per- spektiv som kan berika det dagliga riksdagsarbetet, och att detta utbyte bör ledas av de nationella parlamenten utifrån deras behov. 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU uttalande följde upp de preliminära synpunkter som riks- dagens talman hade delgett genom ett svar på ett för- slag om en ny konferens från den franska nationalförsamlingen (dnr 904- 2012/13). Ett uppföljande inlägg gjordes av finansutskottets ordförande i dis- kussionen om konferensens arbetsordning (brev underteck- nat finansutskottets ordförande). 5.2.4 Europol-JPSG – gemensam parlamentarisk kontroll över Europol Genom Lissabonfördraget infördes bestämmelser i om att de nationella parlamenten bidrar aktivt till en väl fungerande union dels genom attinomramenförområdetförfrihet,säkerhetochrättvisadeltaidenpolitiska övervakningen av Europol, dels genom att delta i det interparlamentariska samarbetet mellan de nationella parlamenten och med (FEU artikel 12 c och f). De nationella parlamentens deltagande i den politiska övervakningen av Europol ska ske i enlighet med artikel 88 FEUF. Där anges att närmare be- stämmelser för den kontroll av Europols verksamhet som utför under medverkan av de nationella parlamenten ska fastställas i de för- ordningar som reglerar Europols struktur, arbetssätt, verksamhetsområde och uppgifter. På grundval av artikel 88 FEUF har den s.k. Europolförordningen (EU) 2016/794 antagits. Förordningen tillämpas från . Europolförordningens artikel 51 anger att kontrollen av Europols verksam- het, som utförs av under medverkan av de nationella par- lamenten, ska utgöra en specialinriktad gemensam parlamentarisk kontroll- grupp inrättad gemensamt av de nationella parlamenten och Europaparlamen- tets ansvariga utskott. Kontrollgruppens organisation och arbetsordning ska fastställas av och de nationella parlamenten tillsammans i enlighet med artikel 9 i protokoll 1, i vilken det anges att och de nationella parlamenten tillsammans ska bestämma hur ett effektivt och regelbundet interparlamentariskt samarbete ska organiseras och främjas inom unionen. Europolförordningens artikel 51 anger vidare att den gemensamma parla- mentariska kontrollgruppen ska utöva politisk övervakning av hur Europol i sin verksamhet fullgör sitt uppdrag, vilket omfattar konsekvenserna av denna verksamhet för fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter. För detta ges kontrollgruppen befogenhet att höra ledande befattningshavare i Europol och Europeiska datatillsynsmannen. Kontrollgruppen ska rådfrågas om Euro- pols fleråriga programplanering, som ingår i ett dokument tillsammans med ett årligt arbetsprogram och som ska antas av senast i no- vember på förslag av den verkställande direktören. Kontrollgruppen ska vidare få sig tillsänd vissa handlingar från Europol för kännedom. 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU •hotbildsbedömningar, strategiska analyser och lägesrapporter som rör Europols mål samt resultaten från undersökningar och utvärderingar som beställts av Europol •administrativa överenskommelser för att genomföra beslut och avtal om överföring av personuppgifter till tredjeland •Europolsflerårigaprogramplanering(somalltsåantagitseftersamråd med kontrollgruppen) och årliga arbetsprogram •årliga verksamhetsrapporter och kommissionens utvärderingsrapporter. Kontrollgruppen får begära andra relevanta handlingar som krävs för fullgö- randet av gruppens uppgifter om den politiska övervakningen av Europols verksamhet,medförbehållförbegränsningarsomföljeravdens.k.öppenhets- förordningen (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till EU- institutionernas handlingar och utan att det påverkar tillämpningen av Europa- parlamentets tillgång till känsliga och säkerhetsskyddsklassificerade EU- uppgifter. Slutligen anges att kontrollgruppen får sammanställa sammanfattande slut- satser om den politiska övervakningen av Europols verksamhet och sända dessa till och de nationella parlamenten. Europaparlamen- tet ska översända de sammanfattande slutsatserna för kännedom till rådet, kommissionen och Europol. Enligt Europolförordningens artikel 14 får Euro- pols styrelse bjuda in en företrädare för kontrollgruppen att delta vid styrelse- möten som observatör utan rösträtt. Europolförordningen är till alla delar bindande och direkt tillämplig i med- lemsstaterna. etablerade den gemensamma parlamen- tariska kontrollgruppen för Europol, med hänvisning till Europolförordning- ens artikel 51.1 och artikel 9 i protokoll 1. förutsåg att kontrollgruppen själv närmare skulle definiera sin verksamhet, inklusive sin rätt till information från Europol. EU- talmanskonferensen uttalade att kontrollgruppen är avsedd att utgöra ett till- synsorgan, i motsats till en interparlamentarisk konferens, och att den måste kunna utöva sina tillsynsrättigheter effektivt i enlighet med Europolförord- ningens artikel 51, där kontrollgruppens uppgifter och ansvar anges. enades om att kontrollgruppens medlemmar ska utses (be selected) individuellt av varje parlament med rekommendation att medlemmar utses från ansvarigt utskott och om möjligt för en hel valperiod, med beaktande av behoven av att säkerställa sakkunskap och kontinuitet. Varje nationellt parlament ska ha rätt att nominera upp till fyra medlemmar. ska delta med upp till sexton ledamöter. Suppleanter för ordinarie medlemmar får nomineras. En olika stor representation ska inte på- verka jämlikheten mellan parlamenten. 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU När det gäller kontrollgruppens arbetsformer angav EU-talmanskon- ferensen att den i princip ska arbeta på basis av konsensus. Ordförandeskapet för kontrollgruppen ska delas mellan parlamentet i rådsordförandeskapslandet och . Gruppen ska sammanträda en gång , växel- vis i rådsordförandeskapslandets parlament och i . Extra sammanträdenkanhållasföratthanterabrådskandefrågorochfrågorsominte rimligen kan hanteras vid ordinarie möten. Slutligen rekommenderade EU- talmanskonferensen att kontrollgruppen skyndsamt håller ett konstituerande sammanträde för att anta sin arbetsordning så att gruppen kan börja arbeta un- der . Kontrollgruppen höll ett första möte den 9–. Huvudfrågan vid mötet var kontrollgruppens antagande av sin arbetsordning. För detta kunde dock inte konsensus uppnås, och frågan hänsköts därför till kontrollgruppens nästa möte den 18–. I det utkast till arbetsordning som diskuterades kan man notera att doku- ment från Europol som är av relevans för eller som begärs av kontrollgruppen ska sändas till och de nationella parlamenten, som in sin tur ansvarar för att de förs vidare till de utsedda medlemmarna i kontrollgrup- pen. Kontrollgruppens ordförandeskap ges befogenhet att begära handlingar. Varje delegation har möjlighet att föreslå handlingar som ska begäras. Vidare diskuteras möjligheten för varje medlem i kontrollgruppen att ställa muntliga och skriftliga frågor till Europol. Utkastet till arbetsordning förutser även att kontrollgruppen ska utse en medlem som på inbjudan ska delta vid möten i och att denna medlem ska rapportera från mötena skriftligen till kontrollgruppen. I övrigt innehåller inte utkastet till arbetsordning inslag som sticker ut i en jämförelse med arbetsordningarna för de interparlamentariska EU- konferenserna Cosac, GUSP/GSFP och SESS. Inför den gemensamma parlamentariska kontrollgruppens första möte fattade talmannen, efter samråd med gruppledarna, beslut om den partimässiga för- delningen av fyra platser under den innevarande valperioden (dnr 2128-2016/17). beslutade om fyra deltagande ledamöter i en- lighet med den ram som gavs av talmannens beslut (prot. 2017/18:1). granskade justitieutskottet ett meddelande från kommis- sionen om kontrollen av Europols verksamhet (utl. 2010/11:JuU21). I ärendet uttalade justitieutskottet att den parlamentariska kontrollen bör vara enkel, snabb och konkret och att det inte bör inrättas några nya myndigheter. Kon- trollen bör i huvudsak vara inriktad på att följa upp resultat och strategier, sna- rare än att vara inriktad på kontroll av enskilda beslut, ansåg justitieutskottet 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU som stödde kommissionens förslag att inrätta ett gemensamt interparlamenta- riskt forum för ändamålet. Utskottet ansåg också att det var viktigt att vart och ett av de nationella parlamenten och deltar på lika villkor och att organet är just gemensamt. Utlåtandet uppmärksammades i vanlig ord- ning för kommissionens generalsekretariat. I det fortsatta framförde även le- damöter från justitieutskottet synpunkterna muntligt vid olika tillfällen till fö- reträdare för kommissionen och för ansvariga utskott. motsvarande sätt framförde talmannen synpunkterna upprepade gånger i EU- presenterade kommissionen förslaget till ny förordning om Bestämmelsen om den parlamentariska kontrollen hanterades av ju- stitieutskottet vid två överläggningar med regeringen (JuU prot. och 2015/16:6). Vid det andra tillfället ställde sig utskotts- majoriteten bakom ståndpunkten att det i första hand bör vara en fråga för och de nationella parlamenten att bedöma vilken som är den mest effektiva modellen för deras kontrollfunktion och att Europaparla- mentets förslag (som medlagstiftare) riskerar att minska Europols effektivitet tets antagande av sitt förslag hade justitieutskottets ordförande även i ett brev ningen av kommissionens meddelande (brev undertecknat ju- stitieutskottets ordförande). rådet en kompromiss om den nya Europolförordningen där bestämmelsen om den parlamentariska kontrollen i allt väsentligt fick sin slutliga utformning. noterade kompromissen i ett yttrande till utrikesutskottet och som den utformats i kompromissen (2015/16:JuU5y). Efter antagandet av Europolförordningen inledde processen för inrättandet av den gemensamma parlamentariska kontrollgrup- Ett förslag till om kontrollgruppens format hän- visadestilljustitieutskottetförgranskningijanuari2017(utl.2016/17:JuU23). kunde med viss tvekan acceptera förslaget som ansågs i hu- vudsak förenligt med det tidigare uttalandet om att kontrollen bör vara enkel, snabb och konkret liksom att inga nya institutioner bör inrättas för ändamålet. Utskottet ansåg att förslaget att varje nationellt parlament ska ha rätt att nomi- nera två medlemmar till kontrollgruppen var väl avvägt för att uppnå effekti- vitet och spegla parlamentens sammansättning och dess politiska mångfald på ett rättvist sätt. Utskottet motsatte sig ett högreantal medlemmar. Det ansågs naturligt att de nationella parlamenten representeras av företrädare för det sakutskott som har ansvar för polisiära frågor. i kontrollgruppen från sex till tio, men ansåg att det var viktigt att antalet inte ökar ytterligare eftersom det skulle kunna ha en negativ inverkan på effektivi- teten i arbetet. När det gällde mötesfrekvensen accepterade utskottet förslaget med två ordinarie möten , även om det föredrog den tidigare föreslagna 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU ordningen med ett möte och möjliga extra möten vid behov. Förutsatt att kon- trollgruppen möts hade utskottet inga invändningar mot ett delat ordförandeskap mellan ett nationellt parlament och med alternerande mötesplats. Utskottet betonade dock att Europols uppgift är att stödja medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter. Avslutningsvis tydliggjordeutskottetattdetstarkt motsattesig attdetinrättasenny institution eller ett nytt sekretariat för ändamålet att granska Europols verksamhet. Utlå- tandet delgavs efter kammarbehandlingen den arbetsgrupp som utarbetat för- slaget. InförEU-talmanskonferensensmöteden23–24april2017presenteradesett omarbetat förslag om kontrollgruppens format. Det omarbetade förslaget in- nebar ett ökat antal medlemmar både från de nationella parlamenten och från . Det omarbetade förslaget stod därmed i konflikt med vad justitieutskottet uttalat i granskningen av det ursprungliga förslaget. Det om- arbetade förslaget hänvisades till justitieutskottet för granskning (utl. 2016/17:JuU30). I granskningen vidhöll justitieutskottet den allmänna uppfattning som uttrycktes första gången i granskningen av kommissionens meddelande 2011. Utskottet ville dock inte helt motsätta sig det omarbetade förslaget, även om det gick i fel riktning, men ansåg det viktigt att man i så stor utsträckning som möjligt strävar efter att hålla nere dettotala antalet med- lemmar. Vikten av kontinuitet betonades, och utskottet ställde sig bakom för- slaget att kontrollgruppens medlemmar om möjligt nomineras för hela sin parlamentariska mandatperiod. Utskottet noterade att inte heller det ändrade förslaget innebar att en ny institution eller ett sekretariat inrättas. Slutligen ut- tryckte utskottet förståelse för att man i de fortsatta förhandlingarna kan komma fram till olika lösningar som inte i alla detaljer överensstämmer med de synpunkter som utskottet framfört, men att det är viktigt att man strävar mot att den parlamentariska kontrollen i så stor utsträckning som möj- ligt ska uppfylla de krav som utskottet har ställt upp. 5.3 Utskottsvisa konferenser och andra möten EU-ordförandelandets nationella parlament anordnar som regel ett antal inter- parlamentariska utskottsvisa konferenser om aktuella frågor. Till skillnad från de institutionaliserade konferenserna som beskrivits ovan är mötenas antal, form och teman helt upp till ordförandelandets parlament att avgöra. Utöver dessa möten ordnar återkommande mö- ten till vilka de nationella parlamentens ledamöter bjuds in. Det förekommer även gemensamma utskotts- och parlamentsmöten där värdskapet delas mel- lan ordförandelandets parlament och . Som benämningen antyder ordnas dessa möten antingen på utskotts- eller parlamentsnivå. Det senare har dock blivit ovanligt . Utanför ordförandeskapsparlamentets och interparla- mentariska möteskalendrar ordnas även andra möten av EU:s och medlems- 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU staternas myndigheter, parlament och organisationer. Som exempel kan näm- nas den interinstitutionella konferensen om EU:s framtida finansiering som anordnades gemensamt av , rådet och kommissionen i sep- tember 2016 och de subsidiaritetskonferenser som an- ordnar med jämna mellanrum. 5.4 Informationsutbyte mellan nationella parlament Vid sidan av det politiska interparlamentariska samarbetet inom EU finns ett antal kontaktytor för de nationella parlamentens och för- valtningar.Dessasamarbetensyftarihuvudsaktillinformationsutbytetillstöd för de politiska processerna i respektive parlament. IPEX () är en webbaserad platt- form för utbyte av information om behandlingen av EU-frågor mellan med- lemsstaternas nationella parlament och med . På IPEX-webben kan de nationella parlamenten sprida allmän information om hur de arbetar med EU-frågor. En central del av webbplatsen utgörs av en databas med alla nya initiativ från kommissionen. Till varje kommissionsdo- kumentfinnsutrymme fördenationellaparlamentenattregistrerainformation omdokumentetsbehandlingsamtladdauppmotiveradeyttrandeninomramen för subsidiaritetskontrollen och andra typer av uttalanden. På webbplatsen finns också ett samlat kalendarium för de interparlamentariska EU-mötena. I anslutning till kalendariet finns inbjudningar, dokument och annan informa- tion för mötena. På IPEX-webben samlas också dokumentation från de in- stitutionaliseradeEU-konferenserna,medundantagförCosacsomharenegen webbplats. Varje parlament eller kammare har en IPEX-korrespondent som fungerar som central kontaktperson. Genom nätverket av kontaktpersoner företas kom- pletterande informationsutbyten och diskussioner om utvecklingen av IPEX- tjänsterna. I finns korrespondentfunktionen på EU-samordningen i kammarkansliet. har liksom övriga medlemsstaters nationella parlament en tjänste- man stationerad vid EU:s institutioner i . inrättade tjänsten permanent efter ett par tillfälliga stationeringar under det svenska ordförandeskapet 2001 och Europeiska konventets arbete 2003 (Ut- redning av funktionen representant vid EU:s institutioner, dnr 3082-2014/15). 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU Nätverket av de nationella parlamentens Brysselrepresentanter erbjuder ett fortlöpande muntligt och skriftligt informationsutbyte mellan parlamenten i EU och EU:s institutioner. 5.4.3 Europeiska centret för parlamentarisk utredning och dokumentation (ECPRD) I sammanhanget kan också Europeiska centret för parlamentarisk utredning och dokumentation (ECPRD) nämnas. Syftet med ECPRD är att främja utbyte av information, utredningar och dokumentation samt att stärka samarbetet mellan parlamentens förvaltningar på alla nivåer. Varje parlament eller kam- mare har en ECPRD-korrespondent. I ligger funktionen vid utred- ningstjänsten (). I ECPRD deltar parlament i medlemslän- der, och samarbetet är därmed inte direkt kopplat till EU. 5.5 och det interparlamentariska samarbetet inom EU 5.5.1 utredningar om interparlamentariska engagemang Frågor om deltagande i interparlamentariskt samarbete och i syn- nerhet verksamheten i de delegationer somriksdagen väljer tillinterparlamen- tariska församlingar har berörts i flera utredningar. Det interparlamentariska samarbetet inom EU har funnits med i dessa sammanhang men har i huvudsak hänskjutits till separata överväganden kring arbete med EU-frågor. Utredningen om internationella delegationer Riksdagsstyrelsen gav 2001 riksdagsdirektören i uppdrag att utreda de inter- nationella delegationernas verksamhet i olika avseenden. Riksdagsdirektören tillsatteenarbetsgruppföruppdragetsomredovisadesirapporten2002/03:De- lUt. När det gäller mötesverksamheten på Europanivå konstaterade arbets- gruppen att denna var omfattande och kunde förväntas öka. för det polisiära samarbetet, bildas på Europanivå och att krafter inom sådana nätverk strävar efter att institutionalisera dessa och att ett återkommande del- tagande av riksdagsledamöter förr eller senare kan leda till krav på att riksda- gen ska svara för värdskap och liknande. Fokus för arbetsgruppen var deltagandet i interparlamentarisk verksamhet genomdelegationer men den anförde att det generellt sett är angeläget att riks- dagens organ, främst utskotten, deltar i EU-relaterad mötesverksamhet. Detta ansåg arbetsgruppen bör göras utifrån arbetet med EU-frågor i övrigt, men även med beaktande av arbetsgruppens förespråkade synsätt på det interparla- 5INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE INOM EU Enligt detta synsätt är det en grundläggande demokrati- en balanserande kraft gentemot intressen med lägre representativitet och legi- Arbetsgruppen menade att riksdagsledamöter genom sitt deltagande dels kan skapa opinion för svenska synsätt, dels kan återföra internationella impulser till det nationella beslutsfattandet. För den EU-relaterade mötesverksamheten i övrigt hänvisade arbetsgrup- pen till en parallellt arbetande arbetsgrupp om utskottens utrikes resor som hade att ge underlag för medelsbehov m.m. vid internationella kontakter på utskottsnivå vid sidan av de traditionella studieresorna. dovisade sina slutsatser i rapporten /03:ResUt. gång av mötesverksamheten inom EU gav inte arbetsgruppen, men den kon-