rfr · H50WRFR10 · 2018-01-01 00:00:00 — Personlig assistans – effekter av rättsutvecklingen Riksdagstryckeriet, , 2018 anordnade en offentlig utfrågning i på temat Personlig assistans – effekter av rättsutvecklingen. I det följande redovisas programmet med de inbjudna deltagarna och uppteckningar från den offentliga utfrågningen. De bilder som visades av föredragshållarna under deras presentationer finns med som en bilaga i rapporten. Offentlig utfrågning i socialutskottet Personlig assistans – effekter av rättsutvecklingen , ordförande i socialutskottet , särskild utredare i (S 2016:03) , ordförande, för för rörelsehindrade barn och ungdomar , universitetslektor och forskare, Frågor från utskottets ledamöter , vice ordförande i socialutskottet (KD), ordförande (S), vice ordförande Tawar Dabaghi, departementssekreterare , särskild utredare i (S 2016:03) , redaktör för och Intressegruppen för assistansberättigade (IfA) barn och ungdomar (RBU) , förbundsordförande , vice ordförande , generalsekreterare , suppleant i förbundsstyrelsen , universitetslektor och forskare , chef för för funktionsnedsättning , samordnare i funktionshindersfrågor Kommuner och Landsting (SKL) , avdelningschef, avd. för vård och omsorg , förbundsjurist , sektionschef, sektionen för socialtjänst , ekonom , sjukvårdsdirektör, , samverkanschef, kommun Inbjudna åhörare – beredda att svara på frågor samhälle utan rörelsehinder (DHR) Lika Unika – Federationen mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning , ordförande/president Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) Inspektionen för vård och omsorg () , inspektör och tf. enhetschef Myndigheten för delaktighet (MFD) Ordföranden: är , och vi öppnar dagens öppna sammanträde i socialutskottet. Mitt namn är . Jag är kristdemokratisk riksdagsledamot och ordförande i utskottet. Temat för är Personlig assistans – effekter av rättsutvecklingen. Det finns många som vi i utskottet är intresserade av att höra perspektivet från i de här frågorna, vilket innebär att vi har ett tajt schema. Jag kommer att vara dagens tidsdiktator, det vill säga att de minuter ni har fått obönhörligen kommer att ta slut och att jag kommer att se till att ni inte talar längre än så. Vi kommer först att få höra ett antal av våra inbjudna. Vid kommer vi att ha en liten paus. Sedan fortsätter vi, och i slutet av sessionen kommer det att komma frågor från utskottets ledamöter. Välkomna, ni som ska medverka! Välkomna, de åhörare som har kommit in! Det är tyvärr så att alla som vill komma in inte har möjlighet att göra det av lokalskäl. är helt enkelt inte tillräckligt moderna för att klara en utrymning med för många människor. Men vi hoppas att de som inte har möjlighet att vara på plats och ta del av utfrågningen här har möjlighet att göra det på webbplats, där den sänds i sin helhet. , : Tack för möjligheten att vara med ! Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade infördes och syftar till att ge människor med stora och varaktiga funktionsnedsättningar en möjlighet att leva ett liv som andra och vara delaktiga i samhället. Lagen har tio insatser. Kommuner och landsting är huvudman för nio. Staten är ansvarig för en tillsammans med kommunerna, och det är den personliga assistansen. Den statliga assistansersättningen är som sagt en statlig finansiering av insatsen personlig assistans och gäller för dem som har ett grundläggande hjälpbehov . Kommunerna har det yttersta ansvaret för att personer med funktionsnedsättning får det stöd och den service som de har rätt till. Drygt 71 000 personer har olika insatser enligt LSS beviljade av kommunen. Knappt 15 000 personer har assistansersättning från . Regeringens linje är att värna om intentionerna med LSS. Alla kvinnor och män och flickor och pojkar ska få det stöd som de har rätt till. ska förstås de avsatta pengarna gå till det som de är avsatta för och inget annat. Den här bilden visar hur utvecklingen av den statliga assistansersättningen sett ut sedan reformens start . Den kommunala assistansen är inte med på bilden. Den streckade linjen visar totalt antal beviljade timmar, och den heldragna linjen visar utvecklingen av antalet brukare. Antalet enskilda med assistansersättning ökade . Därefter låg det relativt stadigt runt 16 000 personer fram till ungefär mitten av 2016. Sedan har antalet minskat för att ligga på ungefär 14 900 personer. Det totala antalet assistanstimmar har minskat. Det beror på att antalet personer som har rätt till statlig assistansersättning har minskat. Däremot ökar fortfarande antalet beviljade assistanstimmar per person. Förklaringen till att antalet personer med statlig assistansersättning har minskat är bland annat den snabba och omfattande utvecklingen av rättspraxis på området, då färre har bedömts ha rätt till assistansersättning. Det är ju en av anledningarna till dagens hearing. LSS trädde i kraft och behöver moderniseras. För regeringen är det viktigt att var och en som behöver och har rätt till stöd ska få det. Det är ju det som LSS och assistansersättningen är till för. Många av de utmaningar som har uppmärksammats före assistansersättningen finns kvar, och nya har tillkommit. Det handlar om bristfällig och otydlig lagstiftning. Det handlar om hur insatser som regleras i LSS har utvecklats, till exempel när det gäller likvärdighet och kvalitet, och hur insatserna förmår att uppfylla det som är intentionen med lagstiftningen. Men också insynen i utförandet av assistansen till skydd för den enskilde brukaren är en utmaning. De olika utmaningarna i LSS och assistansersättningen är bakgrunden till att regeringen tillsatte . Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . Ni kommer snart att höra en redovisning från utredaren. Regeringen fortsätter också arbetet för att motverka fusk och kriminalitet. Vi måste säkerställa att enskilda brukare inte utnyttjas och att den personliga assistansens legitimitet och långsiktiga utveckling upprätthålls. har det som sagt skett en snabb förändring i rättspraxis kring den personliga assistansen, och utvecklingen har inneburit att färre beviljas statlig assistans. Det beror huvudsakligen på domarna från och efterföljande anpassning till rättsläget. Domarna handlar bland annat om rätten till assistans kopplad till egenvård och det så kallade femte grundläggande behovet. kom ytterligare en dom från om väntetid och beredskap. Jag vill i detta sammanhang betona att regeringen inte har tagit några initiativ som ska begränsa rätten till assistans. Den som inte har beviljats statlig assistans och som har stora hjälpbehov har rätt till stöd från kommun eller landsting. Jag förväntar mig att kommuner och landsting tar sitt ansvar så att alla får det stöd som de behöver. Det finns flera goda exempel på hur kommuner, landsting och regioner samarbetar och även sluter avtal för att lösa uppkomna situationer. Jag vet att bland annat , och arbetar på det sättet, och jag hoppas att fler regioner och landsting fortsätter på den inslagna linjen tillsammans med kommunerna. har i uppdrag att göra en översyn av hela LSS, alltså av alla insatser, och den är tillsatt för att regeringen har en ambition att skapa en långsiktigt hållbar utveckling med ändamålsenliga insatser som ska uppfylla Regeringen har också vidtagit åtgärder för att få en bättre bild av hur rätts- utvecklingens konsekvenser för enskilda och för samhällsaktörer har slagit in. Regeringen har lämnat uppdrag till bland annat och Soci- fick in ett antal rapporter. Det är viktigt att det är ordning och reda i välfärden. att värna intentionerna i LSS. Alla kvinnor och män och flickor och pojkar ska få det stöd som de har rätt till. ska avsatta medel gå till det som de är avsedda för. Omotiverade vinster, fusk och kriminalitet måste motarbetas. Marknaden för personlig assistans är stor. Inom assistansersättningen är det som väljer en annan anordnare än kommunen, och den pri- vata marknadens andel har ökat kontinuerligt. Då är det viktigt att vi får mer kunskap om hur assistansmarknaden fungerar. Två rapporter om assistansmarknad och brottslighet har också levererats till analyserar vi de rapporterna. Regeringen har också ökat resurserna till Inspektionen för vård och omsorg för att myndigheten ska kunna utveckla sitt arbete med att sätta fokus på assistansanordnare och förbättra och utveckla tillståndsgivningen och kommer myndigheten att redovisa en rap- port för oss. Snabba och oförutsägbara förändringar av rättspraxis får stora konsekven- ser för enskilda och även för kommuner. Därför har regeringen beslutat att föreslå ett antal lagändringar. Tillsammans är avsikten med dessa att skapa kontinuitet och förutsägbarhet för de enskilda, säkerställa intentionerna med assistansen och upprätthålla den samt ge kommunerna bättre planeringsförut- ska kunna fortsätta jobba med sitt långsiktiga arbete utifrån ett helhetsperspektiv. Det är nödvändigt att assistans för väntetid och beredskap och tiden mellan att insatser beviljas för den enskildes personliga assistans kan fortsätta. viktigt då det kan bidra till ett verkligt självständigt liv där man kan arbeta, ta sig till och från sitt eget boende, vara förälder och ha en aktiv fritid. Regeringen har lagt en proposition på bord, och förslagen till lagändringar innebär just att assistans åter ska kunna beviljas för väntetid och beredskap och tid mellan insatser. Den som har fått ett assistansbeslut utifrån nuvarande tillämpning och inte beviljats assistans för detta kommer att kunna ansöka om det när den nya lagen träder i kraft, vilket den föreslås göra den Regeringen har också föreslagit en lagändring som innebär att Försäkrings- kassan inte ska göra några tvåårsomprövningar. Det lagförslaget ligger också på bord, och lagen föreslås träda i kraft . De senaste årens utveckling av rättspraxis på assistansens område har för- ändrat situationen för både de enskilda och kommunerna på ett ganska snabbt och genomgripande sätt. För enskilda som har rätt till assistans från vill vi genom dessa lagförslag säkerställa att inga ytterligare hastiga förändringar sker genom ny praxis som skulle kunna få genomslag i tvåårsomprövningarna. På så sätt vill vi skapa lugn och ro för assistansberättigade som får utrymme att arbeta systematiskt och långsiktigt. Ett tillfälligt stopp ger också kommuner större utrymme att ta sitt fulla ansvar för de medborgare som inte längre har rätt till statlig assistansersättning. Regeringen förväntar sig att kommunerna stiger fram och tar detta ansvar. Ett nytt politiskt beslut måste fattas och kommer att fattas för att kunna återinföra tvåårsomprövningarna. ska lämna sitt betänkande , , och det är avsett att ligga till grund för en reformerad lagstiftning. Ett återinförande av tvåårsomprövningen blir alltså aktuellt tidigast när en reformerad assistanslagstiftning träder i kraft. Regeringen arbetar också med ett lagförslag som innebär att enskilda som har beviljats assistansersättning med ett högre timbelopp får täckning för sina ökade kostnader när det varierar . Detta föreslås träda i kraft . Slutligen kommer regeringen också att föreslå en lagändring som innebär att kommunerna får ett tydligare ansvar för att informera om sina rättigheter så att ingen faller mellan stolarna. Även denna föreslås träda i kraft . LSS och assistansen är viktig. Vi strävar efter ett samhälle som alla ska ha jämlika och jämbördiga möjligheter att ta del av, oavsett vilken funktionsnedsättning eller funktionsvariation man har. Jag ser fram emot den här dagen, att lyssna på alla inlägg och att vara med i diskussionen. , : Tack för att jag fick komma hit! Jag vill berätta samma sak. Jag är fullständigt medveten om att vi ska lämna vårt betänkande . Det betyder att vi nu är i början av slutfasen av vårt utredningsarbete. Men det betyder också att jag inte kan berätta för er vad jag kommer att föreslå, utan de bilder som jag ska visa handlar om vårt uppdrag. Jag kommer också att säga någonting om hur vi i utredningen i vårt arbete förhåller oss till den rättsutveckling som pågår. Utredningen handlar om hela LSS, om alla insatser och om personlig assistans och den statliga assistansersättningen. Vi har fått två tilläggsdirektiv under resans gång. Det ena handlar om för att samordna sociala trygghetssystem som har till syfte att underlätta den fria rörligheten. Där ska vi analysera hur LSS och assistansersättning förhåller sig till de reglerna. Vi har också ett tilläggsdirektiv som handlar om habiliteringsersättning. Om man tillhör LSS personkrets och har daglig verksamhet kan man på de allra flesta håll i landet få habiliteringsersättning. Vårt uppdrag där är att överväga om det är någonting som behöver regleras från nationellt håll. Vad säger då direktiven? Jag drar bara fyra punkter här. Syftet med uppdraget är som tidigare nämnts att skapa en långsiktigt hållbar ekonomisk utveckling av insatsen personlig assistans och få till stånd mer ändamålsenliga insatser i LSS. Syftet med lagstiftningen är att den ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet. Förstärkt kvalitet och förbättringar av LSS-insatserna ska, i den mån för- slagen kommer att kosta mer pengar, finansieras med besparingar i assistans- Den sista punkten handlar om det som står i direktiven om tydlighet. regleringen är otydlig och otillräcklig leder till ett alltför brett tolknings- utrymme, bristande likvärdighet och bristande rättssäkerhet. Det här med ändamålsenliga LSS-insatser är inte så konstigt. , och det finns verkligen skäl att se över om de är utformade på ett sådant sätt att de motsvarar de behov som finns , till exempel när det gäller små barn med funktionsnedsättningar och deras föräldrar. ledning att både bredda insatserna och göra dem mer flexibla men också att vara tydlig med vad som gäller så att man som enskild ska kunna veta vad man har att räkna med och vad man har rätt till. Vi kan också se på en del områden att det finns behov av nya LSS-insatser. När det gäller kostnadsutvecklingen har det hänt mycket. Fokus är på statlig Men det är viktigt att se detta i sitt sammanhang, det vill säga att se på både den personliga assistansen som kommunerna ansvarar för och det som ansvarar för, och att se helheten. tänker jag ta upp några exempel på andra frågor i direktivet som vi också har att jobba med. En fråga är huvudmannaskapet. Det handlar om den ordning som vi har i dag – att vi har två huvudmän, både kommunen som beslutar om personlig assistans och staten. Det framförs en hel del kritik i direktivet mot den ord- ningen, och det är någonting som har förstärkts under vår utrednings gång. Frågan är om det finns ett förslag att lämna som ger en bättre ordning än da- gens, som skapar problem. Har man två huvudmän som är ansvariga leder det ju lätt till att ingen tar ansvar. När det gäller marknaden för anordnare av personlig assistans är det flera som har tittat på det. Men vi har också ett antal frågor förknippade med privata Hur har detta påverkat kostnadsutvecklingen? sistansanordnare företräder naturligtvis sina brukare. Finns det något alternativ till en sådan ordning? Ska man som privat assistansanordnare få välja vilka brukare man vill ta emot? Det är ett antal frågor som hör samman med detta. Den sista frågan vill jag nämna därför att vi tycker att det finns potential när det gäller tekniska hjälpmedel, digitala och andra, och teknik över huvud taget som kan bidra till både frihet och självständighet. Det händer mycket på det området. Men det finns frågor som man måste fundera på, till exempel den personliga integriteten – att inte pracka på män- niskor saker, att det ska finnas kunskap om teknik och kunskap om vad som finns, att det ska finnas pengar till att betala och att det ska finnas goda drivkrafter i systemet så att man som assistansberättigad inte känner att man måste tacka nej till goda tekniska lösningar för att man då riskerar att bli av med sin personliga assistans. Det finns flera frågor där som är värda att titta på. Jag är redan framme vid min sista bild. Den handlar om det som dagen handlar om, det vill säga konsekvenserna och effekterna av rättsutvecklingen. Rättsutvecklingen har självklart påverkat hur det är ; det har vi sett. Det påverkar vilka personer som får assistans och vilka som inte får assistans. Det är en hel rad analyser på gång av den frågan och av effekterna. Vi kommer att ta del av dem, och vi kommer att komplettera dem och göra en beskrivning i vårt betänkande. Det här är verkligheten som vi har att spegla, men jag kommer att lämna ett förslag som är oberoende av hur det ser ut. Utgångspunkten för mina förslag är det direktiv som jag har: Vad tycker utredningen att personlig assistans ska vara? Vilka behov ska personlig assistans tillgodose? För vilka personer? Hur ska det gå till? Under vilka villkor? Det handlar om sådana saker som vad som ska ingå i det som kallas för grundläggande behov. Vilka behov i fråga om arbete, studier, vad som får vardagslivet att fungera, fritid, egenvård, tillsyn och annat kan tillgodoses med personlig assistans? Hur tycker jag, hur tycker vi, att det ska vara? Utgångspunkten är direktiven. Syftet är att gå från dagens läge, där rättstillämpningen är svajig och det kommer nya domar som tolkas av kommuner och och leder till osäkerhet och oförutsägbarhet. Den bestämda ambitionen är att vara så tydlig med vad som ska gälla och så tydlig i regelverket att rättstillämparen får det stödet för att kunna hantera detta så att det blir förutsägbart och tydligt som personer som har behov av personlig assistans kan förutse vad det är för insats och vilka regler som gäller och kan känna den tryggheten och stabiliteten i systemet. Detta är inte helt lätt. Om man går för långt när det gäller tydlighet finns det risk att det blir fyrkantigt. Det är ju individuella behov som ska tillgodoses. Det finns alltid en målkonflikt och en balans som måste upprätthållas. Det här är den inriktning som vi har. Mer konkret än så kan jag inte vara . , : Jag är ordförande för , som organiserar personer som lever med neurologiska diagnoser. Dessa sjukdomar och skador är en av de vanligaste orsakerna till varaktiga och svåra funktionsnedsättningar. Var tredje person drabbas i livet av en sjukdom eller skada i hjärnan eller nervsystemet. Detta kan påverka många livsviktiga funktioner, exempelvis minne, tal och rörelseförmåga. En del av dem som drabbas men också andra grupper med stora svårigheter behöver mycket hjälp i sin vardag för att kunna leva som andra. har därför en rättsombudsverksamhet som hanterar ca 400 juridiska Många av dessa handlar om just LSS och personlig assistans. handlar om människor med samma förväntningar på livet som andra, männi- skor med familj, relationer, barn, vänner, intressen och yrken. Vi har samlats här för att diskutera rättsutvecklingen inom LSS och Ett antal domstolsbeslut har abrupt föränd- rat livsvillkoren för många assistansberättigade och deras anhöriga. inte minst domarna från 2009, 2012, 2015 och inte minst 2017, som har ställt till det väldigt mycket. Då jag har begränsad tid till mitt förfogande vill jag främst lyfta fram kon- sekvenserna av den första domen . började hävda att enbart så kallade in- tegritetsnära delar av grundläggande behov kunde ge rätt till assistansersätt- Regeringsrätten gav stöd i det resonemanget i domen Bedömningarna av tre av de fem grundläggande behoven – måltider, av- och påklädning och personlig hygien – förändrades drastiskt till det sämre. Ersättning kunde bara beviljas till de delar av behoven där en person kom fy- siskt nära och där hjälpen kunde uppfattas som mycket känslig för integriteten. I en matsituation är det mycket som ska fungera för att maten ska hamna där den ska. Den ska inhandlas, tillagas och kanske finfördelas. läggs maten upp på tallrik, och det ska dukas med bestick och glas. ett grundläggande behov i en matsituation räknas bara matning via munnen som tillräckligt integritetskänsligt. Ett nytt domstolsbeslut begränsade dessutom matsituationen ännu mer för vissa genom att assisterat matintag på annat sätt, exempelvis via sond, inte heller skulle vara ett grundläggande behov. I stället ska det prövas som sjukvård eller egenvård. På samma sätt räknas bara hjälp med inomhuskläder som ett grundläggande Ytterkläder och skor räknas inte in. Toalettbesök och personlig hygien klockas och räknas och sekun- der för att man ska ha exakt koll på vad som kan vara tillräckligt privat och I egen handledning står det: ”Om man kan köpa hjälpen som en tjänst kan det indikera att hjälpen inte är mycket privat och integritets- Sönderstyckandet av de grundläggande behoven gör att allt färre lyckas komma upp till den magiska 20-timmarsgränsen för grundläggande behov som är så viktig för att alla andra behov som hör till ska få räknas. En utveckling vi i ser är att människor som har halkat un- der denna gräns vänder sig till kommunen, som i värsta fall väljer att peta ut personen från LSS-tillhörigheten och i stället erbjuda SoL-insatser. När jag var ny ställde jag frågan till en bekant: Vad är skillnaden mellan LSS och SoL? Svaret blev: Med LSS får du ha ett liv. Med SoL får du vara En lagändring måste ske som ser till hela det grundläggande behovet och till hela människan. Många lever med ständig ångest över nästa omprövning. Det är nämligen inte säkert att en funktionsnedsättning som inte har förändrats sedan senaste prövningen är giltig. Inte ens det faktum att man blivit sämre utgör någon garanti, för ständiga omprövningar av landets domstolar och nya tolkningar av vad som är människors egentliga behov förändrar spelplanen. Efter den horribla tolkningen av ställtid och väntetid drogs det äntligen i bromsen – för vissa. De som tvåårsomprövas i den statliga assistansersättningen har fått en tillfällig frist. Problemet är att detta inte hjälper de 1 200 personer som redan har fallit ur assistansersättningen. Det hjälper inte heller dem som redan har sin personliga assistans via sin hemkommun – och dessa beslut blir allt vanligare, då allt fler faller ur den statliga assistansersättningen och i stället hänvisas till hjälp av kommunen. Deras rätt till personlig assistans ges via tidsprövade beslut som varar , möjligen max . Att överklaga ett beslut är ofta meningslöst. När domstolen kommer med en dom har beslutet löpt ut. Det finns inte heller någon garanti för att ett eventuellt gynnande domstolsbeslut tas med i nästa förutsättningslösa prövning. Situationen skulle bli ännu värre om de rykten som florerar stämmer, nämligen att den pågående överväger att föreslå ett kommunalt huvudmannaansvar. Det är något som bland andra starkt vänder sig emot. För att om möjligt komma till rätta med den ojämlikhet som råder förespråkar vi i stället ett huvudmannaskap som ska vara statligt. Jag vill också i sammanhanget påminna om FN:s skarpa kritik mot på en rad punkter när det gäller att leva upp till konventionen för personer som lever med funktionsnedsättning. Det finns också en allvarlig skillnad mellan konventionsstatens politik och kommunernas politik. Jag är övertygad om att vi alla anser att våra liv är så värdefulla att rätten till självbestämmande och ett bra liv inte tar slut vid en viss ålder. Därför infördes rätten att behålla beviljade timmar efter 65-årsdagen i den statliga assistansersättningen. Prövningar ska bara ske vid väsentliga förändringar. Den rätten har inte en 65-åring i sin hemkommun. En ny förutsättningslös prövning efter kan innebära att beviljade timmar försvinner helt eller delvis. Det är timmar som det inte går att nyansöka om . Innan lagen infördes kunde dåvarande konstatera att det fanns stora skillnader i livsvillkoren mellan personer som levde med funktionsnedsättningar och andra. De handikappolitiska målen om jämlikhet och delaktighet hade inte nåtts då och – vill jag också lägga till – inte heller . Personer med omfattande funktionsnedsättningar hade svårt att få inflytande över insatser och stöd utifrån sina egna behov.