rfr · H50WRFR24 · 2018-07-02 00:00:00 — Skolinspektionen bedömde med utgångspunkt i resultaten av myndighetens kvalitetsgranskning att ansvaret för studie- och yrkesvägledningen, som enligt de nationella styrdokumenten skulle vara allas ansvar, inte hade blivit någons ansvar på de enskilda skolorna.172 En forskningsöversikt bekräftar bilden av att studie- och yrkesvägledarna ofta lämnas ensamma i arbetet med skolans vägledningsuppdrag. Av forskningsöversikten framgår bl.a. att ett antal utredningar och utvärderingar beskriver en situation där studie- och yrkesvägledningen sällan upplevs som hela skolans ansvar utan förblir ett uppdrag för enskilda studie- och yrkesvägledare.173 Enligt universitetslektor vid har det under de senaste dryga femtio åren funnits ambitioner att göra studie- och yrkesvägledningen till ett uppdrag för hela skolan och att kunskapsområdet skola–arbetsliv ska ingå i undervisningen. Att studie- och yrkesvägledning är hela skolans ansvar har dock i praktiken inneburit att uppdraget lätt fallit mellan stolarna. 171Skolinspektionen bedömde även att rektorn inte heller hade sett till att eleverna fått kontinuerlig vägledning under sin utbildning eller att studie- och yrkesvägledningen hade blivit ett uppdrag för hela skolan. Skolinspektionen: i . 172Skolinspektionen: i . 173Lovén, A: Karriärvägledning. En forskningsöversikt, s. 23. 2015 samt uppgift från universitetslektor . 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER Att studie- och yrkesvägledarna ofta ensamma får ta ansvar för skolans väg- ledningsuppdrag illustreras även i en enkät i vilken en tredjedel av de tillfrågade studie- och yrkesvägledare som svarade uppgav att de inte fick det stöd och den hjälp av skolledningen som de behövde i sitt arbete.174 I en- käten från () till studie- och yrkesvägledare 2017 be- dömde av studie- och yrkesvägledarna i att påståendet att rektorn aktivt tog ansvar och gav förutsättningar för att studie- och yrkes- vägledningen skulle vara hela skolans ansvar stämde ganska dåligt eller inte Motsvarande andel för vägledare i gymnasieskolan var . innebär att en majoritet av de tillfrågade studie- och yrkesvägledarna inte tyckte att rektorerna tog ansvar för att vägledningsuppdraget skulle vara hela I undersökningen uppgav också flera studie- och yrkesvägle- dare att de kände sig ensamma i sin yrkesroll och saknade samhörighet med skolans övriga personal. De upplevde också att det saknades förståelse för stu- die- och yrkesvägledarens uppdrag.175 Hälften av rektorerna arbetar inte för att få till stånd ett aktivt samarbete om vägledningen Brist på styrning och ledning av arbetet med studie- och yrkesvägledningen leder som framgår ovan ofta till att vägledarna lämnas ensamma i arbetet med skolans vägledningsuppdrag. Bristerna i styrningen får därmed negativa konsekvenser för samarbetet mellan olika personalkategorier på skolan, t.ex. vägledare och lärare. Hälften av rektorerna arbetar inte för aktiv samverkan mellan olika personalkategorier om vägledningen I utskottets enkätundersökning till rektorer i grund- och gymnasieskolan som genomförts inom ramen för den här uppföljningen uppgav av rektorerna att de i ganska eller mycket stor utsträckning arbetade för att de olika personalkategorierna på skolan aktivt skulle arbeta med och samverka om skolans uppdrag om studie- och yrkesvägledning. uppgav av rektorerna att de i ganska eller mycket liten utsträckning arbetade för att få till stånd ett sådant aktivt samarbete. Detta innebar sammanfattningsvis att hälften av rektorerna uppgav att de i ganska eller mycket liten utsträckning arbetade med att få olika personalkategorier att aktivt samverka i arbetet med studie- och yrkesvägledningen. Det fanns dock en betydande skillnad mellan rektorer för gymnasieskolor och rektorer för grundskolor. Medan av gymnasierektorerna uppgav att de arbetade med aktiv samverkan kring studie- och yrkesvägledning på skolan i ganska eller mycket stor utsträckning var det betydligt färre av grundskolerektorerna, , som sade sig göra det. Rektorer för skolor med 174Ungdomsbarometern och Skolsamverkan: Syv-barometern 2016. 175Lärarnas riksförbund: Vägledning måste bli hela skolans ansvar. Så tycker vägledarna att studie- och yrkesvägledningen fungerar i praktiken. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER enskild huvudman uppgav vidare att de i högre utsträckning arbetade för att personalen skulle arbeta med och samverka om studie- och yrkesvägledning än rektorer för kommunala skolor. Medan av rektorerna för skolor med enskild huvudman svarade att de arbetade med frågan i ganska eller mycket stor utsträckning var motsvarande andel bland rektorerna för kommunala skolor.176 Sammanfattningsvis visar utskottets enkät att det var vanligare att gymnasierektorer arbetade för att olika personalkategorier på skolan aktivt skulle arbeta med och samverka om skolans uppdrag om studie- och yrkesvägledning än att rektorer i gjorde det. Det var också vanligare att rektorer för skolor med enskild huvudman arbetade för att personalen aktivt skulle samverka om studie- och yrkesvägledningen. Orsakerna till att en del rektorer inte arbetade för att få till stånd samarbete och en aktiv samverkan mellan skolans personalgrupper varierar, och utifrån enkätsvaren är det svårt att dra någon tydlig slutsats om vad det främst beror på eftersom det finns stora skillnader mellan de olika skolformerna. Medan rektorer för grundskolor med endast årskurs 1–6 i högre grad än övriga rektorer bedömde att elevernas behov av studie- och yrkesvägledning var begränsade och även uppgav att andra frågor behövde prioriteras ansåg rektorer för grundskolor där även årskurs 7–9 ingick att det främst var studie- och yrkesvägledaren som skötte skolans arbete med vägledningen. Detta ansåg även gymnasierektorerna, men dessa uppgav också att skolan redan hade etablerade och fungerande arbetssätt och rutiner när det gäller studie- och yrkesvägledningen.177 Även vägledare uppger att det på många skolor saknas aktiv samverkan mellan olika personalkategorier Även studie- och yrkesvägledare som tillfrågats i olika enkäter uppger att det på många skolor inte förekommer ett aktivt samverkansarbete om studie- och yrkesvägledning mellan olika personalkategorier. På frågan om i vilken utsträckning studie- och yrkesvägledaren var involverad i att integrera studie- och yrkesvägledningen i undervisningen tillsammans med lärarna och övrig personal uppgav av de vägledare som svarade på en enkät att de i liten eller i ingen utsträckning alls var det.178 I en enkät från () till studie- och yrkesvägledare 2017 bedömde knappt hälften av vägledarna i att lärarnas arbete med att ta upp frågor om utbildning och arbetsliv i undervisningen fungerade bra. Motsvarande andel för vägledare i gymnasieskolan var . Vägledarna i bedömde vidare att lärarnas arbete med uppgifter som var relaterade till praon var begränsat. bedömde att påståendet att lärarna arbetade aktivt med uppgifter som var relaterade till praon stämde 176Bilaga 1 och 2. 177Bilaga 1 och 2. 178Ungdomsbarometern och Skolsamverkan: Syv-barometern 2016. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER ganska dåligt eller inte alls. Här kan man erinra om den danska översikten och analysen av internationell forskning som pekar på att det är viktigt att följa upp sådana praktiska erfarenheter som prao i undervisningen för att de ska få den avsedda effekten på elevernas utveckling av valkompetens som den syftar till (se kap. 3).179 Vägledarnas enkätsvar tyder på att en stor andel av skolorna inte arbetar med praon på detta sätt. Lärarna behöver mer kunskap och tid Den stora andelen svar från studie- och yrkesvägledare om att lärarnas bidrag till studie- och yrkesvägledningen i vid bemärkelse inte fungerar på ett enligt vägledarnas bedömning tillfredsställande sätt kan enligt () kopplas dels till att studie- och yrkesvägledarna upplever att det saknas tydliga mål för verksamheten, dels till att huvudmän och rektorer inte ger tillräckliga förutsättningar för den. Men resultatet kan enligt LR även kopplas till lärarnas arbetssituation. Många lärare upplever att de har för många arbetsuppgifter som de inte hinner med under den ordinarie arbetstiden. Mot denna bakgrund behöver huvudmän och skolledningar skapa både tidsmässiga och organisatoriska förutsättningar för att lärarna bättre ska kunna bidra till studie- och yrkesvägledning i vid bemärkelse, enligt LR. I detta ingår att lärarna behöver ges möjlighet att kompetensutveckla sig för att ha förutsättningar att kunna genomföra arbetet. Det kan också finnas behov av att synliggöra inslag i lärarnas arbete som redan görs och som är att betrakta som en del av skolans breda vägledningsuppdrag, menar LR.180 Universitetslektor menar att en viktig förklaring till att studie- och yrkesvägledningen inte får tillräckligt utrymme i undervisningen är att många lärare saknar den kunskap som behövs för att koppla sitt ämne till vägledningsuppdraget. Han menar även att studie- och yrkesvägledarna också har svårt att få tillfälle att bidra med sin kompetens i den vida vägledningen både eftersom många studie- och yrkesvägledare har en pressad arbetssituation, men även då det saknas rutiner för samarbete mellan vägledaren och lärarna.181 Sammanfattningsvis kan man konstatera att både resultaten från de ovan refererade enkäterna till studie- och yrkesvägledare, svaren på utskottets enkät till rektorer och uppgifter från forskare pekar på att omfattningen på samverkan mellan olika personalkategorier när det gäller skolans uppdrag om studie- och yrkesvägledning varierar på ett betydande sätt mellan huvudmän och mellan skolor och att samverkan på många håll fungerar dåligt. 179 Den större andelen positiva vägledare i gymnasieskolan i jämförelse med kan enligt LR hänga samman med att yrkeslärarna på yrkesprogrammen ofta är mer direkt involverade i arbetslivskunskapen genom sitt ansvar för bl.a. apl, arbetsplatsförlagt lärande. : Vägledning måste bli hela skolans ansvar. Så tycker vägledarna att studie- och yrkesvägledningen fungerar i praktiken. 180 : Vägledning måste bli hela skolans ansvar. Så tycker vägledarna att studie- och yrkesvägledningen fungerar i praktiken. 181 Uppgift från universitetslektor . 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER sakerna till att man på en del skolor inte arbetar för att olika delar av personalen ska samarbeta om vägledningsfrågor varierar, men det förefaller ofta handla om att verksamheten inte styrs på ett sådant sätt att ett samarbete mellan olika personalkategorier kommer till stånd, en omedvetenhet bland lärare om hur man ska få in vägledningen i undervisningen samt tidsbrist bland både lärare och studie- och yrkesvägledare. Rektorernas kunskap och systematiska arbete förbättrar samarbetet Även om svaren på utskottets enkät alltså visar att ungefär hälften av rektorerna inte arbetade för att olika personalkategorier aktivt skulle samarbeta kring studie- och yrkesvägledningen fanns skillnader mellan rektorer som fått kompetensutveckling som en del i arbetet med att styra och leda skolans arbete med studie- och yrkesvägledning och de som inte fått det. Ungefär hälften av rektorerna svarade att de hade fått kompetensutveckling som en del i arbetet med att styra och leda studie- och yrkesvägledningen på skolan , varav uppgav att de fått det en gång eller oftare. Av de rektorer som fått kompetensutveckling minst en gång svarade att de arbetade för att de olika personalkategorierna aktivt skulle arbeta med och samverka om studie- och yrkesvägledningen i ganska eller mycket stor utsträckning. Detta kan jämföras av de rektorer som inte fått kompetensutveckling . Även rektorer som uppgett att studie- och yrkesvägledningen ingick i skolans systematiska kvalitetsarbete svarade i högre utsträckning att de arbetade med att de olika personalkategorierna aktivt skulle arbeta med och samverka om studie- och yrkesvägledningen. av rektorerna för skolor där studie- och yrkesvägledning ingick i det systematiska kvalitetsarbetet svarade att de arbetade med detta i ganska eller mycket stor utsträckning. Det kan jämföras av rektorerna för skolor där studie- och yrkesvägledning inte ingick i det systematiska kvalitetsarbetet.182 Sammanfattningsvis visar utskottets enkät att rektorer som fått kompetensutveckling som en del i arbetet med att styra och leda skolans arbete med studie- och yrkesvägledning i högre utsträckning än de som inte fått kompetensutveckling arbetade för att de olika personalkategorierna aktivt skulle arbeta med och samverka om studie- och yrkesvägledningen. Även rektorer som uppgav att vägledningen ingick i skolans systematiska kvalitetsarbete arbetade i högre utsträckning med att få till stånd samverkan mellan personalkategorierna än rektorer på skolor där vägledningen inte ingick i det systematiska kvalitetsarbetet. Enkätsvaren visar alltså att rektorernas deltagande i kompetensutveckling och en systematisk styrning av verksamheten ökade rektorernas benägenhet att arbeta för att få till stånd ett mer aktivt samarbete mellan olika 182Bilaga 1 och 2. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER personalkategorier på skolan, t.ex. mellan lärare och studie- och yrkesvägle- 4.6Oklart nationellt uppdrag leder till låg prioritering av studie- och yrkesvägledningen lokalt Som framgår ovan bedömer Skolinspektionen att styrningen av studie- och yrkesvägledningen hos många huvudmän och på många skolor är svag, och den enkätundersökning till rektorer som utskottet genomfört inom ramen för den här uppföljningen visar också att systematiken i styrningen av studie- och yrkesvägledningen varierar på ett betydande sätt. En förklaring till detta kan vara kunskapen om och utformningen av de nationella styrdokumenten.183 Stor variation i kunskapen om nationella bestämmelser Som ett resultat av de brister i styrningen av verksamheten som Skolinspektionen konstaterat bedömer myndigheten att studie- och yrkesvägledningen hos många huvudmän och på många skolor är lågt prioriterad.184 Även representanter för arbetstagarorganisationer som organiserar rektorer, studie- och yrkesvägledare och lärare som har lämnat uppgifter inom ramen för den här uppföljningen bekräftar att deras medlemmar upplever att variationen när det gäller ambition och kvalitet i arbetet med studie- och yrkesvägledning mellan huvudmän och mellan skolor är stor.185 Orsaken till att verksamheten inte prioriteras av en del huvudmän och skolor är enligt att kunskapen om betydelsen av studie- och yrkesvägledningen och de formella krav som finns på verksamheten varierar och inte sällan är låg bland huvudmän och rektorer som ska organisera, dimensionera och fördela resurser till verksamheten.186 Av rektorerna som svarade på den enkätundersökning som utskottet genomfört uppgav en stor andel, , att de inte visste om de statliga regelverken borde ändras eller inte. av rektorerna ansåg att de statliga regelverken för studie- och yrkesvägledningen borde förändras, medan inte ansåg det. Detta innebär att hälften av rektorerna inte hade någon tydlig uppfattning om i vilken mån de befintliga statliga regelverken för studie- och yrkesvägledning borde förändras eller om de borde behållas oförändrade. En tolkning av resultatet kan vara att många rektorer saknar mer detaljerad kunskap om de statliga regelverken för verksamheten. 183Nilsson, G: ”I backspegeln” i , red. Att bana vägen mot framtiden. 184Skolinspektionen: i . 185Uppgifter från , och . 186Skolverket: Vad gör ungdomar efter gymnasieskolan? 2014 samt underhandsuppgift från . 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER Många upplever att regleringen av studie- och yrkesvägledningen är otydlig Enligt forskare och representanter för myndigheter och flera organisationer, däribland , , och som har lämnat uppgifter inom ramen för den här uppföljningen, uppfattas regleringen av studie- och yrkesvägledningen av många huvudmän och rektorer som diffus och otydlig. Detta leder i sin tur till en osäkerhet om vad som krävs av huvudman och skola för att skolans vägledningsuppdrag ska kunna anses vara genomfört på ett tillfredsställande sätt.187 I detta sammanhang kan man även konstatera att frågan om studie- och yrkesvägledning inte ingår som ett inslag i den statliga rektorsutbildningen, vilket innebär att rektorerna inte heller där bereds tillfälle att höja sin kunskapsnivå om studie- och yrkesvägledningen, dess betydelse och skolans ansvar.188 Också menar att huvudorsaken till att omfattningen och kvaliteten på studie- och yrkesvägledningen varierar kraftigt mellan huvudmän och mellan skolor är att den nationella styrningen är svag och att skollagen och läroplanerna är mycket övergripande i sina formuleringar och därför ger dålig vägledning för huvudmannens arbete. För att kunna tolka styrdokumenten och förstå vad som krävs för att ge alla elever den vägledning de har behov av krävs det stor detaljkunskap om studie- och yrkesvägledningen, en detaljkunskap som kan vara svår för huvudmän att ha. För att alla huvudmän ska förstå sitt uppdrag, betydelsen av studie- och yrkesvägledningen samt säkra objektiviteten i vägledningen behöver styrdokumenten enligt förtydligas. Förbundet menar även att vägledningen skulle behöva schemaläggas, vilket man gör i t.ex. Finland189 (se vidare kap. 9). Av de av samtliga rektorer i utskottets enkät som uppgav att de statliga regelverken för studie- och yrkesvägledning borde förändras menade att huvudmannens ansvar borde menade att ett krav borde införas på att de som arbetar som studie- och yrkesvägledare ska ha en examen från högskolans studie- och yrkesvägledarprogram. ansåg att det borde införas tydliga bestämmelser för den tid som ska avsättas för studie- och yrkesvägledningen i befintliga kurs- och ämnesplaner och en lika stor andel bedömde att det borde införas kunskapskriterier för vad eleverna ska lära sig inom ramen för studie- och yrkesvägledningen.191 187Uppgift från bl.a. , , , , fil. 190Rektorerna kunde välja flera svarsalternativ. 191Bilaga 1 och 2. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER bedömer att det saknas tydliga incitament för skolor att satsa på studie- och yrkesvägledningen Utöver att regleringen av studie- och yrkesvägledningen av många uppfattas som alltför övergripande och diffus pekar intresseorganisationen på att det saknas tydliga incitament för att prioritera vägledningen. Även om kommunerna, staten och samhället i stort på en övergripande nivå har mycket att vinna på en förbättrad vägledning saknas ofta detta perspektiv lokalt hos huvudmän och på enskilda skolor. konstaterar att det för andra av skolans uppdrag oftare finns tydliga mått beslutade av huvudmannen, t.ex. när det gäller att elever ska nå godkända betyg, bli behöriga till gymnasieskolan och att eleverna ska lyckas få gymnasieexamen . För resultatet av studie- och yrkesvägledningen saknas sådana tydliga mål, vilket innebär att de förväntade resultaten blir otydliga och därför inte prioriteras. Dessutom visar sig ofta inte de problem som kan bli följden av för lite eller för dålig vägledning förrän eleven har lämnat den aktuella skolan. Incitamenten att prioritera studie- och yrkesvägledningen blir därför svaga eftersom det ofta är någon annan skola eller samhällsfunktion som får hantera konsekvenserna av bristfällig studie- och yrkesvägledning, menar vägledarföreningen.192 4.7 Kommunernas resursfördelning till vägledningen Kommunerna ansvarar för att fördela medel till skolan.193 Skolornas huvudmän kan också söka vissa specialdestinerade statsbidrag för olika specifika ändamål direkt från staten.194 En del kommuner tillämpar socioekonomisk resursfördelning till skolan Kommunen fördelar pengar både till skolor som man själv är huvudman för och till skolor i kommunen med enskild huvudman (friskolor). När en kommun fördelar pengar till skolorna ska den tillämpa den s.k. likabehandlingsprincipen, som innebär att kommunala och fristående skolor ska ha lika villkor. I skollagen anges att hemkommunen ska lämna bidrag till den enskilde huvudmannen för varje elev vid skolenheten.195 Enligt skollagen ska kommunerna fördela resurser till utbildning inom skolväsendet efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov.196 Rektorn ansvarar för att fördela resurser inom enheten efter elevernas förutsättningar och behov.197 1932 kap. 8 a § skollagen. 194De specialdestinerade statsbidragen handläggs ofta av . 19510 kap. 38 och 39 §§ skollagen samt 14 kap. 4 § skolförordningen (2011:185). 1962 kap. 8 a § skollagen. 1972 kap. 10 § skollagen. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER En del kommuner tillämpar s.k. socioekonomisk resursfördelning i medelsfördelningen till skolan, vilket innebär att kommunen fördelar pengar till skolorna utifrån deras elevsammansättning, t.ex. med avseende på vilken utbildningsnivå som elevernas föräldrar har och om eleverna är nyanlända. Syftet med en sådan fördelningsmodell är enligt SKL att skapa likvärdiga förutsättningar mellan skolorna. Det innebär att vissa skolor får mer pengar än andra. Omfördelningen kan vara olika stor beroende på hur stora skillnaderna mellan skolorna är.198 När det gäller studie- och yrkesvägledningen uppger SKL att vissa kommuner beräknar kostnaderna för vägledarna i antalet timmar per elev och hänsyn tas till olika elevgruppers behov. Resurserna per elev kan enligt denna typ av modell innebära att större resurser per elev avsätts för eleverna på introduktionsprogrammen i gymnasieskolan än för eleverna på nationella program. Det finns också kommuner som fördelar mer resurser till särskolan och gymnasiesärskolan eller till skolor som har en stor andel elever som riskerar att inte nå målen för utbildningen. Avsikten med detta är att leva upp till kraven på en likvärdig vägledning.199 Det förekommer också att vissa skolor i en kommun får mer pengar av andra skäl än elevsammansättningen. SKL uppger att t.ex. små skolor på landsbygden, som ofta är dyrare att driva än skolor i tätorter, kan få extra resurser.200 finns ett nytt statligt stöd för stärkt likvärdighet och kunskapsutveckling riktat till huvudmän för och förskoleklass. Statsbidraget ska fördelas med hänsyn till elevernas socioekonomiska bakgrund.201 Elevernas ökade behov och frågan om resurser Som framgår av kapitel 2 och 6 har antalet nyanlända elever i både grund- och gymnasieskolan ökat kraftigt . Nyanlända elever behöver ofta mer vägledning som också är anpassad till de särskilda behov som finns bland personer som saknar referenser till det svenska utbildningssystemet, arbetsmarknaden och samhället i stort. Nyanlända elever är en grupp som generellt sett också behöver fler och längre vägledningssamtal på grund av att de saknar tillräckliga kunskaper i det svenska språket. Tolk behöver ofta anlitas. Inom ramen för den här uppföljningen har det framkommit att i en viss kommun där man tillämpar en socioekonomisk resursfördelningsmodell beräknar man att nyanlända elever i genomsnitt kräver fyra gånger så mycket resurser för studie- och yrkesvägledning som övriga elever.202 Andra kommuner har inget fast fördelningssystem utan fördelar resurser efter det aktuella behovet på skolorna och omfördelar efter signaler från vägledarna.203 198Sveriges Kommuner och Landsting: Socioekonomisk resursfördelning till skolor. Så kan kommunerna göra. 199SKL: Framtidsval och arbetsliv. Exempel från kommuners studie- och yrkesvägledning. 201Förordning (2018:49) om statsbidrag för stärkt likvärdighet och kunskapsutveckling. 202Uppgift från nationella referensgrupp för studie- och yrkesvägledare. 203Uppgift från SKL. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER Den enkät till rektorer som genomförts inom ramen för den här uppfölj- ningen visar att av rektorerna uppger att resurserna till vägled-