rfr · H50WRFR15 · 2018-01-01 00:00:00 — Relationer är otroligt viktigt, och vi vet alla att relationer tar tid. var inne på att det är lite brist på tid eftersom vi har mycket att göra och är för få. sa att det krävs stabilitet och att vi faktiskt blir kvar i en relation för att kunna skapa trygghet och bygga upp den efter tid. Alla dessa saker krävs för att man ska kunna bygga förtroendefulla relationer. har också gjort en skrivelse till utifrån detta, för att fundera lite grann och få mer fakta på fötterna och veta saker. Det vi behöver veta är till exempel i vilka situationer man blir otrygg. Var förekommer våld och hot? Om vi ska kunna bygga upp en relation med en elev eller en förälder måste vi också veta var otryggheten sker och var den bildas. Är det i skolan? Är det i ett särskilt klassrum eller i korridoren, eller var? Det behöver vi ta reda på mer om. Vi behöver också fundera över skolor där det är ett särskilt tufft klimat. Hur gör vi där? Vilka resurser har de? Har vi styrt mer resurser till skolor i otrygga områden eller dit vi faktiskt upplever att det är mer hot, våld och otrygghet? Hur ser samarbetet mellan skola, socialtjänst, polis och idrottsföreningar ut på dessa områden? Finns det något uppbyggt sådant? Det är nämligen också relationer – relationer med föräldrar som finns i idrottsklubben, föräldrar som har andra yrken och så vidare. Detta har vi bett att ta reda på mer om, och jag hoppas att det händer saker runt omkring det. , : Det du tar upp när det gäller vård- nadshavare och skola, , tror jag är en oerhört viktig fråga som vi be- höver prata om. Vi har ju en välvilja i lagstiftningen när det gäller rätten att överklaga rek- tors beslut om olika insatser, och det uppfattar alla som något positivt. rätt att välja skola, vilket är väldigt positivt. Men möjligheterna att förändra sig och förhålla sig individuellt till ett beslut innebär att man kan byta skola om man vill. Allt detta med valfrihet och så vidare är mycket positivt – jag tror själv starkt på det – men det skapar också andra förutsättningar. Det innebär ju att jag inte alltid behöver ställa upp på de regler och normer skolan har om jag inte delar dem. Det är det jag tycker att vi borde ha ett samtal om i vårt land. Jag tror, precis som du är inne på, , att vi jobbar med detta. medlemmar vill engagera sig i det, men man känner sig också maktlös i vissa Man har inte mandatet, för om man tar ett beslut är det någon som tar ett annat beslut för att slippa följa det. Vi tittar ju på framgångsrika skolor, och att involvera vårdnadshavarna är Det handlar om att ha dem med på banan i samtalet om tillgänglig- hetsgränser och ordningsregler: Hur arbetar vi här för att era barn ska få den Det tror jag är en framgång – att involvera vårdnadshavare. vi vet också att man på många skolor inte kan involvera vårdnadshavarna, för de kommer inte. Det är den utmaningen vi har kämpat med : De som kommer har bättre förutsättningar att stödja sina barn, och de som inte kommer har mycket tuffare förutsättningar att stödja sina barn. Vi måste diskutera hur vi hanterar Vi får höra senare om framgångsrika exempel där skolor har lyckats väldigt bra även i områden som har rätt tuffa socioekonomiska förut- Vi ser dock mer och mer bland våra medlemmar att trygghetsfrågan, som har lyft fram, är oerhört viktig. Jag ska bara ge ett exempel. detta , och 2014 upplevde av våra medlemmar, rektorer och skolledare att de var utsatta för det man kallar otillbörlig påverkan. Vi kan också titta på anmälningar till Skolinspektionen, vilka har ökat rätt kraftigt . Vad beror detta på? Vi har fått en annan kultur och attityd till skolan. , : Jag kan ta vid där du slutade, . rorna är likartade för lärare; det är väldigt många lärare som i våra undersök- ningar uppger att de är utsatta för hot från föräldrar. Jag kan säga så här: Om nu lärarna skulle få bättre förutsättningar att skapa bra lektioner och så vidare är det en jättegod grund för att eleverna ska vara med och känna sig involverade, men det funkar inte om de inte har sovit, ätit och har en trygg situation även hemma och kan få stöd och hjälp där. Det bidrar jättemycket. Skolan är alltså oerhört beroende av att hem och vårdnadshavare – och samhället i övrigt – pratar gott om skolan. Det handlar om att stötta skolan i kunskapsuppdraget. Det är jätteviktigt. Om vi nu ska gruppera föräldrar – det blir alltid konstigt när man gör det, men vi kan göra ett försök – kan vi konstatera att det är olika. Det finns föräldrar som alltid kommer på alla möten och som det är jättetrevligt att träffa. Det är oftast inga problem med de barnen; det går bra, man kan prata om kunskapsutveckling och så vidare. Sedan finns det en alldeles för stor grupp som aldrig kommer, och det är den vi verkligen vill träffa. Precis som säger är det ett jätteproblem. Det är föräldrar som lärare eller skolledning egentligen aldrig når. Detta är någonting vi verkligen behöver ta tag i och jobba vidare med. Vi har även den grupp föräldrar, vilket också nämnde, som använder rätten att välja på ett sätt som faktiskt skapar en dålig arbetsmiljö för lärare och rektorer på skolan. ”Om inte du gör som jag vill tar jag mitt barn till en annan skola”, säger man, eller så hotar man med att anmäla till Skolinspektionen och så vidare. Det skapar en väldigt tuff arbetssituation. Vi skulle önska att man ibland inte bara såg sitt eget barn utan såg lite vidare. Det är en liten, liten grupp. Sedan finns det en grupp föräldrar som har barn med särskilda behov. En av de saker som stressar lärare allra mest är när vi ser barn som har särskilda behov men det inte finns stöd att få och man känner att man som lärare inte fixar detta i sitt klassrum. Det är det här med inkludering, och vi kan säkert prata mycket mer om det. Dessa föräldrar slåss med näbbar och klor för sina barn, och den de möter är ofta läraren – och läraren är lika maktlös i detta. Det är någonting vi bör ta på allvar. Hur ska vi fånga upp detta? De här föräldrarna blir nämligen också utsatta på det sättet att de ses som jobbiga av andra föräldrar. De blir alltså dubbelt utsatta i den här situationen, och det är väldigt tufft. När det gäller detta med inkludering får det för mig aldrig bli det övergripande begreppet att alla ska inkluderas, utan jag tycker att vi måste utgå ifrån varje barns behov. Det kan faktiskt vara bäst för ett barn att få gå i en lite mindre grupp, men det kan också vara bättre att gå i ett klassrum med rätt stöd. Det finns dock ingen allmän sanning att någonting är bäst för alla barn, utan du måste utgå från varje barn. , SKL:s beredning för utbildningsfrågor: Jag tänker också på det här spåret med föräldrasamverkan. Det är klart att det är enormt avgörande vilket samspel man kan ha med hemmet, men när jag var utbildningsnämndens ordförande i kunde jag avgöra vilken typ av samtal jag skulle få från vilken förälder – helt beroende på var någonstans i kommunen de bodde. Ringde man till mig från ett av medelklass- eller övre medelklassområdena var man oftast irriterad på det betyg ens barn skulle få eller hade fått. överklaga, veta sina rättigheter och så vidare. Ringde man från ett miljonpro- gramsområde var det oftast någonting vi behövde agera på . handlar alltså även om vilka föräldrar som känner sig inkluderade i våra sko- Som nämnde handlar det också om att risken finns att man inte kommer om man vet att ens barn uppfattas av andra som struligt. inte möta en gång till att någon säger att ens barn är problemet i skolan. tänker jag att det ändå finns skolor som lyckas få en mycket bättre föräldra- samverkan än andra skolor, och de borde dela med sig av sina erfarenheter. Jag vet en skola som inte fick föräldrarna att komma till föräldramöten. Man bytte då helt enkelt metod för hur man kallade – man skickade vykort hem till alla. Helt plötsligt gick antalet som kom på föräldramötet upp med 80 Det kanske inte funkar hos alla, men jag tänker att det ändå finns sätt och metoder för att få fler föräldrar att känna sig välkomna och inte tro att de ska bli utskällda för att deras barn inte funkar och så vidare. att de är oroliga för vad som händer om de kommer på föräldramöten. Sedan tänker jag också att vi självklart måste ha förtroendefulla samtal med föräldrarna om vi ska skapa trygghet och studiero. Det är klart att det påverkar hur eleven ser på skolan om föräldrarna hotar eller kräver sin rätt. vuxna agerar och hur våra relationer ser ut avgör också, och där har vi kanske en del som vi måste fundera på. Hur jobbar vi med dessa frågor generellt i Jag tänkte på detta med stabiliteten. Åtminstone med tanke på den stora kompetensbrist vi har och bristen på utbildade lärare är nog stabiliteten en av de frågor som alla huvudmän kommer att få jobba väldigt intensivt med. kan tycka att det är jättebra att lärarlönerna har gått upp, för man har möjlighet att byta skola och därmed få upp sin lärarlön. Det är viktigt att vi har en bra löneutveckling för lärarna. Men det finns också en konsekvens av detta, näm- ligen att bytena är många. Detta syns på några skolor – på många skolor, kan jag tycka – både på lä- rarsidan och när det kommer till rektorerna. Därför har vi som huvudmän gi- vetvis ett ansvar: Man ska inte behöva byta skola för att få upp sin lön. tänker jag att vi har olika förutsättningar att hantera runt om i landet, men det är klart att det är vårt ansvar att se till att det enda sättet att få upp sin lön inte är att byta skola. (S): Det är flera som vill ställa frågor, men jag kommer att vara hård och säga att ni inte får ordet. ska vi nämligen gå över till nästa panel för att hålla tiden. Jag tackar därför , , Ge dem en varm applåd! Då ska vi alltså byta panel, och jag lämnar med varm hand över ordet till vice ordförande i utskottet, . Vice ordföranden: Jag tackar för det perspektivet! ska vi välja ett annat perspektiv, nämligen elevernas. Därför skulle jag vilja att följande personer kommer upp och tar plats: från elevråd, från elevråd – , från Friends och från metoo-uppropet #tystiklassen. Det ska bli väldigt spännande att höra era olika perspektiv på detta, inte minst med anledning av det vi har hört . Jag tänkte börja med att ge var och en av er ordet. , elevråd: Jag heter alltså och är ordförande för elevråd. När jag inte är det är jag gymnasieelev i . har tagit fram ett nytt skolprogram, en vision . Eleverna har varit med i arbetet, och en av de saker man verkligen har tryckt på är just tryggheten – vilket har blivit en av de fyra grundpelarna i detta program. Jag vill därför tacka utbildningsutskottet för att ni tar upp elevperspektivet i den här frågan. Det jag tror är väldigt viktigt är att vi lyssnar på elever. En av de saker man kan göra är att ha elevskyddsombud, som även den tidigare panelen kom in lite på. Enligt skollagen ska det finnas två elevskyddsombud per årskurs i högstadiet, och de ska gärna vara utbildade. elevråd har just nu en utbildningsturné om detta, och där ser man väldigt olika situationer. Jag gick själv denna utbildning och var med i , där jag sa att 14 ögon är bättre än 2 när man talar om lärarna och de vuxnas skyddsombud. Det står jag fast vid. Jag tror också att det är viktigt att man lyssnar på elever när det gäller ordningsreglerna. Det gjordes ett examinationsarbete på 2011 eller 2012 där detta diskuterades, och man visade att när läraren inte var på plats i klassrummet eller på skolgården – detta gällde visserligen lägre årskurser – ökade förbrytelserna mot ordningsreglerna . Det tror jag att vi kan titta på och mer ta in i praktiken: Även om eleverna ska vara med när det gäller ordningsreglerna måste vi också vara med i praktiken. Det sista jag skulle vilja säga så här i början är att jag tror att eleverna måste vara med eleverna. Jag var i och besökte Bergaskolan i . På deras elevråd hade det i början varit så att eleverna hade rivit ned elevrådets affischer och stört verksamheten, men ju mer elevrådet legitimerades upphörde detta. Det skapade också en trygghet i skolan som jag tror är väldigt viktig. , elevråd – : Jag heter och är för- bundsordförande för elevråd – . Vi jobbar med elevråd på hög- stadiet och gymnasiet. Jag vill börja med att tacka utskottet för inbjudan och lyfta fram ett problem jag känner har tappats bort lite grann här. Jag tycker att det har varit många bra perspektiv och att många bra saker har tagits upp, men jag har saknat in- ternet i den här diskussionen. När man pratar om trygghet och studiero för elever är internet en fråga som måste finnas med i diskussionen. Jag säger inte att det är skolans eller lärarnas ansvar att täcka upp för allt som har med internet att göra, men vi behöver få in det perspektivet. nämligen något som alla elever lever väldigt mycket i, och det är en värld som har lyft upp kränkningar och utsatthet till en ny nivå. Den är ogreppbar. blir ett samhällsgemensamt ansvar att jobba med detta, och där har skolan en Det handlar om att ha en dialog med eleverna och prata om de här sakerna. Där tror jag att elevhälsan spelar en viktig roll – att det finns en tillgänglig elevhälsa att kunna prata om de här sakerna med – men det är också viktigt att det finns en ordentlig samverkan med andra aktörer. Att samverkan med andra aktörer är oerhört viktigt kommer in överlag i frågan om trygghet och studiero, skulle jag säga. Att samverkan är viktigt är någonting man ganska mycket slänger sig med när man pratar om olika skolfrågor, och vad det sedan betyder är ofta ganska Men att det finns en dialog mellan olika aktörer tror jag är väldigt viktigt, och jag tror att man kan ställa högre krav på detta. För att koppla tillbaka till lite grunder när det gäller vad jag tror att proble- met med trygghet och studiero kan vara vill jag säga att många elever halkar efter i skolan. Många elever känner att de inte är tillräckliga och känner sig värdelösa. De tappar motivation att plugga, och de kanske stökar runt i stället. Där tror vi att det är viktigt att få till tidiga stödinsatser och att jobba med dessa frågor. Det handlar om att verkligen säkra att alla elever hänger med i sin kunskapsutveckling på ett ordentligt sätt. Elevers inflytande är självklart en viktig fråga för oss. Eleverna ska få vara med, tycka till och prata om de här frågorna – och egentligen om allt som har med skolutveckling och kvalitetsutveckling att göra. Där är trygghet och stu- diero en väldigt stor del. Oj, det här är en så stor och komplex fråga att man ju vill ta upp hur många perspektiv som helst! Vice ordföranden: Du får chans igen, om du vill. , elevråd – : Då pausar jag där och släpper ordet , Friends: Tack för inbjudan! Jag heter och kommer från Friends. Vi jobbar i huvudsak med forskning och kunskapsutveckling men också med utbildningsstöd och rådgivning för skolor primärt inom arbetet mot kränkningar, trakasserier och diskriminering samt mobbning. Det är mycket som har lyfts fram här. Vi jobbar primärt med det förebyggande och främjande arbetet, och det är någonting jag tycker att vi behöver belysa ännu mer när vi pratar om framför allt trygghet och studiero men också kränkande behandling, mobbning och diskriminering. Det vi kan se i många skolor är att det kanske inte i huvudsak är i det åtgärdande arbetet man har de största bristerna utan att bristerna finns i det förebyggande arbetet. Då får man en situation, vilket vi också kan se när vi tittar på longitudinella data, där problemen är ganska återkommande – det kommer nya fall av elever som blir utsatta eller som påverkar studieron på olika sätt. Då spelar det egentligen inte så stor roll hur bra åtgärdande arbete man har. Man skulle kunna måla med lite bredare penslar framför allt när man pratar om kränkningar och mobbning. Många skolor tenderar att ösa ur en läckande båt i stället för att laga läckan, och då blir det en ganska ohållbar situation också vad gäller arbetsbelastningen för skolan. Jag skulle verkligen vilja att vi hade ett tydligare fokus på det förebyggande arbetet och inte så mycket fokus på själva symtomen, det vill säga det vi ser i skolan. För att detta ska bli framgångsrikt måste arbetet med analyserna bli bättre. Många skolor börjar få koll på ungefär vad de har problem med, men det är ganska få som vet varför de har dessa problem. För att få en bra analys måste eleverna vara med, för det är de som vet varför situationerna blir som de blir. Involvering av eleverna i hela kedjan av det systematiska kvalitetsarbetet – i kartläggning, i analys, i problemformulering, i åtgärder och i utvärdering – är alltså fundamentalt för att arbetet ska funka. Annars fortsätter vi bara attackera symtomen, och då spelar det egentligen ingen roll vad vi gör eftersom problemet kommer att ligga på samma nivå . , metoo-uppropet #tystiklassen: Jag heter och är en av grundarna till #tystiklassen. går jag tredje året på gymnasiet och är ordförande för ett ungdomsförbund. Jag antar att jag fick en inbjudan hit för att jag ska lyfta fram flickors röst i skolan. Det finns otroligt många aspekter av studiero och trygghet i skolan, men det jag har fått in via alla vittnesmål från människor jag har pratat med är att det är en otroligt otrygg situation för tjejer, flickor och kvinnor i skolan. Det var någon som pratade tidigare om att lärare inte hade reagerat förrän det hade börjat brinna i korridoren, men för många tjejer är som att gå genom en brinnande korridor. Det handlar om att man inte vågar se sina lärare i ögonen för någon kommentar läraren har fällt tidigare . Det handlar om att man inte vågar vara med på idrottslektioner eller på simhallslektioner, vilket ens betyg såklart Det handlar om att man inte vågar bli satt i en grupp med vissa killar i ens klass för att man vet att det är de killarna som brukar tafsa på en på ras- Alla trakasserier och alla kränkningar som kvinnor utsätts för i skolan påverkar kvinnors utbildning. Det påverkar definitivt deras trygghet i skolan, och det påverkar allas studiero. Det finns en massa annat jag egentli- gen också skulle vilja prata om, till exempel att tydligt ledarskap och att lärare har de resurser de behöver är nyckeln för att studiero och trygghet ska fungera – men då behövs också lärartäthet. Jag skulle även vilja prata exempelvis om vad segregation gör för studiero, trygghet och betygssystemet. Om jag alltså ska prata om den kvinnofientliga kultur som finns i skolan finns det dock några saker jag skulle vilja ta upp. Bland annat anser jag att man behöver lägga mycket, mycket större resurser på förebyggande arbete när det gäller sexuella trakasserier i skolan. Man behöver lägga enorma resurser på sex- och samlevnadsundervisning, för den är otroligt bristfällig. i skolan har vi inte en enda gång pratat om samtycke. Vi har inte en enda gång pratat om hbtq, och vi har inte en enda gång pratat om sexualiserat Den lärdom vi kan dra av detta år av upprop och vittnesmål är att det be- Vi kan inte längre blunda. Vi kan inte lägga det på individnivå längre. Samhället har fallit kort, och då behöver man sätta in resurser för det. höver åtgärda detta, och det kan vi göra i skolan – från tidiga åldrar – genom sex- och samlevnadsundervisning och genuskunskap. Man behöver prata med både elever, lärare och föräldrar och se till att involvera alla i det. Det finns också en enormt utbredd sexism i skolan som inte handlar om det fysiska våldet, även om det ju är ett väldigt tydligt uttryck. tjejer nedtystade på lektioner. Killar tillåts prata utan att räcka upp handen, vilket inte tjejer får. Det kan anses vara små saker, men det har enorm bety- Vi kan även ta det här med taltid. Det finns en massa undersökningar från universitet i – jag tror också att det finns några från – som visar att killar pratar mycket, mycket mer än tjejer även om alla i klassen tycker att det verkar lika. Att mäta taltid är en jättebra grej. Jag skulle även vilja säga något kort om förväntningar. vara på ett visst sätt i skolan. Vi har höga förväntningar på oss själva, och det finns höga förväntningar från lärare och föräldrar. För tjejer är det inte socialt accepterat att strunta i skolan, och därför blir vi också oftare bättre elever. Killar förväntas vara stökiga, bråkiga och lågpresterande. Det är inte coolt att till exempel ha höga betyg på högstadiet; jag tror att alla kan känna igen sig Det är som kille lite pinsamt att vara nördig eller duktig i skolan, vilket i stället borde uppmuntras. Om man som lärare har förväntningar på elever och tänker att en kille kommer att vara bråkig blir det ju något slags självuppfyl- lande profetia; det är klart att han kommer att bli det då. Det handlar också om det här med – väldigt informellt uttryckt – snubbkulturen, alltså hur killar förväntas vara i skolan. Jag stoppar där, men detta är det jag vill lyfta fram. Vice ordföranden: Jag tror att det var som lyfte fram frågan om detta är ett skolproblem eller ett samhällsproblem, med internet och så vidare. Ni andra får gärna reflektera lite grann kring det – är det så att detta uppstår i skolan därför att det är skolan, eller uppstår det därför att det är många människor där ? Är det alltså inte ett speciellt skolproblem utan snarare ett samhällsproblem? Vad tror ni om det? Jag tänker på dig, – du är en del av ett upprop som spänner över hela samhället och där just din bit handlar om skolan. Vad tänker du om det? , metoo-uppropet #tystiklassen: Jag förstår inte riktigt frågan. Vad tänker jag om vad? Vice ordföranden: bristfällig studiero och så vidare en effekt av att vi har problem i samhället, eller är det ett specifikt skolproblem? , metoo-uppropet #tystiklassen: Det är ganska komplext. Jag skulle vilja säga att det är ett samhällsproblem i och med att det inte finns tillräckligt med resurser. Det finns inte tillräckligt med lärare, och det finns inte tillräckligt med kompetens – för att vi inte satsar tillräckligt mycket på läraryrket. Men det är också ett individuellt skolproblem. Jag är själv lärarbarn; båda mina föräldrar är lärare. Vid middagsbordet får jag ofta höra min mamma, som är lågstadielärare, prata om de olika skolor hon har jobbat på. Hon jobbade i ett väldigt utsatt område i . Man kunde se att problemen var mycket större på den skolan då än när hon nu jobbar i ett ganska klassiskt vitt medelklassområde. Det är såklart olika från skola till skola, men övergripande är det ett samhällsproblem. , Friends: Som ett inlägg i detta vill jag verkligen understryka att skolor inte på något sätt existerar i ett vakuum. Det här gäller både de sexistiska och de rasistiska strukturer som finns i samhället. Det gäller även frågan om internet. Allt detta är en del som skolan existerar i. Detta skulle jag vilja se mycket tydligare, för det är något som vi möter ute i skolorna. Man utgår inte från den kontext som man befinner sig i. Skolan måste göra det. Det som är hela grunden för det främjande arbetet är att skolan existerar i ett samhällsklimat och i strukturer som man behöver kompensera för och ta ställning mot och för, för skolan är inte heller värdeneutral. Det är oerhört viktigt att den medvetenheten finns i grunden när man jobbar i det normkritiska och främjande arbetet. Utgångspunkten måste vara: Vår skola existerar i en sexistisk struktur. Hur ska vi arbeta för att den inte ska få så stort uttryck gentemot våra elever? Detta gäller internet och alla typer av fenomen som existerar utanför skolan. Här tycker jag också att det finns förbättringar att göra. , elevråd – : Jag håller verkligen med om detta. separera skolan från samhället överlag är på många sätt dumt. viktigt att tala om vilka tydliga åtgärder vi behöver göra för skolan. det är en del av samhället behöver vi se tydliga åtgärder på plats. Något som också är väldigt utmärkande för skolan och som skiljer sig från de allra flesta sammanhang är att de elever som är där måste vara där. en plikt att vara på plats. Det är en viktig aspekt att ha med när man talar om trygghet och studiero. Många olika aspekter kommer in i detta. delaktig och vara med och påverka sitt sammanhang är otroligt viktigt när det gäller det här.