urf · H5A5URF1 · 2018-02-14 00:00:00 — skickas utlåtandet i stället till denna instans. Efter att e-posten med skrivelsen och utlåtandet har skickats till adressaten vidarebefordras den till Statsrådsbe- Kommissionen sjösatte en ny politisk dialog med medlemsstaternas nationella Ett centralt inslag i denna dialog är att kommis- till de nationella parlamenten, dels svara på parlamentens bidrag till följd av Kommissionen uppfattar de utlåtanden från som den uppmärk- sammas på som sådana bidrag i den politiska dialogen. I enlighet med sitt åta- gande svarar kommissionen på utlåtandena. (Den politiska dialogen mellan kommissionen och de nationella parlamenten behandlas vidare i avsnitt 6.) I granskningen av en rapport från kommissionen om dess förbindelser med de nationella parlamenten konstaterade att re- geringen, med utgångspunkt i de konstitutionella förhållanden som gäller i , har huvudansvaret för uppgiften att företräda riket utåt och att reger- ingsformen saknar uttrycklig reglering när det gäller möjligheter att kommunicera direkt med mellanfolkliga organisationer. strök att behandling av ett utskotts utlåtande avslutas med att kam- maren lägger utlåtandet till handlingarna och noterade att Riksdagsförvalt- 2008/09:KU3 s. 11). I sin granskning av motsvarande kommissionsrapport påminde förhållanden således gäller att den politiska dialogen mellan kommissionen och sker genom regeringen som är ansvarig inför . dagsförvaltningen sänder utlåtandena för kännedom till kommissionens gene- ralsekretariat utgör inte, under gällande svenska konstitutionella förhållanden, någondialogifolk-ellerstatsrättsligmening.Detär,fortsatteutskottet,endast inomramenförsubsidiaritetskontrollmekanismensomriksdagen,medstödav befogenhetersomfördragentilldelarnationellaparlament,gesmöjlighetattpå det sätt som anges i riksdagsordningen kommunicera direkt med bl.a. kom- missionen(utl.2012/13:KU15s.20).Dettaupprepadesavkonstitutionsutskot- tet senast (yttr. 2016/17:KU3y s. 5). 4.1.6 uppföljningar av granskningsförfarandet behandling av strategiska EU-dokument har följts upp vid två till- fällen. Det gjordes först av och därefter av EUMOT- utredningen. – flera dokument som kan granskas uppföljning omfattade de 33 utlåtanden som avgetts t.o.m.december2008(2008/09:URF2s.66–72).Uppföljningenfokuseradepå i vilken grad det förekommit reservationer i utlåtandena, omfattningen av kammarbehandlingen och i vilken utsträckning en subsidiaritetsgranskning gjorts i behandlingen. Uppföljningen visade att 9 utlåtanden innehöll reservationer eller särskilda yttranden, att 18 utlåtanden varit föremål för debatt i kammaren och att det med något undantag enbart var utskottets ledamöter som deltog i kammarde- batten, som var mer omfattande i de 7 fall det fanns reservationer att votera om. Något slags subsidiaritetsgranskning hade genomförts i 17 utlåtanden. drog inte några egentliga slutsatser av uppföljningen. Den konstaterade emellertid att de ytterligare dokument som EU- institutionerna enligt Lissabonfördraget ska sända till kan bli före- mål för behandling efter talmannens bestämmande. Utredningen föreställde sig också att en riksdagsbehandling är önskvärd av vissa av de nya dokumen- ten, t.ex. utkast till fördragsändringar, medlemskapsansökningar och infor- mationen om det operativa samarbetet som rör den inre säkerheten. Detta an- sågs dock inte motivera någon ändring av bestämmelsen i riksdagsordningen (2008/09:URF2 s. 48 f.). – slopat obligatorium och utlåtanden om för- slag uppföljning omfattade de 62 utlåtanden som avgetts fram till (2010/11:URF2 s. 18 f.). Fokus låg på om utskotten inhämtat kompletterande information i beredningen, om processen i övriga medlemsländer och i EU:s institutioner återgetts i utlåtandet samt om yttran- den från andra utskott inhämtats. Uppföljningen visade att 49 av de behandlade dokumenten hade redogjorts förifaktapromemoriorfrånregeringen.Iminst38fallinnefattadeberedningen muntlig information från regeringen, och i några fall hade interna eller offent- liga utfrågningar genomförts. I 7 utlåtanden fanns information om andra län- ders beredning, och i 16 utlåtanden fanns information om EU-institutionernas inställning till eller beredning av dokumentet. Vidare innehöll 21 utlåtanden reservationer, 34 stycken blev föremål för debatt i kammaren och 17 ledde till Yttranden från andra utskott inhämtades i 8 fall. gick också igenom samtliga svar från kommissionen ned på sitt svar. Den pågående dialogen mellan och kommissionen, som utredningen uttryckte det, skulle därför troligen vinna på om fler utskott lade ned mer möda på att formulera konkreta tankar och förslag i sina utlåtan- Utskotten skulle också vara betjänta av att se svaren som en del i en fort- löpande dialog och följa upp de åtgärder som kommissionen aviserar i sina svar (2010/11:URF2 s. 19 f.). bedömning av uppföljningen var att bestämmelsen tycktes ha fått avsedd effekt i fråga om tidig förankring och debatt och att det beslutsprocess genom beredningen av utskottens utlåtanden. att utredningens huvudförslag skulle innebära en ökad arbetsbörda för utskot- ten föreslog den emellertid att det obligatoriska kravet på utskotten att skriva utlåtanden över grön- och vitböcker skulle avskaffas (2010/11:URF2 s. 63 f.). I författningskommentaren angavs att förslaget att avskaffa obligatoriet var motiverat av att vissa grön- och vitböcker var så detaljerade och innehåller sådana frågeställningar att de lämpligen bör granskas och besvaras enbart på myndighetsnivå och inte av ett riksdagsutskott, och än mindre kunna bli före- mål för behandling i kammaren (2010/11:URF2 s. 143). inte remissrundan bland partigrupperna. föreslog att skulle kunna lämna utlåtanden även över utkast till lagstiftningsakter. Detta skulle behöva göras till från det att utkastet presenterats. Avsikten med detta var att undvika att och regeringen intog olika ståndpunkter i samma Urvalet av de utkast till lagstiftningsakter som skulle bli föremål för behandling ansåg utredningen borde göras på samma sätt som urvalet av de strategiska EU-dokumenten (2010/11:URF2 s. 65). Partigrupperna beslutade att utreda denna fråga vidare. en särskild utredare som fann att övervägande skäl talade mot att genomföra förslaget vid tillfället. Utredaren hänvisade till att ordningen med överlägg- ningar i huvudsak fungerar väl och att det finns skäl att avvakta ytterligare erfarenheter av arbetet med subsidiaritetsprincipen, vilket också skulle medge ett beaktande av hanteringen inom EU och den erfaren- heter av motiverade yttranden (PM Uppföljning EUMOT – vissa EU-frågor, dnr 2442-2011/12). 4.1.7 Uppföljning av obligatoriska och valfria ärenden Ingen av de två tidigare uppföljningarna som redovisats ovan har jämfört be- handlingen av de obligatoriska grön- och vitböckerna och behandlingen av de valfriadokumenten.Förattbelysasådanaeventuellaskillnaderharkommittén gått igenom samtliga utlåtanden som justerats från , då granskningsförfarandet infördes, till utgången av /17. Genom- gången har fokuserat på ställningstagandets längd, förekomsten av reserva- tioner eller särskilda yttranden samt om utlåtandena blivit föremål för debatt och votering i kammaren. Av de sammanlagt 168 behandlade EU-dokumenten var 84 grön- och vit- böcker för obligatorisk behandling (71 grönböcker och 13 vitböcker) och 84 valfria EU-dokument. Det samlade antalet ärenden, obligatoriska och valfria, varierar från till , som framgår av diagram 15 nedan. Variationen är dock mindre jämfört med den för subsidiaritetsärenden (se diagram 19, avsnitt 4.2.11). Diagram 15 visar också att antalet grön- och vitböcker (obligatoriska) de senaste riksmötena har sjunkit både i antal och som andel. Sammanlagt utgör dock de obligatoriska ärendena fortfarande hälften av ärendena. Diagram 15 Obligatoriska och valfria behandlingar av EU-dokument per Källa: Kammarkansliet, sekretariatet EU-samordning. Att de obligatoriska ärendena sjunkit är en följd av att kommissionen presen- terar färre grön- och vitböcker . ska påpekas att en sådan utveckling även noterades av , vars referensgrupp gick igenom antalet grön- och vitböcker (framst. 2000/01:RS1 bilaga 6 s. 313 f., framst. 2005/06:RS3 s. 42). Efter Riksdagskommitténs ar- bete ökade uppenbarligen antalet grön- och vitböcker för att sedan åter sjunka. Man bör därför vara försiktig med att dra slutsatser om den långsiktiga ut- vecklingen när det gäller kommissionens användning av grön- och vitböcker. I diagram 16 nedan visas antalet obligatoriska och valfria ärenden per ut- skott. Sammanfattningsvis kan sägas att samtliga utskott haft obligatoriska ärenden. Tre utskott (SkU, CU, SfU) har ännu inte haft valfria ärenden. De fyra utskott (FiU, CU, MJU, NU) som har haft flest obligatoriska ärenden har haft av ärendena. De fyra utskott (KU, FiU, JuU, UU) som haft flest valfria ärenden har haft av ärendena. är det enda utskott som finns med i båda grupperna. Diagram 16 Obligatoriska och valfria behandlingar av EU-dokument per utskott t.o.m. /17 CU SoUUbUFöU KrU SfU Källa: Kammarkansliet, sekretariatet EU-samordning. De mer kvalitativa aspekterna som genomgången fokuserat på redovisas sam- lat för de obligatoriska och valfria ärendena i tabell 3 nedan. Det gäller det genomsnittliga antalet rader i utlåtandenas ställningstagande9, antalet behand- lingar som inkluderat reservationer eller särskilda yttranden (Res./SY) samt antalet behandlingar som lett till debatt och votering i kammaren (med andel inom parentes10). 9 Som ställningstaganden har rader räknats i vilket utskottet ”talar i första person” till kam- maren, oavsett under vilken rubrik detta görs (utlåtandena innehåller en rad varianter i detta avseende). Eventuella underrubriker i ställningstagandet har inte räknats med. Eventuella ci- tat har räknats med. I ett fall redovisade utskottet granskningen av en grönbok och ett med- delande i samma utlåtande (utl. 2012/13:NU20). I detta fall har hela ställningstagandet och samtligareservationerräknatsutanförsökattgöraenuppdelningutifrånvadsomkanhagällt grönboken respektive meddelandet. 10 Genomsnitt och andel för de valfria dokumenten är något missvisande eftersom två doku- ment i fem fall har behandlats i ett och samma utlåtande. Ställningstagandets radantal, före- komsten av reservationer eller särskilda yttranden och av debatt och votering har i dessa fall enbart räknats en gång. Summan har dock dividerats med det totala antalet behandlade do- kument. Tabell 3 Kvalitativa aspekter på behandlingen av EU-dokument Res./SY Skillnadernamellandebådakategoriernaärpåtagligochentydig.Jämförtmed de obligatoriska ärendena leder de valfria ärendena överlag till längre ställ- ningstaganden och i högre utsträckning till reservationer och särskilda yttran- den i utskottsbehandlingen, liksom debatt och votering i kammarbehand- lingen. Skillnaderna är förväntade eftersom de valfria ärendena avser doku- ment som valts ut för att de ansetts vara relevanta för behandling. En förteck- ning över utlåtandena med uppgifter från genomgången finns i bilaga 5. Jämfört med och uppfölj- ningarharutlåtandenaihögregradkommitatt innehållareservationerochsär- skilda yttranden, jämfört i tidigare uppföljningar.11 Detta tycks dock inte ha påverkat debatt- och voteringsfre- kvenserna nämnvärt. Dessa är i princip konstanta. Debatt har hållits i 58 pro- cent av ärendena jämfört i tidigare uppfölj- ningar. Andelen utlåtanden som blivit föremål för votering är jäm- fört i uppföljning och i . 4.2 Subsidiaritetskontroll av utkast till lagstiftningsakter kontroll av subsidiaritetsprincipens tillämpning i utkast till lag- stiftningsakter baseras på bestämmelser i , till skillnad från be- handlingen av strategiska EU-dokument. Bestämmelser för till- lämpning av subsidiaritetskontrollen finns i riksdagsordningen. Subsidiaritetsprincipen gäller enligt artikel 5.3 Fördraget om Europeiska un- ionen (FEU) på de områden där EU inte har exklusiv befogenhet. Principen innebär att EU ska vidta en åtgärd endast omoch i den mån sommålen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemssta- terna, vare sig på central nivå eller på regional och lokal nivå, och därför, på 11 redovisade enbart utlåtanden med reservationer utan hänsyn till eventuella särskilda yttranden. Jämförelsen med denna är därför inte helt rättvisande. grund av den planerade åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan upp- nås på unionsnivå. Medlemsstaternas nationella parlament ska se till att subsi- diaritetsprincipen följs i utkast till lagstiftningsakter. Iartikel3.1FördragetomEuropeiskaunionensfunktionssätt(FEUF)anges att unionen ska ha exklusiv befogenhet på områdena •konkurrensregler som är nödvändiga för den inre marknadens funktion •den monetära politiken för medlemsstater som har euron som valuta •bevarandet av havets biologiska resurser inom ramen för den gemen- samma fiskeripolitiken •den gemensamma handelspolitiken. Närmare bestämmelser för de nationella parlamentens kontroll av subsidiari- tetsprincipens tillämpning finns i protokoll nr 2 om tillämpningen av subsidi- aritets- och proportionalitetsprinciperna, som är fogat till FEU och FEUF. I protokollets artikel 3 anges att termen utkast till lagstiftningsakt avser sådana förslag och initiativ från EU:s institutioner som syftar till antagandet av en lagstiftningsakt. Av artikel 289 FEUF framgår att lagstiftningsakter är förord- ningar,direktivochbeslutsomantasienlighetmedettlagstiftningsförfarande. Den fördragsartikel som ligger till grund för en specifik unionsåtgärd anger om åtgärden ska antas i enlighet med ett lagstiftningsförfarande, och bara då kan den klassificeras som en lagstiftningsakt (dom i de före- nade målen C‑643/15 och C‑647/15). Enligt protokollets artikel 6 får varje nationellt parlament fråndendagdåettutkasttilllagstiftningsaktpåunionensofficiellaspråköver- sänds till demlämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med skälen till att man anser att detaktuella utkas- tet inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Enligt artikel 7 ska varje na- tionelltparlamenthatvåröster,ochettutkasttilllagstiftningsaktskaomprövas om minst en tredjedel av det totala antalet röster står bakom motiverade ytt- randen om att utkastet inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen (s.k. gult kort). För utkast som gäller det straffrättsliga och polisiära samarbetet är trös- keln för omprövning en fjärdedel av rösterna. Efter omprövningen kan för- slagsställaren besluta att antingen vidhålla utkastet, ändra det eller dra tillbaka det. Dessutom ska, inom ramen för det ordinarie lagstiftningsförfarandet, ett förslag till lagstiftningsakt omprövas om minst en enkel majoritet av rösterna står bakom motiverade yttranden (s.k. kort). Om kommissionen väljer att vidhålla förslaget ska den ange skälen för detta till och rådet som före den första behandlingens slut ska ta ställning till huruvida lag- stiftningsförslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Om Europaparla- mentet eller rådet anser att lagstiftningsförslaget inte är förenligt med subsidi- aritetsprincipen, ska förslaget inte behandlas vidare. Iprotokolletsartikel8angesatt ärbehörigattprövaentalan om åsidosättande av subsidiaritetsprincipen genom en lagstiftningsakt och att en sådan talan kan väckas genom att en medlemsstat i enlighet med dess rätts- ordning överlämnar talan till domstolen på dess nationella parlaments vägnar. 4.2.2 Regleringen i riksdagsordningen infördes bestämmelser i riksdagsordningen för hantering av subsidiaritetskontrollen. Bestämmelserna tillämpas då Lissabonfördraget trädde i kraft. ska enligt 9 kap. 20 § andra stycket RO pröva om ett utkast till en lagstiftningsakt strider mot subsidiaritetsprincipen. Enligt 10 kap. 2 § RO ska EU-dokument som avses i 9 kap. 20 § RO hänvisas av kammaren till ett utskott för beredning. För behandlingen av ärendet gäller enligt 10 kap. 3 § tredje stycket RO att ett utskott, om det finner att utkastet strider mot subsidiaritetsprincipen, ska avge ett utlåtande till kammaren med förslag om att ska avge ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordfö- rande. Utskottet ska också avge ett utlåtande till kammaren, om minst fem le- damöter av utskottet begär det. I annat fall ska utskottet genom ett protokolls- utdrag till kammaren meddela att utkastet inte strider mot subsidiaritetsprinci- pen. Regeringen ska enligt 10 kap. 10 § andra stycket RO från den dag då utskottet begär det informera om sin bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i det aktuella utkastet till lagstiftningsakt. Ett beslut om ett motiverat yttrande som gäller subsidiaritetsprincipen ska enligt11kap.21§andrastycketROmeddelasEuropaparlamentets,rådetsoch kommissionens ordförande genom en skrivelse (bet. 2009/10:KU39). ska enligt 7 kap. 8 § andra stycket RO följa tillämp- ningen i av subsidiaritetsprincipen och en gång meddela kammaren sina iakttagelser. 4.2.3 Skyldighet som ger roll som beslutsfattare i EU Bestämmelserna om subsidiaritetskontroll infördes i riksdagsordningen enligt riksdagsstyrelsensförslagbaseratpådens.k.Lissabonutredningen.Utredning- ens uppfattning var att det handlade om en fördragsenlig skyldighet för de na- tionellaparlamentenattbevakaattsubsidiaritetsprincipenefterlevsochattför- dragen således kräver de nationella parlamentens medverkan. Utredningen konstaterade att de nationella parlamenten genom Lissabon- fördraget tilldelas en formell roll som beslutsfattare i vissa frågor i och med att de självständigt och somföreträdare för sitt land sommedlemsstat i EU ska kunna motsätta sig en lagstiftningsakt av subsidiaritetsskäl. Detta, noterade utredningen, är inte bara en nyhet inom EU utan också i de flesta staters kon- stitutionella liv, eftersom det stora flertalet medlemsstater har ett parlamenta- riskt styrelseskick med regeringen i den ledande rollen i frågor som rör rela- tionerna till andra länder och mellanstatliga organisationer (2008/09:URF2 s. 30 och 36 f.). 4.2.4 Lämplighetsprövning i berört utskott När det gäller själva subsidiaritetskontrollen ansåg att denna inte är att beteckna somen laglighetsprövning utan en lämplighetspröv- ning (2008/09:URF2 s. 43). Utredningen ansåg emellertid att en laglighets- prövning självfallet måste göras när det gäller den rättsliga grunden för försla- get eftersom en subsidiaritetsprövning endast ska ske på områden där lagstift- ningsmakten är delad mellan EU och medlemsstaterna. Även omdet med nödvändighet blir lämplighetssynpunkter somdominerar i subsidiaritetsprövningen framhöll utredningen att prövningen inte bör inne- hålla ett ställningstagande till omden föreslagna åtgärden skaföretas eller inte utan endast om den bör ske på unionsnivå eller på någon nationell nivå. Ef- tersom subsidiaritetstestet huvudsakligen är en lämplighetsfråga drog utred- ningen slutsatsen att det utskott som besitter den sakliga kompetensen på det område som förslaget gäller är bäst skickat att också göra subsidiaritetspröv- ningen. I fall där utskottets prövning resulterar i bedömningen att utkastet till lagstift- ningsaktärförenligtmedsubsidiaritetsprincipenavgörutskottetsjälvtärendet. ansåg emellertid att en minoritet bör ha rätt att få till stånd ytterligare en prövning av subsidiaritetsfrågan, utöver utskottets. Detta tillgodoses genom en kammarbehandling. Utredningen ansåg att det skulle räcka med en minoritet av fem ledamöter i utskottet för att föra upp beslutet till kammaren (2008/09:URF2 s. 45). delade utredningensbedömning men föreslog en nå- got ändrad bestämmelse om minoritetsskyddet. Enligt förslag skulle ett utskott, om minst fem av dess ledamöter begär det, enbart vara skyldigt att avge ett utlåtande till kammaren, inte att dessutom inkludera ett förslag till motiverat yttrande. Ett sådant förslag får minoriteten framföra i en reservation (bet. 2009/10:KU2 s. 14). Minoritetsskyddet har aktiverats fyra gånger. I samtliga fall har kammaren bifallit utskottets förslag att inte avge ett motiverat yttrande och lägga utlåtan- det till handlingarna. Dessa fall är värda att notera eftersom utskotten här mo- tiverar varför förslagen anses vara förenliga med subsidiaritetsprincipen, till skillnad mot vad som är fallet när dessa beslut fattas i utskottet. De tre första fallen är likartade. I utlåtandena ges argument för att de prö- vade förslagen bidrar till funktionen på den inre marknaden och att det därför finns ett EU-mervärde. Därefter uppmärksammas de problem med förslagen som utskottsminoriteten ansett bör leda till ett motiverat yttrande, men med hänvisning till att dessa problem får beaktas i det fortsatta förhandlingsarbetet som utskottet har för avsikt att följa noga. I det första fallet gällde problemet förslagetsproportionalitetochbristandekonsumentskydd(utl.2011/12:CU11, res. S, SD, V). I det andra gällde det konsekvenser för den nationella självbe- stämmanderätten vid tillståndsprocesser för ny energiinfrastruktur (utl. 2011/12:NU15,res.S,SD,V).Idettredjefalletgälldedetbetänkligheterkring förenligheten med grundlagsskyddade rättigheter (utl. 2013/14:NU28, res. S, MP, V). Det fjärde och senaste fallet skiljer sig något från de föregående. De skilda uppfattningarna i frågan om en EU-reglering vore lämplig eller inte förefaller där ha bottnat i olika grundsyn när det gäller att reglera på de områden som förslaget gällde, dvs. arbetsliv, familjeliv och jämställdhet. Utskottsmajorite- tens motivförbedömningenatt förslagetinte stred motsubsidiaritetsprincipen utgår från att åtgärderna skulle bidra till ökad sysselsättningsgrad för kvinnor i alla medlemsstater, vilket i sin tur skulle främja EU:s konkurrenskraft och tillväxt, vilket skulle påverka förutsättningarna för hela EU-samarbetet, sam- tidigt som den sociala dimensionen är av väsentlig betydelse för den fria rör- ligheten (utl. 2016/17:AU17, res. 1 M, C, KD, res. 2 SD). 4.2.6 Ärendenas väckande – förvaltningens handläggningsrutin Efter att bestämmelserna om subsidiaritetskontroll införts i riksdagsordningen tillsattesenarbetsgruppinomRiksdagsförvaltningenförattutarbetahandlägg- ningsrutiner för det nya förfarandet (PM Genomförandet av Lis- sabonfördraget i ). När det gäller väckandet av ärenden innebar handläggningsrutinen att EU-samordningen vid kammarkansliet ska göra en preliminär bedömning av om nya förslag kan komma att bli föremål för en subsidiaritetsprövning. Den preliminära bedömningen görs utifrån de två kri- terierna i för subsidiaritetskontrollens tillämpningsområde, dvs. attdetärettutkasttilllagstiftningsaktochattdetgällerettområdedärunionen inte har exklusiv befogenhet. Enligt handläggningsrutinen skulle emellertid utkastet till lagstiftningsakt hänvisas till ett utskott för beredning först när för- slagsställaren, i de allra flesta fall kommissionen, bekräftat att förslaget om- fattasavfördragets subsidiaritetskontrollmekanismgenomen skrivelseomin- ledandet av åttaveckorsfristen för att lämna ett motiverat yttrande. En sådan skrivelse hade kommissionen åtagit sig att sända som ett led i de praktiska arrangemangenförkontrollmekanismen(brevfrånkommissionensordförande till talman, dnr. 846-2009/10). Även rådet och hade gjort liknande åtaganden (dnr 2701-2009/10). Konsekvensen av förvaltningens handläggningsrutin i detta avseende blev att förslagsställaren gavs ett tolkningsföreträde i frågan om kontrollmeka- nismens tillämpningsområde. Kom det inte någon skrivelse från förslagsställ- aren om inledandet av åttaveckorsfristen så hänvisades inte förslaget för sub- sidiaritetsprövning, oavsett EU-samordningens bedömning i frågan. Under subsidiaritetskontrollensförstaåruppdagadespådettasättettflertaloklarheter kring kontrollens tillämpningsområde som kunde redas ut gentemot kommis- Det gällde t.ex. tillämpningen i fråga om förslag till kodifiering eller omarbetning av befintliga lagstiftningsakter och förslag om ändring av redan Tolkningsutrymmet har dock framför allt visat sig handla om avgräns- ningen till EU:s exklusiva befogenhet. har gett uttryck för tolk-