rfr · H50WRFR6 · 2018-01-01 00:00:00 — Det är inte helt och hållet samma sak, för där är som ni vet även , och medlemmar. Vi kan lägga till en säkerhetszon. Jag kommer inte att gå in på den frågan, men det har delvis med handelsfrågor att göra. Vi har, som jag nämnde tidigare, en tullunion med , men som ni ser är utanför de streckade linjerna. EU har alltså ett eget tullområde, och så har vi dessutom en tullunion med . kommer sannolikt att lämna EU. Vi vet inte utgången , men kommer att flytta från den blå inre kärnan ut på andra sidan av de streckade linjerna. Det innebär att vi får en yttre gräns gentemot . Denna yttre gräns betyder att vi kommer att ha en handel med som kanske mer liknar vår handel med , eller . Att en av absolut viktigaste handelspartner hamnar på andra sidan av en yttre gräns har stor betydelse. Störst betydelse, enligt vår utredning, har detta för varuhandeln, så jag vill säga några korta ord om den. , i princip samma sekund, som kliver ut ur EU och det tullområde som finns innanför den blå streckade linjen kommer så kallade tullprocedurer för import och export att gälla. Vi kommer att få se ökad administration, ökade kostnader för företagen och minskad förutsägbarhet i godsflödet när tulldeklarationer ska fyllas i och olika former av intyg och licenser kommer att behövas. Vi har tittat på detta och kommit fram till att det helt enkelt inte finns några bra alternativ till ett EU-medlemskap när det gäller handel med varor. Vi har haft med oss tanken att det kanske kan finnas något sätt – någon handelspolitiskt och tekniskt möjlig lösning – som gör att handeln med varor över gränsen trots allt kan ske ganska smidigt. Vi kanske kan vara lite innovativa? Men det går helt enkelt inte att vara delvis med i ett tullområde. Det är binärt: Man är innanför eller utanför. Man kan inte vara lite grann med i ett tullområde. Oavsett vilket alternativ som blir resultatet kommer det att bli en tydlig försämring för våra svenska företag som bedriver handel när kliver ut ur EU. Inget – inte en EES-lösning som med , inte en tullunion som med och definitivt inte en WTO-lösning – kan på något sätt mäta sig med den enkelhet vi har i handeln med varor mellan och . Jag vill påpeka att detta inte på något sätt är ett uttryck för en politisk ovilja eller illvilja. hörs i debatten att de andra EU-länderna vill straffa , men detta är en rent handelsteknisk konsekvens av att lämnar EU och tullområdet. Jag vill säga några ord om tjänstehandeln. Vi hörde säga att tjänstehandeln är otroligt viktig. Vi drar något annorlunda slutsatser om tjänstehandeln efter brexit än vad vi gör om varuhandeln. Kortfattat kan man säga att brexit inte behöver bli lika dramatisk för vår tjänstehandel som STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Detta beror på att det saknas gemensamma EU-regler för de flesta tjänstesektorer – inte alla, men de flesta. Till skillnad från varuhandeln, där vi har ett harmoniserat regelverk, har vi i princip ett lapptäcke av 28 olika nationella regelverk när det gäller tjänstehandeln. Vad EU gör, lite förenklat, är att mäta olika nationella regler mot en gemensam måttstock – tjänstedirektivet – för att se om en regel är legitim eller om den är vad vi kallar ett otillåtet handelshinder. Det är alltså inte lika harmoniserat. I teorin kan det vara så att tjänstehandeln inte drabbas av ökade hinder efter brexit, men i praktiken är det troligt att de regler som påverkar tjänstehandeln med tiden så smått börjar glida isär mellan och . Just sådana skillnader kan vara besvärliga i tjänstehandeln. För att summera finns det uppenbarligen en hel del osäkerhet kring brexit. Jag har kort redovisat en 150–200 sidors utredning, men det finns mycket mer att säga. Det finns mycket osäkerhet i brexitprocessen. Ett land väljer nu att desintegrera, kliva ut ur samarbetet och vrida tillbaka tiden ungefär , i fall. Det är klart att detta kommer att få konsekvenser för EU-medborgare, studenter, företag, investeringar och handeln med varor och tjänster. En övergripande slutsats – jag kommer att ge några få här – i vår utredning är att brexit kommer att innebära försämrade villkor för handeln mellan och , framför allt när det gäller varor. Som sa har vi många tjänster som är inbäddade i varorna. Det är inte så enkelt att det finns ett stuprör med tjänster och ett stuprör med varor, utan det blir större påverkan än så. Tydligast är detta dock för varuhandeln. En annan slutsats är att det inte går att klart säga när de ekonomiska konsekvenserna av de olika alternativen kommer att synas, var de kommer att synas och vilka de blir. och konsumenter kommer att anpassa sig och hitta andra marknader än den brittiska, medan andra kommer att ha svårt att anpassa sig. Men är trots allt fortfarande med i EU. Ytterligare en slutsats är att en period av osäkerhet väntar för alla företag som på något sätt har kunder eller leverantörer i . Ingen kommer att veta hur det ser ut förrän om tidigast . Vi måste ha med oss att det just nu handlar om utträdesförhandlingar, men om man ska ha ett ambitiöst frihandelsavtal på plats tar det att förhandla. Slutligen vill jag på ett mer övergripande plan säga några ord om värdet av EU:s inre marknad. Värdet av denna marknad och den fria rörligheten, alltså det samarbete som sker i cirkeln i mitten, framgår aldrig så klart och tydligt som när det mäts mot något annat. Vår slutsats är att inte ens det mest ambitiösa frihandelsavtal kan mäta sig med de fördelar som ett EU-medlemskap ger, även om vi har hört premiärminister tala om ett frihandelsavtal mellan och EU som skulle vara bold and ambitious. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Den utmaning vi ser inför förhandlingarna är att vi alla har en roll i att försöka minimera det krångel och de kostnader som kommer att uppstå och med andra ord begränsa de negativa effekterna av utträde ur EU för och de svenska företagen. Där tror jag att vi är många som kan och bör bidra. Ordföranden: ska vi lyssna på några röster om möjligheter och utmaningar med internationell handel. , : Tack för att ni har ordnat denna angelägna hearing och för möjligheten att delta och ge ett näringslivsperspektiv! Det ska handla om möjligheter och utmaningar, och det finns det gott om när det gäller internationell handel. Världshandeln utvecklas trögt, som har beskrivit. Protektionismen ökar – det är i alla fall vår syn, även om man kan sätta ett frågetecken efter – och detta oroar naturligtvis det internationella näringslivet. ICC är en global näringslivsorganisation med medlemmar i 120–130 länder och har det tydliga syftet att underlätta internationella affärer, internationell handel och frihandel men även internationella investeringar och affärsrelationer över huvud taget mellan företag i olika länder. Det finns mycket i perspektivet som oroar oss. Vi jobbar mycket med att försöka påverka regler, möjligheter och förhandlingar, men vi gör också egna regelverk för att underlätta kontakt mellan företag med olika juridiska traditioner och kulturer. har vi som sagt blivit alltmer bekymrade över hur det utvecklas. Vi oroas naturligtvis av utvecklingen av protektionismen, som jag har nämnt, men också den oförståelse som vi uppfattar finns för hur handel och öppenhet för internationella affärer bidrar till välstånd. Den här typen av diskussioner behövs, och det behöver spridas kunskap om hur handel bidrar. Vi tycker att det finns missuppfattningar om handel och handelsavtal som också bekymrar. Sist men inte minst har vi den tröga utvecklingen av den internationella handeln, som har pratat om. Mot denna bakgrund – att vi oroas av det vi ser – har ICC en global kampanj som vi kallar Trade Matters. Där berättar enskilda företag hur de genom handel bidrar till tillväxt, välstånd och jobb. Vi visar också på den principiella nyttan för samhället. En viktig poäng i detta tycker vi är att näringslivet måste synas och engagera sig mer i att förklara hur handel och internationella affärer bidrar. Näringslivet är ganska lågmält i denna diskussion, av många begripliga skäl som jag inte ska gå in på. Syftet med kampanjen, och det ska vi också utnyttja i , är att försöka visa ett näringslivsperspektiv. Märkligt nog måste man ibland påminna om att handel är ett resultat av mängder av företagsbeslut som fattas och mängder av affärer mellan företag. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Det är förutsättningarna för dessa företag att göra affärer som ger dem möjligheter, som jag hoppas att vi pratar om här . Vi har en tendens att klumpa ihop att exporterar och importerar. Man måste synliggöra näringslivet mer i detta. Vi hoppas att också enskilda företag kan delta mer i debatten. Vilka förutsättningar är det då som näringslivet vill ha för att kunna bidra som bäst till att handel gör nytta och leder till högre välstånd? En del saker är väldigt tydliga, såsom öppenhet. Det finns många onödiga handelshinder och subventioner som snedvrider produktionen. Handel är inte något självändamål; en handel som grundas på snedvridna regler gynnar inte samhället. Vi vill som sagt ha öppenhet och rörlighet. Förutsägbarhet är A och O för att företag ska våga investera och ha långsiktiga affärsrelationer. Vi vill ha sunda och tydliga regler. Näringslivet är inte emot regler. Vi vill veta vad som gäller och att det ska vara tydligt. Reglerna ska vara så stabila som möjligt och helst globala, för många av de problem vi står inför är globala. Harmonisering och marknadslösningar är något som ICC har jobbat för . handelsavtal – vi kommer säkert in på det senare – ger de bästa konkurrensförutsättningarna och därmed de bästa möjligheterna för näringslivet att bidra. är prio ett för internationella företag. Jag var inne på att handel inte är något självändamål. Jag tänker ägna åt vår betraktelse att handel och globalisering klumpas ihop lite grann i diskussionen om globaliseringens avigsidor. får man en känsla av att om vi förespråkar handel ska vi ha en lösning på hur handelns välstånd ska fördelas. Men handel är inte någon mirakelkur. Handel har under rätt förutsättningar en enorm potential att bidra till välstånd, men det kan inte lösa fördelningsproblemet – hur man fördelar välståndet. Det är ett dilemma att öppenhet för handel skapar strukturomvandling av produktion och näringsliv. Detta är en del av poängen – nyttan och den välståndsutveckling som handeln bidrar med – men måste kompletteras med åtgärder som hjälper de människor som påverkas. Det kanske är uppenbart, men protektionism är ingen lösning, som man hör ibland , även om jag inte tror att många här inne tror det. Jag vill påminna om att protektionism ger mindre välstånd att fördela. Handeln har förändrats, som var inne på. Jag skulle säga att det är tre tendenser som driver. Att man specialiserar sig är en av drivkrafterna för handel generellt, men specialiseringen har gått otroligt mycket längre . Det är alltså specialisering, tjänstefiering och digitalisering. Det är egentligen det senare, digitalisering, som har gjort att tjänster har blivit mer handelsbara och integrerade med varor och att specialiseringen har kunnat gå så oerhört långt. Bilden av handel är lite förlegad. såg vi att av handeln gällde intermediärer, alltså insatsvaror och komponenter. är det en bra bit . Men bilden är fortfarande, enligt min erfarenhet, kvar lite vid det gamla – att vi producerar färdiga varor som vi exporterar. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN har gjort importens roll oerhört mycket viktigare. Vi kan utnyttja importkonkurrensen så att vi blir mer konkurrenskraftiga i vår egen produktion och export. sa inte så mycket om data och digitaliseringen, men det är kanske detta som är den stora drivkraften. Också det är en del av att bilden av handeln är förlegad. Vi köper naturligtvis varor över internet, men vi köper också tjänster. Vi laddar ned en app – det är handel. Vi streamar en film – det är internationell handel . Särskilt när man möter yngre människor är det först när man pratar om den nya handel som digitaliseringen har möjliggjort som de säger: Aha! Vi får hjälpas åt att beskriva handel på ett lite annat sätt, tycker jag. Digitaliseringen kommer som sagt att helt förändra hur vi betraktar produktion och handel. Vi har globala värdekedjor , och vi handlar med insatsvaror – detta betyder att produktionen sker överallt. Den är internationell och sker inte längre i ett land. Tekniken ändrar möjligheterna att göra affärer. Vi har länge dragit nytta av den välståndsökning som handel kan ge, men som vi sett har handeln bromsat in ordentligt . För att utnyttja den potential som tekniken ger måste vi vara medvetna om att tekniken också leder till att nya företeelser blir handelshindrande. Vi måste vara väldigt vaksamma på att till exempel dataskyddsregler inte utnyttjas som nya handelshinder. Handelns roll har som sagt förändrats. Jag tänkte sammanfatta och avsluta genom att tala om det som vi menar är viktigt framöver för att utnyttja den potential som finns och vari utmaningarna ligger. Förutsägbarhet och stabila regler har jag redan tryckt på, liksom öppenhet. Protektionismen blir, genom den utveckling som talade om, allt skadligare, eftersom vi är så importberoende. Importen har en viktigare roll, och huvuddelen av handeln är handel med insatsvaror. Inom EU ligger dock huvuddelen av tullarna på just de insatsvaror vi behöver importera för att vara konkurrenskraftiga, och tullarna på insatsvaror bör därför tas bort. När det gäller konkurrenskraften i vill jag trycka på det generella näringslivsklimatet, som kanske är det allra viktigaste för vår konkurrenskraft. Jag skulle kanske inte prioritera exportstrategier, importstrategier eller ens handelsstrategier, men däremot näringslivsklimatet, som ger konkurrenskraft. Jag vill också trycka på den stora möjlighet som sunda och långsiktiga regler för handeln har för en hållbar utveckling. De har betydelse för både FN:s hållbarhetsmål och klimatöverenskommelsen. Vi behöver ha en öppenhet för såväl handel som investeringar. Enorma investeringsbehov ska uppfyllas för att nå målen. Dataflöden är ett måste i modern ekonomi för att vi ska kunna utnyttja handelns möjligheter. Immaterialrätter är otroligt centrala och blir allt viktigare, för även de håller på att bli handelsbara. Handel med dessa är alltså nya företeelser. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Trade finance blir en allt större bristvara, som en följd av bland annat nya regleringar inom finanssektorn. Något som är utmanande är, sist men inte minst, att vi måste öka kunskapen och förståelsen inte bara för handeln utan också för den roll i samhället som näringslivet har när det gäller jobb och välstånd och hur internationell handel är en del i hur näringslivet kan bidra. Ordföranden: har ytterligare en röst om möjligheter och utmaningar med internationell handel, och det är , som är fil.dr i miljö- och energisystem. , KTH: Tack för inbjudan att komma hit och säga några saker om handel och miljö! Jag är agronom och har skrivit en avhandling om miljö- och energisystem. forskar jag om relationer mellan vetenskap och politik på en del områden som berör handelsfrågor, som jag har skrivit en del om också. Först tänkte jag säga något om etiketter, sedan om förstoringsglas och därefter om en spade och en piruett. Det är de fyra sakerna jag tänker prata om. Det vore en ganska torftig tillställning eller lokal här utan handel, och kaffepausen skulle inte bli särskilt kul eftersom det är svårt att producera kaffe i vårt land. Omvänt kan man säga att vi skulle vara moraliskt indignerade om vi handlade med människor och kärnvapen. Båda dessa typer av kommentarer är väldigt simplistiska – de är floskler. Ändå har jag hört dem sedan jag var på i . Man hör dem i kammaren på andra sidan gatan, och man hör dem i . Den som kritiserar ett handelsavtal på någon punkt är handelsmotståndare, och tvärtom är den som är för ett handelsavtal handelsförespråkare. Det är ungefär lika naivt som att säga EU-vänner eller EU-fiender och att dela in mänskligheten i religioner och att inte se på något annat. Jag tycker inte att vi behöver sådant. Vi måste ta oss an frågorna på djupet. Då finns till exempel frågan: Hur gör vi med handel med kläder som innehåller polybromerade difenyletrar? De inte är förbjudna i men är reglerade inom Europeiska unionen. vill ha tuffare regler, från båda blocken, också i vår riksdag. Det beror alltså på hela tiden. Man måste göra analyser, och då måste man ha transparens. Det som kännetecknar hela historien med TTIP och även en hel del av CETA är att det är brist på transparens, öppenhet och tillgång till dokument. Det finns inte ens ett remissförfarande som är värdigt en demokrati. Detta är i värsta fall antidemokratiskt och i bästa fall otaktiskt därför att det bara göder motstånd mot handel. Låt oss släppa dessa etiketter. Förstoringsglaset, vad handlar det om? Jo, det finns ett gott stöd teoretiskt och empiriskt för att handel är bra för ekonomisk och för att bygga och utveckla vår välfärd. Om man drar detta vidare bidrar handel och ekonomisk sammanflätning mellan länder också till samförstånd och samverkan. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Det är så vi bygger pyramider och gör mobiltelefoner som innehåller all världens kunskap med två eller tre klick. Det är så vi bygger ett kosmopolitiskt samhälle där alla är lika välkomna och där vi bejakar olikheter. Handel är en viktig komponent i detta. Det finns också gott stöd för att miljöproblemen kan förstärkas av handel utan miljöpolitik, där vi inte internaliserar externa kostnader, som ekonomerna säger. Handel fungerar som ett förstoringsglas. Om vi tar hand om miljön och sociala problem kan handel vara bra, men om vi inte gör det kan vi få en motsatt utveckling. Återigen: Det beror på. Man måste göra en analys. Efter att ha hållit på med detta måste jag säga att analysen är väldigt torftig när det handlar om miljöfrågor. Ofta är det ganska simplistiska ekonomiska modeller, ungefär som vi har i klimatpolitiken, där myndigheter och andra förenklar tillvaron. På samma sätt är det ofta i handelspolitiken. De hållbarhetsanalyser som görs tillsammans med myndigheter, expertorgan och så vidare visar ofta på ganska allvarliga brister utifrån ett miljöperspektiv. Det är där spaden kommer in. Vad gör jag själv? Jo, jag har forskat om kemikalielagstiftning och kemikaliepolitik och om gränslandet mellan vetenskap och politik snart. Jag har tittat på vad som sas när TTIP diskuterades som mest. Man kan fundera på vad TTIP är och vem som vet vad det är, om det är något alls längre och om det kommer att bli något igen. Det är en flytande grund för utvärderingen. Jag skulle vilja peka på tre saker som handlar om regelsamarbete; vi kan avgränsa det till TTIP och kemikalier, som är den del som egentligen ska ge mest tillväxteffekt. Att sänka tullar är en liten del jämfört med regelsamarbete, som skulle ge en stor del av tillväxtökningen. Man har pratat om att harmonisera lagstiftningen, implementeringen av densamma och regelutvecklingen. När det gäller harmonisering av lagstiftningen om kemikalier, vilket det finns väldigt mycket av i det som går tvärs över , kom Reachförordningen inom EU 2006. Den är bindande för länderna, som inte får avvika från den utan väldigt starka skäl. kom Toxic Substances Control Act i , vilket är det stora regelverket för industrikemikalier i . Dessa två regelverk är fundamentalt olika. Vi har en kandidatlista och ett system för auktorisering av kemikalier. har tillsammans med gått fram när det gäller fluorerande kemikalier och att samlat ta sig an hundratals ämnen. Det finns inte ett spår av något som liknar detta i TSCA, lagstiftningen i . Man har försökt att reformera gång på gång . Att harmonisera regelverken går inte. Antingen får Trump införa europeisk kemikalielagstiftning i , eller också får EU avveckla Reachförordningen. Jag ser båda som fullständigt orimligt. Det funkar alltså inte. Men implementeringen då – kan vi inte byta kunskap med varandra mycket bättre? Jo, självfallet kan vi det, men det behöver vi inte något handelsavtal för. Det gör forskare och myndigheter , även om det är klart att det kan förbättras. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Att dra samma slutsats som näringslivet, och olika myndigheter och föreslå att man ska inrätta olika gemensamma kommittéer kommer sannolikt att försena arbetet med att nå till exempel mål om en giftfri miljö. EU har en farobaserad lagstiftning, och har en i allt väsentligt riskbaserad lagstiftning. Man ska inte förstärka skillnaderna mellan dem onödigt mycket, men det är olika grunder för hur man prioriterar, klassificerar och hanterar olika ämnen och därmed hur man hanterar olika varor. Även där skulle det vara väldigt svårt. Om lagarna är olika kommer det att vara svårt att implementera lagstiftning tillsammans. Kan man inte utveckla reglerna gemensamt? Jo, det skulle man kunna göra, men återigen: Det är inte bara en fundamental skillnad i synen på hur vi skyddar hälsa och miljö och hur vi stimulerar innovationer på kemikaliesidan, som också är ett syfte med Reachförordningen inom EU, utan vi har även en skillnad på den konstitutionella nivån. EU har försiktighetsprincipen inskriven i fördraget, men det finns ingenting sådant i som utgångspunkt för politiken, även om man fläckvis kan hitta det. och andra sådana organisationer, som ska se på riskbedömning, impact assessment och cost–benefit-kalkyler, kommer att leda till fördröjningseffekter. Det som står i EU:s miljöhandlingsprogram om substitution, nanopartiklar, hormonstörande ämnen och så vidare kommer inte att kunna förverkligas. Även på denna punkt blir det alltså väldigt svårt att komma särskilt långt. Om man då går till piruetten: Vad betyder det här? Det betyder att dessa glädjesiffror om tillväxtökning, som ofta nämns till stöd för TTIP, förutsätter en ganska omfattande harmonisering, inklusive en harmonisering av det som jag har påpekat inte går att harmonisera. Vi bör nog alltså ta de förväntade tillväxteffekterna med en ganska stor nypa salt. Kanske ska man göra en piruett och se sig om. Finns det annat man kan göra för att stärka välfärden? Jag antar att ganska många av ledamöterna ser handel som ett verktyg för att göra detta. Det finns ett miljövaruavtal, Environmental Goods Agreement, som inte har gått i mål . Och för att ge ett exempel på energitekniken: Om man använder den bästa belysningen som finns motsvarar det i hela världen en energibesparing vid 2030 som är lika stor som hela elkonsumtion . Det finns fossila subventioner som forskare pekar på uppgår till nästan . konstaterar dock att de fossila subventionerna, om man tar hänsyn till skadorna som fossila bränslen orsakar, uppgår till . Föreställ er den siffran! De är heller inte tillåtna enligt . Om vi vill stärka välfärden – och detta handlar om flera procent av den globala bruttonationalprodukten – ska vi se till att implementera de avtal som vi har. Bland det viktigaste vi kan göra är att plocka bort de tusentals miljarder som vi använder för att betala människor för att använda fossila bränslen, som är det dyraste som mänskligheten någonsin har gjort. Det är det dyraste i alla STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN kategorier – ingenting är lika dyrt som de globala klimatförändringarna. Så kommer det också att vara hundratals år framåt. Det vore väl bra att ta bort detta i stället för att betala människor för att använda fossila bränslen och sedan reglera dem för att de gör precis det som vi har betalat dem för. Där kan handelsavtalen göra stor ekonomisk nytta. Man skulle också kunna tänka sig att jobba med klimatklubbar och en hel del annat. Man bör se frågan i ett vidare sammanhang än att bara titta på de handelsavtal som ligger på bordet. Ordföranden: Då har vi en avslutande röst om möjligheter och utmaningar med internationell handel och det är som är Manager på .