rfr · H50WRFR24 · 2018-07-02 00:00:00 — ningen har ökat , vilket är den period då antalet nyanlända elever ökat snabbast. av rektorerna uppger dock att resurserna Mer än hälften, , uppger att resurserna är oförändrade.204 Av de grundskolerektorer som besvarat utskottets enkät som genomförts inom ramen för den här uppföljningen uppger att resurserna till vägledningen ökat , medan bedömer att de mins- uppfattar att resurserna är oförändrade. det fler rektorer än i som både bedömer att resurserna till studie- och yrkesvägledningen ökat, , och som tycker att de minskat, 9 pro- anser att resurserna är oförändrade. Andelen rektorer i gymnasieskolan som bedömer att resurserna ökat är be- tydligt större på skolor där av eleverna är nyinvandrade. dessa skolor uppger att resurserna ökat under den aktuella tidspe- Grundskolerektorer på skolor med en stor andel nyinvandrade elever bedömer dock inte att resurserna ökat i större omfattning än kollegor på skolor med en mindre andel nyinvandrade. I en enkätundersökning från () 2017 framkommer att flera studie- och yrkesvägledare upplever att resurserna till studie- och yr- kesvägledningen inte ökat trots större arbetsbörda och ett större antal elever. av studie- och yrkesvägledarna uppgav i sina svar att deras tid inte räckte till för att möta behovet av vägledning hos de nyanlända ele- Bland vägledarna i uppgav att antalet nyan- lända elever ökat men att man upplevde att vägledningsresursen var de samma. Motsvarande andel i gymnasieskolan var . Många studie- och yr- kesvägledare uppgav också i sina enkätsvar att andra elevers behov av vägled- ning måste prioriteras ned eftersom tiden inte räckte till.205 Sammanfattningsvis varierar rektorernas uppfattning om i vilken mån re- surserna till studie- och yrkesvägledningen förändrats . tydligt resultat av utskottets enkät är dock att nästan hälften av gymnasierek- torerna för skolor med nyinvandrade elever uppfattar att Man bör dock notera att resultaten från rektorsenkäten inte beaktar elevernas behov, varför det är svårt att jämföra rektorernas uppgifter om utvecklingen av resurser med studie- och yrkesvägledarnas upplevelse av 204 Bilaga 1 och 2. 205 : Vägledning måste bli hela skolans ansvar. Så tycker vägledarna att studie- och yrkesvägledningen fungerar i praktiken. 206 Det är svårt att jämföra rektorernas och studie- och yrkesvägledarnas bedömning av hur resurserna till vägledningen utvecklats . Att rektorer uppger att resurserna ökat behöver t.ex. inte betyda att de ökat i samma utsträckning som elevernas behov; det kan lika väl vara ett uttryck för att huvudmannen, trots oförändrade behov bland eleverna, valt att satsa på vägledningen. En uppgift om oförändrade resurser kan också både vara ett uttryck för att resursfördelningen i förhållande till elevernas behov bedöms som stabil eller att resur- serna är oförändrade trots ökade behov bland eleverna. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER 4.8 Vägledningen ur ett arbetsmarknadsperspektiv I kapitel 2 diskuteras vikten av studie- och yrkesvägledningen ur ett matchnings- och arbetsmarknadsperspektiv. Svenskt näringsliv menar att ett genomgående tema som kommit fram i olika undersökningar av studie- och yrkesvägledningen är kvalitetsbrister i kopplingen mellan utbildning och arbetsliv. Organisationen menar att de stora skillnaderna i arbetet med studie- och yrkesvägledningen i olika kommuner och på olika skolor ger elever vitt skilda förutsättningar att förbereda sig för studie- och yrkesval, vilket man menar är oacceptabelt.207 Skolors samverkan med arbetsliv och anordnare av eftergymnasial utbildning Av samtliga rektorer som besvarade den enkät som utskottet genomfört inom ramen för den här uppföljningen uppgav att skolan samverkar med arbetslivet i ganska eller mycket stor utsträckning. Andelen varierade dock mellan skolformer och huvudmannatyp. av rektorerna i uppgav att man i mycket eller ganska stor omfattning samverkade med arbetslivet medan mer än hälften, , uppgav att man gjorde det i liten eller mycket liten omfattning. Av rektorerna för gymnasieskolor uppgav att man i ganska eller mycket stor omfattning samverkade med arbetslivet medan en fjärdedel av rektorerna uppgav att man gjorde det i liten eller mycket liten omfattning. Sammanfattningsvis var det alltså enligt rektorernas enkätsvar betydligt vanligare att gymnasieskolor samverkade med arbetslivet än att grundskolor gjorde det. En förklaring till att gymnasierektorerna i större omfattning uppgav att man samverkade med arbetslivet i ganska eller mycket stor omfattning kan bl.a. vara att det som en del av utbildningen på yrkesprogrammen förekommer arbetsplatsförlagt lärande (apl). Nästan hälften av gymnasierektorerna uppgav även att de samverkade med anordnare av eftergymnasial utbildning, t.ex. yrkeshögskolor, universitet och högskolor i ganska () eller mycket () stor utsträckning medan drygt var fjärde gymnasierektor uppgav att sådan samverkan endast förekom i ganska liten () eller mycket liten () omfattning.208 Vid en jämförelse som beaktar om skolan hade eller enskild huvudman framkommer att andelen rektorer för grundskolor med enskild huvudman och som endast hade årskurs 1–6 svarar att skolan samverkade med arbetslivet i högre grad än motsvarande rektorer för kommunala skolor. 207Svenskt näringsliv: Vikten av vägledning. Studie- och yrkesvägledningens utmaningar. av gymnasierektorerna uppgav att de i mycket stor utsträckning samverkade med anordnare av eftergymnasial utbildning medan uppgav att de gjorde det i ganska stor utsträckning. uppgav att de samverkade med anordnare av eftergymnasial utbildning i ganska liten omfattning och att det förekom i mycket liten omfattning. Se vidare bilaga 1 och 2. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER av rektorerna för skolor med enskild huvudman uppgav att man samverkade med arbetslivet i stor eller i ganska stor omfattning svarade endast av deras motsvarigheter i kommunala skolor att man gjorde det. Bland övriga grundskolor, som även inkluderar årskurs 7–9, samverkade i stäl- let de kommunala skolorna i högre utsträckning med arbetslivet. av rektorerna att skolan samverkade med arbetslivet i stor eller ganska stor omfattning jämfört av grundskolorna med enskild När det gäller omfattningen av samarbetet mellan gymnasieskolor och ar- betsliv kunde inga signifikanta skillnader urskiljas mellan skolor med kommu- nal respektive enskild huvudman. För gymnasieskolorna kunde man i stället urskilja regionala skillnader i andelen som i ganska eller mycket stor utsträck- ning samverkar med arbetslivet. av rektorerna för gymnasieskolor i storstäder och storstadsnära kommuner uppgav att de samarbetade i ganska eller mycket stor utsträckning med arbetslivet. Motsvarande andel för rektorer för gymnasieskolor i övriga riket var . Det fanns vidare skillnader i samverkan mellan skolan och arbetslivet be- roende på elevernas bakgrund. Skolor med lägre andel elever med utländsk bakgrund samverkade med arbetslivet i högre utsträckning än skolor där an- delen elever med utländsk bakgrund var högre. gymnasieskolor där av eleverna hade utländsk bakgrund uppgav att skolan samverkade med arbetslivet i ganska eller mycket stor ut- Motsvarande andel för gymnasieskolor där andelen elever som hade utländsk bakgrund var eller större var . I enkätsvaren förelåg också ett tydligt positivt samband mellan om studie- och yrkesvägledning ingick i det systematiska kvalitetsarbetet och i vilken mån gymnasieskolorna samverkade med anordnare av eftergymnasiala utbild- Av rektorerna för gymnasieskolor där vägledningen ingick i det syste- matiska kvalitetsarbetet samverkade med sådana utbildningsanord- Motsvarande andel för rektorerna för skolor där studie- och yrkesvägled- ningen inte ingick i det systematiska kvalitetsarbetet var . sierektorer som i större utsträckning arbetade för att de olika personalkatego- rierna på skolan aktivt skulle arbeta med och samverka om skolans uppdrag om studie- och yrkesvägledning svarade också i högre grad att skolan samver- kade med anordnare av eftergymnasiala utbildningar. Till exempel svarar 59 procent av de gymnasierektorer som i mycket stor utsträckning arbetade med att få tillstånd en aktiv samverkan på skolan att skolan också samverkade med anordnare av eftergymnasiala utbildningar i ganska eller mycket stor utsträck- Detta kan jämföras för de gymnasierektorer som uppgett att de arbetade i mycket liten utsträckning för att personalen skulle samverka 209Bilaga 1 och 2. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER Regionalt samarbete om studie- och yrkesvägledning Enligt SKL har man på många platser i etablerat ett regionalt samarbete kring vägledningsfrågor, gymnasieval och arbetslivskontakter. Samarbetet kan t.ex. ske genom ett kommunalförbund210 eller ett gymnasieförbund. Många kommuner i ett visst geografiskt område har t.ex. avtal om gemensamma ansökningar till gymnasieskolan. Det finns också exempel på mindre formella nätverk mellan grannkommuner kring studie- och yrkesvägledning. Enligt SKL finns flera fördelar med olika former av samarbeten, inte minst för att arbetsmarknaden ofta är regional. Genom ett regionalt samarbete kan flera kommuner gå samman för att organisera yrkesmässor, databaser för praktik- och praoplatser, kompetensutveckling för studie- och yrkesvägledare, branschdagar eller andra gemensamma insatser. Genom att lägga samman resurser för kompetensutveckling kan man också få möjlighet att ta fram särskilt riktade insatser, som exempelvis utbildningar om arbetsmarknadsläget i den egna regionen.211 Som en del av det regionala samarbetet kring kompetensförsörjning har på flera håll i landet s.k. kompetensplattformar inrättats med hjälp av statligt stöd som har fått i uppdrag av regeringen att fördela.212 En central del i arbetet med kompetensplattformarna är att stärka lokal och regional kompetensförsörjning avseende bl.a. gymnasieutbildningar och samverkan med arbetsmarknaden och näringslivet. Verksamheten syftar till att bidra till att aktörer med regionalt utvecklingsansvar ges bättre förutsättningar att bedriva sitt arbete bl.a. genom att stödja det regionala analysarbetet och bidra till att sprida erfarenheter, resultat och lärande som framkommer i arbetet och erbjuda regionalt utvecklingsansvariga aktörer en samlad dialog. Utöver , som ansvarar för regeringsuppdraget, ska Arbetsförmedlingen, Myndigheten för , samt andra berörda statliga myndigheter inom sina verksamhetsområden bistå i genomförandet av uppdraget.213 Enligt fungerar kompetensplattformarna, men även kommunerna, som en ingång i myndighetens satsningar på kompetensutveckling om studie- och yrkesvägledning.214 konstaterar brister i kopplingen mellan skola och arbetsliv i Bristerna i studie- och yrkesvägledningen i den svenska skolan och konsekvenserna för arbetsmarknaden har uppmärksammats internationellt. 210Ett kommunalförbund är en offentligrättslig form för samverkan för kommuner och landsting, som är reglerad i kommunallagen (3 kap. 8–9 §§ kommunallagen (2017:725). Genom att ingå i ett kommunalförbund överlämnar kommunen eller skötseln av uppgifter för de angelägenheter som kommunalförbundet avser till kommunalförbundet. 211SKL: Framtidsval och arbetsliv. Exempel från kommuners studie- och yrkesvägledning. 2013 och underhandsuppgift från SKL. 212Regeringsbeslut N2012/6275//RT och N2015/02413/RTS. Regeringen har beslutat om en ny satsning på att stödja det regionala kompetensförsörjningsarbetet perioden –2020. 213Regeringsbeslut N2017/07839/RTS. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER (for Economic Cooperation and Development) har vid flera tillfällen undersökt situationen när det gäller svensk arbetsmarknad och utbild- ning kopplat till studie- och yrkesvägledningen och i bl.a. två studier understrukit betydelsen av att förstärka studie- och yrkesvägledningen i Sve- I rapporten in Youth betonar vikten av att utveckla studie- och yrkesvägledningen i så att elevernas val av gymnasieutbild- ning baseras mer på arbetsmarknadens efterfrågan än . krav på att skolan arbetar mer strategiskt med frågan om arbetslivskunskap och att studie- och yrkesvägledare har aktuell, relevant kompetens och löpande kontakt med arbetslivet. I rapporten pekar på behovet av att förbättra vägledningen för ungdomar som inte studerar eller arbetar (s.k. NEETs, youth not in employment, education or training) inom ramen för det I rapporten betonar vikten av att stärka kvali- teten på den svenska studie- och yrkesvägledningen för att förbättra match- ningen på arbetsmarknaden så att arbetskraftens utbildning bättre motsvarar Skolans samverkan med arbetsgivare behöver för- bättras och det finns ett behov av att minska antalet elever som varje studie- och yrkesvägledare ska arbeta med (counsellor-to-students ratio), enligt OECD.216 Den statistik som finns när det gäller arbetsgivarnas efterfrågan på arbetskraft behöver vidare tas till vara på ett bättre sätt. Ett exempel på detta är att ungdomar bör få mer information om utsikterna för arbete efter utbild- Detta skulle enligt bl.a. kunna medföra en ökad popularitet bland ungdomar att söka sig till gymnasieskolans yrkesprogram som trots goda arbetsutsikter efter utbildningen minskat i popularitet. många skolor inte blir informerade om utsikterna till arbete inom olika yrken visar även resultatet av en enkätundersökning . I denna uppger en fjärdedel av de svarande studie- och yrkesvägledarna att eleverna sällan eller aldrig informeras om arbetsmarknadens framtida kompetensbehov.217 När det gäller yrkesprogrammens popularitet visar andra under- sökningar att det också finns flera andra viktiga orsaker till att ungdomar i i lägre utsträckning än tidigare väljer yrkesprogrammen än att de inte har tillräcklig kunskap om arbetsmarknadens efterfrågan på arbetskraft. ana orsaker är t.ex. att eleverna upplever att det medför lägre social status att gå ett yrkesprogram i jämförelse med att gå ett högskoleförberedande program och en uppfattning om att färre vägar till bl.a. fortsatt utbildning står öppna efter avslutade studier på yrkesprogrammen.218 215OECD: Investing in Youth. 216OECD: Getting Skills . 217Ungdomsbarometern och Skolsamverkan: Syv-barometern 2016. : En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER 4.9Framgångsfaktorer för en välfungerande studie- och yrkesvägledning Ovan redovisas undersökningar från forskare och olika myndigheter och organisationer som beskriver en stor variation mellan huvudmäns och mellan skolors arbete med studie- och yrkesvägledningen och att det på många håll förekommer brister i verksamheten. finns goda exempel på huvudmän som arbetar målmedvetet och systematiskt med studie- och yrkesvägledningen. SKL har identifierat framgångsfaktorer för vägledningsarbetet Kommuner och Landsting (SKL) genomförde 2013 fallstudier i tio kommuner för att identifiera utmaningar och framgångsfaktorer för arbetet med studie- och yrkesvägledningen.219 SKL konstaterade att det fanns svagheter i en del kommuners arbete med studie- och yrkesvägledningen i skolan men kunde identifiera ett antal nyckelfaktorer som var kritiska för att verksamheten skulle fungera på ett tillfredsställande sätt. Bland annat pekade SKL på betydelsen av att skolan utgick från elevernas egna intressen och av att skolan hade höga förväntningar på alla elevers förmåga. Liksom bl.a. Skolinspektionen, och flera forskare (se ovan) bedömde SKL att ledarskapet (styrningen) för arbetet med studie- och yrkesvägledningen var avgörande för skolpersonalens arbete och därmed verksamhetens resultat. För att skapa förutsättningar för det lokala arbetet lyfte flera kommuner i SKL:s kartläggning fram behovet av tydliga, uppföljningsbara lokala mål och riktlinjer som konkretiserade och anpassade de nationella målen till den egna verksamheten. SKL sammanfattade framgångsfaktorerna för styrningen av studie- och yrkesvägledningen som identifierats på följande sätt: •Det behöver finnas mål för studie- och yrkesvägledningen. Målen ska vara beslutade av huvudmannen. (I de fall huvudmannen är ska besluten fattas på politisk nivå.) •Det finns rutiner för hur målen följs upp. •Mål och riktlinjer drar åt samma håll och skapar möjligheter för samverkan mellan skolformer. •Ansvarsfördelningen mellan verksamheter och personalgrupper är tydlig. •Tid avsätts för att förankra och implementera mål och riktlinjer som gäller studie- och yrkesvägledningen i hela organisationen.220 219SKL: Framtidsval och arbetsliv. Exempel från kommuners studie- och yrkesvägledning. 220SKL: Framtidsval och arbetsliv. Exempel från kommuners studie- och yrkesvägledning. 2013, s. 24. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER Utmaningar trots att vägledningen prioriteras Liksom SKL pekar forskare på betydelsen av en tydlig styrning av arbetet med studie- och yrkesvägledningen för att den ska fungera på ett tillfredsställande sätt. I en forskarrapport221 från dåvarande bedömer författarna att styrningen är helt central om man ska kunna förverkliga intentionerna om en vid och likvärdig studie- och yrkesvägledning som integreras i undervisningen, som bärs upp av alla personalgrupper i skolorna, som länkar skolan till det omgivande samhället och som följer de normkritiska linjer som pekas ut i styrdokumenten. I forskarrapporten behandlas den vida vägledningen i skolan som undersökts genom fallstudier i tre kommuner samt med utgångspunkt i en historisk översikt om forskning, nordiska erfarenheter och praktiska utmaningar. Fallstudierna illustrerar enligt forskarna hur viktigt det är att aktörer på olika nivåer finns på plats och tar sitt ansvar för att ambitionerna att utveckla en bred och likvärdig studie- och yrkesvägledning ska kunna infrias. Aktörerna som identifieras som centrala är •den beslutande nivån (politik, förvaltning och skolledare) •den verkställande nivån (skolledare, studie- och yrkesvägledare och lärare) samt •resursnivån (företrädare för arbetslivet och myndigheter som t.ex. Kommunerna i undersökningen hade valt olika vägar i utformningen av styrningen av studie- och yrkesvägledningen. Medan någon valt en centraliserad styrning hade en annan kommun arbetet med ett underifrånperspektiv. I alla tre kommuner ingick studie- och yrkesvägledningen dock i det systematiska kvalitetsarbetet. Oavsett styrningsmodell brottades samtliga kommuner med problem kopplade till likvärdigheten i studie- och yrkesvägledningen. Vissa skolenheter hade enligt forskarnas bedömning kommit långt och prioriterade studie- och yrkesvägledningen högt; på andra skolenheter var intresset och aktivitetsgraden betydligt lägre. Riktlinjer, handlingsplaner och kvalitetsdialoger föreföll inte räcka till för att sprida engagemanget på bredden. Det var också en utmaning att få till ett fungerande samarbete med arbetslivet i kommunerna. Orsaken till svårigheterna stod inte enbart att finna i skolans sätt att arbeta. Det lokala arbetslivet borde också utveckla ett större intresse för utbytet med skolorna, menade forskarna. Tillgången till resurser – inte minst i termer av tid – var vidare en stötesten i kommunernas arbete med att utveckla studie- och yrkesvägledningen. Personalen behövde ha utrymme för kompetensutveckling och det behövde finnas tidsmässigt utrymme i vardagen för att hantera frågor kopplade till studie- och yrkesvägledningen, enligt forskarna. Personalomsättning var också en utmaning för kommunerna i undersökningen. Hög personalomsättning bidrog till 221Jonas , och : Styrning och organisation av den breda studie- och yrkesvägledningen. En bakgrund och tre fallstudier. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER ökade kostnader och gjorde att man tappade tempo i arbetet med att utveckla den vida vägledningen. De lärare som skulle introduceras i arbetet hade i allmänhet inga större kunskaper om studie- och yrkesvägledning som kunskapsområde när de kom till skolorna och måste läras upp. Eftersom den genomsnittliga anställningstiden ofta var kort blev kostnaderna för att lära upp personalen stora. Studie- och yrkesvägledarnas relation till den breda studie- och yrkesvägledningen uppfattades vidare enligt forskarrapporten som oklar i de undersökta kommunerna. Intentionen att studie- och yrkesvägledarna skulle vara en resurs som utbildade och inspirerade andra personalgrupper i arbetet med den breda vägledningen fick inte genomslag. Studie- och yrkesvägledarnas arbetssituation hade inte påverkats särskilt mycket, varken till innehållet eller till formen trots satsningen på vägledningen och arbetsuppgifterna var ofta splittrade och ”snuttifierade”, enligt forskarna. I kommunerna återkom berättelser från vägledare som hade sin tjänst fördelad på ett stort antal skolenheter. Det kunde skapa förutsättningar för kompetensutveckling, men kunde också leda till att vägledaren i praktiken aldrig kom in i skolans arbete och därför inte blev en del av skolenheternas ordinarie personal. Politikernas engagemang i uppföljningen och styrningen av frågor som rörde studie- och yrkesvägledning varierade vidare mellan kommunerna i undersökningen, men den genomgående bilden var enligt forskarna att politikerna inte spelade någon framträdande roll. Det fanns inte heller någon tydlig bild av vilken roll politikerna skulle ha. Forskarnas intryck var att det bland de lokala skolpolitikerna fanns en försiktighet eller närmast en rädsla för att lägga sig i frågor som uppfattas som exklusiva förvaltnings- och tjänstemannafrågor. Forskarrapporten visade sammanfattningsvis att trots att ambitionsnivån i arbetet med studie- och yrkesvägledningen var hög i de tre undersökta kommunerna, var det i samtliga fall svårt att leva upp till ambitionerna om en bred (vid) och likvärdig studie- och yrkesvägledning. Med utgångspunkt i bl.a. den historiska översikt om forskning, nordiska erfarenheter och praktiska utmaningar som ingick i rapporten drog forskarna ett antal sammanfattande slutsatser: •Tanken att arbetslivskunskap ska ingå i alla ämnen har visat sig leda till svag måluppfyllelse. •Ett särskilt ämne med reglerat timantal ökar möjligheten att ge eleverna bättre valkompetens. •Styrning via läroplanen är en nödvändig men inte alltid tillräcklig insats. •Kompetensutveckling av lärare inom området skola–arbetsliv är en nyckelfaktor för högre måluppfyllelse. •Samverkan med omgivande arbetsliv och arbetsförmedling är viktiga faktorer och bör regleras genom särskilda samverkansorgan. 4 STYRNINGEN AV STUDIE- OCH YRKESVÄGLEDNINGEN, BRISTER OCH FRAMGÅNGSFAKTORER • En god progression och en väl genomtänkt struktur kring undervisningen i frågor som rör arbetsliv och utbildning ger högre måluppfyllelse.222 4.10 Resultatet av Skolinspektionens regelbundna tillsyn För att få en bild av vilka brister som Skolinspektionen uppmärksammar i enskilda fall och hur vanligt det är att huvudmän och skolor kritiseras för sitt arbete med studie- och yrkesvägledningen har utbildningsutskottet inom ramen för den här uppföljningen genomfört en genomgång av Skolinspektionens beslut , där brister i huvudmäns och skolors arbete med studie- och yrkesvägledning har konstaterats. Genomgången omfattar inspektionens granskning av grundskolor och gymnasieskolor inom ramen för huvudmannatillsynen och den prioriterade tillsynen av enskilda skolor.223 granskade Skolinspektionen totalt 346 skolhuvudmän, varav 218 huvudmän för grundskolor och 128 för gymnasieskolor. I tillsynen av huvudmän för grundskolor fann Skolinspektionen brister i arbetet med studie- och yrkesvägledningen hos 22 av dem224, vilket motsvarande av de granskade huvudmännen. I tillsynen av huvudmän för gymnasieskolor fann Skolinspektionen brister hos 5 av dem, vilket motsvarade av de granskade huvudmännen.