rfr · H50WRFR12 · 2018-04-06 00:00:00 — Offentlig utfrågning om den aktuella penningpolitiken Riksdagstryckeriet, , 2018 bjöd in till en offentlig utfrågning i om den aktuella penningpolitiken med riksbankschef och vice riksbankschef . I det följande redovisas en utskrift av de stenografiska uppteckningar som gjordes vid utfrågningen och de bilder som visades av föredragshållarna under deras presentationer. Vice ordförande avslutar utfrågningen Stenografisk utskrift från den offentliga utfrågningen Ordföranden: inleder härmed vår öppna utfrågning om penningpolitiken. Förutom utskottets ledamöter och åhörare hälsar vi förstås riksbankschef och vice riksbankschef välkomna till utskottet. Denna övning går till precis som vanligt: riksbankschefen inleder, därefter kompletterar vice riksbankschefen och sedan får ledamöterna möjlighet att ställa frågor till dem båda. , : Tack för att vi än en gång har fått möjlighet att komma till utskottet och berätta om ekonomisk utveckling i största allmänhet och penningpolitik i synnerhet. Låt oss börja med omvärlden. Ekonomin i omvärlden är allt starkare. Det ser man på tillväxtgraferna till vänster på bilden. Tillväxten ligger på olika håll i världen någonstans kring . Skulle vi inkludera hela världen är världstillväxten betydligt högre än så eftersom det finns många andra snabbväxande länder. Den amerikanska ekonomin är inne i den längsta fasen med stigande bnp , och euroområdet hade den högsta tillväxten . Oaktat denna mycket goda tillväxt är inflationen både i och i euroområdet förhållandevis låg, vilket man ser på graferna till höger. Det är ett tillstånd i ekonomierna på olika håll i världen som är ganska annorlunda jämfört med, säg, läroexempel eller hur man hade föreställt sig att det skulle se ut vid dessa tillväxtnivåer om man går, låt oss säga, 15 eller . Detta ser man också i någon mån om man tittar på löneutvecklingen. Lö- nerna utvecklas långsamt i världen. Arbetslösheten har sjunkit. Den har sjunkit betydligt mycket mer i den amerikanska ekonomin än i euroområdet, vilket inte är så konstigt om man beaktar att konjunkturuppgången har pågått mycket längre i den amerikanska ekonomin. Även om arbetslösheten sjunker är det rimligt att anta att det finns ganska mycket lediga resurser. Graferna säger inte allt, och är det nog ganska många som har försvunnit ut ur arbetskraften som kommer in i arbetskraften igen i sakta mak. Sammantaget betyder det att det är rimligt att anta att det inte minst i euroområdet finns en hel del lediga resurser. En konsekvens av detta är att löneutvecklingen har varit mycket måttlig, som vi ser i graferna till höger. Lönerna är i och för sig på väg upp, vilket i ett inflationsperspektiv inte är någon nackdel alls. Det går dock ganska sakta på lönesidan. Löneökningarna är lite högre i än vad de är i euroområdet. Låt mig ta ett närliggande exempel. IG Metalls löneavtal i Baden-Württem- berg ger 3,5–3,. Vi får se om det sprider sig i hela systemet och om det verkligen blir så i slutändan. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Med en starkare ekonomisk utveckling förväntas de långa obligationsrän- torna stiga gradvis. Det har de också gjort i någon mån, dock mer i än i Starkare konjunktur borde leda till högre långa rän- Centralbankernas kommunikation är också på temat att vi gradvis är på väg ut ur den väldigt annorlunda penningpolitik som har förts med expanderande balansräkningar och väldigt låga räntor. Stigande löneökningar spelar också Vad gäller den amerikanska ekonomin är det rimligt att anta att budgetun- derskottet ökar och att statsskulden också kommer att stiga givet den ofinansierade skattereform man genomför. Det borde så små- ningom leda till lite högre långräntor. Börserna har fortsatt att stiga, utom då det har skett ett hack i Jag tänkte inte beröra det ytterligare, för så här långt tror jag inte att det har spelat någon roll för vare sig den allmänna ekonomiska utveck- lingen eller för penningpolitiken som sådan. Givet att det ser bra ut i omvärlden har vi också god tillväxt i . Vår prognos är en tillväxt på 2,8 och 1,8 och Summa summarum innebär det att vi har en god real- ekonomisk utveckling i svensk ekonomi kommande år. Vi får givetvis drag- hjälp från omvärlden eftersom möjligheterna till export är goda. konsumtion och företagens investeringar har också vuxit i stadig takt. stora skillnaden jämfört är att vår bedömning är att vi får ett skifte nedåt i bostadsinvesteringar, vilket innebär att vi får lite lägre tillväxt. Men tillväxtsiffrorna är fortsatt goda. , och kommer att ligga i detta härad även de närmaste Man kan beskriva detta som normal tillväxt. Vi fortsätter att ha en stark svensk arbetsmarknad. Vi har en mycket låg arbetslöshet bland inrikes Arbetslöshetsgrafen är inte riktigt representativ, för det finns många yrkeskategorier och befolkningsgrupper där arbetslösheten är bra mycket lägre Å andra sidan är arbetslösheten mycket högre bland utrikes Det har framför allt att göra med strukturfrågor på arbetsmarknaden. kommer att beröra dessa frågor ytterligare, så jag går inte in på det i råder det stor brist på arbetskraft. Den högra grafen visar att vi i dag har bristtal som är högkonjunktursbristtal, om vi jämför med hur det såg ut och och 2007 innan allt föll isär i samband med den globala finanskrisen. När arbetslösheten minskar är det också rimligt att anta att detta så små- ningom leder till ökande löneökningar. Inflationstrycket i är några tiondelar lägre än vår tidigare bedöm- Trots den strama arbetsmarknaden har löneutvecklingen, i varje fall inte så här långt, tagit fart. Det innebär också att de senaste löneut- fallen och vår prognos är lite lägre än tidigare på löneökningssidan. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN alltså på en lägre löneökningstakt och i förhållande till den prognos vi hade , och det visar grafen till vänster. Vad gäller inflationstakten och inflationstrycket i har vi delat upp inflationen i varupriser och tjänster. har det sett ganska likartat ut på varusidan, det vill säga att varuprisökningen har legat nära noll och under vissa perioder under noll. Varorna innehåller en stor växelkurseffekt. Eftersom det finns en hel del import här spelar växelkursen stor roll. Om inflationen ska bli krävs det att tjänsteprisökningarna helst ligger en bra bit för att man ska kunna väga ihop detta och det ska bli . Tjänster innehåller stor andel inhemsk efterfrågan, och för att det ska bli 2 procents inflation bör det finnas hög inhemsk efterfrågan i största allmänhet för att genomsnittet av dessa två tidsserier ska bli . Vår bedömning är att inflationen fortsättningsvis kommer att ligga , även om vi har justerat ned inflationsprognosen något. För att åstadkomma detta krävs det fortsättningsvis ett starkt stöd från penningpolitiken. Att vi har en stark konjunktur i omvärlden spelar givetvis stor roll och hjälper till. Vi har ett högt resursutnyttjande i svensk ekonomi, vilket också hjälper till. Inflationsförväntningarna ligger på . Det som är viktigt, eftersom vi har bakom oss med en inflation som har varit för låg, är att bedriva en penningpolitik som gör att inflationsförväntningarna hålls vid och att inflationen också varaktigt ligger i närheten av . Framför allt är det givetvis angeläget att inflationen inte systematiskt faller tillbaka till . Växelkursen är en svårbedömd faktor i detta sammanhang. Det går bra för svensk ekonomi, och då finns det skäl att tro att växelkursen som en konsekvens av det gradvis stärks. Men det är svårt att göra växelkursprognoser. Prognosen är redan överspelad eftersom dagsnoteringen på kronindex, KIX, är ca 116, så i det avseendet är vi någon annanstans . Det centrala är dock inte dagsnoteringar för växelkursprognoser – det är svårt att göra och blir ofta fel. Det centrala är att kronan inte stärks för snabbt, för skulle det ske får vi svårigheter att få upp inflationstakten till . Vad som händer på växelkurssidan påverkas också i någon mån av hur svensk penningpolitik ser ut i förhållande till den penningpolitik som förs i andra länder, och euroområdet är det område som spelar störst roll för svensk ekonomi. Tittar ni på graferna på bildens högra sida ser ni att vi ligger förhållandevis nära den uppskattade penningpolitiken från ECB:s sida medan man rent konjunkturtekniskt ligger på en betydligt högre nivå när det gäller den amerikanska ekonomin. Eftersom det går bra i svensk ekonomi – vi har en tillväxt som är högre än i och en arbetslöshet som är lägre – och vi har skäl att tro att det kommer att fortsätta så är det å ena sidan inte så underligt att penningpolitiken i sannolikt kommer att vända lite före penningpolitiken hos ECB. Å andra sidan gäller det att vara försiktig så att vi inte går för fort fram, för då händer det säkert något på växelkurssidan som skulle vara till vår nackdel. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Vi fortsätter med en expansiv penningpolitik. lämna reporäntan oförändrad på minus en halv procent. Såvitt vi kan bedöma är det att långsamt börja höja räntan under andra halv- året , och det är samma prognos som vi hade . tidigarelägger vi en del av återinvesteringarna i statsobligationer, och det innebär att vi köper statsobligationer för ungefär 1 miljard ska vi hantera frågan om vår statsobligationsportfölj, men det är ingen stor fråga eftersom penningpolitiken också i detta avseende behöver fortsätta att vara expansiv. Den penningpolitiska avvägning vi hade att göra var att å ena sidan har en allt starkare konjunktur och en inflation som ligger nära målet på och att inflationsförväntningarna är sådana att man förvän- tar sig en inflation nära målet och gradvis stigande räntor i omvärlden. sidan har pris- och lönetrycket i svensk ekonomi blivit något svagare än vad vi tidigare räknade med. Vi har haft en lägre inflation i närtid än vad vi räknade med , och växelkursen spelar fortsättningsvis en stor roll vad gäller framtiden för inflationstakten. Summa summarum innebär detta att penning- politiken behöver gå försiktigt fram vad gäller att fundera på framtida ränte- Som alltid finns det utmaningar. Det underliggande inflationstrycket fort- sätter att vara lågt, och det är en uppenbar utmaning för penningpolitiken. har en tudelad arbetsmarknad med en hel del strukturella frågeställningar, men det ligger utanför penningpolitiken. Vad som sker på bostadsmarknaden be- gränsar också vad som sker i svensk ekonomi, och hushållens skuldsättning, som jag inte går in på i någon större utsträckning , utgör absolut en fortsatt källa till oro. Jag hävdar att det till och med är en underdrift att påstå att det är en källa till oro. Det är dessvärre så att den dagen räntorna stiger kommer vi att ha en räntekänslighet i hushållssektorn som vi har haft – med alla de bekymmer som kan följa på det. , : Låt mig börja med att tacka för inbjudan. en god möjlighet för mig att tala lite grann om mitt senaste ställningstagande och lyssna på de frågor ni kan ha. Vid det senaste penningpolitiska mötet argumenterade jag för en höjning av minusräntan till –0,. Jag hade tre skäl till att göra detta. Mitt första skäl var min bedömning att inflationen är på målet. två bakgrunder till detta. Den ena är att om vi ser till inflationsförväntningarna har de varit på , med någon tiondels avvikelse hit eller Det är , och det visar på en stor stabilitet i Den andra bakgrunden är att om vi ser till utfallen vad gäller inflation menar jag att vi också är på målet. Bilden visar inflationsutvecklingen enligt vår målvariabel KPIF. en trend nedåt fram till 2014 och sedan en trend uppåt. också att det är mycket brus i denna serie. Tittar vi månad för månad ser vi att STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN det finns stora variationer, och det har många olika orsaker. Det kan ha att göra med hur man mäter inflationen, att det inte blir exakt varje gång. Det kan vara temporära händelser som inträffar och som påverkar dessa serier upp eller ned. Det är min alldeles bestämda mening att vi inte kan låta sådana här temporära variationer påverka penningpolitiken. Penningpolitiken måste ha till grund mer stabila, långsiktiga och trendmässiga förändringar i olika serier. Jag myntade uttrycket ”tiondelarnas tyranni”. Med det menar jag en situation där vi oroligt tittar på varenda tiondel och låter tiondelarna styra politiken, i stället för den ekonomiska bedömningen. Jag brukar faktiskt på min kammare alldeles för mig själv försöka leta reda på trender i olika tidsserier. Ett enkelt sätt att leta trender är att beräkna glidande medelvärden, och det gör jag precis . ska jag visa er en tidsserie med ett glidande tolvmånaders medelvärde för inflationstakten. När jag gör på detta sätt blir det tröga serier, men ni ser en trendmässig nedgång till 2015. Därefter vänder trenden uppåt. Det vi har upplevt är en stabil, trendmässig ökning av inflationstakten. Ni ser att på slutet bromsar den in lite elegant på strax . Detta är mitt argument till varför vi faktiskt är på målet. Låt mig åter understryka att detta är en tidsserie som är väldigt stabil. Den påverkas inte av enstaka månadsförändringar, utan här är det grundläggande trender som finns i bakgrunden. Mitt andra skäl har att göra med att arbetslösheten har bottnat. På en av de bilder som visade såg ni att prognos är att arbetslösheten kommer att ligga kvar på nuvarande nivå . Vi har en expansiv period bakom oss där vi faktiskt inte har haft någon målkonflikt mellan inflation och arbetslöshet. Vi har kunnat se att inflationen har gått upp som arbetslösheten har gått ned. Det har varit en guldålder när vi har sluppit denna målkonflikt. Min bedömning är att är över. För mig är lägre arbetslöshet viktigt, men om det inte är möjligt att få ned arbetslösheten ytterligare med allmän efterfrågepolitik, till exempel penningpolitik, blir det för mig en annorlunda avvägning när det gäller penningpolitiska beslut. Detta var alltså mitt andra skäl till att jag tyckte att det var dags att börja höja räntan. Mitt tredje skäl har att göra med penningpolitikens fördelningseffekter. Vi vet att när vi har väldigt låga räntor stiger tillgångspriserna. Vi vet också att dessa tillgångar är väldigt ojämnt fördelade över de svenska hushållen. Det talar för att vi får en mer ojämn fördelning i den svenska ekonomin mellan hushållen. Men det har uppvägts av att arbetslösheten har gått ned. När vi har tittat på nettot mellan dessa två effekter har det fördelningsmässigt, enligt min bedömning, varit neutralt. är det inte så längre. bortfaller den kompenserande effekten från lägre arbetslöshet. Återigen blir då min bedömning annorlunda än vad den har varit tidigare. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Jag önskar att arbetslösheten går ned ytterligare, och jag tror att det är möj- Men det kräver arbetsmarknadspolitiska åtgärder snarare än allmän efter- Jag ska avsluta mina med att visa en bild som för mig uttrycker vad som händer på svensk arbetsmarknad . arna finns det också information om flöden på arbetsmarknaden. till exempel se vad de som är sysselsatta gjorde . man en uppfattning om flöden. Hur många är det som går från arbetslöshet till Hur många är det som går från att stå utanför arbetskraften till att börja delta i arbetskraften och få sysselsättning? Återigen är det glidande kvartalsmedelvärden, men jag vill att ni tittar på de två staplarna till höger. Så här såg det ut fjärde kvartalet 2017. stapeln talar om hur många som gick från att stå utanför arbetskraften kvartal tre till att delta i arbetskraften och få sysselsättning kvartal fyra. fär 110 000 personer. Den röda stapeln visar antalet personer som gick från arbetslöshet kvartal tre till sysselsättning kvartal fyra. Det var bara 95 000. Till vänster har ni tre , och ni ser att det brukar vara omkring 110 000 som går från att stå utanför arbetskraften till sysselsättning. Ni ser också att färre och färre går från arbetslöshet till Det är naturligt när resursutnyttjandet ökar i ekonomin. Om vi gör bedömningen att det finns olika fördelar med att gå från arbets- löshet till sysselsättning och från att stå utanför arbetskraften och gå till syssel- sättning blir det en lite annorlunda bedömning när man ser denna bild. Sammanfattningsvis: Jag tyckte att vi skulle höja räntan för att inflationen är på målet, för att arbetslösheten har bottnat och för att penningpolitiken inte längre är fördelningsmässigt neutral. Ordföranden: finns det möjlighet för ledamöterna att ställa frågor, och vi tar två tre åt gången. Partierna får ordet i storleksordning. Ni har visat att den svenska ekonomin utvecklas starkt, med ökad syssel- sättning och minskande arbetslöshet. Vår omvärld, inte minst den som är vik- tigast för oss, EU, har rehabiliterats avsevärt, och det kommer att vara viktigt för svensk ekonomi framöver. Vi fick också höra att inflationen ligger mycket nära målet, och att även inflationsförväntningarna ligger kring eller på målet. har vi en expansiv penningpolitik. Jag skulle beskriva den i krister- mer eftersom både kvantitativa lättnader och minusränta knappast tillhör det normala, i alla fall inte i ett historiskt perspektiv. Allt fler tar denna lite bredare bild som intäkt för att det är dags att höja räntan och det lite snabbare än vad majoritet argumenterar för. Tre skäl har redovisat. Ett fjärde skulle kunna vara, om vi tittar något längre fram, att det inför en ny nedgång, som alltid kommer , krävs torrt krut i de penningpolitiska bössorna. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Utsätter inte med denna politik för risker längre fram, och blir det inte svårare för att då klara sitt mål? Det är min första fråga. Den andra rör en av åtgärderna, nämligen obligationsköpen. Statsfinanserna är starka, och statsskulden amorteras i ganska rask takt. Riksgälden kunde meddela att upplåningen kommer att vara den lägsta eftersom skulden minskar kraftigt under den prognosperiod som Riksgälden ser framför sig. Men man bedömer att det inte är lämpligt att minska emitteringen av statspapper i samma utsträckning eftersom det skulle försämra likviditeten och driva investerare från marknaden. I förlängningen skulle det innebära sämre låneberedskap för staten och högre lånekostnader för skattebetalarna. har beslutat att man ska köpa och hålla statspapper och också återinvestera förfall. Detta verkar sammantaget vara en ganska illa designad politik. En del av staten emitterar alltså mer statspapper än vad som behövs för att sköta själva skulden, som minskar, medan en annan del av staten köper upp dessa statspapper. Men de aktörer som borde få låna ut till staten för att upprätthålla likviditet, beredskap och långsiktighet och garantera låga kostnader för skattebetalarna blir utan, eller så tvingas man emittera mer än vad man behöver för att de ska få någonting alls. Visar inte detta också att obligationsköpen har nått vägs ände? (M): Jag tackar och för deras dragningar. Min fråga ligger nära den ställde. Medan gör sina körningar på sin kammare funderar jag en hel del på min kammare på hur framtidens finanspolitik bör utformas. Vi vet, precis som var inne på, att det kommer att vända . Vi vet inte hur kraftig denna vändning blir; det kan till och med inträffa en kris, även om vi nu inte ser den komma. Då är frågan hur penningpolitiken och finanspolitiken kommer att samspela framöver. kan kanske inte längre räkna med samma draghjälp från andra länder i finanspolitiken eftersom många länder runt om oss och eurozonen har ökat sin stats- Dessutom har vi en penningpolitik som är expansiv. Om räntan vid nästa nedgång eller kris ligger på , var har då penningpolitiken för verktyg? Jag har hört vara ganska frimodig och optimistisk om att det finns möjligheter. Men när centralbankerna äger så många statsobligationer som de faktiskt gör är detta ändå okänd terräng. Jag skulle vilja höra er diskutera detta lite, för jag menar att finanspolitiken antagligen kommer att få en viktigare roll framöver. Tycker ni att det är ett korrekt påstående? Vad kan ni göra i nästa nedgång när vi nu ser en så expansiv penningpolitik? , : Till att börja med ska man komma ihåg att ett skäl till att vi befinner oss där vi gör är den penningpolitik vi har fört. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN en helt annan penningpolitik, utan köp av statsobligationer och med en mycket högre ränta, hade vi inte haft en inflationstakt på kring . modligen inte heller haft den goda tillväxt vi har haft i svensk ekonomi på Jag säger inte att penningpolitik är det allena saliggörande, men utan den penningpolitik som vi och många andra centralbanker har fört hade vi inte varit där vi är . Det tror jag är lite viktigt. Mot den bakgrunden har jag svårt att förstå argumentet att man ska höja räntan bara för att sedan sänka den. Då talar vi inte om penningpolitik på det sätt som vi uppfattar den, med inflationsmål, utan då har man något annat mål eller någon annan uppgift med penningpolitiken som jag har svårt att förstå. När det gäller frågan om statspapper är ett skäl till att vi är där vi är att vi har köpt statspapper, vilket har pressat ned den allmänna räntenivån på olika Vår uppfattning är att det också har hjälpt till så att vi är där När det ytterst gäller mängden statspapper i systemet är det ni som styr den Om man från politiskt håll har bestämt sig för att statsskulden ska, låt oss säga, försvinna med hjälp av finanspolitiken kan varken eller göra särskilt mycket åt det. Vad vi har att hantera på kort sikt är det inflationsmål vi har, och det hade, menar jag, varit i allra högsta grad framgångsrikt att köpa statspapper. Om man ändå vill ha statspapper där- för att man vill ha något att handla med när det från politiskt håll har bestämts att statsskulden netto ska vara noll får man skapa någon form av norsk oljefond eller något liknande. Men då rör vi oss inom ett ämnesområde som ligger långt utanför det som jag sysslar med. När det gäller frågeställningen om framtida kombinationer av finanspolitik och penningpolitik beror detta naturligtvis helt och hållet på hur framtida kon- junkturnedgångar kommer att se ut. enbart ur ett penningpolitiskt perspek- tiv kan man inte, om vi i och resten av världen har låga nominella räntor, jobba lika mycket som med priset på pengar, det vill säga rän- tan, utan då får man i stället arbeta med kvantiteten pengar, det vill säga på ett eller annat sätt expandera balansräkning. Detta kan man göra på en rad olika sätt. Ett har varit att köpa statsobliga- Om det av något skäl är väldigt ont om statsobligationer får man natur- ligtvis hitta andra sätt – köpa andra typer av värdepapper, låna ut direkt till banksektorn eller på annat sätt se till att det finns gott om pengar i systemet. Det kanske synes något udda att hantera det på det sättet, men i en värld med väldigt låga nominella räntor är det den vägen man får gå. Då är vi inte, menar jag, vid vägs ände. Därmed inte sagt att det inte är väl värt att föra ett resonemang och fundera kring en kombination av penningpolitik och finanspolitik. En av de frågeställ- ningar som finns under ytan är nämligen att det när vi lånar ut pengar bygger på att någon annan i sin tur ska låna, och sedan använder man pengarna för att antingen konsumera eller investera. Då stiger priserna. Hela idén med manö- vern är alltså att flytta efterfrågan från framtiden till . STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN av efterfrågan kommer naturligtvis att se olika ut beroende på om vi talar om penningpolitik eller om finanspolitik. I ett dåligt penningpolitiskt scenario, om vi fortsättningsvis missköter bostadsmarknaden på det sätt som vi gör i , inträffar det att folk lånar mer till bostäder, men kapitalstocken i svensk ekonomi i övrigt ökar inte i någon nämnvärd omfattning. Detta spelar naturligtvis roll.