rfr · H50WRFR24 · 2018-07-02 00:00:00 — Detta innebär att ungefär hälften av rektorerna i såväl grundsom gymnasieskolan uppgav att de prioriterade vissa grupper av elever i arbetet med studie- och yrkesvägledningen. I fanns dock stora skillnader mellan skolor som endast hade klasser med årskurs 1–6 och de skolor som hade högstadium. Av rektorerna för skolor med endast årskurs 1–6 uppgav att de prioriterar arbetet med studie- och yrkesvägledning för vissa grupper elever medan motsvarande andel för rektorer för skolor med högstadium var . Det var alltså betydligt vanligare att grundskolerektorer på skolor med högstadieelever prioriterade vissa elevgrupper i arbetet med studie- och yrkesvägledningen i jämförelse med rektorer på skolor med yngre barn i låg- och mellanstadiet. De rektorer som i svaren på utskottets enkät uppgett att vissa grupper av elever prioriterades på deras skola ombads även uppge vilka dessa grupper var. Rektorerna kunde välja flera svarsalternativ. av grundskolerektorerna som svarat att vissa elevgrupper prioriterades uppgav att elever i årskurs 8–9 prioriterades inför gymnasievalet, att elever i senare årskurser som riskerade att inte bli behöriga till något av gymnasieskolans nationella program prioriterades och att elever i behov av särskilt stöd prioriterades. av grundskolerektorerna uppgav att nyanlända elever prioriterades. Av de gymnasierektorer som uppgett att vissa elevgrupper prioriterades i arbetet med studie- och yrkesvägledningen uppgav att elever som riskerade att inte nå kraven för en gymnasieexamen prioriterades. uppgav att elever på introduktionsprogrammen prioriterades och att elever i behov av särskilt stöd prioriterades. 7 SAMMANFATTNING AV RESULTATET AV UTSKOTTETS ENKÄT TILL REKTORER I GRUND- OCH uppgav att nyanlända elever prioriterades och en nästan lika stor andel, 49 pro- cent, uppgav att elever som skulle göra val inom ramen för sin utbildning pri- Sammanfattningsvis kan man konstatera att utskottets enkät till rektorer vi- sar att de elevgrupper som prioriterades i arbetet med studie- och yrkesväg- ledning, utöver elever i senare årskurser inför gymnasievalet och elever som skulle göra val inom ramen för sin utbildning i gymnasiesko- lan, var elevgrupper som på olika sätt var i behov av kompensatoriska insat- Det var vidare betydligt vanligare att skolor prioriterade vägledningen för vissa grupper av elever i senare årskurser och i gymnasie- skolan än att vägledningen prioriterades för vissa grupper av elever i låg- och Inte ovanligt att lokala mål för studie- och yrkesvägledningen saknas eller är otydliga För att skolorna ska kunna arbeta fokuserat och målinriktat behöver huvudmannen med utgångspunkt i de nationella kraven besluta om mål för studie- och yrkesvägledningen. I utskottets enkät till rektorer i grundrespektive gymnasieskolan uppgav två av tre rektorer () att huvudmannen hade beslutat om mål för verksamheten. uppgav att huvudmannen inte hade beslutat om sådana mål medan något fler, , uppgav att de inte visste om det fanns några beslutade mål för studie- och yrkesvägledningen. Detta innebär sammantaget att var tredje rektor i grund- och gymnasieskolan () uppgav att huvudmannen antingen inte beslutat om mål för studie- och yrkesvägledningen eller att de inte visste om huvudmannen gjort det. Det föreligger dock skillnader i svaren från rektorerna beroende på om de arbetade på en skola eller på en skola med enskild huvudman (friskola). Bland rektorer för kommunala skolor svarade att huvudmannen hade beslutat om mål för arbetet med studie- och yrkesvägledningen. Motsvarande andel för skolor med enskild huvudman var 57 procent.367 Många rektorer uppger att huvudmannen inte har beslutat om mål för verksamheten eller att man inte vet om huvudmannen gjort det. För rektorernas del kan avsaknaden av lokala mål, eller att man uppfattar att inga mål finns, försvåra arbetet med att planera och göra prioriteringar i verksamheten. Detta får i sin tur konsekvenser för övrig skolpersonal, t.ex. studie- och yrkesvägledarnas och rektorernas möjlighet att arbeta målmedvetet med vägledningen. 367 Skillnaden var störst mellan grundskolor som endast bedrev undervisning för årskurs 1–6 där av rektorerna för kommunala skolor svarade att huvudmannen hade beslutat om mål för studie- och yrkesvägledning jämfört av rektorerna för motsvarande skolor med enskild huvudman. Utifrån enkätsvaren från rektorerna går det inte att säkerställa eventuella skillnader mellan grundskolor och gymnasieskolor med enskild huvudman med avseende på utsträckningen som huvudmannen har beslutat om mål för arbetet med studie- och yrkesvägledning. Bland de kommunala skolorna märks dock en tydligare skillnad mellan grundskola och gymnasieskola. Av rektorerna för kommunala grundskolor med undervisning i årskurs 7–9 svarar att huvudmännen hade beslutat om mål för arbetet med studie-och yrkesvägledningen jämfört av rektorerna för kommunala gymnasieskolor. 7 SAMMANFATTNING AV RESULTATET AV UTSKOTTETS ENKÄT TILL REKTORER I GRUND- OCH Mindre än hälften av huvudmännen efterfrågar uppföljning av resultatet av studie- och yrkesvägledningen Även om två av tre av de rektorer som besvarade utskottets enkät uppgav att huvudmannen hade beslutat om mål för studie- och yrkesvägledningen var det betydligt färre, , som svarade att huvudmannen begärde att skolan skulle följa upp och återrapportera resultatet av sitt arbete med studie- och yrkesvägledning till huvudmannen. Andelen var lägre, , i grundskolor som enbart hade årskurs 1–6 jämfört med övriga grundskolor som hade högstadium och gymnasieskolor där av rektorerna i båda skolformer svarade att huvudmannen begärde att skolorna skulle följa upp och återrapportera verksamhetens resultat till huvudmannen. Sammantaget innebar detta att mindre än hälften av rektorerna i både och gymnasieskolan svarade att huvudmannen begärde att skolan skulle följa upp och återrapportera resultatet av sitt arbete med studie- och yrkesvägledning till huvudmannen. Omfattningen av det systematiska kvalitetsarbetet varierar Att vägledningen ingår i det systematiska kvalitetsarbetet är viktigt för att verksamhetens resultat ska kunna följas upp och relevanta förbättringar göras. Mot denna bakgrund ställdes frågor om det systematiska kvalitetsarbetet i utskottets enkät om studie- och yrkesvägledning till rektorer i grundrespektive gymnasieskolan. Av rektorerna för gymnasieskolor uppgav att studie- och yrkesvägledning var en del i det systematiska kvalitetsarbetet på skolan. Motsvarande andel för rektorerna i var . Skillnaden var dock stor mellan grundskolerektorer som ansvarade för äldre och yngre elever. av rektorerna på skolor med elever i årskurs 7–9 uppgav att vägledningen ingick i skolans systematiska kvalitetsarbete medan av rektorer i grundskolor som endast bedrev undervisning i årskurs 1–6 uppgav att den gjorde det. Sammanfattningsvis innebär resultatet av enkäten att av rektorerna för gymnasieskolor antingen uppgav att vägledningen inte ingick i det systematiska kvalitetsarbetet () eller att de inte visste om det gjorde det (). Även om det fanns skillnader mellan rektorer för skolor med enbart årskurs 1–6 och skolor med årskurs 7–9 innebar resultatet sammantaget att mer än var tredje grundskolerektor antingen uppgav att vägledningen inte ingick i det systematiska kvalitetsarbetet () eller att de inte visste om det gjorde det (). Även om av gymnasierektorerna och av grundskolerektorerna uppger att studie- och yrkesvägledningen ingår i det systematiska kvalitetsarbetet är det, givet att rektorn enligt skollagen ansvarar för detta arbete, en förhållandevis stor andel () som uppger att studie- och yrkesvägledningen inte ingår i det systematiska kvalitetsarbetet eller att man inte vet om det gör det. 7 SAMMANFATTNING AV RESULTATET AV UTSKOTTETS ENKÄT TILL REKTORER I GRUND- OCH Många rektorer tycker att statens stöd är bra men en stor andel vet inte om det är bra eller dåligt I utskottets enkät till rektorer efterfrågades rektorernas bedömning av om det stöd som staten erbjuder huvudmän och skolor i form av t.ex. allmänna råd, stödmaterial och utbildningar om studie- och yrkesvägledning var användbart och ändamålsenligt. av grundskolerektorerna bedömde att statens stöd helt () eller delvis () var användbart och ändamålsenligt. uppgav att stödet inte var användbart och ändamålsenligt. uppgav att de inte visste om det var det. Av gymnasierektorerna var det som bedömde att statens stöd helt () eller delvis () var användbart och ändamålsenligt medan inte tyckte det och inte visste i vilken mån stödet var användbart och ändamålsenligt. Sammantaget innebär detta att ungefär fyra av fem rektorer helt eller delvis tyckte att det stöd som staten erbjuder huvudmän och skolor i form av t.ex. allmänna råd, stödmaterial och utbildningar om studie- och yrkesvägledning helt eller delvis var användbart och ändamålsenligt. Få, bara 1 av 100, tyckte inte att materialet var bra. En förhållandevis stor andel av rektorerna, mer än var tionde gymnasierektor och mer än var femte grundskolerektor, visste dock inte om materialet var användbart och ändamålsenligt eller inte. En tolkning av resultatet kan vara att dessa rektorer har begränsad kunskap om innehållet i det stöd som staten erbjuder huvudmän och skolor när det gäller studie- och yrkesvägledning. I utskottets enkät fick även de rektorer som bedömde att det statliga stödet endast delvis eller inte alls var användbart eller ändamålsenligt svara på vari bristerna bestod. De mest frekvent förekommande bristerna som rektorerna pekade ut var att personalen inte hann sätta sig in i stödmaterialet eller delta i utbildningar om studie- och yrkesvägledning samt att stödmaterialet upplevdes som alltför allmänt formulerat. av de rektorer som bedömde att det statliga stödet endast delvis eller inte alls var användbart eller ändamålsenligt pekade på personalens tidsbrist och ansåg att stödmaterialet var för allmänt formulerat. Rektorer som inkluderar vägledningen i det systematiska kvalitetsarbetet har en mer positiv syn på statens stöd Av utskottets enkät till rektorer framgår att det föreligger ett tydligt samband mellan om studie- och yrkesvägledningen ingår i det systematiska kvalitetsarbetet eller inte och huruvida rektorerna bedömer att det stöd som staten erbjuder är användbart och ändamålsenligt. Av rektorerna för skolor där vägledningen ingår i det systematiska kvalitetsarbetet instämmer helt eller delvis i påståendet att det statliga stödet är användbart och ändamålsenligt. Det kan jämföras med bland både rektorer för skolor där studie- och yrkesvägledningen inte ingår i det systematiska kvalitetsarbetet och rektorer som svarat att de inte vet om vägledningen ingår. 7 SAMMANFATTNING AV RESULTATET AV UTSKOTTETS ENKÄT TILL REKTORER I GRUND- OCH En tolkning av att andelen rektorer som instämmer skiljer sig mellan grupperna kan vara att rektorer som inte arbetar med studie- och yrkesvägledning i det systematiska kvalitetsarbetet har svårare att bedöma dess användbarhet. Det är en förhållandevis hög andel, , bland rektorer för skolor där studie- och yrkesvägledningen inte ingår i det systematiska kvalitetsarbetet som inte kan bedöma om det statliga stödet är användbart eller inte och har svarat ”vet inte” på enkätfrågan. Motsvarande andel rektorer som svarar att de inte vet bland rektorer för skolor där studie- och yrkesvägledning ingår i det systematiska kvalitetsarbetet är . Sammantaget visar enkätsvaren att de rektorer som uppger att arbetet med studie- och yrkesvägledningen ingår i skolans systematiska kvalitetsarbete också i betydligt högre grad bedömer att det statliga stödet när det gäller vägledningen helt eller delvis är ändamålsenligt och användbart än rektorer som uppger att vägledningen inte ingår i det systematiska kvalitetsarbetet. Hälften av rektorerna arbetar inte för aktiv samverkan mellan olika personalkategorier om vägledningen I enkätundersökningen uppgav av rektorerna att de i ganska eller mycket stor utsträckning arbetade för att de olika personalkategorierna på skolan aktivt skulle arbeta med och samverka om skolans uppdrag om studie- och yrkesvägledning. uppgav av rektorerna att de i ganska eller mycket liten utsträckning arbetade för att de olika personalkategorierna på skolan aktivt skulle arbeta med och samverka om skolans uppdrag om studie- och yrkesvägledning. Detta innebar sammanfattningsvis att hälften av rektorerna uppgav att de inte arbetade med att få olika personalkategorier att aktivt samverka i arbetet med studie- och yrkesvägledningen. Det fanns dock en betydande skillnad mellan rektorer för gymnasieskolor och grundskolor. Medan av gymnasierektorerna uppgav att de arbetade med aktiv samverkan kring studie- och yrkesvägledning på skolan i ganska eller mycket stor utsträckning var det betydligt färre av grundskolerektorerna, , som sa sig göra det. Vidare uppgav rektorer för skolor med enskild huvudman i högre utsträckning att de arbetade för att personalen skulle arbeta med och samverka om studie- och yrkesvägledning än rektorer för kommunala skolor. Medan av rektorerna för skolor med enskild huvudman svarade att de arbetade med frågan i ganska eller mycket stor utsträckning var motsvarande andel bland rektorerna för kommunala skolor. Sammanfattningsvis visar utskottets enkät att det var vanligare att gymnasierektorer arbetade för att de olika personalkategorierna på skolan aktivt skulle arbeta med och samverka om skolans uppdrag om studie- och yrkesvägledning än att rektorer i gjorde det. Det var också vanligare att rektorer för skolor med enskild huvudman arbetade för att personalen aktivt skulle samverka om studie- och yrkesvägledningen. Orsakerna till att en del rektorer inte arbetade för att få till stånd samarbete och en aktiv samverkan mellan skolans personalgrupper varierar och utifrån 7 SAMMANFATTNING AV RESULTATET AV UTSKOTTETS ENKÄT TILL REKTORER I GRUND- OCH enkätsvaren är det svårt att dra någon tydlig slutsats om vad det främst beror på eftersom det finns stora skillnader mellan de olika skolformerna. rektorer för grundskolor som endast bedrev undervisning i årskurs 1–6 i högre grad än övriga rektorer bedömde att elevernas behov av studie- och yrkesväg- ledning var begränsat och även uppgav att andra frågor behövde prioriteras ansåg rektorer för grundskolor där även årskurs 7–9 ingick att det främst var studie- och yrkesvägledaren som skötte skolans arbete med vägledningen. Detta ansåg även gymnasierektorerna, men dessa uppgav också att skolan re- dan hade etablerade och fungerande arbetssätt och rutiner för studie- och yr- Rektorernas svar på utskottets enkät pekar på att omfattningen på samver- kan mellan olika personalkategorier när det gäller skolans uppdrag om stu- die- och yrkesvägledning varierar på ett betydande sätt mellan huvudmän och Även orsakerna till att man på en del skolor inte arbetar för att få till stånd ett aktivt samarbete mellan olika delar av personalen varierar. Kunskap och systematiskt arbete förbättrar samarbetet Även om alltså svaren på utskottets enkät till rektorer visar att ungefär hälften av rektorerna inte arbetade för att olika personalkategorier aktivt ska samarbeta kring studie- och yrkesvägledningen framgick också skillnader mellan rektorer som fått kompetensutveckling som en del i arbetet med att styra och leda skolans arbete med studie- och yrkesvägledning och de som inte fått det. Ungefär hälften av rektorerna svarade att de hade fått kompetensutveckling som en del i arbetet med att styra och leda studie- och yrkesvägledningen på skolan , varav uppgav att de fått det en gång eller oftare. Av de rektorer som fått kompetensutveckling minst en gång svarade att de arbetade för att de olika personalkategorierna aktivt skulle arbeta med och samverka om studie- och yrkesvägledningen i ganska eller mycket stor utsträckning. Detta kan jämföras av de rektorer som inte fått kompetensutveckling . Även rektorer som uppgivit att studie- och yrkesvägledningen ingick i skolans systematiska kvalitetsarbete svarade i högre utsträckning att de arbetade med att de olika personalkategorierna aktivt skulle arbeta med och samverka om studie- och yrkesvägledningen. av rektorerna för skolor där studie- och yrkesvägledning ingick i det systematiska kvalitetsarbetet svarade att de arbetade med detta i ganska eller mycket stor utsträckning. Det kan jämföras av rektorerna för skolor där studie- och yrkesvägledning inte ingick i det systematiska kvalitetsarbetet. Sammanfattningsvis visar utskottets enkät att rektorer som fått kompetensutveckling som en del i arbetet med att styra och leda skolans arbete med studie- och yrkesvägledning i högre utsträckning än de som inte fått motsvarande kompetensutveckling arbetade för att de olika personalkategorierna aktivt 7 SAMMANFATTNING AV RESULTATET AV UTSKOTTETS ENKÄT TILL REKTORER I GRUND- OCH skulle arbeta med och samverka om studie- och yrkesvägledningen. Även rektorer som uppgav att vägledningen ingick i skolans systematiska kvalitetsarbete arbetade i högre utsträckning med att få till stånd samverkan mellan personalkategorierna än rektorer på skolor där vägledningen inte ingick i det systematiska kvalitetsarbetet. Oklart uppdrag leder till låg prioritering av studie- och yrkesvägledningen Av rektorernas enkätsvar framgår att en förhållandevis liten andel av rektorerna, , ansåg att de statliga regelverken för studie- och yrkesvägledningen borde förändras, medan inte ansåg det. En stor andel, , svarade att de inte visste om de statliga regelverken borde ändras eller inte. Detta innebär att hälften av rektorerna inte hade någon tydlig uppfattning om i vilken mån de befintliga statliga regelverken för studie- och yrkesvägledning borde förändras eller om de borde behållas oförändrade. En tolkning av resultatet kan vara att många rektorer saknar mer detaljerad kunskap om de statliga regelverken för verksamheten. Av de rektorer som uppgav att de statliga regelverken för studie- och yrkesvägledning borde förändras368 menade att huvudmannens ansvar borde förtydligas, och menade att ett krav borde införas på att de som arbetar som studie- och yrkesvägledare ska ha en examen från högskolans studie- och yrkesvägledarprogram. ansåg att det borde införas tydliga bestämmelser för den tid som ska avsättas för studie- och yrkesvägledningen i befintliga kurs- och ämnesplaner, och en lika stor andel bedömde att det borde införas kunskapskriterier för vad eleverna ska lära sig inom ramen för studie- och yrkesvägledningen. Behov av förbättrad vägledning ur ett arbetsmarknadsperspektiv Av den enkät som genomförts inom ramen för den här uppföljningen framgår att en tredjedel () av rektorerna i uppgav att man i mycket eller ganska stor omfattning samverkade med arbetslivet medan mer än hälften, , uppgav att man gjorde det i liten eller mycket liten omfattning. Av rektorerna för gymnasieskolor uppgav att man i ganska eller mycket stor omfattning samverkade med arbetslivet, medan en fjärdedel () av rektorerna uppgav att man gjorde det i liten eller mycket liten omfattning. Nästan hälften av gymnasierektorerna uppgav även att de samverkade med anordnare av eftergymnasial utbildning, t.ex. yrkeshögskolor, universitet och högskolor i ganska () eller mycket () stor utsträckning medan drygt var fjärde gymnasierektor uppgav att sådan samverkan endast förekom i ganska liten () eller mycket liten () omfattning. 368Rektorerna kunde välja flera svarsalternativ. 7 SAMMANFATTNING AV RESULTATET AV UTSKOTTETS ENKÄT TILL REKTORER I GRUND- OCH Sammanfattningsvis var det alltså betydligt vanligare att gymnasieskolor samverkade med arbetslivet än att grundskolor gjorde det, även om också en fjärdedel av gymnasierektorerna uppgav att de endast i liten eller mycket liten omfattning gjorde det. En förklaring till att gymnasierektorerna i större om- fattning uppgav att man samverkade med arbetslivet i ganska eller mycket stor omfattning kan bl.a. vara att det som en del av utbildningen på yrkesprogram- men förekommer arbetsplatsförlagt lärande (apl). del var det vidare mindre vanligt att samverka med anordnare av eftergym- nasial utbildning än med arbetslivet. Organiseringen av studie- och yrkesvägledningen de rektorer som besvarat den enkät som utskottet genomfört inom ramen för den här uppföljningen uppgav att studie- och yrkesvägledaren var anställd på skolan med rektorn som chef. av rektorerna svarade att huvudmannen hade samlat vägledarna centralt och att de anlitade studie- och yrkesvägledare via bemanningsföretag vid behov. av rektorerna uppgav att studie- och yrkesvägledaren hade en anställningsform eller anlitades på något annat sätt. av rektorerna svarade att de saknade studie- och yrkesvägledare helt på skolan och detta gällde främst grundskolor som endast bedrev undervisning i årskurs 1–6. Sammanfattningsvis kan man konstatera att huvudmännens och skolornas sätt att organisera studie- och yrkesvägledningen och sättet som vägledare anställs eller anlitas på varierar. Det saknas undersökningar som pekar mot att någon organisationsmodell skulle vara bättre än de andra modellerna. Oavsett hur verksamheten organiseras har huvudmannen och rektorn alltid ett ansvar för att eleverna får den studie- och yrkesvägledning som de har rätt till.369 Regionalt samarbete och skolors samverkan med arbetsliv och anordnare av eftergymnasial utbildning Av samtliga rektorer som besvarade den enkät som utskottet genomfört inom ramen för den här uppföljningen uppgav att skolan samverkar med arbetslivet i ganska eller mycket stor utsträckning. Andelen varierade dock mellan skolformer och huvudmannatyper. Av rektorerna för grundskolor som endast bedrev undervisning i årskurs 1–6 var det som uppgav att deras skola samverkade med arbetslivet i ganska eller mycket stor utsträckning. Av rektorerna för grundskolor som även hade årskurs 7–9 var motsvarande andel . Gymnasieskolorna samverkade med arbetslivet i ännu högre utsträckning. Nästan tre av fyra gymnasierektorer uppgav att skolan gjorde det i ganska eller mycket stor utsträckning. 369 Enligt läroplanen för gymnasieskolan (avsnitt 2.6) har rektorn inom givna ramar ett särskilt ansvar för att studie- och yrkesvägledning organiseras så att eleverna får information om och vägledning inför de olika val som skolan erbjuder och inför val av framtida utbildning och yrken. Se även Skolinspektionen: i . 7 SAMMANFATTNING AV RESULTATET AV UTSKOTTETS ENKÄT TILL REKTORER I GRUND- OCH Andelen rektorer för grundskolor med enskild huvudman och som endast hade årskurs 1–6 svarar att skolan samverkade med arbetslivet i högre grad än motsvarande rektorer för kommunala skolor. Medan av rektorerna för skolor med enskild huvudman uppgav att man samverkade med arbetslivet svarade av deras motsvarigheter i kommunala skolor att man gjorde det. Bland övriga grundskolor, som även inkluderar årskurs 7–9, samverkade i stället de kommunala skolorna i högre utsträckning med arbetslivet. Här svarade av rektorerna att skolan samverkade med arbetslivet, jämfört av grundskolorna med enskild huvudman. När det gäller omfattningen av samarbetet mellan gymnasieskolor och arbetsliv kunde inga signifikanta skillnader urskiljas mellan skolor med respektive enskild huvudman. För gymnasieskolorna kunde man i stället urskilja regionala skillnader i andelen som i ganska eller mycket stor utsträckning samverkar med arbetslivet. av rektorerna för gymnasieskolor i storstäder och storstadsnära kommuner uppgav att de samarbetade i ganska eller mycket stor utsträckning med arbetslivet. Motsvarande andel för rektorer för gymnasieskolor i övriga riket var . Det fanns vidare skillnader i samverkan mellan skolan och arbetslivet beroende på elevernas bakgrund. Skolor med lägre andel elever med utländsk bakgrund samverkade med arbetslivet i högre utsträckning än skolor där andelen elever med utländsk bakgrund var högre.