rfr · H50WRFR8 · 2018-01-01 00:00:00 — Därför bjöd vi in till bostadspolitiska samtal för att diskutera till exempel skatter kopplade till bostadssektorn och andra reformer. Det är värt att påminna om att oppositionen lämnade dessa samtal. Man måste också konstatera att en del av ansvaret för att denna typ av breda politiska överenskommelser inte har skett också faller på oppositionen. frågade vilka åtgärder som skulle kunna vara i stället. Ja, en som har diskuterats och som frågeställaren också lyfter är ränteavdragen. Där kan vi konstatera att mitt parti från början har varit en ganska ensam röst i den debatten. Sedan har fler och fler partier som faktiskt vill diskutera frågan anslutit sig, dock med en del förbehåll om hur intäkterna ska användas och om hur man ska styra när det gäller samhällsekonomin i stort. Men det kan också konstateras att de två största partierna i riksdag inte är beredda att föra en diskussion om de frågorna. Därmed finns inte det politiska underlag som skulle behövas för att gå fram med en sådan reform. Jag vidhåller att en ansvarsfull regering måste göra vad som är möjligt att göra för stunden, och jag är stolt över att denna regering också har agerat. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN , : Jag tror att det är viktigt att inte ha någon övertro på att det finns en åtgärd. Det viktiga är att göra många åtgärder. får de tas i rätt steg, i rätt storlek och i rätt omfattning. Man kan dela upp det på olika sätt. Man kan ha åtgärder som påverkar re- lativpriser på boende, alltså gör det dyrare eller billigare att bo. politiken, som ligger inom riksdag och regering. Det kan vara krav på att man ska binda en andel av lånestocken. Det kan vara att man ska ha längre lån. dag kan man låna på som längst – tror jag – åtta . Detta är åtgärder som ligger mer inom våra myndighetsroller. Sedan gäller det kostnader för att bygga. Varför är det dyrast i världen att Det är en intressant fråga. Det ligger mycket på struktursidan. Det är konkurrens, naturligtvis. Det är regleringar. Kommunerna har en viktig roll i detta. Det är olika regler som de styr över. Sedan är det, som Thedéen är inne på, rörlighetsfrämjande åtgärder. Det kan vara skattepolitik. Men det kan också vara ägandefrågor, hur mycket ägande man ska ha och hur mycket hyresrätter man ska ha. Det finns alltså en rad olika åtgärder att göra. Men jag tror att man ska ar- beta brett – det är det viktiga. Det finns ingen enkel quick fix. (KD): Herr ordförande! Tack så mycket för bra dragningar! Jag börjar med en fråga till från Riksgälden. Det gäller statspapperen. Jag skulle gärna vilja att du utvecklar lite grann hur du ser på detta framöver – när nu centralbank efter centralbank aviserar att man tänker sluta med dessa stödköp och minska sina balansräkningar. Vad förväntar du dig på medellång sikt när det gäller hur marknaden för obligationerna kommer att utvecklas, och finns det några risker förknippade med detta? Sedan har jag en fråga till . Det är uppenbart – det har du framfört – att använder de tangenter man har till sitt förfogande på klaviaturen, så att säga. Du har också varit tydlig med att du gärna ser nedtrappade ränteavdrag. Jag tillhör dem som är kritiska mot skuldkvotsbromsen och det förstärkta amorteringskravet, som jag menar har en del inlåsningseffekter. det ytterligare en åtgärd som drabbar dem som försöker ta sig in på bostads- marknaden, till skillnad från det som pekade på: en åtgärd som, så att säga, träffar alla. Jag tror att det finns en risk att vi håller på att skapa fattigdomsfällor för Vi har inga kvar-att-leva-på-kalkyler för dem som flyttar in i Vilka möjligheter har de som kanske tvingas in i ett väsentligt dyrare boende – ett fullserviceboende – att bygga upp buffertar för framtiden? Vilka möjligheter har de att skapa sig tillgångar och sådana saker med de hin- der som vi nu bygger upp? Därför har jag en fråga. Om man i politiken nu skulle kunna enas brett om nedtrappade ränteavdrag, så att man vet att det kommer att bli av, även om det STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN går långsamt, undrar jag: Finns det enligt er bedömning möjlighet att rulla tillbaka någon av dessa åtgärder – det handlar om bolånetaket eller om att modifiera amorteringskraven på något sätt? Sist vänder jag mig till statsrådet , som varnar för politiseringen. Det är väldigt fint att det varnas för detta. Det är vi alla tacksamma för. Jag tror att statsrådet behöver prata med någon mer, som uppenbarligen har felciterat statsrådet. De som bara har en liten synpunkt anses vara ansvarslösa och den typen av ord. Det blir ett väldigt högt tonläge, tycker jag. Det kan vi gott ha, men då behöver vi inte varna varandra för politisering. Jag tycker till skillnad från att det är väldigt bra med medgivandeförfarandet, för det skapar ett tydligt politiskt ansvarsutkrävande för åtgärder som är väldigt ingripande i enskilda hushålls ekonomi. Då har jag en fråga – också mot bakgrund av det som har pekat på. Regeringen ska ju då göra en bedömning som är bredare. Det ska inte vara samma bedömning utan en bedömning som är bredare än den som myndigheterna gör. Statsrådet sa något intressant till mig i en debatt som vi hade om propositionen om makrotillsyn, nämligen att det vore att abdikera från sitt ansvar att säga nej första gången som en myndighet presenterar en åtgärd inom ramen för detta ramverk. Har regeringen gjort en annan bedömning eftersom det är första gången myndigheten föreslår detta? Eller skulle man ha gjort samma bedömning om det var tredje eller sjätte åtgärden? Eller har man lagt ribban annorlunda för att det är första gången som myndigheten föreslår denna åtgärd? (S): Tack för intressanta föredragningar! Helt klart är väl att man kan konstatera att , som flera av talarna har sagt, är lite sent ute när det handlar om att få till stånd verktyg för makrotillsynen. Man kan titta tillbaka på hur det såg ut . Man kan konstatera att vi då hade ett extremt lågt bostadsbyggande. Och precis som sa hade skuldsättningen hos hushållen påbörjats redan då. Skuldkvoterna för hushållen ökade. Min enkla fråga till er som representerar myndigheterna på detta område är: Vad kunde och borde vi ha gjort i det läget, med ett nästan obefintligt bostadsbyggande och ökande skuldsättning hos hushållen? (M): Tack för intressanta genomgångar! Oreglerade finansmarknader är väldigt farliga. Det tenderar dock att vara farligt även med väldigt reglerade finansmarknader. Sedan den väldigt unika penningpolitik hade 2008 och framåt har vi uppenbarligen hamnat i en väldigt speciell situation, som vi nu försöker hantera. Det verkar som om det är flera åtgärder på gång, till exempel mer detaljregleringar när det gäller bankers utlåning. Om olyckan ändå skulle vara framme undrar jag: Påverkar alla dessa nya regleringar det samlade krishanteringsansvaret i ? Jag tänker mig att vi ändå skulle kunna vara i närheten av att ha en situation med väldigt skickliga och väldigt aktiva myndigheter inom respektive område men som åtgärdar STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Jag tänker mig en penningpolitik som är väldigt expansiv för att nå ett finansmål, en finansinspektion som reglerar hushållens möjlig- heter att ha krediter väldigt hårt och kanske ett riksgäldskontor som har ett väldigt stort behov av att sälja statsobligationer – som är i behov av att få in Då är detta åtgärder som allihop är väldigt aktiva men som på totalen motverkar varandras syften. Om man dessutom reglerar kreditgivningen till hushållen på större detalj- nivå är frågan: Hur snabbt kan sådana här saker koordineras, rullas tillbaka eller sammanflätas till en fungerande helhet? och ministrarna kring detta? Jag har en annan fråga som jag funderar lite på, i anslutning till vad bland Vad anser ni att hyresregleringen har för betydelse för den finansiella stabiliteten i ? I den mån den har en betydelse för den finansiella stabiliteten undrar jag: Vilken kardinalitet skulle man tillskriva den jämfört med till exempel ett bolånetak eller andra typer av åtgärder? Slutligen har jag en kort kommentar. någonting är inte det ett problem för en eventuell riksdagsmajoritet. sådana fall en begränsning i vad regeringen själv tycker. Det blir alltså väldigt märkligt att ta del av en sådan diskussion. , : Jag går till fråga om huruvida detta riskerar att leda till fattigdomsfällor. Och finns det andra åtgär- der som är bättre? När vi gör analysen av hur detta slår visar det sig att ensamhushåll inte påverkas om man inte har en lön som är . del schabloner – det är den typen av beräkning. Men den indikerar ändå, som framgick tidigare, att personer med låga inkomster – i alla fall lägre än 30 000, där jag tror att medianen ungefär ligger bland svenska löntagare – redan be- gränsas av bankernas kreditgivning. Man ska alltså inte överdriva effekten. Jag är i någon mening smickrad av den enorma uppmärksamhet som våra Men det påverkar av nya låntagare, som i sin tur utgör ungefär 4–av den samlade låntagningen. Vi pratar alltså om 1 pro- cent av låntagarna, som påverkas av detta. Jag tycker möjligtvis, , att fattigdomsfällor är ett starkt ord. Men det har effekter. Annars skulle vi inte Det kan finnas inlåsningseffekter. Det kan finnas sådana som kanske skulle ha råd att låna och som inte får låna för att regleringen slår så. Då är det viktigt, tycker jag, med ett klargörande. Andra länder har infört skuldkvotstak som är just tak. Det är slut där. Det går inte att låna över en viss nivå, även om det finns en viss flexibilitet i många av de regler som har till- lämpats i och . Här är det ett amorteringskrav som är kopplat Skulle bankerna göra bedömningen att en person har oerhört stora tillgångar men en låg inkomst kan de alltså låta den personen låna. Det är i den meningen en relativt flexibel reglering, och det är förstås en tanke bakomdetta. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Då är det den hypotetiska frågan: Om ni i det politiska systemet enas om andra åtgärder, till exempel ränteavdragen, skulle vi då kunna rulla tillbaka? Vi fattar beslut givet det läge vi har, och det läge vi har är att vi inte har några andra åtgärder som vidtas, som bland annat har diskuterats. Då ligger detta i sakens natur. Skulle det framstå som oerhört sannolikt att det blir så här eller om beslut till och med fattas i den riktning som du indikerar har vi alltid anledning att titta på om den samlade effekten fortsatt är motiverad eller om vi i sådana fall ska rulla tillbaka. Däremot värjer jag mig lite grann mot att redan nu diskutera frågan om att rulla tillbaka, för detta har alltså inte införts . Men vi har ju olika perspektiv, du och jag, i denna fråga. Formellt kan vi rulla tillbaka. Vi kan alltså gå till regeringen och säga: vill vi inte ha detta längre, och så får regeringen återigen fatta ett ja- eller nejbeslut till det. Formellt är det inga problem. Men frågan är inte högst på min agenda , i och med att detta ännu inte har införts. Sedan går jag över till fråga om att vi är sent ute. Ja, det sa jag. Det tycker jag att vi är. Vad skulle det politiska systemet då ha gjort? Ja, jag var inne på ett antal åtgärder som jag tror är viktiga. De är kopplade till bostadsmarknaden. De gäller , och de skulle ha gällt då, enligt min uppfattning. Det handlar om den samlade beskattningen, som då i större utsträckning skulle främja rörlighet och begränsa kreditgivning. Sedan går jag över till fråga. Jag talade om en samlad politik, och du är inne på den frågan. Jag tror att den är viktig att ha med sig. Det finns inslag i detta som man som utomstående kan undra över. är inte utomstående i detta fall, men han betraktar ändå vad vi myndigheter gör. Vi har en penningpolitik som gasar. Vi har en finanspolitik som får betraktas som neutral. Sedan har vi ett antal åtstramande åtgärder från oss. Det är just det komplexet som jag gärna skulle vilja ha en utökad diskussion kring. Är det, så att säga, långsiktigt hållbart? Miljön är extrem – det är brinnande högkonjunktur och låga räntor. Jag tror inte att jag går så mycket längre än till att hålla med. Sedan får väl de andra vid bordet säga om de också håller med. Hyresregleringen är en del av bostadspolitiken. Om jag skulle ge mig på någon liten tentativ tro i fråga om vad den har för effekt kan jag säga så här: Hyresregleringen, så som den ser ut, i alla fall i delar av , främjar inte rörlighet. Det är klart att det finns en ganska betydande inlåsningseffekt även där. Det finns stora fördelningspolitiska frågor att diskutera kring hyresreglering, som ligger långt utanför mitt mandat. Men ska man göra förändringar på bostadsmarknaden för att främja stabilitet tycker jag att hyresregleringen borde ingå i det paketet. Men jag är mycket ödmjuk inför att det är en komplex fråga. , : Jag börjar med fråga angående obligationsköp. Det är sak att svara på om och när man kommer att avsluta, minska eller ändra på dessa köp, för det är ett rent penningpolitiskt beslut. Men skulle man upphöra med det är det klart STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN att likviditeten på marknaden kommer att öka. It goes without saying. aspekten skulle det bli en förbättring. Sedan vänder jag mig till . Jag tror att jag ger ungefär samma svar som gjorde. Det som är bra hade nog också varit bra i går. Men det är alltid lätt att vara efterklok. Jag tror i grunden att man fattar beslut utifrån den information man har och att man inte systematiskt försöker göra fel. Jag tror att det kanske var det bästa beslut man då politiskt Och i efterhand kan man konstatera att man borde ha gjort det som vi borde göra . Sedan vänder jag mig till . Ja, det kan förefalla rörigt. man kan titta på hur ansvarsfördelningen för den finansiella stabilitetspolitiken ser ut i . Jag tycker ändå att det är relativt tydligt. Det är två myndig- heter – och – som har ansvar i going concern, när bankerna fortfarande fungerar. Penningpolitiken har sitt. Sedan står inspektionen för mikro- och makrotillsynen. är en relativt klar ansvarsfördelning. När det har blivit kris är det och Riksgälden som har ansvaret för att hantera och sopa upp det som är kvar – har likviditeten, och vi har resolutionsramverket. Det är klart att dessa saker hänger ihop. är inte riktigt säker på att man behöver vara så orolig för att vi håller på att Sedan har olika åtgärder och olika regler olika effekter, men det måste man leva med. Jag tror ändå att man ska se detta i kontexten av Sedan gäller det hyresregleringen. Ja, allting som är rörlighetsfrämjande tror jag är bra. Men kan jag konstatera att hyressättningen i en allt större utsträckning tycks bli mer marknadsmässig. Jag kan ärligt talat inte säga hur stort enskilt problem hyresregleringen är. Jag säger inte att den inte är ett problem, men jag vet inte hur stort det är. , : Jag har berört statspappersmarknaden tidigare, men man måste kanske tillägga att så länge staten har ett budgetöverskott minskar naturligtvis mängden statspapper. Då måste man bestämma vad man tycker är viktigare – budgetöverskottet eller statspappersmarknaden. alltså inte fråga enbart om penningpolitik. Det ska man komma ihåg i det här Sedan gäller det frågan om det rent tekniska. vidmakthålla, förvalta eller – vilket språkbruk man nu väljer – hålla en stats- pappersportfölj under framåt i tiden är inte något som tekniskt är särskilt svårt eller besvärligt. Den dagen det är dags att, så att säga, avveckla den portföljen kommer det inte, tror jag, att vara några större bekymmer att Det är svårt för mig att kommentera vad som borde ha gjorts, för man gör ju så gott man kan givet vad man vet . Men jag kan bara i allmänna ordalag säga – då upprepar jag det jag har sagt tidigare – att det sedan STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN har varit välkänt att vi har en rad olika bekymmer på den svenska bostadsmarknaden. En del av de bekymren pyser ut därför att hushållen lånar väldigt mycket, och det är i huvudsak det vi har diskuterat här . Men frågeställningarna när det gäller att komma åt många av dessa problem sträcker sig långt bortom makrotillsynsåtgärder. Det finns ett behov av att hitta någon form för en bred hantering av de problem som vi har på den svenska bostadsmarknaden innan det blir lågkonjunktur eller händer någonting i omvärlden eller någonting annat som leder till stora bekymmer både i finanssektorn och för enskilda hushåll. Sedan gäller det fråga om de nya åtgärderna. Jag tolkar det, mer specifikt, som att det handlar om de makrotillsynsåtgärder som vi diskuterar . Påverkar de på något sätt det samlade krishanteringsregelverket eller krishanteringen, om det skulle behövas ? Jag skulle vilja säga: egentligen inte när det gäller den struktur somvi har och det somvi hörde alldeles . Vad de åtgärder som vi diskuterar framför allt handlar om är ju att minska sannolikheten att vi får bekymmer längre fram. Det är det som det handlar om. Detta är naturligtvis till nytta för alla som är satta att hantera en kris på ett eller annat sätt, oberoende av vilken roll vi har. Även om ens jobb består av att hantera kriser när de uppstår finns det ingen som har varit med om en kris i verkligheten som går och önskar sig en kris till, för det är någonting som är ett stort bekymmer både för allmänheten och för finanssektorn. Det är inte heller så himla lätt för dem som ska sköta detta, väldigt ofta mitt . I det avseendet är makrotillsynsåtgärder och bättre balans på bostadsmarknaden någonting som är till nytta också när det gäller krishantering. Sköter vi detta på ett bra sätt slipper vi nämligen krishantering. Finansmarknadsminister (MP): Herr ordförande! Jag vill börja med fråga och framför allt fokusera på rörligheten. Någonting som vi även fick höra ganska mycket i debatten inför det förra beslutet om amorteringskravet, 2016, var att det skulle påverka rörligheten negativt. kan vi dra en del slutsatser av effekterna och kan konstatera att vi fortfarande har en god rörlighet på bostadsmarknaden, och det verkar som omsättningen på bostäder inte har minskat. Det finns fortfarande ett väldigt stort utbud. Det var ändå en majoritet av nya bolånetagare som berördes av det kravet. I det här läget, med det nya förstärkta kravet, är det av de nya bolånetagarna som berörs. Det måste sättas i kontrast till det. frågar också om vi gjorde en annan bedömning för att det var första gången som detta ramverk prövades. Svaret på den frågan är nej. Vi gjorde en bedömning av det förslag som kom från , en analys, med den expertis som finns på . Men vi tittade också på politiska alternativ. Så kommer vi att fortsätta att göra. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Det jag syftade på i vår debatt var snarare ett scenario där en regering vid varje givet tillfälle, när ett förslag kommer på bordet från vår expertmyndighet, sätter en rädsla för kortsiktiga ekonomiska effekter i första rummet och säger nej och gör bedömningen att man har en annan och troligen bättre analys än vad expertmyndigheten har. Då kommer det ofrånkomligen att komma en dis- kussion om ramverket och om huruvida den struktur som vi har för besluts- fattande verkligen är ändamålsenlig och om det inte är bättre att regeringen gör hela arbetet på egen hand. Det tycker jag är en utveckling som skulle vara olycklig. Jag tycker att det är viktigt att vi har ett förtroende för vår expertmyndighet och den kompetens som finns uppbyggd på expertmyndigheten. Det gjorde också att vi i reger- ingen efter analysen kom fram till att vi tyckte att det var ett beslut som be- hövde fattas: att gå fram med ett stärkt amorteringskrav. Jag ska också säga något till . Ja, vi har olika myndigheter som fattar beslut som berör det ekonomiska området. De har olika ansvarsom- råden och olika roller. Då är det inte anmärkningsvärt att de ibland har olika perspektiv och olika nyanser i sitt arbete. Däremot har vi en struktur där vi har återkommande möten, där alla parter är runt samma bord och kan föra diskus- sioner om helheten. Det tycker jag är ett stort och viktigt steg framåt. När det gäller frågan om hyresregleringen kan jag konstatera att det dras olika slutsatser omvilken betydelse den har. Det finns internationella exempel, där man har förändrat hyresregleringen. Till exempel är vår analys av Helsing- fors att det ledde till väldigt förändrade hyresnivåer. Däremot kan det ifråga- sättas om det ledde till särskilt mycket nybyggnation och en större dynamik på Vi har också en situation där hyresregleringen delvis är under förändring. Det är inte ett stillastående system. Presumtionshyrorna är enligt många bedö- mare marknadsanpassade på den svenska marknaden . det sagt är det klart att hyresregleringen också kan förändras och justeras. har ambitionen att försöka hitta gemensamma breda överenskommelser när det gäller bostadspolitiken. Det gör att vi är beredda att föra samtal även om detta område framåt. (M): Jag ska försöka ge mig på att göra en liten reflektion över det som har sagts. Låt oss säga att det sammanfattande svaret på dagens övning skulle vara: är vi där vi är, och då måste vi hantera situationen, och vi bedömer att det här är rätt åtgärder. Då är det kanske inte så jättetillfreds- är det dessbättre så att diskussionen alltmer har handlat om orsaksfak- torer snarare än om verkansfaktorer. Det man behöver fundera på är ju vad det är som har lett oss hit, där vi är. Vad är orsaken till att vi har till exempel en stor uppbyggd kreditstock hos hushållen? Vad är det som har orsakat det? landar ofta i orsaksfaktorn att det är en dålig bostadspolitik. Det kan vara ett Men det finns en anledning till att den då skulle vara dålig. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Vi har under en rätt haft en rätt stark centralisering och ett starkt urbaniseringstryck. Utan att lägga en värdering, om det är bra eller dåligt, kan jag säga att det i kombination med att man har en bostadspolitik sominte möter den förändring som sker blir dubbelt dåligt, så att säga. Klarar man inte av att hantera de obalanser som uppstår – det finns andra exempel som man också kan lyfta – blir det en marginalkostnad, så att säga. Uteblivna åtgärder har också en samhällsekonomisk marginalkostnad. Ett annat exempel är penningpolitiken. Den behöver inte vara ett problem i sig. Men om man dessutom har ett skattegynnande av lånat kapital kontra eget kapital får det ytterligare effekter på de åtgärder man gör. Det gäller även de föreslagna och genomförda åtgärderna för att försöka komma till rätta med verkansfaktorerna i stället för att försöka begränsa momentum i verkansriktningen, så att säga. Även de åtgärderna har en samhällsekonomisk marginalkostnad. Då undrar jag lite över vad det finns för analys av den samhällsekonomiska marginalkostnad som finns för att man inte kan svara upp mot den politik som förs för att understödja centralisering och urbanisering. Där har det naturligtvis en väldigt stor effekt om man begränsar möjligheterna för människor att geografiskt förflytta sig. Och de föreslagna åtgärderna med amorteringskrav ställer till det för ungdomar och nyanlända svenskar som inte redan har gjort en bostadskarriär. Det blir väldigt besvärligt att förflytta sig. Min fråga är: Vilka analyser har man gjort av den samhällsekonomiska marginalkostnaden när det gäller de åtgärder man har gjort – detta i kombination med att föreslå åtgärder företrädesvis på flödet och inte på stocken? (S): Tack för alla bra föredragningar och diskussioner! Jag tänkte ta fasta lite på det som kom upp om ungdomar och nyanlända. Det är inte bara politiker som just nu säger att nyanlända och ungdomar kommer att bli drabbade. Vi har väldigt tydligt hört här att förslaget inte kommer att drabba lågavlönade och ungdomar, eftersom det går ett streck vid ungefär 30 000. Men jag har sett experter och banker uttala sig. Jag har sett på nyheter och ekonominyheter, där man frågar ut varandra. Då kommer slutsatsen: Ja, men ungdomarna drabbas. Vad synd det är att ungdomar drabbas!